Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

В червні 2016 року позивачі звернулись до Білоцерківського міськрайонного суду з вищезазначеною позовною заявою. Вказували, що після смерті їх матері [PERSON], яка померла 16.04.2005 року, відкрилась спадщина у вигляді земельної частки паю розміром 2,24 га, що знаходиться в межах Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Посилаючись на наявність відмови нотаріуса в оформленні спадкових прав та видачі свідоцтв про право на спадщину, оскільки вони спадщину у встановлений строк не прийняли та через наявність розбіжностей імен по-батькові в документах заявники просили встановити факт, що померла 16.04.2005 року [PERSON] дійсно являється їхньою матір`ю та визначити їм додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після її смерті. В судове засідання позивачі та їх представник не з'явились, остання подала до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача звернувся до суду із заявою про розгляд справи у відсутності представника сільської ради в якій позовні вимоги визнав. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 16.04.2005 року померла [PERSON], що підтверджується даними наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть (а.с.4). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме земельна частка (пай), яка перебуває у колективній власності КСП ім..Щорса, розміром 2,24 га, що вбачається з копії сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.с.11). Постановою державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] відмовлено [PERSON] та [PERSON] в оформленні спадкових прав та видачі свідоцтв про право на спадщину на майно, яке залишилось після померлої 16.04.2005 року [PERSON], оскільки спадщину у встановлений строк спадкоємці не прийняли та відсутні докази родинних стосунків між спадкодавцем та спадкоємцями. Листом № 2555/01-16 від 26.08.2016 року державним нотаріусом [PERSON] повідомлено суд, що після померлої 16.04.2005 року [PERSON] спадкова справа не заводилась. Згідно довідки Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 09.03.2016 року № 02-33/67, померла [PERSON], [INFO], проживала та була зареєстрована в [INFO] до дня смерті 16.04.2005 року. На день її смерті за вказаною адресою зареєстрована та проживала її дочка [PERSON], [INFO]. В довідці Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 27.05.2016 року № 02-31/156 зазначено, що дійсно [PERSON], [INFO], яка померла 16.04.2005 року являється матір`ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦПК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Факт встановлення родинних відносин позивачам необхідний для оформлення свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе визначити позивачам додатковий строк, достатній для подання ними у встановленому законом порядку заяви про прийняття спадщини та встановити факт родинних відносин, оскільки кожному гарантується право на звернення до суду з метою захисту порушених або не визнаних прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved