Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, коштів на її утримання та витрат на правову допомогу. В позові зазначено, що 22.05.2012 року між сторонами був зареєстрований шлюб, від якого вони мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Діти мешкають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку для кожної дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дітей, а після досягнення старшою дитиною повноліття, тобто з 12.07.2030 стягувати на утримання молодшої дитини аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також кошти на своє утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років. Крім того, позивач також просить суд стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу. В судове засідання позивач не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, в заяві ним вказано адресу проживання: [INFO], позовні вимоги визнає частково, оскільки з дня подачі позову він виплатив дружині близько 7000 грн., його донька більше часу знаходиться у нього чи його матері [PERSON], а син на час роботи дружини також знаходиться з бабусею [PERSON] та двічі на тиждень з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. З ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про шлюб, 22 травня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 246/а.с.4/. Згідно свідоцтв про народження №І-ЖС №312395 та І-ЖС №204044, сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]/а.с.5,6/. Згідно довідки з місця проживання, позивач мешкає за адресою: м. Мелітополь, пр.-т 50-річчя Перемоги[ADDRESS], разом з нею мешкають її неповнолітні діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Суд не бере до уваги заперечення відповідача, оскільки згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а відповідачем не надано суду доказів сплати ним позивачеві грошових коштів на утримання дітей та доказів на підтвердження проживання дітей у бабусі - [PERSON] чи у нього. Крім того, суд, оцінюючи довідку з місця проживання позивача бере до уваги, що відповідач зареєстрований за адресою: м. Мелітополь, пр.-т 50-річчя Перемоги[ADDRESS], там і вказано його місце проживання, однак, згідно заяви [PERSON] він мешкає за адресою: м. Мелітополь, вул.. Чкалова, 99. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що малолітні діти проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатним, працює та має можливість надавати допомогу на утримання дітей. Інших осіб, які б мали можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей, немає. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку для кожної дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дітей, а після досягнення старшою дитиною повноліття, тобто з 12.07.2030 стягувати на утримання молодшої дитини аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також кошти на своє утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно квитанції б/н від 03.07.2017 за складання позовної заяви позивачка сплатила своєму представнику адвокату [PERSON] 250 грн., що враховуючи час необхідний для складання позовної заяви не перевищує граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, встановленого Законом України від 20.12.2011, а тому, суд вважає необхідним стягнути ці витрати з відповідача на користь позивачки. Оскільки позивачка на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, на виконання вимог ст. 88 ч.3 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved