Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпроспецсталь-10», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації»,в якому просила суд ухвалити рішення, яким визнати недійсною довідку кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі №114, видану 01.06.2000 року Житлово-будівельним кооперативом №10 на ім`я [PERSON] , визнати за нею [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] , та витребувати квартиру [ADDRESS] з незаконного володіння [PERSON] та [PERSON] на її користь. Свої вимоги обґрунтувала посиланнями на наступні обставини. Так, рідна сестра позивачки [PERSON] , яка була власницею кв. [ADDRESS] , померла [INFO] . Після її смерті, позивач протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку прийняла спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори. Однак, можливість реалізації своїх спадкових прав в нотаріальному порядку, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення державної реєстрації права власності на спадкове майно на підставі зазначеного свідоцтва, позивачкою втрачена через незаконне заволодіння квартирою [PERSON] , яка на підставі підробної довідки ЖБК зареєструвала за собою право власності та в наступному за договором купівлі-продажу продала квартиру гр. [PERSON] , за якою на час подання позову на підставі договору зареєстроване право власності на квартиру. Реєстрація права власності на спадкову квартиру за іншою особою, відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, унеможливлює оформлення спадщини в нотаріальному порядку, а саме - отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення державної реєстрації. З вищезазначених підстав, 12.12.2019 року нотаріусом Кукурудз Т.Ю. було винесено постанову № 693/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я позивачки. Підстави для оскарження постанови нотаріуса відсутні. Тому, з вимогами про визнання права власності на спадкове майно, витребування майна із чужого незаконного володіння, позивачка була вимушена звертатися до суду. Справа була призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] своїм правом на подання відзиву не скористалась, подала до суду заяву про визнання позову. Представником [PERSON] , [PERSON] адвокатом Уткіним О.Є. подано відзив на позовну заяву, з якою відповідачі не згодні, вважають що є добросовісними покупцями, вибуття квартири із власності спадкодавця відбулося внаслідок неналежного виконання державними органами своїх обов`язків, а тому просять у задоволенні позову відмовити. Відповідач ОСББ «Дніпроспецсталь-10» своїм правом на подання відзиву не скористався. Представником відповідача адвокатом Травянко І.В. подано письмові пояснення, в яких зазначено, що з вимогами позовної заяви відповідач не згоден, вважає що так як довідка про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі №114, видана 01.06.2000 року від імені Житлово-будівельного кооперативу №10 на ім`я [PERSON] , є підробною, що встановлено вироком суду у кримінальній справі, - ОСББ «Дніпроспецсталь-10», як особа, що не видавала дану довідку, не є належним відповідачем по справі, а тому просить у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні представник позивача адвокат Боярчук Н.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, посилаючись на обґрунтування, надане в позовній заяві та письмових поясненнях, обставини справи вважає доведеними та підтвердженими в повному обсязі приєднаними до справи письмовими доказами. Відповідач [PERSON] пояснила, що з позовом згодна і проти його задоволення не заперечує. Підтвердила, що дійсно, не будучи власником квартири [ADDRESS] , по підробній довідці в нотаріальній конторі уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири. Представник відповідача ОСББ «Дніпроспецсталь-10» адвокат Травянко І.В. проти задоволення позовної вимоги щодо визнання недійсною довідки про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі №114, виданої 01.06.2000 року Житлово-будівельним кооперативом №10 на ім`я [PERSON] , заперечувала з наведених у письмових поясненнях підстав. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] адвокат Уткін О.Є. у судовому засіданні проти задоволення позову також заперечував з наведених у відзиві підстав. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що на підставі фактичних обставин справи та відповідних правовідносин позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] на підставі довідки ЖБК №10 «Дніпроспецсталь» № 114 від 01.06.1992 року про виплату паю та членство в кооперативі, та висновку про реєстрацію квартири, виданого ЗМБТІ 02.09.1992 року, на підставі зазначеної довідки, набула право власності на квартиру [ADDRESS] (том 1 а.