Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини звернулась [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримала. Суду представник позивача пояснила, що позивач з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 2014 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] року народження . На даний час сторони проживають окремо, відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги в добровільному порядку в належній кількості на утримання сина, будь-якої участі у додаткових витратах не бере, участі у вихованні дитини не приймає. Крім того, позивач на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, а єдині кошти які вона отримує це 860 грн. щомісячно одноразової допомоги при народження дитини. Однак, цих коштів абсолютно не вистачає на утримання дитини та не дозволяє забезпечити її всім необхідним. Тому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі по 2000,00 грн. щомісячно до досягнення сином трьох років. В судове засідання відповідач не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 2014 року. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 15 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 листопада 2014 року, про що складено відповідний актовий запис №1783. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Від даного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину - сина [PERSON] [INFO] . Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 22 листопада 2018 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №2951. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що малолітній син сторін проживає з матір`ю, яка на даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, отримує 860 грн. щомісячно одноразової допомоги при народження дитини, яких не вистачає на належне утримання дитини та на утримання матері, яка на даний час не працює, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання малолітнього сина є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved