Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дітей, добровільно матеріальну допомогу не надає, просить стягнути на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала вимоги. Зазначила, що відповідач офіційно працевлаштований, має дохід, а тому в змозі оплачувати визначений нею розмір аліментів на дітей. У той же час зазначила, що у зв'язку зі зміною законодавства щодо встановлення мінімального розміру аліментів, просить стягнути на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення поштового повідомлення, а тому суд вважає за можливе згідно ст. ст.224, 226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2001 року, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] видане Новоолексіївською сільською радою Генічеського району Херсонської області. Від спільного проживання у шлюбі, сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження від 07 січня 2002 року та від 16 серпня 2012 року відповідно, виданих Новоолексіївською сільською радою Генічеського району Херсонської області. Батьком дітей записаний - [PERSON]. На даний час діти проживають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні. Відповідач проживає окремо, та в добровільному порядку не бажає надавати допомогу на утримання своїх дітей, тому позивач звернулась до суду з відповідним позовом. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на ті обставини, що діти проживають разом з матір'ю, а таким чином знаходяться на її утриманні, то відповідач як батько дитини, що проживає окремо від сім'ї зобов'язаний також нести відповідні витрати щодо утримання своїх дітей у відповідності до ст. 183 Сімейного кодексу України. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що неповнолітні діти знаходяться на утриманні своєї матері, у добровільному порядку батько дітям не надає допомогу, тому враховуючи матеріальний стан матері, на утриманні якої вони перебувають, а також батька, матеріальний стан якого дозволяє надавати матеріальну допомогу неповнолітнім дітям, та те, що останній є працездатною особою, працює, інших утриманців не має, жодних доказів, які б унеможливлювали сплату ним аліментів суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір по справі у розмірі 640 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі п.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в частині стягнення розміру аліментів за один місяць.

Outcome: approved