Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи її чоловіка [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 червня 2009 року її чоловік пішов з дому у невідомому напрямку та більше додому не повернувся. Маючи родичів в АР Крим та вважаючи, що її чоловік міг поїхати до них, заявник звернулася до Алуштинського МОР ГУМВС України в АР Крим з метою встановлення місця перебування її чоловіка, та його було оголошено в розшук. Крім того вказує, що перед тим, як покинути місце свого постійного проживання в м. Генічеськ, її чоловік висловлював наміри щодо самогубства, та враховуючи що останній мав схвильований вигляд вважає, що [PERSON] довів свій намір з приводу самогубства, однак належним чином підтвердити це не має можливості. В судовому засіданні заявник уточнила позовні вимоги, просить суд оголосити її чоловіка [PERSON] померлим, з підстав викладених у первісній заяві. Представник заявника за довіреністю, [PERSON] вимоги [PERSON] підтримав повністю, посилаючись на обставни викладені у заяві. Крім того додатково пояснив, що перед [PERSON] в період до 13 червня 2009 року неодноразово висловлював думку з приводу самогубства та страдав психічним розладом здоров'я, внаслідок якого не міг чітко розуміти значення своїх дій та мав можливість довести свій намір до кінця. Заінтересована особа - [PERSON] в судовому засіданні вимоги заявника визнав повністю, проти задоволення заяви не заперечує. Крім того додатково пояснив, що являється рідним сином [PERSON]. Дійсно батько проживав разом з ними та на початку літа 2009 року пішов з дому та до цього часу не повернувся. Пошуки батька через органи МВС та своїх знайомих, які могли б знати місце його перебування позитивних результатів не дали. Представник Відділу РАЦС Генічеського РУЮ в судове засідання не з'явився, подавши заяву про визнання вимог заявника та розгляд справи у його відсутність. Вислухавши заявника, її представника, заінтересовану особу, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про оголошення фізичної особи померлою. Ст. 46 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалась щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого проживання. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Аналіз правової норми ст. 46 ЦК України дає підстави для висновку, що рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: відсутність особи в місці її постійного проживання та відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що оголошення фізичною особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеню ймовірності смерті. В судовому засіданні встановлено, що заявниця є дружиною [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] Відповідно до рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 18 травня 2011 року, [PERSON] визнано безвісно відсутнім. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] оголошений в розшук Алуштинським МВ ГУМВС України в АР Крим та значиться в базі «АРМОР» як безвісно відсутня особа. Наведені в судовому засіданні заявницею обставини та мета, з якою їй необхідно оголосити особу померлою, свідчать про наявність між заявником та особою, яку вона просить оголосити померлою, матеріально-правового зв'язку, а саме - вона являється його дружиною. При цьому заявниця має особисту цивільно-правову заінтересованість у зміні правового статусу особи, яку вона просить оголосити померлою. Наявними у матеріалах справи доказами та свідченням заявника, заінтересованої особи об'єктивно і беззаперечно встановлено, що з 2009 року місцеперебування [PERSON] встановити не має можливості. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] більше трьох років не проживає за місцем свого проживання, відомості про його місце перебування на час розгляду справи в суді відсутні, а тому вважає за необхідне заяву задовольнити, роз'яснивши правові наслідки оголошення фізичної особи померлою, передбачені ст. 47 ЦК України. За змістом ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно. Крім цього, суд вважає за необхідне роз'яснити заявниці вимоги ч. 1 ст. 48 ЦК України що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена судом померлою з'явиться, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи, скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. На підставі викладеного,

Outcome: approved