Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою, визнавши [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] В судове засідання сторони не з'явились, причини неявки суду не повідомили. До початку розгляду справи судом по суті, відповідач подала заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі. Також зазначила, що правові наслідки визнання позову їй відомі та зрозумілі, їх роз'яснення з боку суду не потребує, а розглянути справу та ухвалити рішення по суті спору просила за її відсутності. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позиція позивачів полягала в тому, що квартира [ADDRESS] належить їм на праві приватної спільної часткової власності. В зазначеній квартирі має зареєстроване місце проживання колишній власник квартири - [PERSON], яка з червня 2014 року у ній не проживає, її речей в квартирі немає. А оскільки відповідач сама не здійснила зняття з реєстрації у цій квартирі свого місця проживання, це заважає позивачам повною мірою використовувати свої повноваження власників на вільне використання та розпорядження квартирою. Відповідач подала заяву, якою добровільно та безумовно позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач подала письмову заяву, якою визнала позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а також те, що визнання позову не є добровільним чи є умовним. Отже, оскільки те, що відповідач продовжує бути зареєстрованим у квартирі [ADDRESS] у місті Рубіжне Луганської області (а.с.14), за відсутності права користування нею, суд констатує що така обставина дійсно створює перешкоди позивачам у користуванні власністю, які слід усунути. Способом усунення таких перешкод буде визнання відповідача таким, що втратила право користування названою квартирою, про що власне і просять позивачі. Тому, позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню у повному обсязі Таким чином,

Outcome: approved