Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка [PERSON] зазначає, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], який на час смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, яка складається в тому числі з частини житлового будинку, що розміщений по [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці, що належить померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ 054645 від 07 грудня 2004 року. Позивачка прийняла спадщину після смерті чоловіка. 8 листопада 2005 року 3/4-тих спільної часткової власності щодо даного будинку було зареєстровано за спадкодавцем в електронному реєстрі комунального підприємства «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» на підставі договору дарування, однак у жовтні 2010 року між спадкодавцем та [PERSON] (сестрою спадкодавця) виник спір щодо вказаного будинку, в результаті якого Рівненським районним судом було прийнято ухвалу про визнання мирової угоди, за якою визнано за [PERSON] право власності на частину даного житлового будинку, яка в подальшому була влаштована як квартира № 2. Разом з тим, даною ухвалою також було вирішено питання і щодо земельної ділянки загальною площею 0,112 га для обслуговування спірного будинку, де між [PERSON] та [PERSON] було встановлено порядок користування і володіння нею. Однак, спадкодавець за час свого життя не встиг здійснити державну реєстрацію права власності як на зазначену частку житлового будинку, визначену даною ухвалою, так і на земельну ділянку, та виготовити на власне ім'я свідоцтво про право власності. Через ці обставини позивачка змушена звертатися до суду з відповідним позовом, яким просить визнати за нею право власності як на частину будинковолодіння, так і на частину земельної ділянки. Позивачка [PERSON] зазначає, що [PERSON] є спадкоємицею майна після смерті [PERSON]. Вона успадкувала частину будинку за адресою: [ADDRESS], яка визначена як квартира №2, а позивачці за даним позовом належить квартира № 1, яка визначена як окрема частка в цьому ж будинковолодінні. Позивачка зазначає, що при прийнятті рішень Клеванською селищною радою Рівненського району Рівненської області були допущені порушення. Також були допущені порушення при оформленні договору дарування земельної ділянки. Зважаючи на це, та враховуючи умови мирової угоди, що була визнана Рівненський районним судом 06.12.2010 року, просить суд постановити рішення, яким скасувати п.186 додатку №2 рішення Клеванської селищної ради народних депутатів Рівненського району Рівненської області від 20 грудня 1996 року № 135 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність та постійне користування" щодо передачі у приватну власність безплатно громадянці [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,11 га по [ADDRESS]; визнати недійсним Державний акт про право власності на земельну ділянку Серії ЯБ №054647 виданий від 07.12.2004 року Клеванською селищною радою Рівненського району Рівненської області на підставі її ж рішення від 20.12.1996 року №135 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 274. на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,112 гектара для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,112 гектара для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 29 грудня 2004 року приватним нотаріусом Рівненського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3671; визнати право власності [PERSON] на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,112 гектара для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], згідно розміру її частки у будинковолодінні за цією ж адресою. Позивачка [PERSON] позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Не заперечує про визнання права власності на земельну ділянку відповідно до умов мирової угоди, яка була визнана судом 06.12.2010 року. Позов [PERSON] визнає тільки щодо заявлених вимог про визнання права власності на частину земельної ділянки. Представник позивачки [PERSON] просить суд визнати за її довірителькою право власності на земельну ділянку відповідно до умов мирової угоди, яка була визнана судом 06.12.2010 року. Щодо решти заявлених позовних вимог - просить залишити їх без розгляду. Представник Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області не з'явився в судове засідання. Згідно до поданої заяви, просить справу розглядати без їх участі. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлені позови підлягають до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON], який на час смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається в тому числі з частини житлового будинку, що розміщений по [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці, що належить померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ 054645 від 07 грудня 2004 року. 8 листопада 2005 року 3/4-тих спільної часткової власності щодо даного будинку було зареєстровано за спадкодавцем в електронному реєстрі комунального підприємства «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» на підставі договору дарування, однак у жовтні 2010 року між спадкодавцем та [PERSON] (сестрою спадкодавця) виник спір щодо вказаного будинку, в результаті якого Рівненським районним судом 06.12.2010 року, справа № 2-2129/10, було прийнято ухвалу про визнання мирової угоди, за якою визнано за [PERSON] право власності на частину даного житлового будинку, яка в подальшому була влаштована як квартира № 2, та була поділена земельна ділянка. Відповідно до рішення Рівненського районного суду Рівненської області в справі № 2-2624/11 від 15.02.2012 року, між [PERSON] та [PERSON] були визначені умови розподілу будинковолодіння, та позивачці [PERSON] виділено у власність частину майна, визначену як квартира 1. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, встановлено: 4.18. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Зважаючи, що спадкодавець не отримав свідоцтво про право власності на майно у виді квартири [ADDRESS], оскільки фактично набувши право власності на нього не встиг зареєструвати таке в КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації», то позивачка [PERSON] не може оформити спадкові права через нотаріуса. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Це ж стосується і земельної ділянки. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіально громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України). Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За таких умов заявлені позови підлягають до задоволення. Сторони не заявляють вимоги про стягнення судових витрат, а тому такі витрати на них і покладаються.

Outcome: approved