overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

В квітні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 03 лютого 2012 року відповідачка отримала кредит у розмірі 2000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 28 лютого 2017 року має заборгованість в сумі 44820,10 гривень. Тому просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 44820,10 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03 лютого 2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується копіями анкети-заяви (а.с.8), витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.9), витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.10-33), нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.38). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-7) станом на 28 лютого 2017 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 44820,10 грн. в тому числі: 1805,22 грн. заборгованість за кредитом; 36204,40 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 4200,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2110,48 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно\~стягнути понесені судові витрати в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

В квітні 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказувала, що з 10.06.2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, просила шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 10.06.2010 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 478 - розірвати та після розірвання шлюбу залишити прізвище "Іванова". Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в своїй заяві позов визнав. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 10.06.2010 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 478. Від спільного життя подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 640 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

В квітні 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті 04 грудня 2015 року батька [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,049 га, для ведення садівництва, яка розташована на території СТ «Університет» по вулиці 1 Ізобільна, 10. У зв'язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Тому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на зазначену земельну ділянку. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, викладене підтвердив. Відповідач Качалівська сільська рада Бородянського району Київської області в судове засідання представника не направила, просила слухати справу без її участі. Треті особи - Управління Держгеокадастру у Бородянському районі Київської області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті 04 грудня 2015 року [PERSON] спадщину прийняла його донька [PERSON], що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.45). Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю виданого [PERSON] (а.с.47-48) та довідки СТ "Університет" (а.с.46), [PERSON] був власником земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,049 га на території СТ «Університет» по вул. 1 Ізобільна, 10. З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса [PERSON] вбачається, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала померлому 04 грудня 2015 року [PERSON], що знаходиться за адресою: Київська область, Бородянський район, територія СТ «Університет» вул. 1 Ізобільна, 10 у зв'язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру (а.с.45). Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно зі ст. 1218, 1225 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

В квітні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання доньки [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбних відносинах з 2005 року. В 2017 році шлюб між ними розірвано. Від сумісного проживання вони мають дитину доньку [PERSON], яка на сьогоднішній день мешкає з нею. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на дитину надає, але в недостатньому розмірі, в даний час позивачка знаходиться у великій матеріальній скруті. Так як коштів не вистачає на життя, вона вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Суд вважає можливим справу розглянути заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що від сумісного життя сторони мають доньку [PERSON], [INFO], матірю дитини є позивачка [PERSON], батьком відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, зроблено відповідний запис № 1092, копія свідоцтва міститься в матеріалах справи. Дитина проживає з матірю, яка не має можливості утримувати її самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матірю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір 640,00 гривень. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

В квітні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання сина [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05 березня 2011 року. Від сумісного проживання вони мають дитину сина [PERSON]. На сьогоднішній день вони мешкають в одній квартирі, однак спільне господарство не ведуть та мають різні бюджети. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на дитину надає, але в неналежному розмірі. Коштів не вистачає на життя, тому вона вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Суд вважає можливим справу розглянути заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що від сумісного життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], матірю дитини є позивачка [PERSON], батьком відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідний актовий запис № 1150, копія свідоцтва міститься в матеріалах справи. Дитина проживає з матірю, яка не має можливості утримувати її самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матірю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. \~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір 640,00 гривень. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.03.2003 року сторони зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис №441. Від сумісного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось, оскільки вони мають несумісні характери, різні погляди на життя та роль кожного з подружжя в сім"ї, внаслідок чого часто виникають непорозуміння та сварки. Вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо, тому звернулася до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені вище, просила шлюб розірвати, судові витрати залишити за собою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 08.03.2003 року сторони зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис №441 (а.с. 4). Від сумісного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Сімейне життя сторін не склалось, оскільки вони мають несумісні характери, різні погляди на життя та роль кожного з подружжя в сім"ї, внаслідок чого часто виникають непорозуміння та сварки. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням обставин справи суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і зберегти її неможливо, сторони примиритися не погодилися, тому шлюб необхідно розірвати. За клопотанням позивача судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 06.06.2015 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак до суду надійшла заява в якій просить справу розглядати у її відсутності, примирення не відбулося, позов підтримує повністю, термін більше на примирення просить не надавати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином, відзив не подав. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 282 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 105 ч. 3, ст. 112 ч. 2 СК України -"шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі". В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб від 06.06.2015 року серії [NUMBER], [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON]. Від даного шлюбу у них народилася дитина: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.10.2016 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Наданий для примирення час позитивних результатів не дав. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає необхідним шлюб розірвати. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

В квітні 2018 року до Овідіопольського райсуду Одеської області звернулась позивачка з вищеназваним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Позивачка в ході судового розгляду надала заяву, в якої просить справу розглянути в її відсутність на позовних вимогах наполягає не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач до суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Треті особи: [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явилися. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, проводиться в судовому порядку. Так судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] та треті особи [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцства про право власності на нерухоме майно від 30.10.2002 року, який належним чином зареєстрований у КП "Овідіопольське РБТІ" є власниками 16/100 частини житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] . (а.с.5 ) З позову позивача та матеріалів справи видно, що відповідач [PERSON] , [INFO] , по справі зареєстрований як фізична особа за вищевказаною адресою та наймач жилого приміщення, його реєстрація перешкоджає власнику житлового будинку належним чином користуватись будинком, тягне за собою додаткові витрати по комунальним послугам. Добровільно знятись з реєстрації не бажає. В ході розгляду справи судом було з`ясовано, що дійсно відповідач по справі не проживає за вищевказаною адресою з вересня 2017 року, виконавчого провадження відносно відповідача в Овідіопольському РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області не перебуває (а.с.18). Таким чином суд вважає, що відповідач [PERSON] добровільно вибув з житлового приміщення та став таким, що втратив право користування житлом. При подані позову позивач сплатив судовий збір у повному обсягу, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704.80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

В квітні 2018 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімя розпалася і поновлена бути не може. В судове засідання позивач не зявилася, подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити (а.с.26). Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивача визнав (а.с. 27). Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 28 квітня 2007 року, місце реєстрації: Ленінський відділ реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №\~45, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 11. Від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину [INFO] (а.с. 12). Позивач та відповідач по справі заяв, клопотань щодо примирення до суду не подали. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сімя поновлена бути не може. Позивач не бажає відновити своє дошлюбне прізвище "Шевченко" після розірвання шлюбу, право на що передбачене ст. 113 СК України (а.с. 26).

Outcome: approved