Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа - Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог, позивачка посилалась на таке. [INFO] померла рідна сестра позивачки - [PERSON] , яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. [INFO] від цього шлюбу народилась донька - [PERSON] . Розпорядженням Управління соціального забезпечення та захисту сім`ї районної Ради Тєлєнєшть комуни Сухулучєнь Республіки Молдова за № 02/1-7-20, від 15 травня 2017 року [PERSON] призначено опікуном [PERSON] . Батько дитини, [PERSON] , згідно нотаріально посвідченої ним заяви, не бажає у подальшому виконувати свої батьківські обов`язки відносно доньки та не заперечує проти позбавлення його батьківський прав. Позивачка в судове засідання не з`явилась, її представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі сторони позивача та позовні вимоги задовольнити (а. с. 35). Відповідач в судове засідання не з`явився, у додатках до позовної заяви міститься копія нотаріально посвідченої заяви [PERSON] , згідно до якої, він не заперечує проти позбавлення його батьківський прав, просить суд розглядати справу за його відсутності. (а. с. 13, з. б.) Третя особа в судове засідання не з`явилась, представник до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення просив врахувати інтереси неповнолітньої [PERSON] . (а. с. 39) При викладених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та інших учасників справи. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи думку позивача та позицію відповідача щодо розгляду справи за його відсутності та можливості позбавлення його батьківських прав, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], від 10 травня 2017 року, виданого Примерією Сухулучень, Теленештського району, республіки Молдова, [INFO] померла [PERSON] (а. с. 9), Згідно свідоцтва про народження позивача, [NUMBER] , від 13 червня 1975 року (а. с. 8) та свідоцтва про народження її сестри, [NUMBER] , від 09 лютого 1978 року (а. с. 10), позивачка та померла [PERSON] були рідниими сестрами. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , від 16 січня 1997 року, за життя [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . (а. с. 11) [INFO] від цього шлюбу народилась донька - [PERSON] . Розпорядженням Управління соціального забезпечення та захисту сім`ї районної Ради Тєлєнєшть комуни Сухулучєнь Республіки Молдова за № 02/1-7-20, від 15 травня 2017 року [PERSON] призначено опікуном [PERSON] (а. с. 12). Зі змісту нотаріально посвідчених відповідачем [PERSON] заяв, останній не бажає у подальшому виконувати свої батьківські обов`язки відносно доньки та не заперечує проти позбавлення його батьківський прав. (а. с. 13 - 13, з. б.) На час розгляду справи дитина проживає разом із позивачкою. Доказів того, що батько дитини виконує свої обов`язки по вихованню дитини, відповідачем до суду не було надано за час розгляду справи. Відповідно до Висновку, від 25.03.2020 року, № 0857/01-20 органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР про розгляд питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , та призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном над дитиною, малолітня дитина - [PERSON] перебуває на первинному обліку служби у справах дітей Одеської міської ради та тимчасово влаштована у родину родичів (а. с. 41 - 42). Також, згідно до того ж Висновку, [PERSON] , [INFO] , є рідною сестрою померлої матері дитини та проживає разом з малолітньою [PERSON] , яку повністю утримує та матеріально забезпечує, приймає активну участь у житті [PERSON] , створила для неї необхідні умови для проживання, виховання та всебічного розвитку. Крім того, згідно того ж Висновку, [PERSON] виявила бажання встановити опіку над дитиною, житлом та матеріально забезпечена, характеризується позитивно та медичних протипоказань щодо встановлення опіки над дитиною не має. З правами та обов`язками опікуна ознайомлена. Зі змісту того ж Висновку, відповідно до довідки ССД ОМР, від 10.03.2020 року № 06/2585/4, у малолітньої [PERSON] , [INFO] , житла та майна на праві власності або на праві користування у м. Одесі не має. (а. с. 41, з. б.). Крім того, відповідач надав нотаріально посвідчену заяву, в якій надає свою згоду на позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Заява посвідчена 02.09.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренко Є.С. (зареєстровано в реєстрі за № 3112). (а. с. 13). Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] та призначити опікуном над малолітньою - [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] (а.с. 42). Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Підставами для позбавлення батьківських прав батьків є, зокрема, якщо мати, батько ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції ,у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови, від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, про підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає встановленим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків у відношенні доньки, не бажає їх виконувати, у зв`язку з чим суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки. Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved