Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], Ясеневопільнівської сільської ради про визнання права власності на на житловий будинок з господарськими будівлями, в [ADDRESS], який належав бувшому колгоспному двору, головою якого був [PERSON], який помер [INFO]. В позовній заяві зазначила, що двір в якому проживали її батьки належав колишньому колгоспному двору, головою якого був її батько [PERSON]. [INFO] батько помер. Після його смерті відкрилася спадщина. Відповідачі заперечень щодо визнання за нею права власності, не мають. Проте отримати свідоцтво про право на спадщину вона ([PERSON]) не може, так як житловий будинок з господарськими будівлями належав до колгоспного двору. В зв'язку з цим змушена звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання [PERSON] не з'явилася. В заяві поданій до суду справу просить слухати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Позов просить задовольнити. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не з'явилися. Як вбачається із матеріалів справи, справу просять слухати у їх відсутності. Позовні вимоги визнають повністю. Щодо задоволення позову не заперечують. Із заяви Ясеневопільнівської сільської ради вбачається, що відповідач просить розглядати справу без участі їхнього представника. Позовні вимоги визнають. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав: в судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями, в [ADDRESS], належав бувшому колгоспному двору, головою якого був [PERSON]. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Як вбачається з виписки від 19.02.2014 року № 319 із погосподарської книги № 18 за 1991-1995 роки Ясеневопільнівської сільської ради, в даному господарстві були зареєстровані: - [PERSON], 1914 р. н., - голова господарства, помер [INFO] (копія свідоцтва про смерть серія: [NUMBER] від [INFO], при матеріалах справи); - [PERSON], 1918 р. н., - дружина, померла [INFO] (копія свідоцтва про смерть серія: [NUMBER] від 19.09.1995 року, при матеріалах справи). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина (ст. 1220 ч. 1 ЦК України). Згідно ст. 1216 ч. 1 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). [PERSON] особистого розпорядження (заповіту) на випадок своєї смерті, не залишив. Відповідно до ст. 1258 ч. 1, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ч. 1 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON], [INFO], є спадкоємцем (ст. 1222 ч. 1 ЦК України) та дочкою померлого [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 1268 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1296 ч. 1 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Проте нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено, так як даний житловий будинок числиться як колгоспний двір, в зв'язку з чим неможливо визначити частку померлого спадкодавця, що підтверджується довідкою № 173 від 24.02.2014 року, при матеріалах справи. Відповідно до ст. 1296 ч. 3 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно до ст. 328 ч. 1 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Конституцією України за кожним закріплюється право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Також - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ч. 1 ЦК України). Як вбачається із ст. 391 ч. 1 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідачі заперечень щодо визнання права власності за позивачкою, не мають. Інших осіб, які б заявляли свої вимоги по даному питанню, не встановлено. В зв'язку з цим суд вважає що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, в [ADDRESS], який належав бувшому колгоспному двору, головою якого був [PERSON], який помер [INFO]. На підставі викладеного та ст. 316 ч. 1, ст. 317 ч. 1, ст. 319 ч. 1, ст. 328 ч. 1, ст. 391 ч. 1, ст. 1216 ч. 1, ст. 1222 ч. 1, ст. 1258 ч. 1, ст. 1268, ст. 1296 ЦК України,

Outcome: approved