Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

До Тиврівського районного суду Вінницької області звернулася [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 вересня 2014 року справу за позовом [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним передано на розгляд Вінницькому міському суду Вінницької області. Позов мотивований тим, що [INFO] року померла [PERSON], яка до дня смерті проживала та була зареєстрована [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований по [ADDRESS] У зв'язку з тим, що за життя [PERSON] склала заповіт від 1 липня 2008 року, яким усе своє майно заповіла у рівних частках [PERSON], [PERSON] та [PERSON], позивач, представляючи інтереси свого неповнолітнього сина [PERSON], звернулася до Тиврівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, Тиврівською державною нотаріальною конторою позивача повідомлено про те, що 2 липня 2010 року за реєстром № 38 [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла все своє майно іншій особі. Так, згідно заповіту [PERSON] від 2 липня 2010 року, посвідченого секретарем Тростянецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області О.О.Жук, зареєстровано в реєстрі за № 38, - все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що мені на день смерті буде належати і на що я за законом матиму право, заповідаю [PERSON]. Позивач вважає, що вказаний заповіт є недійсним з тих підстав, що за останні роки життя у [PERSON] дуже суттєво розвинувся склероз, почастішали випадки несприйняття дійсності подій, вона неодноразово не впізнавала своїх родичів та сусідів, не могла згадати що робила вранці, що їла, забувала імена родичів тощо. На час складення заповіту їй виповнилося 86 років, і уже в той період вона знаходилася на обліку в лікаря психіатра у Тиврівській центральній районній лікарні. Зі слів позивача, відповідач скористалась станом здоров'я [PERSON], у якої був стійкий розлад здоров'я , вона не усвідомлювала значення своїх дій, не могла керувати ними, та організувала посвідчення заповіту. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали позов, аргументуючи його мотивами, викладеними в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги не визнала та просила в задоволенні останніх відмовити у зв'язку з безпідставністю. При розгляді справи судом встановлені факти та відповідні правовідносини. 2 липня 2010 року [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений секретарем Тростянецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області О.О.Жук, зареєстрований в реєстрі за № 38, згідно якого [PERSON] заповіла усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що мені на день смерті буде належати і на що я за законом матиму право, [PERSON]. Згідно записів у медичній картці від 28.08.2009 року: [PERSON] орієнтована в особі, в часі орієнтована неповністю - не може назвати сьогоднішні дату, день тижня, знає пору року. В просторі орієнтована частково - знає місце проживання, район, знає, що знаходиться в лікарні (в якій саме назвати не може). Маячні ідеї, галюцинації заперечує. Настрій різко знижений, дратівлива. Емоції лабільні, пам'ять знижена на події найближчого минулого та поточні події. Впізнає родичів (племінницю) після обдумування називає ім'я племінниці. Не може згадати, що робила сьогодні вранці. Відмічається виражене зменшення пам'яті на події останнього місяця. Інтелект помірно знижений. Критика до свого стану відсутня. Важко узагальнює, абстрагує. Математичні дії в межах 20-ти з помилками. Діагноз: судинна деменція з ленестичними розладами атеросклеротичного генезу. Згідно записів у медичній картці від 22.09.2009 року: [PERSON] орієнтована в особі, в часі частково орієнтована, не знає сьогоднішньої дати, місяця, знає, що надворі осінь. Орієнтація в просторі неповна - не знає де знаходиться на даний момент, але знає місце свого проживання. Галюцинаторних явищ не відмічено. Пам'ять різко знижена на події найближчого минулого. Не може відновити події останнього тижня. Впізнає родичів, але ім'я племінниці назвати не може. Знає, що вона проживає в Вінниці. Інтелект помірно знижений. Дуже важко узагальнює та абстрагує (після підказок). До свого стану не критична. Діагноз: судинна деменція з ленестичними розладами атеросклеротичного генезу. Направлена на консультацію у ВОПНЛ ім. Ющенка. В судовому засіданні допитувались свідки, зокрема [PERSON] повідомила, що вона у 2007 - 2009 роках проживала в с. Тростянці, а тому всі ці роки день в день спілкувалася із [PERSON] Остання була прихильна до її сина, [PERSON] Коли сину було 1 рік, то [PERSON] запропонувала скласти заповіт, яким розділила майно на три частини, одну з яких заповіла сину позивачки. В 2009 році у [PERSON] уже спостерігалися "розлади, вона багато забувала, могла ходити до сусідів по кілька разів з одним і тим же запитанням, губила ключі". В 2009 році вона не знала числа, місяця і року. Після 2009 року стан [PERSON] погіршився, більше забувала, могла сидіти і дивитися в одну точку. У 2010 році [PERSON] була досить немічною, неадекватною в своїх діях - могла в листопаді місяці без верхнього одягу піти в магазин, не впізнавала рідних. Свідок [PERSON], яка являлася сусідкою [PERSON] повідомила, що остання не пам'ятала, хто приносив молоко, косив траву. Це проявлялося ще за три роки до смерті. Свідок [PERSON], який являвся сусідом [PERSON], повідомив, що в останньої спостерігалася дивна поведінка останні 1 - 2 роки до смерті. Так, вона не впізнавала людей, які жили поряд, перепитувала їхні імені, в тому числі неодноразово запитувала у [PERSON] його ім'я та хто він такий. Свідок [PERSON], яка була знайомою [PERSON], розповіла, що купувала у [PERSON] сіно, яблука, нічого дивного в її поведінці не помічала. По даній справі призначалась посмертна судово-психіатрична експертиза. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи Комунального закладу «Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка» №14 від 17 вересня 2015 року вбачається, що при дослідженні об'єкту експертизи комісія експертів дійшла до висновку, що під час складання заповіту від 02 липня 2010 року [PERSON] страждала на хронічне душевне захворювання у формі хронічного маячного розладу; під час складання заповіту від 02 липня 2010 року [PERSON] не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», - правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Згідно ч.2 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свогоцивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа маєправо на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд оцінює докази наявні в справі, відповідно до ст.212 ЦПК України, повно і всебічно з'ясовує обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до ст. 213 ЦПК України. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до принципу диспозитивності суд розглядає справу на підставі доказів, поданими сторонами. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved