Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Ковельської міської ради Волинської області про визнання права власності на нерухоме майні в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що12.10.1950 року виконавчим комітетом Ковельського управління при Міськомунгоспі гром. [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на будівництво (забудову) на житловий будинок по [ADDRESS] Свідоцтво зареєстровано в Волинському обласному відділі комунальному господарства, записано в реєстрову книгу під № 350. [INFO] року [PERSON] помер, внаслідок чого відкрилась спадщина на все належне йому на день смерті майно. 08.04.1988 року [PERSON] склав заповітне розпорядження, згідно якого заповів в користь позивача житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] яка в подальшому була перейменована на вул. Братуня. При житті [PERSON] не оформив своє право власності на нерухоме майно у встановленому законом порядку. Позивачем стверджується, що він є єдиним спадкоємцем по заповіту після смерті діда, він прийняв спадщину, фактично вступивши у володіння та розпорядження спадковим майном. Інші спадкоємці, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні, відсутні, оскільки дружина спадкодавця [PERSON] померла ще [INFO] року, а батько позивача [PERSON] помер [INFO] року. При зверненні позивача в Ковельську держнотконтору відносно видачі свідоцтва про право власності на спадщину йому було відмовлено, оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи на право власності на нерухоме майно, що належало [PERSON] Позивачу було запропоновано звернутися в виконавчий комітет Ковельської міської ради про видачу йому дубліката про право власності на забудову житлового будинку, однак листом № Х-2001 від 04.01.2016 року позивачу було відмовлено у видачі дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно та рекомендовано звернутися з позовом до суду про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], що помер [INFO] року. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явились, однак від останньої на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак до суду надійшло письмове клопотання міського голови О.Кіндера, згідно якого просить дану справу слухати без участі представника Ковельської міської ради. Позов обґрунтований і його слід задовольнити повністю. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З свідоцтва про смерть, виданого повторно 22.01.1997 року Міськвідділом реєстрації актів громадянського стану міста Ковель Волинської області, вбачається, що [INFO] року помер [PERSON]. З свідоцтва про право власності на будівництво або право забудови від 12.10.1950 року вбачається, що будинковолодіння, яке знаходиться за адресою [ADDRESS], належить [PERSON] та дане свідоцтво видано на підставі Рішення Ковельської міської ради депутатів трудящих від 17.12.1949 року № 602. Згідно довідки № 22.27/Х-274 від 16.04.2015 року, виданої Відділом містобудування та архітектури, встановлено, що, згідно рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 09.12.1996 року № 340 "Про перейменування вулиць міста та повернення їм історичних назв" вулиця Гайдара була перейменована на вул. Братуня. Житловий будинок загальною площею 55 кв.м., житловою площею 26,70 кв. м., має адресний номер [ADDRESS] (колишня [ADDRESS]). Як вбачається з копії аркушів будинкової книги на житловий будинок № 5 по вул. Гайдара, даний будинок знаходиться в користуванні [PERSON] Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] який було виготовлено станом на 15.02.1988 року, цей будинок належить [PERSON] З оглянутої в ході судового розгляду інвентаризаційної справи на цей будинок вбачається, що забудовником (власником) є [PERSON] Таким чином в ході розгляду справи було встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, належав [PERSON], однак у встановленому законом порядку право власності на нього не зареєстровано. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все майно, яке належало йому на праві приватної власності, в тому числі й на вказаний будинок. Як встановлено з копії заповіту, 08.04.1988 року [PERSON], що проживав на той час в [ADDRESS] на випадок своєї смерті заповів цей будинок своєму внукові [PERSON]. Відповідно до п. п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону 2003 року, Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої даного закону щодо спадкування застосовуються лише до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Таким чином, до вказаних правовідносин застосовуються правила Розділу VII ЦК України в редакції Закону 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Відповідно до ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 року) право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. В судовому засіданні встановлено, що інших спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні, відсутні, оскільки дружина спадкодавця, [PERSON] померла ще [INFO] року, а батько позивача [PERSON] помер [INFO] року. Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно повідомлення Ковельської державної нотаріальної контори за № 140/01-16 від 10.02.2016 року, вбачається, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, спадкова справа не заводилась. В судовому засіданні встановлено, що до нотаріального органу за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини позивач не звертався. Проте позивач після смерті [PERSON] прийняв спадщину, оскільки своїми фактичними діями вступив у володіння та розпорядження спадковим майном, проводив догляд за будинком, обробляв земельну ділянку. Згідно п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином в судовому засіданні доведено обставини, якими позивач обґрунтовував позовні вимоги в частині його права власності на будинковолодіння, що розташоване по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], а тому за позивачем слід визнати право власності на цей будинок. Судові витрати суд залишає за сторонами. На підставі наведеного,

Outcome: approved