с. 57-59). Правомірність набуття права власності [PERSON] на підставі зазначених документів та їх відповідність підтверджено матеріалами справи, а саме: змістом матеріалів кримінального провадження (том 1 а.с. 63, 127 - 131, 135-137); матеріалів спадкової справи (том 2 а.с. 65-66); ордера на квартиру (том 1 арк. 145-146), вироком суду (том 2 а.с. 188-194), відомостями про реєстрацію місця проживання (том 1 арк. 77, том 2 арк. 76). Так як [PERSON] , як член кооперативу, сплатила в повному обсязі пай за квартиру в червні 1986 року, реєстрація права власності проведена у відповідності до чинного на той час законодавства в ЗМБТІ в 1992 році, відповідно до ст. 128 ЦК 1963 р., ст. 5 ЦК України, ст. 58 Конституції України, вважається що [PERSON] набула право власності на спадкове майно, незалежно від його державної реєстрації, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Зі змісту матеріалів спадкової справи, витягів та актових записів про шлюб та розірвання шлюбу [PERSON] , ордеру, довідки про виплату паю, довідок про реєстрацію місця проживання, вбачається що виплата паю за квартиру померлою в повному обсязі була здійснена особисто, що, враховуючи вимоги ст. 146 ЖК України, підтверджує її право особистої власності на спадкову квартиру та відсутність осіб, що мають право на долю в спадковому майні (том 1 арк. 47, 48, 50, 77, 127-129, 145-146, том 2 арк. 37, 76). Оскільки зазначені правовстановлюючі документи є чинними, їх недійсність у визначеному законом порядку не встановлена, до моменту своєї смерті [PERSON] жодних дій, спрямованих на відчуження майна не проводила, і це підтверджено матеріалами справи, як висновок - вона мала право власності на зазначену квартиру на час відкриття спадщини. Позивач [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом після смерті своєї рідної сестри [PERSON] , померлої [INFO] . Факт родинних відносин підтверджено особистими документами на ім`я позивачки та померлої, витягами з Державного реєстру актів цивільного стану та рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 02.07.2019 року по справі № 333/2853/19, що містяться в матеріалах спадкової справи (том 2 арк. 1-104), та в матеріалах, наданих суду позивачем (том 1 арк. 34-50), вироком суду по кримінальній справі (том 2 а.с. 188-194). Відсутність спадкоємців першої черги, інших спадкоємців, які прийняли спадщину або шляхом проживання або шляхом звернення до нотаріальної контори, та спадкоємців, що мають обов`язкову долю у спадщині - доведено як матеріалами спадкової справи, так і наданими позивачем документами про родинні зв`язки померлої, довідками про реєстрацію місця проживання (том 1 арк. 47, 48, 50, 77, 145-146, том 2 арк. 37, 76, 1-104). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ч. 5 ЦК України спадщина вважається належною спадкоємцю з часу її відкриття. Спадщина відкрилася [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть, актовим записом, тому, у відповідності до ст. 1220 ч.2 ЦК України, з 27 липня 2017 р. належить позивачу по справі [PERSON] (том 2 арк. 33, том 1 арк. 41-42). Прийняття спадщини [PERSON] в порядку ст.ст. 1258, 1262, 1269, 1270 ЦК України після смерті [PERSON] підтверджується матеріалами спадкової справи (том 2 арк. 1-10). Додатково алгоритм та відповідність дій нотаріуса при формуванні нотаріальної справи, внесення змін в реєстри, що свідчать про безспірність факту прийняття спадщини [PERSON] - наведено в листі нотаріуса Кукурудз Т.Ю. (том 2 арк. 196). 12.12.2019 року нотаріусом Кукурудз Т.Ю. за заявою [PERSON] винесено постанову № 693/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на її ім`я, з підстав реєстрації права власності на спадкову квартиру за іншою особою та відсутності оригіналів правовстановлюючих документів (том 1 арк. 52, том 2 арк. 68). Неможливість реалізації спадкових прав в нотаріальному порядку, позивачкою втрачена через незаконне заволодіння квартирою [PERSON] , яка на підставі підробленого документу - спірної довідки ЖБК про виплату паю на своє ім`я, зареєструвала за собою право власності та в наступному за договором купівлі-продажу від 22.08.2017 продала квартиру гр. [PERSON] , за якою на час подання позову на підставі вищезазначеного договору зареєстроване право власності на квартиру, що підтверджується матеріалами справи (том 1 арк. 52-65, 77, 127-150, том 2 арк. 63-66, 