Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області, [PERSON] про визнання права власності. В своєму позові позивач зазначив, що тривалий час проживає у будинку за адресою: вул. Українській, 14, с. Українець Братського району Миколаївської області, право власності на який зареєстровано за [PERSON] В будинку позивач проживає відкрито вже більш ніж 10 років (з 1990 року), утримує будинок, здійснює капітальний та поточний ремонт. Проте оформити право власності на вказаний будинок позивач не має можливості, так як, воно вже є зареєстрованим. До початку судового засідання позивач надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив суд розглядати справу за його відсутності. В судове засідання представник відповідача не зявився, до суду надіслав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, до суду надіслала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив. [PERSON] з 1990 року проживає за адресою: [INFO] (арк.с. 10). Відповідно до договору купівлі-продажу від 27.10.1993 року, зареєстрованого секретарем Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області в реєстрі за № 73, власником житлового будинку № 14 по вул. Українській в с. Українець Братського району Миколаївської області є [PERSON]. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володітинерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом (ст. 344 ЦК України). Пунктом 9 Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Матеріалами справи підтверджено, що позивач більше 10 років відкрито мешкає у житловому будинку (довідка селищної ради від 31.08.2016 року № 464 (арк.с. 10), несе витрати на його утримання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч. 2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вказане, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved