Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про тлумачення заповіту. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона згідно змісту заповіту складеного [PERSON] [INFO], є спадкоємицею земельної ділянки площею 3,10 га, яка знаходиться на території Біликівської сільської ради, Миргородського району, Полтавської області та посвідчена державним актом на право власності серія ПЛ № 182005, виданого 19 жовтня 2004 року Миргородською райдержадміністрацією на підставі розпорядження райдержадміністрації від 14 вересня 2004 року № 207, кадастровий номер 5323280200:00:003:0124. Цей заповіт за реєстраційним номером № 6967 записано і посвідчено [PERSON], нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу 23 листопада 2005 року. Заповідачка померла [INFO]. При зверненні позивачем про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом до державного нотаріуса Бобир О.Ю., Першої Миргородської державної нотаріальної контори Полтавської області, нотаріусом винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з неможливістю однозначного тлумачення змісту заповіту, посвідченого від імені [PERSON] 02 листопада 2013 року Біликівською сільською радою, Миргородського району, Полтавської області за реєстровим номером №82 на ім'я спадкоємця [PERSON], в якому не зазначені інші ідентифікаційні дані на земельну ділянку окрім площі - 3,10 га та місця розміщення, а саме : Біликівська сільська рада, Миргородського району, що збігається з даними земельної ділянки, що вказана в заповіті на ім'я [PERSON] [PERSON], мала на території Біликівської сільської ради, Миргородського району, Полтавської області дві земельні ділянки однакової площі - по 3,10 га, що засвідчено державними актами і заповіла їх своїм онукам [PERSON] та [PERSON] Але заповіт за реєстраційним номером №82, посвідчений Біликівською сільською радою, Миргородського району, Полтавської області, від 02 листопада 2013 року на ім'я [PERSON] не містить повної інформації щодо земельної ділянки, а саме : Державний акт на право власності серія ПЛ №182634, виданий Миргородською райдержадміністрацією 14 вересня 2004 року, кадастровий номер 5323280200:00:003:0123, що створює невизначеність у змісті заповіту і останньої волі заповідачки. У зв'язку з вищевикладеним позивач змушена звернутися з позовом про тлумачення заповіту. В ході судового розгляду до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, залучено Управління Держземагенства у Миргородському районі, Біликівську сільську раду Миргородського району, Миргородську міську раду Полтавської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила задовольнити їх з підстав викладених у позові. Суду пояснила, що в 2005 році [PERSON], яка була бабусею її та відповідача [PERSON], зробила розпорядження на випадок своєї смерті, та заповіла їй одну з належних їй на території Біликівської сільської ради земельну ділянку. Після смерті бабусі виявилося, що в складеному заповіті на ім'я відповідача [PERSON] відсутні дані, які б свідчили, що відповідачу заповідана інша земельна ділянка, що належала бабусі. Оскільки нотаріус відмовляє їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як заповіт складений на ім'я відповідача посвідчений в 2013 році, просила суд розтлумачити заповіт, вказавши, що [PERSON] їй і відповідачу заповіла різні земельні ділянки. Відповідач [PERSON] заявлений позов визнав повністю, просив його задовольнити. Суду пояснив, що йому було достовірно відомо про наявність у заповідача [PERSON], яка була їх з позивачкою бабусею, двох земельних ділянок, кожна площею 3,1 га., що знаходяться на території Біликівської сільської ради. Також він знав про волю бабусі зробити заповіт на обох внуків, кожному заповісти по одній земельній ділянці. Про те, що існує заповіт на ім'я позивачки йому також було відомо. В заповіті на ім'я [PERSON] не було зазначено на його думку всі дані, що ідентифікують земельну ділянку через юридичну необізнаність секретаря сільської ради, яка посвідчувала цей заповіт. Він може стверджувати, що бажанням спадкодавця [PERSON] було передати у спадщину йому, [PERSON], земельну ділянку площею 3,10 га, розташовану на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 182634, так як заповітом в 2005 року [PERSON] передала у спадщину [PERSON] земельну ділянку площею 3,10 га, розташовану на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 182005. Представник третьої особи Миргородської міської ради Полтавської області Лисенко Р. О. не заперечував проти задоволення позову. Представник Біликівської сільської ради Миргородського району направив на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності свого представника, проти задоволення позову не заперечують (а.с.32). Представник Управління Держземагенства в Миргородському районі .в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи на адресу не надходило (а.с28). Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є власницею земельної ділянки площею 3,10 га, яка знаходиться на території Біликівської сільської ради, Миргородського району, Полтавської області та посвідчена Державним актом на право власності серія ПЛ № 182005, виданого 19 жовтня 2004 року Миргородською райдержадміністрацією на підставі розпорядження райдержадміністрації від 14 вересня 2004 року № 207, кадастровий номер 5323280200:00:003:0124 та земельної ділянки площею 3,10 га, розташовану на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 182634, виданого на підставі розпорядження Миргородської райдержадміністрації №207 від 10.11.2004 року, кадастровий номер 5323280200:00:003:0123 (а.с.9,10,33). За життя [PERSON] розпорядилася частиною своєї власності склавши заповіт, який посвідчено [PERSON], нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу 23 листопада 2005 року на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 3,10 га, яка знаходиться на території Біликівської сільської ради, Миргородського району, Полтавської області та посвідчена Державним актом на право власності серія ПЛ № 182005, виданого 19 жовтня 2004 року (а.с.5) Не охоплену заповітом посвідченим від імені [PERSON] 23 листопада 2005 року нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі №6967 на ім'я [PERSON], частину свого майна [PERSON] 02 листопада 2013 року заповіла [PERSON], а саме: земельну ділянку площею 3,10 га розташовану на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 182634, виданого на підставі розпорядження Миргородської райдержадміністрації №207 від 10.11.2004 року, кадастровий номер 5323280200:00:003:0123. [INFO] заповідачка [PERSON] померла, внаслідок чого відкрилася спадщина (а.с.8). Інших спадкоємців майна спадкодавця [PERSON] крім сторін по справі немає (а.с.29, 30). При зверненні [PERSON] для отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом до державного нотаріуса [PERSON], Першої Миргородської державної нотаріальної контори Полтавської області, нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з неможливістю однозначного тлумачення змісту заповіту, посвідченого від імені [PERSON] 02 листопада 2013 року Біликівською сільською радою, Миргородського району, Полтавської області за реєстровим номером №82 на ім'я спадкоємця [PERSON] (а.с.4). Відповідно до статті 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Статтею 213 ЦК України передбачено, що на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішенням посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що справжньою волею заповідача [PERSON] було передати у власність [PERSON] земельну ділянку, яка не охоплена заповітом на ім'я [PERSON], отже визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved