Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

В грудні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Торезантрацит» про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтував тим, що в період з 22 червня 1979 року по 12 листопада 2001 року він працював на шахтобудівельному управлінні №2 тресту Макіївшахтобуд, яке в подальшому було реорганізоване в ДВАТ «Донбасшахтобуд», у якості прохідника з повним робочим днем під землею. 12 листопада 2001 року [PERSON] звільнився з підприємства у зв'язку з переходом на пенсію. В період з 26 листопада 2001 року по 01 квітня 2013 року працював у відокремленому підрозділі «Шахта ім. Л.І. Лутугіна» ДП «Торезантрацит». Загальний стаж підземної роботи позивача складає 33 роки 09 місяців. Позивач вважає, що має право на безоплатне забезпечення вугіллям. Після звернення позивача до ДП «Торезантрацит» із заявою про надання йому безкоштовного палива на побутові потреби, отримав відмову. Просить суд визнати дії ДП «Торезантрацит» неправомірними та зобов'язати ДП «Торезантрацит» забезпечувати його побутовим вугіллям в кількості 5,9 тонн на рік та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Рішенням Торезького міського суду від 06 лютого 2014 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ДП «Торезантрацит» про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії відмовлено повністю. Не погодившись з таким рішенням [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування скарги зазначає, що загальний підземний стаж його роботи складає 33 роки, Вважає, що «Шахта ім. Л.І. Лутугіна» ДП «Торезантрацит» має обов'язок забезпечувати його паливом на побутові потреби, оскільки є його останнім місцем роботи на вуглевидобувному підприємстві, де він пропрацював більше 10 років. В судовому засіданні апеляційного суду [PERSON] підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. В судове засідання апеляційного суду представник ДП «Торезантрацит» не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином листом, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення (а.с. 116) і телефонограмою №4714, зареєстрованою у відповідному порядку від 13 березня 2014 року (а.с. 104), відповідно до заяви просили розглянути справу у відсутність їх представника (а.с. 117-118), що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ст. 305 ЦПК України. Заслухавши доповідача, сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач 12 листопада 2001 року був звільнений у зв'язку з переходом на пенсію саме з СП «Шахтарське шахтобудівельне управління» ВАТ ДХК «Донбасшахтобуд», яке є Шахтобудівельним підприємством в розумінні Гірничого Закону України, засноване та перебуває у сфері управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. З таким висновком суду в оскаржуваній його частині не можна погодитися. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Так, відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній його частині зазначеним вимогам закону не відповідає. Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до відомостей, що внесені до трудової книжки серії [NUMBER], [PERSON] 22 червня 1979 року був прийнятий на роботу до шахтобудівного управління №2 тресту Макіївшахтобуд (після реорганізації структурний підрозділ «Шахтарське шахтобудівельне управління» ДХК «Донбасшахтобуд» на роботи з повним робочим днем під землею (посади: учень прохідника, прохідник). Наказом №88/к від 12 листопада 2001 року [PERSON] звільнений з підприємства за ст. 38 КЗпП України у зв'язку з переходом на пенсію. Після чого позивач в період з 26 листопада 2001 року по 01 квітня 2013 року працював на ВП «Шахта ім. Л.І. Лутугіна» ДП «Торезантрацит» на різних посадах з повним робочим днем під землею. Звільнений з шахти у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я (а.с.12-17). Статтею 62 Закону України від 5 листопада 1991 р. N 1788 "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявності трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини 5 статті 48 Гірничого закону України від 06.10.1999 року №1127-XIV (із наступними змінами та доповненнями станом на час виникнення спірних правовідносин), після ліквідації або консервації гірничого підприємства забезпечення вугіллям на побутові потреби здійснюється в межах тарифної угоди правонаступником, зокрема, непрацюючим пенсіонерам. Порядок забезпечення паливом на побутові потреби і компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівниками і пенсіонерами підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на підприємствах відповідно до Гірничого закону України, цієї Галузевої Угоди, а також (до приведення нормативно-правових актів у відповідність до Гірничого закону), чинною Інструкцією про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць, підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби від 11травня 1976 року, затвердженою міністром вугільної промисловості СРСР. Згідно із пунктом 6 «Інструкції про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць, підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби» виписка та вивезення вугілля здійснюється на поточний рік не рідше, ніж один раз на півріччя за графіком підприємства, який погоджується з профспілковою організацією. В графіку повинна враховуватися рівномірна виписка та вивезення вугілля працівникам по всім місяцям року. Пунктами 6.2 та 6.3 цієї Інструкції передбачено, що відпуск палива здійснюється тільки за талонами. Особи, що не виписали вугілля без поважних причин у строки, встановлені графіком, втрачають право на його отримання. Виписані вимоги на паливо дійсні до 25 числа місяця, який слідує після виписки. У разі коли це право на отримання вугілля не реалізоване у поточному році, воно не переходить у наступні роки, та вартість не отриманого вугілля грішми не компенсується. Згідно з довідкою №01/564 від 19 грудня 2013 року, СП «Шахтарське шахтобудівельне управління» ДХК «Донбасшахтобуд» не забезпечує працівників чи пенсіонерів підприємства побутовим твердим паливом (а.с.26). Статтею 43 Гірничого Закону України встановлено, що підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, таким категоріям осіб, зокрема, пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок; на роботах, пов'язаних із підземними умовами, - не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 6 місяців - для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок; пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах та мають загальний пільговий стаж на підземних роботах та/або роботах, пов'язаних з підземними умовами, та/або роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках, - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок. Отже, суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені положення Гірничого Закону, та прийшов до помилкових висновків про відмову в задоволенні позову, оскільки підприємство з якого позивач пішов на пенсію не є таким підприємством з видобутку вугілля та вуглебудівним в розумінні Гірничого Закону, (а.с. 70), а відповідач по справі є таким підприємством з видобутку вугілля та вуглебудівне. Тому, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з постановленням нового рішення про задоволення позову, оскільки позивач пропрацював у відповідача на підземних роботах більш ніж 10 років та має загальний пільговий стаж на підземних роботах більш ніж 20 років.

Outcome: approved