Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, у якій просить встановити факт проживання її та [PERSON] однією сім'єю як подружжя без реєстрації шлюбу протягом п'яти років до дня смерті [PERSON], який помер [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельних ділянок, розташованих на території Яснозірської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. На момент смерті спадкодавець проживав із заявником без реєстрації шлюбу, але був зареєстрований на одному погосподарському номері на протязі неповних останніх 5-ти років. Жили вони однією сім'єю та вели спільне господарство за адресою [ADDRESS]. Заявник є спадкоємцем померлого [PERSON] за законом четвертої черги. Вона звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, але їй у цьому було відмовлено, оскільки вона не може довести факт шлюбних відносин із спадкодавцем. Сьогодні у неї виникла необхідність у переоформленні спадщини, проте це неможливо без рішення суду про встановлення факту її проживання разом із спадкодавцем однією сім'єю, що, як наслідок, може слугувати виникнення у неї майнового права на спадщину. У судовому засіданні заявник та її представник підтримали висунуті у заяві вимоги, повідомили, що з 1 січня 2000 по [INFO] заявниця та [PERSON] жили як чоловік та дружина - однією сім'єю, нажили трьох дітей, працювали в місцевому КСП. Представник заінтересованої особи, Яснозірської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, будучи повідомленим належним чином про дату і час розгляду справи, у суд на розгляд не з'явився, натомість подав до суду письмову заяву, у якій вимоги [PERSON] визнав, та справу просив розглянути за його відсутності. Заслухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши письмові докази, суд доходить висновку, що заяву належить задовольнити. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 25 лютого 2005 року). Після його смерті залишилося майно, до складу якого входять земельні ділянки, розташовані на території Яснозірської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, на які відкрилась спадщина. Заявник [PERSON] як спадкоємець за законом, звернулася до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно після смерті [PERSON], проте постановою нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу № 459/02-31 від 11.10.2017 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що між цими особами не підтверджено родинні відносини. Відповідно до довідок Яснозірської сільської ради № 579, 580, 695 від 26.07.2017 року [PERSON] до дня смерті - [INFO] проживав і був зареєстрований за адресою [ADDRESS] із заявницею та її дітьми і вони вели спільне господарство. Письмовими поясненнями [PERSON] підтверджується, що з 2000 року по день смерті заявниця та [PERSON] проживали спільно однією сім'єю, працювали на фермі і вели господарство як чоловік та дружина, мали дітей. Показаннями свідка [PERSON] доводиться зазначений юридичний факт. Вона повідомляє, що з 01.01.2000 до [INFO] проживала сім'єю із померлим [INFO] [PERSON], мали спільний бюджет, спільних троє дітей, коні, корову, поросят. Вказані обставини також підтверджені актом, складеним депутатом Яснозірської сільської ради 02.02.2018 року. Із аналізу наведених доказів та вимог ст. 82 ч.1 ЦПК України, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю як подружжя без реєстрації шлюбу протягом останніх 5 років до дня смерті [PERSON], який помер [INFO]. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1258, 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до п.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно зі ст. 293 ЦПК України суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно п.21. Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року" Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Із сукупності досліджених судом доказів встановлено, що заявниця та її цивільний чоловік проживали однією сім'єю до дня смерті останнього не менше п'яти років, тобто проживали як чоловік та дружина, що оговорено ст. 256 ч.1 п.6 ЦПК України.

Outcome: approved