Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У 2014 році відповідач [PERSON] викинула в коробці новонароджену дитину, у зв`язку з чим було відкрите кримінальне провадження за ст. 135 КК України. Однак, матері дитини дали шанс на виправлення, а дитину повернули в сім`ю. Проте, 26.03.2015 року малолітніх дітей взято на облік як таких, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов`язків. Під час перебування на обліку з матір`ю дітей періодично проводилась роз`яснювальна робота щодо покращення житлово-побутових умов. Однак, мати дітей не займалася вихованням дітей та не намагалася покращити побутові умови, не мала можливості забезпечити дітей матеріально, придбати відповідний одяг, взуття, канцтовари, іграшки та надати повноцінне харчування. Чоловік [PERSON] , відповідач [PERSON] як батько п`яти дітей повністю самоусунувся від своїх сімейних та батьківських обов`язків та зловживає алкоголем, по догляду за дітьми не допомагає, станом здоров`я дітей не цікавиться, на медогляди не водить, байдужий до дітей. Тому орган опіки та піклування подав до Коломийського міськрайонного суду позовну заяву про відібрання від батьків малолітніх дітей, яку суд задовольнив, ухваливши 23.06.2016 року рішення в справі № 346/1442/16-ц, яке набрало законної сили. На підставі наведеного позивач вважає, що відповідачі умисно ухиляються від виконання своїх обов`язків як батьки та просить позбавити їх батьківських прав відносно вказаних дітей. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала із зазначених підстав та просить задовольнити позов. Відповідачі в судовому засіданні щодо позбавлення їх батьківських прав заперечили та пояснили, що на даний час вони мають намір покращити відношення до своїх дітей. Зокрема, [PERSON] намагається влаштуватись на роботу. Тому вони просять відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши вказаних учасників, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачі є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження: серій [NUMBER] , [NUMBER] , виданих 09.08.2010 року та 09.09.2014 року відповідно відділом реєстрації актів цивільного стану по Коломийському району Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, про що складено відповідно актові записи № 3, № 430; серій [NUMBER] , [NUMBER] , виданих 02.06.2010 року та 14.10.2011 року відповідно виконкомом Верхньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, про що складено відповідно актові записи № 19, № 9; серії [NUMBER] , виданого 28.06.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, про що складено актовий запис № 836 (а.с.10-14). Відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.06.2016 року, яке набрало законної сили 04.07.2016 року, вказаних дітей відібрано від батьків без позбавлення батьківських прав та передано органу опіки та піклування (виконавчому комітету Коломийської міської ради) для вирішення питання про їх подальше влаштування (а.с. 16-20). Згідно з рішенням виконавчого комітету Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області від 20.09.2016 року за № 27 вирішено закріпити за вищезазначеними дітьми житло та майно за адресою [ADDRESS] (а.с. 21). Відповідно до рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради про влаштування до дитячого будинку сімейного типу малолітньої дитини від 25.09.2018 року за № 205 вирішено влаштувати з 01.10.2018 року на виховання і спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , дитину, позбавлену батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Згідно з повідомленням Головного управління Національної поліції Івано-Франківської області від 11.02.2016 року за № 1917 в [ADDRESS] , виявлено факт залишення [PERSON] , [INFO] , малолітніх дітей без нагляду. Крім того, зазначено, що у 2014 році відносно [PERSON] , було відкрито карне провадження за ст. 135 КК України. 02.01.2016 року відповідач засуджена Коломийським міськрайонним судом до громадських робіт за ст. 164 КК України. [PERSON] систематично вживає алкогольні напої, не займається вихованням та розвитком малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується негативно та на шлях виправлення не стала (а.с. 32). Відповідно до заяви [PERSON] від 19.10.2020 року п`ять дітей із сім`ї [PERSON] влаштовано до її будинку у 2016 році. Батьки вищезазначених дітей рідко їх відвідували, життям, здоров`ям та навчанням не цікавились, до батьківських обов`язків пасивні (а.с. 36). В матеріалах даної справи міститься висновок служби у справах дітей Коломийської міської ради, в якому вказано про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , (а.с. 6, 7). Відповідно до положень частин 1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положень п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення і поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд дійшов висновку, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своїх малолітніх дітей, не цікавляться їх духовним та фізичним розвитком, не спілкуються з дітьми, не проявляють до них щонайменшої батьківської турботи. Наміри відповідачів змінити своє ставлення до дітей та покращити матеріально-побутові умови в майбутньому не можуть на даний час вважатися підставою для спростування встановлених судом фактів свідомого ухилення відповідачів протягом тривалого часу від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то цей платіж підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах, враховуючи, що на час подачі позову (20.10.2020 року) ставка судового збору становила 840,80 грн. На підставі наведеного, ст.ст.19, 150, 164 СК України, 59, 63 ЦК України, та,

Outcome: approved