Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулась [PERSON] У своєму позові позивач зазначає, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2006 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач протягом останнього часу самоусунувся від утримання сина, в зв'язку з цим вона не може самостійно покривати всі витрати на оплату харчування, побутових потреб та лікувально-профілактичних заходів, необхідних для підтримання здоров'я їх сина. Відповідач не має інших дітей, які б також потребували матеріального забезпечення, з нього не проводиться стягнень за виконавчими документами а тому вона вважає, що він має можливість виконувати покладений на нього обов'язок батька та здійснювати гідну матеріальну допомогу для утримання та забезпечення належного рівня та розвитку дитини. Тому, враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, однак подала до суду письмову заяву у якій просила провести розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги повністю підтримує та просить суд їх задоволити. В судове засідання відповідач не з'явився, однак подав до суду письмову заяву у якій просив провести розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 08 серпня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року в м.Рівне, про що зроблено відповідний актовий запис за №1811. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, визнаними відповідачем, а тому вони підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved