Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

До Токмацького районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] з позовною заявою до Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 5 лютого2010 року помер рідний дід позивача [PERSON], який був батьком матері позивача [PERSON]. За життя спадкодавець [PERSON] був власником земельної ділянки площею 10,31 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на все його майно, до складу якої увійшло, в тому числі і право власності на вище вказану земельну ділянку. Мати позивача [PERSON] померла за життя спадкодавця [PERSON], а саме 28 січня 2003 року. Таким чином, відповідно до частини першої статті 1266, частини першої статті 1261 ЦК України позивач належить до першої черги спадкоємців [PERSON] за законом за правом представлення. 5 жовтня 2017 року позивач звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] У видачі свідоцтва нотаріус відмовила у зв'язку з пропуском позивачем строку для прийняття спадщини. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину порушує право позивача на спадкування за законом, за захистом якого позивач змушена звернутись до суду. Враховуючи вищезазначене, просить визначити додатковий строк тривалістю у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, відкритої після смерті [PERSON], померлого 5 лютого 2010 року в місті Запоріжжі. Позивач та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилися. [PERSON] надала заяву про розгляд справи без їх участі, на задоволення позовної заяви наполягала. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просить задовольнити в повному обсязі. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника та ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкові відносини в Україні регулюються\~Цивільним кодексом України,\~Законом України від 2 вересня 1993 року №3425-ХІІ "Про нотаріат", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Судом встановлено, що 5 лютого 2010 року помер рідний дід позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС №166684 від 8 лютого 2010 року. Відповідно до довідки КУ «Запорізький геріатричний пансіонат» ЗОР за №412 від 01.09.2017, спадкодавець [PERSON]Л, [INFO], з 10.09.2004 по 05.02.2010 проживав та зареєстрований в КУ «Запорізький геріатричний пансіонат» ЗОР за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Європейська, тобто по день смерті. [PERSON] був батьком матері позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження ЯЮ №621646 від 21 жовтня 1951 року, свідоцтвом про укладення шлюбу І-ЖС №875923 від 24 грудня 1977 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу І-ЖС №365358 від 26 лютого 1980 року, свідоцтвом про укладення шлюбу І-ЖС №290530 від 22 жовтня 1996 року. Родинні відносини позивача з [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження позивача І-ЖС №430402 від 25 лютого 1976 року. Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище з «Пономаренко» на «Ковпак», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-ЖС №269679 від 27 серпня 1994 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу 1-ЖС №126403 від 27 червня 2002 року. За життя спадкодавець [PERSON] був власником земельної ділянки площею 10,31 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ЗП №028864 від 30 вересня 2002 року. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на все його майно, до складу якої увійшло, в тому числі і право власності на вище вказану земельну ділянку. Мати позивача [PERSON] померла за життя спадкодавця [PERSON], а саме 28 січня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ЖС №228992 від 28 січня 2003 року. Відповідно до частини першої статті 1266, частини першої статті 1261 ЦК позивач належить до першої черги спадкоємців [PERSON] за законом за правом представлення. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №181/03 після померлої 28 січня 2003 року [PERSON], єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] Згідно з матеріалами спадкової справи №433/2017 після померлого 05 лютого 2010 року [PERSON] до Шостої запорізької державної нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулися позивач [PERSON], діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] Однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як жоден з них на день відкриття спадщини разом зі спадкодавцем не проживав та у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини не подавав. Тобто, на момент звернення позивача з позовом до суду відсутні спадкоємці, які прийняли спадщину після померлого 05 лютого 2010 року [PERSON] та отримали свідоцтво про право на спадщину. 5 жовтня 2017 року позивач звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] У видачі свідоцтва позивачу відмовлено у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини, що підтверджується . постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 5 жовтня 2017 року №2350/02-31. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину порушує право позивача на спадкування за законом, за захистом якого позивач змушений звернутись до суду. Таким чином, судом встановлено, що у визначений законом шестимісячний строк позивач не подала заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини, у зв'язку із чим не може оформити належним чином свої спадкові права. З метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Верховний Суд України у Постанові Пленуму від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі Постанова Пленуму) дав відповідні роз'яснення. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оскільки спадкодавець [PERSON] помер 5 лютого 2010 року, то відповідно до ст.1270 ЦК України останнім днем прийняття спадщини є 6 серпня 2010 року. Позивач пропустила встановлений строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки після смерті спадкодавця позивач вважала, що має достатньо часу для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Але, перед самим закінченням цього строку позивач захворіла, у звязку з чим з 27 липня до 9 серпня 2010 року перебувала на лікуванні в Комунальній установі Токмацька центральна районна лікарня, що підтверджується довідкою КУ «Токмацький центр первинної медико-санітарної допомоги» ТМР від 09.08.2010 та копією виписки з медичної картки [PERSON] Суд також враховує відсутність заперечень про задоволення позову відповідачем, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України особа, яка пропустила строк для прийняття спадщини, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.95 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини в три місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved