Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

В серпні 2014 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача посилаючись на те, що після смерті [INFO] сестри позивача [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Бажаючи прийняти спадщину як спадкоємець ІІ черги по закону позивач звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою. В процесі оформлення спадкових прав позивачу стало відомо про існування заповіту, який було посвідчено Нововоскресенською сільською радою Нововоронцовського району на ім'я [PERSON]. Як зазначає позивач, вказаний заповіт не міг бути підписаний померлою [PERSON] так як вона тяжко хворіла, в неї було захворювання, пов'язане з вадами зору, через що вона не могла самостійно прочитати текст заповіту. Тому, вважаючи даний заповіт таким, що посвідчений з порушенням вимог ст.ст.1248, 1253 ЦК України просила суд визнати заповіт, заповідач [PERSON], посвідчений 09 серпня 2013 року секретарем Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, номер в спадковому реєстрі №84 на ім'я [PERSON] - недійсним та нікчемним, застосувати наслідки недійсності правочину. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив, посилаючись на обставини, зазначені в позові, просивзаповіт, заповідач [PERSON], посвідчений 09 серпня 2013 року секретарем Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, номер в спадковому реєстрі №84 на ім'я [PERSON] нікчемним. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечила, пояснила, що померла [PERSON] дійсно через хворобу погано бачила, однак могла прочитати текст заповіту. Представник третьої особи в у вирішенні даного спору поклалась на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено та не заперечується сторонами в справі, що [INFO] померла [PERSON], яка була рідною сестрою позивачки, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.45, 48) свідоцтвами про одруження (а.с. 46) та витягом з державного реєстру щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.43). 11.06.2014 року позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що підтверджується заявою зареєстрованою в реєстрі за №605 (а.с.35). Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заповіту (а.с.38), посвідченим 09.08.2013 року секретарем Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району, [PERSON], що постійно мешкала в с.Нововоскресенське, належну їй на праві власності земельну ділянку заповідала [PERSON]. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №35673965 від 07.11.2012 року, вказаний заповіт зареєстровано в спадковому реєстрі 09.08.2012 року за №84 (а.с.8). 07.07.2014 року [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] (а.с.37). У відповідності до ч.2 ст.1248 ЦК України заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст.1253 цього Кодексу). Так, судом встановлено та не заперечується сторонами в справі, що заповідач [PERSON], хворіла на цукровий діабет та мала вади зору, що підтверджується медичними документами (а.с.10. 11, 12, 70-72). Як вбачається з пояснень допитаного в судовому засіданні експерта - лікаря окуліста-офтальмоголога Нововронцовської ЦРЛ - [PERSON], при таких захворюваннях, які діагностувалися у померлої [PERSON], остання могла бачити та прочитати текст розмір шрифту якого становить не менше як два пальця руки. Це означає, що можливо в просторі десь вона орієнтувалася, однак читати текст такого шрифту як складений заповіт не могла. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], яка була сусідкою померлої, та листоноша [PERSON], пояснили, що [PERSON] дуже хворіла, потребувала постійного догляду, погано орієнтувалася в просторі так як погано бачила, пенсію за неї отримувала відповідачка. Із висновку комісійної судово-медичної експертизи №52 від 10.11.2014 року з участю лікаря офтальмолога, вбачається, що надані медичні документи на ім'я [PERSON], вказують на те, що в січні 2013 року їй було встановлено таку гостроту зору при якій виключено читання нею тексту, в тому числі і заповіту, а також при такому зорі недоцільно використання окулярів. У зв'язку з вищевикладеним, суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо можливості [PERSON] самостійно прочитати текст заповіту, оскільки вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами та поясненнями свідків, спеціаліста, висновками експертизи. Як вбачається із оригіналу заповіту, матеріалів спадкової справи, дослідженої судом в судовому засіданні, та не заперечується представником сільської ради, в тексті заповіту відсутні посилання на посвідчення його при свідках. Таким чином, суд вважає, що посвідчення заповіту [PERSON] відбулося з порушенням чинного законодавства України, оскільки через фізичні вади зору остання не могла самостійно прочитати заповіт, а тому у відповідності до ч.2 ст.1248 ЦК України, посвідчення заповіту мало відбуватися при свідках. На підставі ст.1257 ч.1 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Пунктом 17 абз.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" звернуто увагу на те, що заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч.1 ст.1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст.215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Крім того, з відповідача в порядку ст.88 ЦПК України, має бути стягнуто судовий збір на користь позивача та витрати за проведення експертизи на користь держави рахунок (№ 52к від 12.11.2014 року). Враховуючи викладене, та

Outcome: approved