Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Вказуючи на те, що 28 лютого 2015 році позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 1600,00 доларів США із кінцевим строком повернення до 28 березня 2015 року. Та далі за користування коштами відповідач зобов'язувалася сплатити суму в розмірі 500 грн., а у випадку прострочення платежу зобов'язувалася сплатити відсотки у розмірі 100 доларів США за кожен місяць прострочення. На підтвердження отриманих грошових коштів відповідачем видано власноручно написану розписку. Але, станом на день звернення з даним позовом до суду грошові кошти не повернуто. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 79 889,04 грн. та судові витрати в сумі 798 грн. 89 коп. У судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги, а саме просив у зв"язку з зміною офіційного курсу долара США станом на 09 вересня 2016 року тягнути з відповідача [PERSON] на його користь за договором позики від 28 лютого 2015 року (3200 доларів США) та 500 грн. 00 коп., що становить 85 748 грн. 00 коп., а також понесені ним судові витрати. При цьому позивач заперечував проти заяви відповідача, в якій вона просить зменшити їй суму відшкодування. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила, але до суду подала письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити в її відсутність та вказує, що позовні вимоги позивача вона визнає частково посилаючись при цьому на своє скрутне матеріальне становище. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, свідка [PERSON] та дослідивши наявні по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Як було встановлено у судовому засіданні з розписки, датованої 28. 02. 2015 р., написаної відповідачем власноручно, вбачається, що позивач позичив відповідачу 1600,00 доларів США на умовах позики, а відповідач гроші взяла і зобов'язалася їх повернути до 28 березня 2015 року. Та відповідно до вказаної розписки за користування вказаними коштами відповідач зобов'язується сплатити суму у розмірі 500 грн., а у випадку прострочення платежу зобов'язувалася також сплатити відсотки у розмірі 100 доларів США за кожен місяць прострочення. Згідно зі ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно п.2, п.4 ч.1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 628 ЦК України - зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Таким чином, договір, укладений між сторонами і підтверджений письмовим доказом, є договором позики, який передбачений ст. 1046 ЦК України. Договір укладений з дотриманням вимог закону щодо його форми, в ньому сторони дійшли згоди стосовно всіх суттєвих і необхідних умов договору. Відповідно розписки відповідача від 28 лютого 2015 року [PERSON] у письмовому вигляді підтвердила факт отримання грошей в загальній сумі 1600,00 доларів США. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути предмет позики у встановлені договором або законом строки. 06 липня 2016 року позивач направив відповідачу вимогу № 1 про повернення позики. До теперішнього часу вимога позивача відповідачем не виконана, борг не погашено, доказів на спростування даних обставин або заперечень проти цього, відповідачем суду не надано. Згідно ст. ст. 11, 509 ЦК України зобов'язання виникають, зокрема з договорів. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання підлягають виконанню належним чином, одностороння відмова від їх виконання не допускається. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 533 ЦК грошове зобов'язання має бути виконане у гривні. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент у іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Як встановлено судом, офіційний курс долара США на 09.09.2016 року на час розгляду справи в суді становить 26.64 грн. Тому, суд провівши розрахунки заборгованості відповідача [PERSON] встановив заборгованість, яка на вказану дату становить 85 748 грн. 00 коп. ( 1600 доларів США(сума основного боргу) + 1600 доларів США ( відсотки за прострочення платежу) = 3200 доларів США х 26,64 грн. (офіційний курс НБУ за 1 долар США) = 85 248 грн. 00 коп +500 грн. 00 коп.). З вище наведених підстав суд не бере до уваги твердження відповідача [PERSON] про зменшення стягнення виниклої заборгованості відповідно до вимог передбачених ч. 3 ст. 551 ЦК України по договору позики, у зв"язку з її безпідставністю. Крім того, суд вважає за необхідне стягти з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України сплачений ним судовий збір в сумі 798 грн. 89 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved