Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності, усунення перешкод в користуванні власністю. В обґрунтування вказує, що у лютому 2001 року вона за оголошенням вирішила придбати квартиру за адресою [ADDRESS], зустрівшись з [PERSON], якій квартира належала на підставі договору купівлі-продажу 22.01.1993 року. Перевіривши справжність документів у неї не виникало сумнівів у тому, що вона є власником та належним продавцем. Віддавши позивачу документи, [PERSON] з сином [PERSON] звільнила квартиру та поїхали до Росії, пообіцявши повернутись та вчинити правочин, як того вимагає закон, оформивши нашу угоду нотаріально. Наприкінці лютого 2001 року позивач оселилася у вищевказаній квартирі, чекаючи на приїзд відповідачів. Після цього жодного разу відповідачі не приїзжали до квартири. За час проживання в квартирі вона доглядає за квартирою проводячи поточний ремонт та сплачує комунальні платежі. Фактично позивач добросовісно володію квартирою за адресою [ADDRESS] більше дванадцяти років, тому просить визнати за нею право власності на квартиру в порядку набувальної давності та зняти з реєстраційного обліку відповідачів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, попередньо надавши заяви про розгляд справи у їх відсутності, з позовними вимогами згодні. Третя особа Жовтневий відділ РС в м. Кривий Ріг ДМС України в Дніпропетровській області про час та місце розгляду справи повідомлені, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Допитавши позивача, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що в позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.344 ЦК України - особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим кодексом. Судом встановлено, що згідно архівної довідки № 134664 від 30.07.2014 року, право власності на квартиру в [ADDRESS] зареєстровано в КП ДОР "Криворізьке БТІ" в реєстровій книзі № 40-530 на [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 22.01.1993 року Другою Криворізькою нотаріальною конторою, реєстр № 2-383. Відповідно до виписки з фінансово-особового рахунку № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] з лютого 2001 року постійно проживає в квартирі [ADDRESS], веде домашнє господарство, що підтверджено актом з місця проживання від 14.07.2014 року. Згідно квитанцій про оплату які збереглися з 2009 року, оплачує комунальні послуги по спірній квартирі. Так свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] з 2001 року, він як дільничний знає всіх мешканців його дільниці, проживає постійно, веде нормальний спосіб життя. Вказане дає суду підстави для визнання за [PERSON] права власності на квартиру за набувальною давністю, оскільки позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє вказаним нерухомим майном більш ніж десять років. Згідно п.п.4, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 р. - щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності, а правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином судом встановлено що право позивача виникло за три роки до набрання чинності цим Кодексом, позивач володів вказаною нерухомістю з січня 2001 р. в межах трирічного строку до набрання законом чинності 01.01.2004 р., до суду з позовом звернувся 07.08.2014 р. після перебігу 10 річного строку володіння, тому на вказані правовідносини повинні поширюватися правила щодо набувальної давності, що дає суду право на задоволення позову та визнання за позивачем права власності на вказане нерухоме майно. Згідно ст.150 ЖК України, ст.ст.319,321,391 ЦК України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Судом встановлено, що реєстрація відповідачів в квартирі протиправно чинить перешкоди для позивача в користуванні за відповідну плату належній йому квартирою, чинить перешкоди в розпорядженні власністю. Вказане право підлягає захисту шляхом зняття відповідачів [PERSON] та [PERSON] з реєстрації по вказаній квартирі. На підставі ст.ст.319, 321, 344, 391 ЦК України,

Outcome: approved