Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки у майні, що є у спільній власності. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона з відповідачем [PERSON] з 03 вересня 1988 року по 01 квітня 2016 року перебувала у шлюбі. В період шлюбу вони придбали житловий будинок, що розташований по вулиці Польова (колишня [PERSON]), 32, в селі Антонівка Братського району Миколаївської області. Але при реєстрації права власності в 2011 році та видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно власником будинку записано відповідача. Після розірвання шлюбу чоловік залишив її з дітьми проживати в цьому будинку, але позивач не є власником будинку, а тому не може навіть прописати свою доньку в будинок. Без реєстрації донька не має можливості отримати паспорт. Також вона не може оформити державну субсидію на комунальні послуги, укласти на своє ім'я договір про постачання електроенергії та інше. Представник позивача в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судовго засідання був повідомлений належним чином через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя", а тому суд, за згоди представника позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши та оцінивши докази,якими сторони обґрунтовують свої вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, на підставі наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-АП № 458252, між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Косенкова) [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис - № 15, який було розірвано за рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 01 квітня 2016 року (а.с. 10-11). Згідно зі свідоцтвом про право власності серії САС № 918887, витягу про державну реєстрацію прав від 16.05.2011 року, право власності на житловий будинок по вулиці Польова (колишня [PERSON]), 32, в селі Антонівка Братського району Миколаївської області зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення виконкому Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області від 16.12.2010 року за № 11(а.с. 4, 5) Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.ч .1, 2 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Тобто, майно, набуде подружжям під час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя навіть у разі здійснення державної реєстрації на ім'я лише одного з них. Відповідно до ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, то належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначив у п. 22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 572 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності, є спільною сумісною власністю. Статтею 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Оскільки, домовленості між співвласниками щодо розміру часток вказаної нерухомості не існувало, ці частки є рівними, тому позов слід задовольнити. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved