Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить ухвалити судове рішення, яким позбавити відповідачів батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач [PERSON] (син позивача) та відповідачка [PERSON] (невістка позивача) перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2011 року до квітня 2017 року. За час їхнього спільного проживання народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В червні 2016 року відповідачка [PERSON] покинула своїх дітей, переїхала в інший район на постійне проживання. Із вказаного часу вона не спілкується з дітьми, не займається їхнім вихованням та утриманням. Відповідач [PERSON] поїхав на заробітки за кордон і впродовж останніх місяців до дітей не телефонує, коштів на забезпечення умов проживання синів не надає. Старший онук позивача - [PERSON] хворий, діагноз - важка форма вродженого гіпотиреозу. Він знаходиться на обліку дитячого відділення Городенківської ЦРЛ, має інвалідність, потребує систематичного лікування та постійного стороннього догляду. Уже тривалий час відповідачі не бачать своїх дітей, не надають ніякої матеріальної допомоги на їхнє утримання, не піклуються про їхній фізичний і духовний розвиток та не спілкуються з дітьми взагалі, що є грубим порушенням ЗУ «Про охорону дитинства». Фактично, позивач разом з онуками живе у власному будинку [ADDRESS], хлопчики перебувають виключно під її доглядом та опікою, що підтверджується довідкою Чернятинської сільської ради. Між ними взаємні теплі відносини, позивач намагається компенсувати дітям брак батьківської турботи й уваги. Онуки позивача не отримують від батьків ні усних привітань на свята, ні подарунків на дні народження, жодних іграшок та необхідних в побуті речей. Всупереч нормам Сімейного Кодексу України, відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей: вони не цікавляться їхнім життям; станом їхнього здоров'я; не відвідують їх ні вдома, ні в дитячому дошкільному закладі, ні в лікарні, що підтверджується відповідними письмовими доказами. А це в свою чергу свідчить виключно про одне - відповідачі самоусунулися від виконання батьківських обов'язків. Ухвалою суду від 25 жовтня 2017 року до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав, залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача орган опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації. В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі із підстав, зазначених в ньому. Просили позов задоволити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися із невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується поштовими повідомленнями про вручення судової повістки. В судовому засіданні представник третьої особи на стороні позивача [PERSON] підтримала висновок органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], стосовно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідків, оцінивши досліджені докази в сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Факт проживання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з позивачем стверджується даними довідки № 63 від 24.01.2018 року, виданої виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, згідно з якою до складу сім'ї [PERSON], [INFO], жительки [ADDRESS] входить: [PERSON], [INFO] - син, з листопада 2016 року не проживає; [PERSON], [INFO] - невістка, з липня місяця 2016 року не проживає; [PERSON], [INFO] - внук; [PERSON], [INFO] - внук; [PERSON], [INFO] - син. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, та [PERSON], [INFO], що доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Згідно копії рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 04.04.2017 року по справі № 342/115/17 (провадження № 2/342/217/2017), шлюб між гр. [PERSON], [INFO], та гр. [PERSON], [INFO], зареєстрований 07.06.2011 року виконавчим комітетом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 7 - розірвано; малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] залишено на проживанні з батьком [PERSON]. З акту обстеження житлових та матеріально - побутових умов в господарстві [PERSON] по [ADDRESS] від 06.08.2017 року слідує, що в даному господарстві проживає: [PERSON] разом із сином та внуками, невістка [PERSON] на даний період в даному господарстві не проживає; за внуками доглядає бабуся [PERSON]; всі вони проживають у власному житловому будинку, де є всі умови для проживання, а також маються господарські будівлі. Житлові та матеріально побутові умови сім'ї добрі. Власником житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 21.02.2012 року та копією витягу про державну реєстрацію прав № [NUMBER] від 29.05.2012 року. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] являється дитиною-інвалідом і знаходиться на диспансерному обліку в Городенківській ЦРЛ у ендикринолога з діагнозом - вроджений гіпотіреоз, важка форма, що стверджено довідкою № 802 від 26.09.2017 року, виданою Городенківською ЦРЛ № 1 Івано-Франківської області. [PERSON] відвідує Чернятинський ДНЗ з 20 червня 2017 р.; проводить дитину в садок та оплачує харчування [PERSON], що стверджується довідкою № 12/01-41 від 08.08.2017 року, виданою Чернятинським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) «Теремок». В судовому засіданні свідок [PERSON], який працює землевпорядником Чернятинської сільської ради Городенківського району та є жителем с. Чернятин, суду показав, що відповідачі не беруть участі у вихованні дітей [PERSON] та [PERSON] близько 2 років. Свідок [PERSON], яка являється сусідкою позивача, суду показала, що відповідачі більше року не проживають із своїми дітьми [PERSON] та [PERSON], не беруть участі у їхньому вихованні; вихованням і утриманням дітей займається бабуся (позивач). Свідок [PERSON], яка являється директором Чернятинського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Теремок», суду показала, що відповідачі участі у вихованні дітей не беруть. Молодший син [PERSON] відвідує садок з червня 2017 р., його вихованням займається бабуся [PERSON] З часу, коли дитина відвідує садок, свідок його батьків не бачила. В судовому засіданні свідок [PERSON], яка являється рідною сестрою позивача, суду показала, що вона часто відвідує дітей [PERSON] та [PERSON], допомагає свої й сестрі (позивачу) у вихованні дітей. Батьки дітей участі у вихованні дітей не беруть більше 1,5 року. Вихованням дітей займається позивач. Відповідачі коштів на утримання дітей не дають. Лікуванням дітей займається [PERSON]. Місце перебування відповідача [PERSON] навіть не відоме, а відповідач [PERSON] знаходиться за кордоном України, але грошей не надає. З висновку Городенківської районної державної адміністрації № 01-21/504 від 21.08.2017 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], стосовно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до стаття 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В ході розгляду справи встановлено, що відповідачі, маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухиляються від їх виконання у відношенні своїх малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]: не піклуються про їхній фізичний і духовний розвиток, виховання, не дбають про харчування, медичний догляд, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх повноцінного розвитку. [PERSON] та [PERSON] нехтують своїми батьківськими обов'язками щодо малолітніх дітей, тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивача про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їхніх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітніх дітей, судом визнається таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 164-166 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved