Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересована особа\~ - ГУ ДМС України в Донецькій області, посилаючись, з врахуванням поданих уточнень, на те, що він народився 10 грудня 1979 року у селищі Нові Біляри Комінтернівського району Одеської області, батьком його є [PERSON], матір*ю [PERSON], які перебували у фактичних шлюбних відносинах, шлюб між собою не реєстрували. Під час народження заявника у його батька були відсутні документи, що підтверджують особу, тому матір не звернулася до реєстраційних органів для реєстрації факту його народження ні у населеному пункті народження, ні по приїзді у м. Костянтинівці Донецької області, медична довідка про його народження була втрачена. У 1986 році заявник почав навчання у Костянтинівській школі-інтернаті №1, дев*ять класів в якій закінчив у 1995 році. Після досягнення 16-ти річного віку паспорт заявник не одержав через відсутність свідоцтва про народження. Всі шкільні та подальші роки він проживав в м. Костянтинівка у будинку бабусі (матері батька), останні десять років мешкає у квартирі [ADDRESS], яка виділена його матері. Таким чином, на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та прийняття законодавства про громадянство в Україні (13 листопада 1991 року) заявник постійно проживав у [INFO] та фактично отримав громадянство України у 1991 році. Звернення заявника до органів реєстрації актів цивільного стану, як особи, яка не має паспорту, результатів не дали, оскільки це питання законодавчо не врегульовано. З метою отримання можливості одержати паспорт громадянина України просив встановити факт його народження, який мав місце 10 грудня 1979 року у селищі Нові Біляри Комінтернівського району Одеської області, а також факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року і 13 листопада 1991 року. У судовому засіданні заявник підтримав заяву, посилаючись на викладені в ній обставини, та пояснив, що його батько [PERSON], у 1979 році відбував покарання за вироком суду на поселенні, розташованому у селищі Нові Біляри Комінтернівського району Одеської області, куди з ним поїхала мати заявника [PERSON], де він і народився. У пологовому будинку матері видали довідку про народження дитини, та документів у його батька на той час не було. Коли заявнику виповнився 21 день матір привезла його до м. Костянтинівка Донецької області, батько залишився на поселенні. Шлюб його батьки між собою не реєстрували та невдовзі після повернення батька до міста припинили фактичні шлюбні відносини. У теперішній час мати заявника більше півроку знаходиться на лікуванні у Костянтинівському протитуберкульозному диспансері, приймати участь у судовому засіданні не може, за яких обставин було втрачено медичну довідку про його народження вона не пам*ятає. Заявнику відомо, що мати намагалася в минулому оформити йому документи, однак їй було відмовлено. Він навчався у школі та в училищі, проживав разом з матір*ю та бабусею в м. Костянтинівка Донецької області, звідки не виїжджав до теперішнього часу. Представник зацікавленої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, у судове засідання не з*явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення. Представник зацікавленої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, у судове засіданні не з*явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення питання залишає на розсуд суду. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є батьком заявника у справі, з матір*ю якого [PERSON], вони у 70-х р.р. почали підтримувати фактичні шлюбні відносини. У населеному пункті Нові Біляри Комінтернівського району Одеської області він наприкінці 70-х р.р. відбував покарання, знаходився на поселенні, [PERSON] приїхала до нього та народила там у пологовому будинку 10 грудня 1979 року їх спільну дитину заявника у справі. На новий рік 1979-1980 р.р. [PERSON] з дитиною повернулася до м. Костянтинівка Донецької області, він повернувся додому у грудні 1980 року, деякий час вони з [PERSON] ще пожили разом, а потім припинили стосунки, при цьому, з заявником у справі вони увесь час спілкуються як батько та син. Чи була видана матері заявника медична довідка про його народження і куди вона поділася йому невідомо, знає, що [PERSON] намагалася зареєструвати дитину, однак її відмовили. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що заявник у справі по лінії батька є її племінником, якого його мати [PERSON], привезла до м. Костянтинівка Донецької області коли хлопчику ще не виповнилося одного місяця з Одеської області, де батько заявника [PERSON], відбував покарання. Племінник навчався у м. Костянтинівка Донецької області у школі та ПТУ, постійно проживав та проживає у місті. По приїзді у м. Костянтинівку Донецької області та пізніше батьки намагалися зареєструвати дитину, однак їм відмовили, подробиці їй не відомі. Мати заявника у теперішній час лікується у стаціонарі у тубдиспансері. Суд, з*ясувавши позицію заявника та представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши докази у справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. В силу ч. 1 ст. 53 КпШС України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. Відповідно до ч. 1 ст. 62, ст. 63 КпШС України якщо батьки мають спільне прізвище, то це прізвище присвоюється і дітям. При різних прізвищах дитині присвоюється прізвище батька або матері за згодою батьків, а при відсутності згоди - за рішенням органів опіки і піклування. Ім'я дитини визначається за згодою батьків, по батькові присвоюється за іменем батька, а у випадках, передбачених частиною другою статті 55 цього Кодексу, за іменем особи, яка записана як батько. Згідно ст. 158 КпШС України народження, смерть, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, переміна прізвища, імені, по батькові підлягають реєстрації в державних органах реєстрації актів громадянського стану. Про зроблений запис акта громадянського стану видається відповідне свідоцтво. В силу ст.ст. 163, 164 Реєстрація народження провадиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них, а в разі смерті батьків або неможливості для них з інших причин зареєструвати народження - за заявою родичів, інших осіб або адміністрації лікувального закладу, в якому перебувала мати під час народження дитини. Заява про реєстрацію народження дитини повинна бути подана не пізніше трьох місяців з дня народження дитини, а при народженні мертвої дитини - не пізніше трьох діб. Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоровя про народження нею дитини. Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Як вбачається з копії повідомлення відділу РАЦС Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області №645/04-98 від 11 липня 2002 року на адресу [PERSON] (а.с. 7, 47), у відділі РАЦС запису акту про народження на [PERSON] Дем*яна Володимировича, [INFO], з 1976 року по 1982 рік не виявлено. Інформація про народження [PERSON], [INFO], у с. Нові Біляри Комінтернівського району Одеської області, дитини у 1979 році, управлінням охорони здоров*я Одеської облдержадміністрації не може бути надана у зв*язку із закінченням терміну зберігання медичної документації за нормативами МОЗ України, що вбачається з повідомлення від 30 листопада 2015 року (а.с. 46). Відповідно до повідомлення Управління освіти Костянтинівської міської ради від 14 грудня 2015 року (а.с. 50), відомості щодо відвідування [PERSON] дошкільного навчального закладу №34 «Дюймовочка» відсутні через закінчення терміну зберігання таких даних. Відповідно до копії свідоцтва про неповну загальну середню освіту ПЖ СВ № 001888 від 15 червня 1995 року (а.с. 7), [PERSON] Дем*ян Володимирович у 1995 році закінчив загальноосвітню школу-інтернат І-ІІ ступенів №1 м. Костянтинівки. Як вбачається з довідки адміністрації загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів №1 від 27 листопада 2015 року (а.с. 34, 63-64) [PERSON], [INFO], навчався в школі-інтернаті №1 з 01 вересня 1986 року по 16 червня 1995 року, мешкав за адресою: м. Костянтинівка, вул. Пролетарська, 275-2; закінчив 9 клас (наказ №115 від 05 жовтня 1995 року) і поступив до ПТУ №39 для подальшого навчання. Відповідно до повідомлення від 25 січня 2016 року, витягу з книги наказів за період часу з 28 вересня 1995 року по 01 вересня 1998 року (а.с. 36-39, 70), [PERSON] Дем*яна Володимировича наказом № 22 від 02 вересня 1996 року було зараховано до складу учнів Костянтинівського професійно-технічного училища №39 денного відділення, у групу №22 за №14 (а.с. 37); та згідно наказу №24-к від 30 червня 1998 року відраховано із складу учнів (а.с. 39). Відповідно до витягу з поіменної книги учнів професійно-технічного училища №39 денного відділення за період часу з 01 вересня 1996 року по 01 вересня 1999 року (а.с. 40-42), [PERSON] Дем*ян Володимирович, [INFO], який проживає: [INFO], значиться у переліку учнів за п/№ 7155, № за книгою наказів 99. Згідно даних Костянтинівського МВ ГУДМС України в Донецькій області за вих. 215 від 26 січня 2016 року (а.с. 69), [PERSON] зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку не значиться. Відповідно до повідомлення Костянтинівського ВП Артемівського відділу поліції ГУНП України в Донецькій області від 02 лютого 2016 року (а.с. 73), [PERSON], [INFO], у теперішній час у розшуку не перебуває. За відомостями КУ «Центральна районна лікарня», згідно довідок №147, №148 від 02 лютого 2016 року (а.с. 74-75), на момент створення КЗ «ЦПМСД» [PERSON], [INFO], не значиться, на теперішній час до електронного реєстру пацієнтів не внесений, амбулаторної карти на нього в реєстрах амбулаторій КЗ «ЦПМСД» немає. Як вбачається з довідки КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Костянтинівка» від 15 лютого 2016 року (а.с. 81), [PERSON], [INFO], яка згідно довідки КП «СЕЗ» зареєстрована у [INFO] (а.с. 83), знаходиться на лікуванні у стаціонарному відділенні диспансеру з 15 травня 2015 року по теперішній час, стан середньо тяжкий, епідеміологічно небезпечна; таким чином, не може приймати участь в судовому засіданні. Згідно ч. 2\~ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом\~\~не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно з п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року\~в\~\~порядку\~\~окремого\~\~провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: \~\~\~\~- згідно\~\~з\~\~законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення,\~\~зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; \~\~\~\~- чинним законодавством\~\~не\~\~передбачено\~\~іншого\~\~порядку\~\~їх встановлення;\~\~\~\~- заявник не має\~\~іншої\~\~можливості\~\~одержати\~\~або\~\~відновитизагублений\~\~чи\~\~знищений\~\~документ,\~\~який\~\~посвідчує факт,\~\~що має юридичне значення;\~\~- встановлення\~\~факту\~\~не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Порядок видачі паспортів регламентуються Порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого\~наказом МВС України 13 квітня 2012 р. №320, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 липня 2012 р. за №1089/21401. Відповідно п.1 ч.1\~ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є\~\~усі громадяни колишнього СРСР,\~\~які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно\~\~проживали\~\~на території України; - особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Згідно до\~ст. 4 Закону України «Про громадянство України», питання громадянства\~\~\~\~України\~\~\~\~регулюються\~\~\~КонституцієюУкраїни\~\~цим\~\~Законом,\~\~міжнародними\~\~договорами України. Відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про громадянство України», документами, що підтверджують громадянство України, є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення громадянина України;\~\~дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження заявника [PERSON] є обєктивні перешкоди. Тому, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту та іншим шляхом вирішити це питання неможливо, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, з метою захисту прав і свобод заявника, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту його народження, який мав місце 10 грудня 1979 року у с. Нові Біляри Комінтернівського району Одеської області, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про народження, видане у встановленому законодавством України порядку. Крім того, враховуючи досліджені судом докази, в тому числі, надані свідками [PERSON], [PERSON] пояснення у судовому засіданні, відомості про навчання заявника у Костянтинівській загальноосвітній школі-інтернаті №1, яку він закінчив у 1995 році, суд вважає, що факт постійного проживання заявника [PERSON] на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та на момент прийняття законодавства про громадянство в Україні (13 листопада 1991 року) знайшов своє підтвердження та його заява в цій частині підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved