Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Королівської селищної ради Виноградівського району про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, третя особа : Виноградівська державна нотаріальна контора. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] р. померла її бабка [PERSON]. Син спадкодавця, а батько позивача помер раніше [INFO] року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку за цією ж адресою. Позивач зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем, яким прийнято спадщину, на час смерті спадкодавця проживала разом з спадкодавцем. Разом з тим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оригінал державного акту на землю втрачено, про що подано у ЗМІ відповідне оголошення. Позивач в судове засідання не з»явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача також в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд даної справи у його відсутності. Третя особа про розгляд справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з»явилась. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. За ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч.1 ст.1225 ЦК). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ст. 1269). Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1266). В судовому засіданні на підставі належних та достовірних доказів встановлено, що [INFO] р. померла бабка позивача [PERSON] (а.с.11,12,13). Син спадкодавця, а батько позивача помер раніше [INFO] року (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами в [ADDRESS], та земельної ділянки площею 0,05 га для обслуговування даного житлового будинку та ведення огородництва. Єдиним спадкоємцем першої черги за правом представлення, яким прийнято спадщину є позивач, яка у передбачений закон строк звернулась до нотаріальної контори із заявою на прийняття спадщини та на час смерті спадкодавця проживала разом з ним, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку їй було відмовлено з підстав не представлення правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.14,15,16). Встановлено, що за життя [PERSON] набула право власності на житловий будинок, зведений на відведеній для цієї мети земельній ділянці, будівництво якого здійснювалося на підставі будівельного паспорта, дозволу на право виконання будівельних робіт завершене у 1999 році (а.с.20-24). Після завершення будівництва житловий будинок було зареєстровано у Виноградівському РБТІ за [PERSON] (а.с.19). Земельна ділянка площею 0,05 га гектара для обслуговування житлового будинку, що розташована в [ADDRESS], згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 21.04.1997 року Королівською селищною радою, належить [PERSON] (а.с.34). Оригінал державного акту на земельну ділянку втрачено (а.с.25). За ст.2 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При цьому відповідно до ч.4 ст.3 Закону - права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Тому, враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що до складу спадщини, що відкрилася на день смерті [PERSON] ввійшло набуте нею за життя право власності на вказаний житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, а також зазначена земельна ділянка. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позивач є такою, що прийняла спадщину, що відкрилася на день смерті спадкодавця, до складу якої ввійшло нерухоме майно, відтак позивач зобов'язана отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак, згідно із правилами, встановленими п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Мін'юсту від 22.02.2012 року N 296/5, для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте нею шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту обраним нею способом, передбаченим законом. Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved