Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між сторонами 24 липня 2010 року Жовтневим районним відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровської області зареєстрований шлюб, актовий запис № 436. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з відповідачкою. Проживаючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем не змогли створити міцну сім`ю. Шлюбні відносини припинили, оскільки в сім`ї не було взаємопорозуміння по вирішенню сімейних проблем, на підставі чого постійно виникали сварки. На теперішній час сумісного господарства не ведуть, збереження сім`ї не можливе. Також, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, народжених в спільному шлюбі, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, оскільки добровільно відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, та не приймає участі у їх вихованні. Позивач в судовому засіданні не була присутня, надала заяву, підтримала позов, і просила розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частин всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідач в судовому засіданні був відсутній, надав заяву, визнав позовні вимоги в повному обсязі, заперечень не мав. Згідно ст.158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 24 липня 2010 року Жовтневим районним відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровської області, актовий запис № 436, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвами про народження. Суд встановив, що шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони проживають в одній оселі, однак спільного господарства не ведуть, стали один одному чужими людьми. Відновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. Стаття 24 Сімейного кодексу України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно зі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї не можливо, він постановляє рішення про розірвання шлюбу. За ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи, що позивач в справі наполягає на розірванні шлюбу, відповідач по справі проти розірвання шлюбу не заперечує, сторони в подальшому поновлювати шлюбні відносини наміру не мають, спільне господарство не ведуть й шлюб між ними носить формальний характер, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивачки в справі підлягає розірванню. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи клопотання позивача, суд вважає можливим залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Приписами ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Нормами ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, матеріальне становище відповідача, його позицію по справі (позовні вимоги визнав в повному обсязі), відсутність інших виплат за виконавчими документами, за таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову в повному обсязі. Суд знаходить, що згідно вимог ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір, оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача, а стосовно вимоги про розірвання шлюбу судовий збір стягується з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved