Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 45103, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 19.05.2021 щодо стягнення з неї на користь Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» заборгованості на загальну суму 59495 грн. 40 коп. Також просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати у розмірі: судовий збір за звернення до суду з позовом у сумі 908,00 грн. та за розгляд клопотання про забезпечення позову в сумі 454,00 грн.. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ним була заповнена заява для оформлення та отримання кредиту для побутових витрат в АТ «ІДЕЯ БАНК». Ніякої іпотеки та ніякої застави він при цьому не оформлював. 2019 року ним було сплачено останній платіж і більше він вже не сплачував, оскільки був незгоден з нарахованою процентною ставкою, сплатою штрафів, пені. 19.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис №45103, щодо звернення стягнення з нього на користь АТ «ІДЕЯ БАНК» суми, яка складає 59495 грн. 40 коп. Постановою державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Капасюк О.В. від 17.06.2021 р. було відкрито виконавче провадження ВП № 65832091 з примусового виконання виконавчого напису № 45103, виданого 19.05.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з нього на користь відповідача коштів на загальну суму 59495,40 грн. [PERSON] вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню. Відповідач АТ «ІДЕЯ БАНК», не надсилав на його адресу жодної письмової вимоги про усунення порушень щодо дострокового повернення кредиту. Ухвалою суду від 19.07.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони та треті особи не з`явилися. Від представника позивача - адвоката Потапова М.О. до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. На заявлених позовних вимогах наполягає та просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача АТ «ІДЕЯ БАНК» Рибак Н.І. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, від неї надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що 14.12.2018 між позивачем та Банком було укладено Кредитний договір №Z75.00405.004660606, згідно якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 41 550,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язався повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами цього Договору. Відповідно до пункту 1.2. Кредитного договору Банк надав кредит строком на 60 місяців. Разом з тим, оскільки [PERSON] , як позичальник згідно Кредитного договору, власних зобов`язань не виконував станом на 06.04.2021 у нього утворилась заборгованість у розмірі 57 595,40 грн., з яких 25 244,29 грн. - основний борг, 8 807,06 грн. - прострочений борг, 3 928, 91 грн. - прострочені проценти, 213,99 грн. - строкові проценти, 1258,97 грн. - строкова плата за обслуговування кредиту, 17 625,58 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту, 16,60 грн. - пеня. АТ «Ідея Банк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. з заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] 59 495,40 грн. боргу за Кредитним договором та надало нотаріусу всі необхідні документи для вчинення 19.05.2021 виконавчого напису №45103, у тому числі: заяву АТ «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису, кредитний договір № Z75.00405.004660606 від 14.12.2018, довідку АТ «Ідея Банк» про ненадходження платежів, вимогу АТ «Ідея Банк» до [PERSON] про усунення порушення кредитних зобов`язань, довідку-розрахунок заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № Z75.00405.004660606 від 14.12.2018, станом на 06.04.2021, список згрупованих поштових відправлень АТ «Ідея Банк», виписку по особовому рахунку [PERSON] .. Зазначає, що безспірність заборгованості підтверджується документами, визначеними переліком, а не ставленням боржника до неї. Позивач був повідомлений про те, що в нього наявна заборгованість згідно Кредитного договору, вказано її розмір, а також з чого вона складається, попереджено про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір відповідача у випадку її непогашення в тридцятиденний строк з дня направлення. [PERSON] не сплатив заборгованість за Кредитним договором протягом 30 днів з дня направлення йому вимоги. Твердження позивача, що АТ «Ідея Банк» для вчинення нотаріусом виконавчого напису не було надано первинні бухгалтерські документи, спростовується, оскільки надана нотаріусу виписка по рахунку підтверджує безспірність заборгованості позивача. Позивач не довів у чому полягає спірність заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі. Представник Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Капасюк О.В. в судове засідання не з`явилася, від неї на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. до судового засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання позивача про слухання справи за його відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. За загальним правилом ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 19.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис за №45103, на підставі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 за №1172 про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства "ІДЕЯ БАНК " невиплачені в строк грошові кошти на підставі Кредитного договору № Z75.00405.004660606 від 14.12.2018 на загальну суму 59495 грн. 40 коп. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків: Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Саме тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс 17. Представник відповідача в своєму відзиві стверджує, що безспірність заборгованості підтверджується документами, які були надані приватному нотаріусу при зверненні з заявою про вчинення виконавчого напису. Однак, зі змісту виконавчого напису вбачається, що останній був вчинений нотаріусом на підставі кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено. Доказів того, що укладений між сторонами кредитний договір № Z75.00405.004660606 від 14.12.2018 було нотаріально посвідчено суду не надано. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26 листопада 2014 року № 662, якою було внесено до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів таку форму договору, як кредитний договір, було визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема й щодо доповнення переліку документів, новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначене судове рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання на свій території України. Тобто, виконавчий напис було вчинено на підставі нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним з моменту його прийняття. Крім того, безумовним фактом, який свідчить про небезспірність заборгованості за кредитним договором, є та обставина, що розмір заборгованості був визначений самостійно відповідачем і існує тільки в складених відповідачем документах, які позивачем не визнані та з ним не узгоджені. Отже, суд приходить до висновку, що у даному випадку нотаріус всупереч вимогам Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру заборгованості та вчинив виконавчий напис. Таким чином, оскільки заборгованість за кредитним договором має спірний характер, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню слід задовольнити. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням викладеного, оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені у повному обсязі, тому стягненню з відповідача на його користь підлягає сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 908,00 гривень (а.с.1) та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 гривень (а.с.2). На підставі викладеного,

Outcome: approved