Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 20.08.2005 року уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки вони з відповідачем через постійні сварки та фізичні образи останні три роки шлюбні відносини не підтримують, не ведуть спільного господарства. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить розірвати шлюб між нею і відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму. Позивач у судове засідання не з'явилася, згідно поданої через канцелярію суду заяви (а.с.28) просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, вважає примирення неможливим. Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно поданої через канцелярію суду заяви просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає, вважає примирення неможливим (а.с.30). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 20.08.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 13.08.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області (а.с.29). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і сім'я розпалась остаточно, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Сторони по справі мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 28.02.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.6). Як вбачається з довідки КП "ВЖРЕП №11" Житомирської міської ради №218 від 10.02.2015 року дитина проживає з позивачем (а.с.8). Відповідно до положень статтей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.ст.180-184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них за рішенням суду стягуються аліменти у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач визнав позовну вимогу про стягнення аліментів у повному обсязі, тому позовна вимога про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved