Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду, за участю заінтересованої особи - Велюнської сільської ради Дубровицького району Рівненської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] [INFO] помер його батько - [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований та проживав разом з ним по [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли: житловий будинок, земельна ділянка та земельні паї. Заявник є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст.1261 ЦК України і згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті батька, оскільки постійно проживав разом з ним, а також на час відкриття спадщини. Однак при зверненні в нотаріальну контору із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, заявнику було відмовлено з тих причин, що ним не подано документів, які б засвідчували факт прийняття спадщини, оскільки він проживав разом з спадкодавцем без реєстрації. У зв`язку із цим, заявник просить встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Заявник у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, у якій просить проводити розгляд справи за його заявою у його відсутності та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Велюнської сільської рада Дубровицького району Рівненської області в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без участі представника сільської ради. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що вимоги заяви є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] померла мати заявника- [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 13.08.2019 р. Дубровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Рівненській області, актовий запис № 1 від 02.01.1976 року. [INFO] помер батько заявника - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.02.2010 р. Велюнською сільською радою Дубровицького району Рівненської області. Родинні відносини між заявником [PERSON] та померлим [PERSON] стверджуються Свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданого 26 жовтня 1966 року Дубровицьким райбюро ЗАГС, де в графі «батько» вказано - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема, на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку площею 1.47 га для ведення особистого сільськогосподарського господарства, яка розташована на території Велюнської сільської ради, що стверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-РВ №009863 та земельну ділянку площею 1.63 га для ведення особистого сільськогосподарського господарства, яка розташована на території Велюнської сільської ради, що стверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-РВ №010174. З довідки Велюнської сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 01.08.2019 за №431 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований та проживав на день смерті в [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , який не був зареєстрований. Свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду показання про те, що [PERSON] під час хвороби свого батька - [PERSON] , який помер [INFO] , постійно проживав разом з ним та доглядав за ним за адресою: [ADDRESS] . В силу ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Положеннями ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, беручи до уваги той факт, що метою встановлення даного факту є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення даного факту, суд приходить до висновку, що слід встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved