Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування Перемишлянської районної державної адміністрації, служби в справах дітей Рогатинської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування позову зазначено, що позивачка по справі є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є [PERSON], з яким [PERSON] перебувалиа в зареєстрованому шлюбі в період з 17.01.2014 р. по 07.11.2016 р. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом із матір'ю, перебуває на її повному утриманні та вихованні. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя; впродовж двох років фактично не спілкується з дитиною, не цікавиться його уподобаннями, станом здоров'ям. Крім того, відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина. Вказані обставини свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. На підставі цього просить позбавити його батьківських прав щодо сина. У судове засідання позивачка не прибула, направила на адресу суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не прибув, направив на адресу суду заяву про визнання позову. Справу просив слухати без його участі. Представник третьої особи - служби в справах дітей Рогатинської РДА Драгун Л.М. в судовому засіданні підтримала розпорядження Перемишлянської РДА про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] Суд, заслухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 18.03.2014 р. виконавчим комітетом Свірзької сільської ради Перемишлянського району Львівської області. Згідно довідки Свірзької сільської ради Перемишлянського району Львівської області № 477 від 04.05.2019 р., [PERSON] проживає в с. Глібовичі Перемишлянського району Львівської області разом із сином [PERSON] Розпорядженням Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області від 06.11.2018 № 411 визнано за можливе позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується його заявою посвідченою 02.04.2018 р. державним нотаріусом Перемишлянської державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] 14 вересня 2017 року зареєстрував шлюб з [PERSON] Після реєстрації шлюбу йому присвоєно прізвище Влах, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-СГ №325627, виданим 14 вересня 2017 рокуЛьвівським міским відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головноготериторіального управління юстиції у Львівській області. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином беручи до уваги, що відповідач не виявляє щодо сина батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по його вихованню, вихованням сина не займається, не піклується про духовний і фізичний розвиток дитини, не турбується про належний стан його здоров'я, матеріальну допомогу на утримання не надає, ухиляється від сплати аліментів, позов визнав повністю, подав нотаріально посвідчену заяву про визнання позову, суд приходить до висновку, що у відповідності з п. 2, ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України є достатньо підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved