Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Городенківської міської ради, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 житлового будинку та господарських споруд, розташований в м. Городенка по вул. Курбаса, 42 Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 26.05.2015 року. Позовні вимоги мотивувала тим, що при житті покійному [PERSON] належала 1/2 будинку по вул. Курбаса, 42 в м. Городенка згідно договору дарування, який посвідчений нотканторою 17.03.1979 року за № 761. Вказану частину будинку покійному [PERSON] подарував батько [PERSON] Дітей у покійного не було, і близьких родичів немає. При житті [PERSON] позивачка його обходила, допомагала йому по господарству. Перед смертю [PERSON] зробив заповідальний заповіт про те, що все належне йому майно, в тому числі і жилий будинок із господарськими спорудами та прибудовами заповідає [PERSON] Поховання [PERSON] проводилось позивачкою. У березні 2016 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини по заповіту і подала для цього необхідні документи. Нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документів, які підтверджують право власності на 1/2 частку житлового будинку за № 42 по вул. Курбаса в м. Городенка за спадкодавцем. По якій причині покійний [PERSON] не здійснив перереєстрацію договору дарування та не отримав свідоцтво на право власності на 1/2 житлового будинку по вул. Курбаса, 42 в м. Городенка позивачці невідомо. Через дану обставину [PERSON] не може оформити право власності на себе, хоча, на даний час являється єдиним спадкоємцем по заповіту. В судове засідання сторони, їхні представники не з'явилися. Позивачка подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Городенківська міська рада подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі їхнього представника. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. З копії договору дарування від 17.03.1978 року, посвідченого нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори, встановлено, що [PERSON] подарував своїм синам [PERSON] та [PERSON] по половині жилий будинок разом з господарськими будівлями, що належать до цього будинку, що знаходиться в м. Городенка, Івано-Франківської області, розташований на земельній ділянці розміром 362 кв. метрів по вул. 23 Лютого № 42. Згідно довідки № 563 від 14.03.2016 р., виданої виконавчим комітетом Городенківської міської ради встановлено, що вулицю 23 лютого в м. Городенка перейменовано на вулицю [PERSON] і ця назва зберігається по даний час. В силу роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Площа присадибної земельної ділянки по вул. Л. Курбаса, 42 становить 0,1761 га., що стверджено довідкою виконавчого комітету Городенківської міської ради № 75 від 09.03.2016 р. Випискою з інвентаризаційних матеріалів вих № 7569 від 09.02.2016 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 675 зареєстровано, що власниками по 1/2 частці житлового будинку, розташованого в м. Городенка по вул. Курбаса, 42, на підставі договору дарування, посвідченого нотконторою 17.03.1979 р. за № 761 є [PERSON] та [PERSON]. Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в м. Городенка по вул. Курбаса, 42 Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», рік побудови - 1940 р., загальною площею 70,5 м кв., житловою площею 41,2 м кв., сараю, 2 навісів, вбиральні, огорожі, вимощення. [PERSON] помер 26.05.2015 року, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 209845, виданим 27.05.2015 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. За заповітом від 21.08.2013 р., посвідченим приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу [PERSON]Р, зареєстрованим в реєстрі за № 1521, [PERSON], [INFO] на випадок своєї смерті заповів все належне своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, що буде належати йому на день його смерті, та все те, на що він за законом матиме право - [PERSON], [INFO]. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно довідки № 626 від 25.03.2016 р., виданої виконавчим комітетом Городенківської міської ради встановлено, що в будинку по вул. Леся Курбаса, 42 на час смерті [PERSON] ніхто не проживав і не був зареєстрований. Як слідує з копії довідки № 2551 від 28.05.2015 р., виданої виконавчим комітетом Городенківської міської ради, [PERSON], [INFO] похоронила [PERSON], який помер 26.05.2015 р. за свої кошти. Судом встановлено, що спадкоємцем [PERSON] за заповітом від 21.08.2013 р. є [PERSON] (позивачка). Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу [PERSON], відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки позивачем не подані правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця на 1/2 частку житлового будинку за № 42 по вулиці Курбаса в місті Городенка Городенківського району Івано-Франківської області, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04.03.2016 р. Позивачка користується спадковим майном, утримує будинок та господарські споруди, оплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Документи, які посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на 1/2 житлового будинку та господарських споруд відсутні. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачкою в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на 1/2 житлового будинку та господарських споруд, що розташований в м. Городенка по вул. Курбаса, 42 Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1222, 1233, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved