Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою - [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви позивачка посилається на те, що 12 травня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою - [ADDRESS] . Згідно п. 13 договору купівлі-продажу від 12 травня 2017 року у відчужуваному житловому будинку були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно п. 14 договору купівлі-продажу від 12 травня 2017 року [PERSON] зобов`язувався зняти до 01 липня 2017 року з реєстраційного обліку місця проживання усіх зареєстрованих осіб в житловому будинку за адресою [ADDRESS] . На даний момент, в житловому будинку за адресою [ADDRESS] . залишається зареєстрованим [PERSON] , що підтверджується даними будинкової книги та Довідки з місця проживання виданої ЛКП «Затишне». [PERSON] був зареєстрований у будинку попереднім власником, а після переходу права власності на будинок до позивачки [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням, тому підлягає до зняття з реєстраційного обліку. Ухвалою від 02 березня 2018 року відкрито провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Відповідно до ухвали Франківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою від 25 листопада 2019 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням вирішено слухати в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів Дослідивши матеріали справи, судом встановлено фактичні обставини справи. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 12 травня 2017 року [PERSON] продав, а [PERSON] купила житловий будинок [ADDRESS] . У п. 13 вищевказаного договору зазаначено, що згідно довідки, виданої ЛКП "Затишне" відділу житлового господарства Франківської районної адміністрації Львівської міської ради (код за ЄДРПОУ 22380285) від 10 травня 2017 року за № 978, у відчужуваному житловому будинку зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до п. 14 вищевказаного договору, продавець зобов`язувався зняти з реєстраційного обліку усіх зареєстрованих осіб. Крім того, згідно з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 86923540 від 12 травня 2017 року житловий будинок, що за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Відповідно до довідки Форми № 2, виданої 13 липня 2017 року та 21 жовтня 2019 року ЛКП «Затишне», в житловому будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] . Власником будинку є [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що відповідач в спірному будинку не проживає, був в ньому зареєстрований попереднім власником, однак не знявся з реєстрації під час відчуження вищевказаного будинку попереднім власником. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі статтею 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. З огляду на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 12 травня 2017 року у попереднього власника будинку [PERSON] припинилося право власності на будинок по [ADDRESS] внаслідок його продажу на користь позивачки, припинилося і право користування цією квартирою членом його сім`ї [PERSON] , яке є похідним від прав колишнього власника [PERSON] . Таким чином, суд доходить до висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, і з припиненням права власності особи, втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України визначений у постанові від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved