Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Адвокат [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 21.01.2016 між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 729000 грн., що згідно курсу НБУ еквівалентно станом на день підписання даного договору та складало 27000 дол. США, а відповідач зобов'язався повернути указані грошові кошти у строк, передбачений договором, про що була складена відповідна розписка. Остаточною датою повернення позики є 25.03.2016. Вказав, що відповідач порушив умови договору та в передбачений термін позику не повернув. Тому позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] 758700,00 грн. заборгованості за договором позики, що еквівалентно становить 27000 дол. США по курсу комерційного Банку України та витрати за сплати судового збору. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.11.2018 Мельник І.О. провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У передбачений законодавством термін відповідач відзиву до суду не надав. В судовому засіданні адвокат позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, із заявами до суду не звертався. Зі згоди адвоката позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши адвоката позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне. 21 січня 2016 між [PERSON] та [PERSON] укладений Договір позики, відповідно до п. 2.1. якого сума позики становить 729000,00 грн., що згідно курсу НБУ еквівалентно складає 27000 дол. США. Згідно п. 3.1. Договору позики остаточною датою повернення позики є 25 березня 2016 року. Згідно п. 4.4. вказаного Договору позичальник зобов'язується повернути суму позики в гривнях, що станом на день повернення буде відповідати еквіваленту 27000 дол. США за курсом комерційних банків України. Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч.2 ст. 509 ЦК). Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивачем надано суду для огляду оригінал письмової розписки позичальника до договору позики від 21 січня 2016 року, у змісті якої зазначено наступне: «Я, [PERSON], даною розпискою підтверджую, що отримав від [PERSON] грошові кошти по договору позики від 21.01.2016 року в розмірі 729000 грн. 00 коп., що згідно курсу НБУ еквівалентно складає 27000 дол. Підпис ». Зі змісту представленого Договору та письмової розписки убачається, що в них зазначені: сторони зобов'язання (позикодавець та позичальник), грошова сума, яка передана та отримана у власність саме за договором позики, мета отримання грошових коштів та зобов'язання їх повернути в конкретний строк і в установленому порядку. У наявності у тексті Договору та розписки є особистий підпис позичальника [PERSON] Надання позивачем суду оригіналу боргової розписки свідчить про існування між сторонами боргових зобов'язань. Згідно із положеннями частини 2 статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до норм чинного цивільного законодавства договір позики відноситься до реальних договорів, тому передача грошей або речей є не тільки виконання договору, але й його укладення. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики від 21.01.2016, відповідач взяті на себе за договором позики зобов'язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, в зв'язку з чим, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за договором позики у розмірі 27000 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти становить 758700,0 гривень. Також до стягнення з відповідача в силу вимог ст.141 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 7587,00 грн., оскільки означені судові витрати понесені позивачем, що підтверджено документально.

Outcome: approved