68, 76, 81-83, 105- 145). Факт незаконного, проти волі спадкодавця та спадкоємця, відчуження квартири [ADDRESS] , визнається відповідачем по справі [PERSON] , та в повному обсязі підтверджено вироком Комунарського районного суду міста Запоріжжя щодо [PERSON] за ст. ст. 358 ч.4, 190 ч.3 КК України по справі № 333/4697/20 від 27 квітня 2021 року, ЄРДР: 42019081050000165, що набрав законної сили 28.05.2021 року (том 2 арк. 188-194). Враховуючи зазначені обставини та надані на їх підтвердження докази, пред`явлення [PERSON] позову до [PERSON] , [PERSON] , ОСББ «Дніпроспецсталь-10», [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання недійсним правочину, відповідає нормам матеріального та процесуального права, передбачає належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, що обґрунтовується наступним: Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового праву та інтересу (ст. 16 ЦК України). Здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). У п. 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, у п. 83 Постанови Великої Палати ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 звернено увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Відповідно до правової позиції ВС в постанові від 20 травня 2020 року по справі № 303/6974/16-ц: «спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття». Ст. 396 ЦК України визначено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку: - шляхом його визнання, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, що передбачено ст. 392 глави 29 ЦК України, - шляхом витребування майна із чужого незаконного володіння, що передбачено статтями 386-388 глави 29 ЦК України. Правові позиції, що відповідають зазначеним нормам права, висловлені в численних постановах ВС: в постанові ВС від 20 травня 2020 року по справі № 303/6974/16-ц: Верховним Судом України у постанові від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12, Постанові ВС від 24 січня 2020 року по справі № 910/10987/18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15, в Постанові ВС КЦС від 04.03.2020 року справа № 521/13025/15, Постанові ВС КЦС 27 січня 2020 року справа № 488/6479/14-ц, провадження № 61-37983св18, постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, в п. 84, 146-47 Постанови ВП ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, Постанові ВП ВС від 21.11.2018 року у справі № 674/31/15-ц, в п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності і інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5), і зводяться до наступного: «У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених статтею 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього. Оскільки відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК, переходить до спадкоємців власника». «Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна, незалежно від того, скільки разів майно було відчужене, з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника». «Положення частини першої статті 388 ЦК України застосовуються як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин (частина перша статті 388 ЦК України). (Постанова ВП ВС від 21.11.2018 року у справі № 674/31/15-ц, Постанова ВС КЦС від 05.09.2019 року у справі № 369/12454/15-ц). Відсутність реєстрації права власності на зазначену квартиру зумовлює обмеження позивача виключно і лише у праві розпорядження нею ( постанова ВС від 20.05.20р. №303/6974/16). Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі (п.26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності і інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5) (Постанова ВП ВС від 21.11.2018 року у справі № 674/31/15-ц, Постанова ВС КЦС від 05.09.2019 року у справі № 369/12454/15-ц). Матеріалами справи, вищевказаним вироком суду доведено вибуття майна з володіння власника не з його волі, іншим, шахрайським шляхом. Таким чином в наявності підстави для витребування майна у останнього набувача - [PERSON] і [PERSON] не залежно від добросовісності чи недобросовісності їх дій і визнання права власності в порядку спадкування за законом. Отже, [PERSON] , як спадкоємець, що прийняла спадщину, враховуючи вимоги ч. 5 ст. 1268 ЦК України щодо належності спадщини спадкоємцю з часу її відкриття, вищезазначені правові позицію, за умови відсутності можливості оформлення спадщини в нотаріальному порядку, має право на захист в судовому порядку належного їй права на спадкове майно як шляхом пред`явлення вимоги щодо визнання права власності так і шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння на рівні з власником відповідно до вимог ст. 396 ЦК України. Щодо правомірності вимоги - визнання недійсною довідки кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі №114, виданої 01.06.2000 року Житлово-будівельним кооперативом №10 на ім`я [PERSON] . Із аналізу приписів частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України, ст. 2, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правових позиції, викладених в постановах ВС - Постанова ВС від 24 січня 2020 року справа № 910/10987/18, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15, постанови ВП ВС від 14.11.2018 року № 183/1617/16 та інших, - можливо дійти до висновку, що у подібних правовідносинах, необхідно встановлювати первинну підставу вибуття майна із власності дійсного власника. У постанові ВС КЦС від 05.09.2019 року у справі № 369/12454/15-ц суд дійшов до висновку, що обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції про те, що [PERSON] як власник наділений правом витребувати своє майно без визнання за рішенням суду усіх правочинів вчинених щодо цього майна недійсними, оскільки це майно вибуло із володіння [PERSON] не з його волі іншим шляхом на підставі неіснуючого судового рішення, яке у встановленому законом порядку не ухвалювалося, а тому і подальше його відчуження іншим особам, зокрема і [PERSON] , також вважається таким, що відбулося із порушенням вимог закону та майнових прав позивача. Із обставин справи вбачається, що первинною підставою набуття [PERSON] права власності на квартиру, а таким чином і підставою вибуття майна із власності дійсного власника [PERSON] - є довідка ЖБК про членство в кооперативі та виплату паю, на підставі якої [PERSON] була проведена державна реєстрації права власності на квартиру на своє ім`я. У вироку суду встановлено «таким чином, [PERSON] придбала завідомо підроблений документ, що містить зафіксовану на паперовому носії інформацію, яка посвідчує факт набуття нею права власності на вищезазначене житло, що, в свою чергу, спричинило наслідки правового характеру, та який може бути використаний як документ - доказ у правозастосовчій діяльності, що складається та видається повноважними (компетентними) особами юридичних осіб». За використання саме зазначеної довідки [PERSON] притягнуто до відповідальності за ст. 368 ч.4 КК України. Відповідають зазначені висновки суду і нормам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», - підставами для державної реєстрації прав, відповідно до пп. 14 п. 1 Стаття 27, є зокрема - документи, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення права на нерухоме майно. Відповідно до п. 80 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127, довідка кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі є підставою для проведення державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно, будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності кооперативу. Сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації; відомості, що мстяться в чинних та не скасованих правовстановлюючих документах мають пріоритет над записами, що містяться у Державному реєстрі (подібні висновки зазначені у постанові ВП ВС від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, постановах КГС ВС від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15, в Постанові ВС від 24.01.2020 р. у справі № 910/10987/18 ). Таким чином, оспорюванню підлягає саме довідка як первина підстава вибуття майна із власності дійсного власника, і яку, у відповідності до вищезазначених норм права, можливо розглядати як правовстановлюючий документ, що породжує набуття/припинення права - а саме набуття [PERSON] права власності на квартиру. У відповідності до ст. 202 ЦК України - дану довідку, яка по суті є дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, можливо розглядати як правочин. З підстав недодержання вимог необхідних для чинності правочину, враховуючи вимоги ст. 203, 215 ЦК України - дана довідка підлягає визнанню недійсною. Проведена на її підставі державна реєстрація права власності припинена в результаті наступного відчуження майна іншій особі, тому не є чинною, рішення про державну реєстрації вичерпало свою дію після внесення даних про державну реєстрацію в державний реєстр, тому не підлягають скасуванню. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, саме з відповідача [PERSON] , позовні вимоги до якої є похідними для інших, на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved