Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

В провадження судді Верхньорогачицького районного\~суду Херсонської\~області Загрунного В.Г. 14.09.2020 року надійшов цивільний позов [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Калімбет Тетяна Адамівна, до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору- Бережанська сільська рада про визнання права власності на спадкове майно з підстав, викладених позові. Просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 5,490 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ХС№005157 від 12.11.2001 року відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-6507041922019 від 01.11.2019 року, що становить 2,7866 га, за кадастровим номером 6521580600:05:001:0581, розташованої на території Бережанської сільської ради Верхньорогачицького району Херсонської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування, яка відкрилася [INFO] після смерті батька - [PERSON] . Провадження по справі відкрито 30.09.2020 року та призначено до підготовчого засідання на 06.11.2020 року. Ухвалою від 06.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд на 10.00 годину 04.12.2020 року. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, але надіслали заяву, якою просять справу розглянути за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 71). Відповідач в судове засідання не з`явилася, але надіслала заяву, якою просила справу розглянути за її відсутності, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення (а.с. 57). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Бережанська сільська рада в судове засідання не з`явилася, але надіслала заяву, якою просила справу розглянути за її відсутності, заяву підтримала в повному обсязі та не заперечила проти її задоволення (а.с. 71-70). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, суд вважає за можливе судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. [INFO] помер рідний батько позивачки [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , актовий запис №16, виданим Бережанською сільською радою Верхньорогачицького району Херсонської області (а.с. 11). Факт родинних відносин між ними підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу позивачки (а.с.9, 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, посвідченим 04.07.2006 року за реєстровим №337 Верхньорогачицькою державною нотаріальною конторою Херсонської області. Спадкоємцями за заповітом є позивач - [PERSON] та її рідна сестра [PERSON] у рівних частках по 1/2 кожній. Спадковим майном є, в тому числі, земельна ділянка на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ХС №005157, виданого 12.11.2001 року Бережанською сільською радою Верхньорогачицького району Херсонської області, площею 5,490 га, розташованої на території Бережанської сільської ради Верхньорогачицького району Херсонської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 12). 31.03.2008 року у Верхньорогачицькій державній нотаріальній конторі Херсонської області була заведена спадкова справа №47-2008 (а.с. 13). 02.09.2009 року рідна сестра позивачки [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом №427 на належну їй 1/2 частку зазначеної земельної ділянки (а.с. 14), про що в Державному акті на право приватної власності на землю серія ІІІ-ХС№005157, виданому [PERSON] , нотаріусом було зроблено відмітку (а.с. 12), а 1/2 частка залишилася відкритою (а.с. 17-19). 15.12.2009 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.09.2009 року №427 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ№251883 (а.с.15). Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6507041922019 від 01.11.2019 року (а.с. 17), виданого державним земельним реєстратором у Верхньорогачицькому районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області Рекун І.Л., відсутня повна та актуальна інформація відносно земельної ділянки, що успадковується, а саме, відсутня інформація про іншого співвласника, який ще у 2009 році оформив своє речове право, площа земельної ділянки зазначена у розмірі 2,7866 га, а у Державному акті зазначено 5,49 га. В жовтні місяці позивач звернулася до Верхньорогачицького відділу Держгеокадастру про внесення змін, доповнень та надання повної актуальної інформації у витязі з ДЗК, але листом №230-0,23-23/137-19 від 01.11.2019 року позивачу було відмовлено та зазначено, що зміни у розмірі земельної ділянки відбулися у результаті виділення земельної ділянки в натурі [PERSON] . У 2018 році приватним підприємством "Геліос-2005" без згоди [PERSON] як другого співвласника із загальної маси спадкового майна виділено в натурі частку земельної ділянки іншому співвласнику [PERSON] , чим порушено вимоги ст. 367 ЦК України. В жовтні місяці 2019 року позивач звернулася до нотаріуса Верхньорогачицької державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки її батька [PERSON] , яка залишилася відкритою в розмірі 2,7866 га. Але позивач не згодилася отримувати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку від загальної кількості землі, яка зазначена у Витязі з ДЗК - 2,7866 га. В зв`язку з цим 01.11.2019 року нотаріус Верхньорогачицької державної нотаріальної контори своєю постановою №384/02-31 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку земельної ділянки її батька [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії (а.с. 20-21). Таким чином, [PERSON] має право на спадкування 1/2 частини спадкової земельної ділянки, розміром 5,49 га. Розмір земельної ділянки, відповідно до Витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-6507041922019 від 01.11.2019 року за кадастровим номером земельної ділянки 6521580600:05:001:0581 становить 2,7866 га. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серія ІІІ-ХС№005157 розмір цієї земельної ділянки становить 5,49 га, що є однією і тією ж самою земельною ділянкою за виключенням 1/2 частини земельної ділянки, прийнятої як спадщина відповідачем [PERSON] . Відповідно до\~ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 791 Земельного кодексу України\~встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Як вбачається із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6507041922019 від 01.11.2019 року, земельній ділянці, право власності на яку просить визнати позивач, присвоєно кадастровий номер 6521580600:05:001:0581. Враховуючи, що зазначена у позові земельна ділянка є сформованою, а отже являється об`єктом цивільних прав, то вона підлягає спадкуванню. Статтею 1218 ЦК України\~передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1225 ЦК України\~передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, з урахуванням пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно якого справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права і обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними, вимогу позивача про визначення того, що земельна ділянка, розмір якої визначено Витягом із земельного кадастру № НВ-6507041922019 від 01.11.2019 року, розмір якої становить 2,7866 га за кадастровим номером 6521580600:05:001:0581 та земельна ділянка розмір якої визначено у Державному акті на право приватної власності на землю серія ІІІ-ХС № 005157, розмір якої становить 5,49 га - є однією і тією ж самою земельною ділянкою, за виключенням 1/2 частини земельної ділянки, прийнятої як спадщина [PERSON] , суд вважає за необхідне задовольнити, оскільки даний факт повністю доведено в судовому засідання. Таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до статті 265 ЦПК України рішення суду має містити відомості про розподіл судових витрат. Так, на підставі вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В даному ж випадку позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача на її користь понесених судових витрат, тому дане питання, яке регулюється ч. 1 ст. 141 ЦПК України, розгляду не підлягає.

Outcome: approved