Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS] в її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно, але не манше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що 24 квітня 2007 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Довжківською сільською радою Сколівського району Львівської області, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER], актовий запис № 3. Від даного шлюбу [INFO] року в них народився син [PERSON]. 30 січня 2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом винесено рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. Оскільки їй одній важко утримувати сина, а відповідач не виконує свого батьківського обов?язку передбаченого ст.. 180 СК України, то вона змушена звернутися з даним позовом в суд. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, при цьому покликається на те, що її довіритель не працює, як безробітний в центрі зайнятості не зареєстрований, пенсії не отримує, а тому не зможе платити аліменти в такому розмірі, як просить позивач. Суд вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та давши їм належну оцінку приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі з 24 квітня 2007 року по 30 січня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі. (а.с. 4) Від даного шлюбу [INFO] року у них народився син [PERSON], який проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивачка перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Суд переконаний, що позивач потребує допомоги на утримання сина, а відповідач зобо»язаний таку допомогу надавати, але оскільки позивач не додала жодних підтверджень про доходи відповідача, і не відомо з чого виходила при визначенні розміру аліментів, то позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України «Суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць». Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved