Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд з вищевказаним позовом. Посилається на те, що рішенням суду від 27.06.2013 р. шлюб між нею та [PERSON] розірвано та стягнуто на її користь аліменти на утримання їхньої доньки [PERSON]. Однак, відповідач самоусунувся від виконання обов'язків по матеріальному утриманню дитини, не зважаючи на наявність судового рішення про стягнення аліментів та не сплачує жодних коштів на утримання дитини. Має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 7725 грв. Відповідач не підтримує ніяких стосунків з дитиною, не приймає участі у її вихованні, не турбується про неї, не проявляє до неї батьківського піклування. Оскільки вона вдруге вийшла заміж, постійно проживає за кордоном та [PERSON] по місцю проживання відсутній, їй постійно доводиться звертатися до суду з позовами про виготовлення проїзних документів дитини і надання їй дозволу на виїзд дитини за кордон. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Рішенням Перечинського районного суду від 27.06.2013 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто на її користь аліменти у розмірі 490 грв. починаючи з 10.01.2013 року. Відповідно до заочних рішень Перечинського районного суду від 05.08.2014 р. та 28.09.2015 р. [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проїзного документу для виїзду за межі України та дозвіл на виїзд малолітньої доньки [PERSON]. Як вбачається з описової частини вказаних рішень [PERSON] у судові засідання не з'являвся. Актом обстеження матеріально-побутових умов від 09.02.2016 р. та характеристикою Глибокопотіцької сільської ради стверджується, що відповідач зареєстрований у будинку своїх батьків та на території села не проживає більше двох років. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах № 03-28/13425 від 21.12.2015 р. станом на 01.12.2015 р. за [PERSON] рахується заборгованість у сумі 7725 грв. Частина перша ст. 164 СК України передбачає обставини за наявності яких, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Виходячи із приписів ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Як зазначено в абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Під час розгляду справи було встановлено, що відповідач самоусунувся від виховання своєї доньки [PERSON] та не приймає ніякої участі у її вихованні, формуванні її свідомості, особистості та сприйнятті загальнолюдських цінностей. Органом опіки та піклування Тячівської РДА надано висновок № 76 від 03.03.2016 р. про позбавлення батьківських прав [PERSON], мешк. [ADDRESS], відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Позивачка належними та допустимими доказами довела, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що для захисту прав та інтересів неповнолітньої [PERSON] позов слід задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неї. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 551.2 грв. Тому,

Outcome: approved