Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

В заяві [PERSON] зазначає, що відповідно до рішення Сусловецької сільської Ради народних депутатів від 26.12.2001 року йому була передана у приватну власність земельна ділянка площею 1,97 га розташована на території Сусловецької сільської Ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та 26.11.2002 році видано державний акт на право приватної власності серії Р1 № 795599. Однак в даному акті помилково зазначено його прізвище «Осіпишен» замість правильного, як згідно паспорта, «Осипишен», що створює перешкоди належним чином користуватися та розпоряджатися даною земельною ділянкою. Тому, заявник просить встановити факт, що державний акт про право приватної власності на землю серії Р1 № 795599, виданий 26 листопада 2002 року Сусловецькою сільською Радою на підставі рішення Сусловецької сільської Ради народних депутатів від 26 грудня 2001 року № 4а, якою передано у приватну власність земельна ділянка площею 1,97 гектара розташована на території Сусловецької сільської ради та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на прізвище «Осипишин» виправлено на «Осіпишин» належить йому [PERSON], [INFO]. В судове засідання заявник [PERSON] та його представник за договором [PERSON] не зявилися, проте подали до суду заяви в яких просять справу розглядати у їх відсутність, заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник заінтересованої особи перший заступник селищного голови Летичівської селищної територіальної обєднаної громади [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча подав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, заявлені вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, в порядку ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Згідно пункту 6 частини 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено, що визнання вимог заінтересованою особою суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved