Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 1968 року, постійно проживали разом, мали спільний бюджет, разом вирішували всі побутові проблеми. Заявник зареєстрована в [ADDRESS] , а її чоловік був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . За цією ж адресою вона проживала з ним всі роки. Розмір доходів [PERSON] був вищим за розмір пенсії заявника, тому вона знаходилась на його утриманні. На даний час вона бажає перейти на пенсію свого чоловіка, тому виникла необхідність звернутись до суду з вказаною заявою. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала та пояснила, що вони разом з чоловіком отримали квартиру [ADDRESS] , де з 1986 року стали проживати та з цього часу вона була там зареєстрована. У 2016 році заявник отримала спадщину після смерті батьків та змінила реєстрацію, хоча фактично продовжувала проживати з чоловіком, вести спільний бюджет, господарство. Після виходу на пенсію її чоловік неофіційно працював, його доходи були значно вищі, а тому вона перебувала на його утриманні. Просила заяву задовольнити. Представник заявника [PERSON] заяву підтримала та пояснила, що заявник весь час постійно проживала зі своїм чоловіком, вели спільний бюджет, піклувались один про одного. [PERSON] отримував пенсію як військовослужбовець, неофіційно працював, а тому мав значно більший дохід ніж його дружина, тому вона знаходилась на його утриманні. Просила задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи - Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення не надходило. До суду направлені письмові пояснення відповідно яких при розгляді заяви покладається на розсуд суду, просить справу розглянути у відсутність представника. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи, що не з`явився в судове засідання. Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 27 липня 1968 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( а.с.6). З 24 березня 1993 року [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . За цією ж адресою була зареєстрована і заявник, з 09 серпня 2016 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] [INFO] [PERSON] помер (а.с. 7). Відповідно до ч.1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Частиною 2 цієї статті визначено хто відноситься до непрацездатних членів сім`ї, у тому числі і чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; Частина 3 статті визначає, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до довідки Головного Управління пенсійного фонду України в Полтавській області № 820/02.22-10 від 02.12.2019 року [PERSON] отримував пенсію в розмірі 3753,28 ( а.с. 13) Розмір пенсії [PERSON] складає 2176,99 грн., що підтверджується довідкою Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 2967 від 11.11.2019 року. (а.с. 12) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суду пояснили, що знають заявника та знали її чоловіка, вони постійно проживали разом за адресою [ADDRESS] . За вказаною адресою вони проживали з 1986 року, вели спільний бюджет, з розмов [PERSON] знали, що розмір його пенсії був значно вищий ніж у його дружини. Відповідно до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення . Пунктом 8 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам дано роз`яснення, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до листа Верховного суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце. Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] постійно проживала у [ADDRESS] , вели спільний бюджет та заявник [PERSON] перебувала на утриманні свого чоловіка, який помер [INFO] . За таких обставин, суд вважає, що факт спільного проживання заявника [PERSON] з чоловіком [PERSON] та знаходження її на утриманні чоловіка знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а отже заяву [PERSON] необхідно задовольнити. Встановлення в судовому порядку зазначених фактів необхідне заявнику для отримання доходу для належного існування.

Outcome: approved