Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що згідно з актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 16.03.2020 року відповідач покинула новонароджену дитину в пологовому будинку. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Коломийської міської ради зареєстрував народження дитини в Коломийському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану та отримав свідоцтво про народження дитини. Рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 08.04.2020 року малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано в сімейні форми виховання. Начальник служби у справах дітей міської ради подав службову записку від 17.09.2020 року про те, що відповідач відповідно до п. ч. 1 ст. 164 СК України може бути позбавлена батьківських прав, оскільки минуло понад 6 місяців як вона покинула дитиниу в пологовому будинку, не займається її належним доглядом, вихованням та утриманням, не слідкує за станом її здоров`я, що свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. Батька в дитини не має. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 18.09.2020 року за результатами вирішення даного питання рекомендовано виконавчому комітету прийняти відповідне рішення, оскільки встановлено, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своєї дитини більше 6 місяців, не проживає разом з останньою, не займається її утриманням і розвитком. Тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо вказаної дитини. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 11.02.2021 року представник позивача [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 59). Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомила, не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності та не подала відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень частин 1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.1 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона не забрала дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування. Відповідно до положень п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення і поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31.03.2020 року, про що складено відповідний актовий запис № 182, його матір`ю вказана [PERSON] (а.с.10). Даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, виданого Коломийським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 31.03.2020 року за № 00026085508, стверджується, що до цього реєстру внесено актовий запис № 182 про народження [INFO] [PERSON] , матір`ю якого вказана відповідач [PERSON] . Державна реєстрація проведена відповідно до ч. 2 ст. 135 Сімейного кодексу України (якщо батьки дитини невідомі, державна реєстрація її народження проводиться за рішенням органу опіки та піклування, яким визначається прізвище, власне ім`я, по батькові дитини і відомості про батьків (а.с.11)). Згідно з даними заяви батьків (матері або батька), інших родичів або законного представника про відмову забрати дитину з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 25.02.2020 року [PERSON] відмовилася забрати свою дитину [PERSON] з Коломийського пологового будинку (а.с. 12, 13). 16.03.2020 року працівниками закладу охорони здоров`я КНП «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської районної ради - пологовий будинок в присутності інспектора ювенальної превенції Коломийського ВП ГУНП та начальника служби у справах дітей Коломийської міської ради складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я про те, що 25.02.2020 року в пологовому будинку м. Коломия виявлено покинуту дитину чоловічої статі, що народилася [INFO] , відомості про матір - [PERSON] , [INFO] . За час перебування матері в пологовому будинку ніхто з родичів її не провідував (а.с. 14, 15). 17.09.2020 року начальник служби у справах дітей Коломийської міської ради Івахнюк І.В. звернувся до міського голови І.Слюзаря із службовою запискою про розгляд питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її сина [PERSON] , [INFO] , оскільки мати покинула новонароджену дитину у пологовому будинку, не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до вказаної дитини більше 6 місяців, не проживає разом з останньою, не займається її утриманням і розвитком (а.с. 7). Рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради № 186 від 22.09.2020 року затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 4-6). Приписами ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Як зазначив ЄСПЛ у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulingerand Shuruk v. Switzerland) заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року)) інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. З іншого боку очевидно, також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Отже, під час судового розгляду встановлено факт невиконання батьківських обов`язків відповідача відносно вказаної дитини, відсутності з її боку участі у вихованні дитини, ненадання матеріальної допомоги. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно вказаного малолітнього сина, оскільки цього, насамперед, вимагають інтереси дитини, адже відповідач не забрала дитину з пологового будинку і протягом шести місяців не виявила щодо неї батьківського піклування, не цікавилася його духовним та фізичним розвитком, не проявляла щонайменшої батьківської турботи і його повернення в сім`ю. Отже, наявна правова підстава для позбавлення відповідача батьківських прав що вказаного сина, передбачена п.1 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Тому позовні вимоги суд вважає обґрунтованими. На підставі наведеного, ст.ст.19, 150, 164 СК України, та,

Outcome: approved