Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свій позов мотивує тим, що рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 11.09.2012 року з [PERSON] на її користь присуджено сплачувати аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини. Зазначає, що стягуваний розмір аліментів не відповідає потребам їх малолітньої дитини і є недостатнім для забезпечення її гармонійного розвитку. Позивач працює в КП «Луцька міська клінічна лікарня» на посаді прибиральника службових приміщень, її заробітна плата становить 4000 грн. та не взмозі самостійно забезпечити потреби дитини. Враховуючи викладене, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 05.12.2019 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнає. Зазначає, що в нього на утриманні є ще одна дитина - син [PERSON] , [INFO] . Позивачем не надано належних і беззаперечних доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, які можуть слугувати обставиною для збільшення розміру аліментів, просить в задоволенні позову відмовити. До початку судового засідання позивач подала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.01.2010 року, який було розірвано рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 11.09.2012 року (а.с.4). За час шлюбу у сторін [INFO] народилася спільна дитина - син [PERSON] (а.с.5). Малолітній син зареєстрований та проживає разом з матір`ю - позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 11.09.2012 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини (а.с.4). Згідно рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 08.06.2017 року після розірвання шлюбу з [PERSON] позивач відновила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.21). З довідки про доходи від 06.12.2019 року судом встановлено, що [PERSON] працює в КП «Луцька міська клінічна лікарня» та займає посаду прибиральниця службових приміщень, загальна сума доходу за період з 01.06.2019 року по 30.11.2019 року становить 27 933,80 грн. (а.с.24). Також судом встановлено, що в позивачки на утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей - син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с.22-23). За змістом ст.180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. Частина 1 ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Верховний Суд України у своїй постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 висловив таку правову позицію: «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що відповідач є здоровим, працездатним, на утриманні має малолітнього сина Давіда, [INFO] , розмір його заробітної плати невідомий. Суд також вважає доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам малолітньої дитини, а тому позовні вимоги [PERSON] щодо зміни способу стягнення аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, а також те, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, суд приходить до висновку, що [PERSON] спроможний та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Крім того, згідно положень ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір", тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі ст. ст. 180-182, 192 СК України,

Outcome: approved