Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліменти на її утримання, як на повнолітню дитину яка продовжує навчатися, посилаючись на те що вона є дочкою відповідача, на даний час вона навчається в Київському національному торговельно-економічному університеті на другому курсі, денної форми навчання, і у зв'язку із цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач в судове засідання не з"явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до слідуючого висновку. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-річного віку за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначається судом у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконкомом Пісківської сільської ради Бахмацького району, Чернігівської області(а.с.5). [PERSON] [INFO] є студентом 2 курсу Київського національного торговельно-економічного університету, денної форми навчання. Термін навчання закінчується 30 червня 2020 року, що підтверджується довідкою від 07.08.2017 року, виданою учбовим закладом(а.с.10). При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд враховує матеріальний стан відповідача, позивача, ті обставини, що відповідач є особою працездатного віку, не є інвалідом, добровільно на постійній основі матеріальну допомогу на утримання позивача не надає, з урахуванням вимог доцільності та розумності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню і з відповідача на її користь необхідно стягувати аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до статті 88 ЦПК з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved