Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

[PERSON] , через свого представника [PERSON] , звернулася до суду із вищевказаним позовом, у якому зазначила, що вона є власником домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . 09.09.2020 року під час звернення до приватного нотаріуса Краля С.С. для вчинення нотаріальних дій щодо зазначеного домоволодіння, нею було отримано інформаційну довідку з Реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.09.2020 року № 223140025, з якої їй стало відомо, що 13.10.2005 року, на підставі повідомлення Виконавчої служби Голопристанського району Херсонської області від 05.12.2000 року № 301, на домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] накладеного арешт, як на майно [PERSON] . Як вбачається з довідки Новозбур`ївської сільської виборчої комісії Голопристанського району Херсонської області від 24 грудня 2020 року № 12-07/649, [PERSON] був зареєстрований і мешкав за адресою: [ADDRESS] . Тобто, Виконавчою службою Голопристанського району Херсонської області під час накладання арешту на майно допущена орфографічна помилка в номері житлового будинку і замість номеру 86 було вказано номер 84. Зазначений факт також підтверджується актом арешту і опису майна від 05 грудня 2000 року, яким накладено арешт на майно боржника - [PERSON] , яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з вищевикладеними обставинами, просила суд зняти арешт з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належить на праві приватної власності [PERSON] , [INFO] , та був накладений на підставі повідомлення Виконавчої служби Голопристанського району, реєстраційний номер обтяження 2488852 Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Долгополов О.В., у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначене кореспондується зі ст.321 ЦК України. Згідно зі ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Згідно з ч.ч.4, 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності позивачу - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.08.2007 р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15686453 від 23.08.2007 р., витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.09.2020 р. Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08.09.2020 р., за реєстраційним номером обтяження 2488852 накладено арешт на майно, а саме: житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , власником будинку зазначено [PERSON] . Підстава обтяження: повідомлення Виконавчої служби Голопристанського району від 05.12.2000 року № 301. Разом з тим, з акту опису та арешту майна боржника від 05.12.2000 р. вбачається, що здійснено опис та арешт майна боржника [PERSON] , а саме: житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що арешт на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності [PERSON] накладено помилково, оскільки остання взагалі не була боржником. Крім того, арешт було накладено на майно [PERSON] , а саме: житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , що порушує право власності позивача, внаслідок чого остання позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved