Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява (а. с. 3-4), в обґрунтування якої позивач посилалась на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 05 жовтня 1999 року вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. Відповідач є колишнім чоловіком позивача, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2000 року, та який рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2012 року був розірваний. Після розірвання шлюбу відповідач виїхав з будинку до місця проживання своїх батьків за адресою [ADDRESS], тому [PERSON] просила суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку в СГІРФО Жовтневого РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області за адресою [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала заяву з проханням справу розглядати без її участі, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 27). Відповідач у судове засідання не з'явився про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в тому числі шляхом надання оголошення в засобах масової інформації про виклик у судове засідання (а. с. 28), про причини неявки суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Третя особа - представник СГІРФО Жовтневого РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням справу розглянути без його участі (а. с. 20). Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу будинку від 05 жовтня 1999 року, позивач набула право власності на будинок [ADDRESS], що підтверджується копією договору наявної в матеріалах справи (а. с. 10). Також судом було встановлено, що відповідач є колишнім чоловіком позивача, з яким вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2000 року, який рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська був розірваний (а. с. 11). Після розірвання шлюбу відповідач переїхав з будинку до місця проживання своїх батьків за адресою [ADDRESS]. Відповідно до акту Холмогорського територіального комітету громадського самоврядування у Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 17 листопада 2014 року відповідач вже тривалий час не проживає в будинку, а саме: з вересня 2012 року (а. с. 13). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України. Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно частини 1 статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, відповідач відсутній за адресою: [ADDRESS] понад строки встановлені частиною 1 статті 71 ЖК України. У зв'язку з чим, відповідач відповідно до статті 72 ЖК України може бути визнаний таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. Так, згідно частини 1 статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. У відповідності до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За викладених обставин, суд приходить до висновку щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог позивача та вважає за необхідне задовольнити їх у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved