Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Бердянська міська рада Запорізької області звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа комунальне підприємство «Житлосервіс-2а» Бердянської міської ради Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням гуртожитку, в якому зазначено, що гуртожиток по [ADDRESS] є власністю територіальної громади міста Бердянська в особі Бердянської міської ради на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Згідно рішення Бердянської міської ради від 18.02.2016 №56 «Про перейменування назв вулиць, проїздів, площ, проспектів, скверів, бульварів в [ADDRESS] . Відповідно до довідки балансоутримувача будинку КП «Житлосервіс-2а» від 28.03.2019 №644 в кімнаті [ADDRESS] зареєстровано місце простійного проживання [PERSON] . Згідно ордеру від 23.11.2009 №293 виданого [PERSON] , він має право займати ліжкомісце в кімнаті [ADDRESS] . 06.12.2017, 14.06.2018 та 15.11.2018 були проведені обстеження кімнати на предмет проживання відповідача [PERSON] . В ході обстеження було встановлено, що [PERSON] в кімнаті [ADDRESS] не мешкає. Зі слів сусідів [PERSON] не проживає за місцем реєстрації більше двох років та за вищевказаною адресою не з`являється. Статтею 71 Житлового кодексу України передбачено збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем протягом шести місяців, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Відповідно до Аналізу судової практики застосування Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.08.2013, розмежовують правовий режим гуртожитків, житлові приміщення у яких підлягають приватизації, та правовий режим гуртожитків, які призначені для тимчасового проживання. Оскільки правовий режим гуртожитків, житлові приміщення яких підлягають приватизації, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то на мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК УРСР. Щодо мешканців інших гуртожитків, на яких не поширюються гарантії, передбачені Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», то такі гуртожитки призначені для тимчасового проживання осіб, тому щодо мешканців цих гуртожитків правила статей 71, 72 ЖК УРСР не поширюються, оскільки можливість визнання мешканців таких гуртожитків не передбачена ні ЖК УРСР, ні Примірним положенням про гуртожитки. Також, відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України та з урахуванням подібності за змістом правовідносин саме щодо користування жилою площею у гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутньою особою права на жиле приміщення застосовують і в разі тимчасової відсутності у гуртожитку особи, якій у ньому надавалася жила площа. Гуртожиток по [ADDRESS] є власністю територіальної громади міста Бердянська в особі Бердянської міської ради на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, тобто підлягає приватизації. Особи зареєстровані у вказаному гуртожитку, в разі їх відсутності понад встановлені строки, визнаються такими, що втратили право користування жилим приміщенням в судовому порядку відповідно до статті 72 ЖК УРСР. Позивач зазначив, що під тимчасовою відсутністю стала судова практика розуміє такі випадки, коли особа протягом певного часу не проживає в жилому приміщенні, але інтересу щодо користування ним не втрачає в силу закону. Тимчасова відсутність повинна нести безперервний характер. Якщо особа повертається на місце проживання, вважається що переривається і строк тимчасової відсутності. Разом з тим, обставиною, яка перериває шестимісячний строк, виходячи з норм ЖК не може вважатися епізодичні появи особи не з метою постійного проживання, а з метою лише утримання за собою житла. Згідно актів від 06.12.2017, 14.06.2018 та 15.11.2018, станом на сьогоднішній день, [PERSON] не проживає за місцем реєстрації вже більше двох років, за місцем реєстрації не з`являється. Згідно довідки КП «Житлосервіс-2а» [PERSON] має заборгованість за квартирну плату у розмірі 3978, 96 грн. та електроенергію у розмірі 492, 30 грн. Згідно листа ПАТ «БПТМ» від 04.04.2019 №1063 заборгованість за послуги з централізованого опалення абонента [PERSON] складає 16068,10 грн. Згідно листа КП «Бердянськводоканал» БМР від 09.04.2019 №2022 заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення споживача [PERSON] складає 6723,18 грн. У відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Інформація щодо причин не проживання відповідача за місцем реєстрації у Бердянської міськради та її виконавчого комітету відсутня, будь-які заяви від відповідача з цього приводу на адресу Бердянської міськради, її виконкому та КП «Житлосервіс- 2а» не надходили. Враховуючи вказане, позивач вважає, що відповідач був відсутній у спірному приміщенні більше ніж шість місяців без поважної причини. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Суду пояснив, що відповідач зареєстрований у гуртожитку з 2009 року, стояв у черзі як такий, що потребував поліпшення житлових умов. За ним зареєстровано в кімнаті ліжкомісце, є інші зареєстровані особи у цій кімнаті, але фактично там не проживав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день,\~\~час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Представник третьої особи\~Комунального підприємства «Житлосервіс 2А» Бердянської міської ради в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника, в якій вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволення. Суд, на підставі ст.280 ЦПК України, ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача в заочному порядку. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Територіальній громаді м. Бердянськ в особі Бердянської міської ради на праві комунальної власності на підстві свідоцтва про право власності № 667 від 07.11.2002 року належить гуртожиток за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Згідно довідки КП «Житлосервіс 2А» БМР від 28.03.2019 року № 644 за адресою: [ADDRESS] зареєстрований наймач [PERSON] , 1991р.н. (а.с. 9). Відповідно до довідки КП "Житлосервіс-2А" БМР від 27.03.2019 року на ім`я відповідача відкрито особовий рахунок за адресою: [ADDRESS] . Станом на 01.03.2019 року заборгованість за квартирну плату становить 3978 грн.96 коп., за електроенергію 492 грн. 30 коп. (а.с. 10). З листа КП «Бердянськводоканал» БМР №2022 від 09.04.2019 року вбачається, що станом на 01.04.2019 року заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення споживача [PERSON] складає 6723,18 грн. (а.с. 12а). Згідно листа ПрАТ «БПТМ» № 1063 від 04.04.2019 року заборгованість абонента [PERSON] за послуги з централізованого опалення складає 16068,19 грн. (а.с. 12). Свідок [PERSON] пояснила суду, що є комендантом гуртожитку з листопада 2012 року. У вказаній кімнаті приблизно 7-9 років ніхто не проживає. Свідок [PERSON] пояснила суду, що проживає у гуртожитку по [ADDRESS] на другому поверсі з 2008 року. Знає, що в кімнаті [ADDRESS] [PERSON] не бачила ніколи. Кімната є непридатною для проживання, оскільки декілька років назад під час її огляду заходила всередину, там було багато павутиння, пакети зі сміттям, техніки немає ніякої. Також знає, що на підвіконні в під`їзді лежать листи для [PERSON] , їх ніхто не забирає, та квитанції за комунальні послуги із великими боргами. Свідок [PERSON] , яка проживає в кімнаті [ADDRESS] вже близько [ADDRESS] років, пояснила, що [PERSON] за весь час взагалі не бачила. Зараз в кімнаті № 6 ніхто не проживає. За змістом\~ст.9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення, зокрема, будинках державного чи громадського житлового фонду. Громадяни мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад. Ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян. Як вбачається із\~ст.130 ЖК України, порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується КМ України. Частиною 1\~ст.61 ЖК України\~передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Відповідно до\~ст.71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі\~ст.72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що вказаний вище гуртожиток знаходиться у комунальній власності та відповідач є наймачем житлової площі у цьому гуртожитку. Відповідно до абз. 6 ч. 1ст. 3\~Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідач є зареєстрованим у гуртожитку за вказаною позивачем адресою, однак так як він там фактично не проживає більше 6 місяців без причин, що могли б бути оцінені і визнані судом як поважні, будь - які правові підстави для перебування на реєстраційному обліку за адресою реєстрації у вказаному вище гуртожитку у відповідача відсутні. Даних про те, що маються будь - які перешкоди для фактичного проживання відповідача у зазначеній вище квартирі гуртожитку, немає. Таким чином, у судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача у тій їх частині, що відповідач більше півроку не проживає у вказаній вище кімнаті без причин, які можна було б оцінити як поважні. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved