Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, зазначивши що, [PERSON] , [INFO] має малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Батько дитини - [PERSON] помер [INFO] . З чотирьох років дитина проживає в родині дідуся [PERSON] та бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , які повністю її утримують, створили належні умови для проживання, розвитку та проведення дозвілля дитини. Мати дитини - [PERSON] самоусунулася від виховання та утримання доньки, злісно не виконує свої батьківські обов`язки: не створила належних умов для проживання, навчання та розвитку дитини. 10.07.2018 року питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ірпінської міської ради. Комісія рекомендувала надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . У зв`язку із наведеним просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , передати малолітню [PERSON] , [INFO] органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради для влаштування її подальшої долі, стягнути із [PERSON] аліменти на користь органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання представник позивача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради - Лучко Л.С. не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, подала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, зазначила, що не має матеріальної та фізичної спроможності доглядати за дитиною за станом здоров`я. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Згідно Акту обстеження умов проживання від 10.07.2018 року, за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним нормам, для виховання та розвитку дитини створено такі умови: окрема кімната обладнана ліжком, шафою, письмовим столом, телевізором, комп`ютером. Рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області № 148/4 від 24.07.2018 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Лагодою О.С. 01.06.2018 року, [PERSON] просить позбавити її батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] у зв`язку із тим, що не має можливості виконувати свої батьківські обов`язки по ряду причин, а саме: не має матеріальної та фізичної спроможності доглядати за нею за станом здоров`я. Донька знаходиться на повному утриманні бабусі [PERSON] . Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування та ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 5 Сімейного кодексу України передбачено, держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої доньки, не створила належних умов для проживання, навчання та розвитку дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а тому є передбачені законом підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини. Крім того, враховуючи, що відповідач як матір [PERSON] , кошти на її утримання не надає в добровільному порядку, суд вважає за можливо стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Також, суд стягує із відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1409,60 грн. (704,80 грн. за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та 704,80 грн. за позовні вимоги про стягнення аліментів), оскільки при зверненні до суду із даним позовом позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі, ст. ст. 84, 150, 155, 157, 164 -165, 180-182 СК України, п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав",

Outcome: approved