Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Комунальної 5-тої стоматологічної поліклініки про стягнення невиплаченої заробітної плати. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: 04 січня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до Комунальної 5-тої стоматологічної поліклінікив якій просить стягненути невиплачену заробітну плату. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона перебуває у трудових відносинах з комунальною 5-оюстоматологічною поліклінікою м. Львова і працює на посаді лікаря-стоматолога. Згідно довідки про доходи № 135 від 28.11.2018року, яка видана комунальною 5-тою стоматологічною поліклінікою м. Львова, місячний оклад лікаря стоматолога становить 5200,00 грн. З 01.01.2018 року по 30.11.2018 року заробітна плата їй ненараховується та не виплачується, що унеможливлює отримати довідку про нараховану, але невиплачену заробітну плату. Період заборгованості по невиплаті заробітної плати складає одинадцять місяців з 01.01.2018 року по 30.11.2018 року, а заборгованість по невиплаченій заробітній платі становить 57200,00 грн. У зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити. Відзивуна позовну заяву не подано. Заяви (клопотання) учасників справи: позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила.що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.12); представник позивача [PERSON] - адвокат Стефанович Ю.М. подав клопотання про витребування доказів від відповідача, а саме чи перебувала позивач [PERSON] в період з 01.01.2018 року по 30.11.2018 року на лікарняному чи відпустці (а.с.15); представник позивача [PERSON] - адвокат Стефанович Ю.М. подав заяву про відкладення підготовчого засідання призначеного на 04.04.2018 року (а.с.31); представник позивача - [PERSON] - адвокат Стефанович Ю.М. - подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с.42); Процесуальні дії суду по справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14.01.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання по справі на 14.02.2019 року (а.с.7-8); 14.02.2019 року у підготовчому засіданні оголошено перерву (а.с.18-20); 14.03.2019 року підготовче засідання відкладено (а.с.26); 04.04.2019 року підготовче засідання відкладено (а.с.32); 16.05.2019 року підготовче засідання відкладено (а.с.38); Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10.06.2019 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 25.06.2019 року (а.с.44-45); Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25.06.2019 року постановлено провести заочний розгляд справи (а.с.49-50); В судовому засіданні 25.06.2019 року: позивач не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином (а.с.47), конверт з повідомленням про вручення рекомендованого поштового повідомлення, на адресу суду не повернувся. Причини не явки суду не відомі. Заяв та клопотань на адресу суду не надходило. представник позивача не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про повідомлення осіб у справі про дату,час та місце судового засідання (а.с.46). Подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с.42); представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового повідомлення (а.с. 48 ). Причини не явки суду не відомі. Відзив на позовну заяву відповідачем у встановлений судом термін до суду не подано. Заяв та клопотань до суду не надходило. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено що: відповідно до трудової книжки УКР № 0064653 від 10.01.1981 року позивач [PERSON] з 07.08.1989 року працює на посаді лікаря-стоматолога в комунальній 5-тій стоматологічній поліклініці м. Львова (а.с.4-5); з довідки про доходи від № 135 від 28.12.2018 року, слідує, що за період з січня по листопад 2018 року позивачу [PERSON] не нараховано заробітну плату, її місячний оклад становить 5200, 00 грн. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Згідно із ст. 2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Частинами 1, 7ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття заробітна плата. Згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. У відповідності до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 95 КЗпП України мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. Згідно п.8 ч.1 ст. 40 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період визначається Законом про Державний бюджет України. Судом встановлено, що заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період з січня по листопад 2018 року становить 57 200 грн. (11*5200) = 57 200,00 грн. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підставний, підлягає задоволенню. Враховуючи наведене вище, а також те, що позивач дійсно перебуває у трудових відносинах із відповідачем і з січня по листопад 2018 року їй не було нараховано та виплачено заробітну плату, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача 57 200,00 грн. заборгованості по заробітній платі за період з 01.01.2018 року по 30.11.2018 року. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» від 26 грудня 2009 року №14 доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України Обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, такі доводи в частині доведеності позовних вимог є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Розподіл судових витрат : Відповідно до ст.141 ЦПКУкраїни судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Оскільки позивача відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору за подачу позовної заяви про стягнення заробітної плати та позовні вимоги задоволенні в повному обсязі, то він має бути стягнутий із відповідача на користь держави у розмірі 768,40 грн. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України Фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: approved