Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання та поділ спільного сумісного майна подружжя. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час перебування у шлюбі з відповідачем 03.02.1998 вони придбали за договором міни квартиру [ADDRESS]. За вказаним договором квартира належить відповідачу. Після розірвання шлюбу, в 2014 році, вона з сином залишилася проживати у цій квартирі. З моменту укладення договору міни, у квартирі неодноразово робився ремонт за спільні кошти подружжя, чим було суттєво покращено майно і збільшено його вартість. Враховуючи вищенаведене, позивач просить поділити квартиру та визнати за нею право власності на 1/2 квартири. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених у позовній заяві, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з'явився, причину неявки не повідомив, заперечення на позов не подав. За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача [PERSON] проти чого позивач не заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 03.11.1993 перебували у шлюбі. На підставі рішення Золочівського районного суду Львівської області від 18.09.2014 їх шлюб розірваний та позивачу повернуто дошлюбне прізвище "[PERSON]". Під час перебування у шлюбі, згідно договору купівлі-продажу від 15.05.1997, посвідченого державним нотаріусом [PERSON], відповідач [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. На підставі договору міни від 03.12.1998, посвідченого державним нотаріусом [PERSON], відповідач обміняв вищевказану квартиру на квартиру [ADDRESS]. Вартість даної квартири становить 110083 грн., що підтверджується довідкою Золочівського МБТІ від 21.09.21017 №600. Враховуючи, що вищевказана квартира була набута сторонами у 03.12.1998, до вказаних правовідносин необхідно застосувати норми чинного в цей час Кодексу про шлюб та сім'ю України, яким регулювався правовий режим майна подружжя, згідно із ст.22 якого, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Таким чином, квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, оскільки була набута ними за час перебування у шлюбі. За змістом ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ч. 1, 2, 3 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Невизначеність часток у квартирі, що перебуває у спільній сумісній власності обмежує права позивача щодо вільного розпорядження належною їй часткою у спірній квартирі, при цьому жодної домовленості між сторонами, як співвласниками квартири, щодо розміру їх часток немає. Оскільки, позивач не висловлювалась про відступлення від рівності часток, суд вважає, що слід визначити рівність часток співвласників, а тому вимоги є підставними та позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved