Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований із [PERSON] 25 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сарненського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 62, неповнолітню дитину, [PERSON] [INFO], залишити проживати з матір`ю - [PERSON], крім цього, просить після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище "Повханіч", стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснивши, що між сторонами систематично виникали непорозуміння через що подружнє життя припинено, сторони по справі стосунків не підтримують, через що позивач заперечує проти надання строку на примирення. Відповідач у судовому засіданні заявлений позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу, вказує на недоцільність надання строку на примирення, оскільки не бажає зберігати сімю. Згідно із ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Факт реєстрації шлюбу між сторонами по справі доводиться наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб від 25 квітня 2014 року. Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Із позовної заяви та пояснень сторін встановлено, що подружжя остаточно вирішило шлюб розірвати, посилаючись на відсутність бажання до примирення. Згідно із ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як вбачається із наданої позивачем копії свідоцтва про народження, подружжя має неповнолітню дитину : [PERSON], [INFO]. Однак, враховуючи ті обставини, що сімя сторін по справі існує формально, тривалість часу протягом якого сторони проживають окремо (біля одного року), з огляду на позицію як позивача, так і відповідача щодо необхідності розірвання шлюбу суд вважає надання строку на примирення недоцільним, а тому позов підлягає до задоволення. Крім цього, позивачем ставиться вимога про визначення за рішенням суду місця проживання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину. Враховуючи вік дитини, яка є малолітньою, також, відношення до дитини відповідача, який у суді зазначив, що не має часу відвідувати дитину - суд вважає вказану вимогу обґрунтованою та такою, що також підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд дійшов до обґрунтованості заявлених позивачем вимог, слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати : 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору, оплата яких підтверджена документально квитанцією № 28. На підставі наведеного, ст.ст. 105, 161, 110-112 СК України,

Outcome: approved