Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати їх з [PERSON] шлюб та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона не проживає з відповідачем, так як мають різні погляди на сімейне життя. Від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому і звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Відповідач подав відзив на позов, згідно якого просив стягувати з нього аліменти на утримання сина\~ у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, оскільки він не має постійного місця роботи та його заробіток є нерегулярним і мінливим. Вказав, що з березня 2020 року [PERSON] разом з сином переїхали проживати до її батьків та з цього часу ним постійно надається допомога по утриманню сина, а саме два рази на тиждень щомісячно надаються продукти харчування, що орієнтовно складає 2000 грн.\~ Ним купувався одяг, орієнтовно на 1000 грн. Також вказав, що не бажає розривати шлюб, адже в шлюбі вони прожили незначний час та мають малолітнього сина, якого потрібно виховувати, а тому вважає, що шлюб передчасно розривати. Позивач [PERSON] подала відповідь на відзив, де зазначила, що викладенні обставини в відзиві на позов, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання сина, що і стало підставою для звернення до суду. Вказала, що примирюватися з відповідачем категорично незгодна. В судове засідання [PERSON] не з`явилась, до суду надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі. Одночасно наполягала на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. [PERSON] в судове засідання також не з`явився, звернувся до суду із заявою в якій просив справу розглянути без його участі. Вказав, що позовні вимоги визнає частково. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились то фіксація судового засідання не здійснювалась. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2018 року, згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] , але спільно не проживають, оскільки мають різні погляди на сімейне життя. Відповідач є батьком сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 серпня 2018 року. Дитина знаходяться на утриманні позивача, що стверджується позивачем в позовній заяві та також підтверджується копією довідки квартального комітету №5 від 06 травня 2020 року №122610. Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Вимогами ст.141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень ст. 183,184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.\~\~ Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, а відповідач належним чином не виконує свій обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини, не надає достатньої матеріальної допомоги без поважних на те причин. В судовому засіданні позивачем доведено необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище, вік та потреби дитини, а також майновий стан відповідача, який є працездатним, інших осіб на утриманні немає, його стан здоров`я. Врахувавши усі вищевикладені обставини, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини та право дитини на належне матеріальне забезпечення, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини необхідно визначити у розмірі 1/4 частини всих видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В силу вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність у нього можливості сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі. Відповідно до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до ч.2 ст 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу щодо розірвання шлюбу в сумі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного, ст.110, 112, 180-184 СК України,

Outcome: approved