Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та його поділу між спадкоємцями, мотивуючи його тим, що вона [PERSON] , є дочкою, а [PERSON] - сином [PERSON] , що доводиться копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] та копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] . Згідно заповіту, посвідченого 04 жовтня 2012 року секретарем виконкому Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області Роменською З.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 342, [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті належну їй земельну частку ( пай), розміром 2,23 в умовних кадастрових га, яка знаходиться на території Новоаврамівської сільської ради, на підставі Сертифікату на право на земельну частку ( пай), серія [NUMBER] , виданий Хорольською районною адміністрацією 10 січня 2005 року, заповідала позивачу, [PERSON] , [INFO] повністю. Згідно заповіту, посвідченого 03 березня 2005 року секретарем виконкому Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області Гамза Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 30, [PERSON] , 1930 року народження, на випадок своєї смерті жилий будинок з господарськими будівлями і все майно, що буде належати їй на день її смерті і на що вона по закону матиме право, заповідала [PERSON] . [INFO] спадкодавець [PERSON] померла в с. Попівка Хорольського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть Серії [NUMBER] . Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на її спадкове майно, тобто земельну ділянку розміром 3,1500 га, що розташована на території Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 5324884200:00:015:0013, що належала їй на підставі розпорядження Хорольської РДА від 07.09.2016 року № 219 Про надання дозволу на встановлення меж земельної ділянки для заміни сертифікату на земельну частку ( пай) Серія ПЛ № 0278780, що доводиться повідомленням відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 23.10.2019 року за № 1001/116-19 та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-5306240082017 від 29.08.2017 . В судове засідання позивач не з"явилася, але в позовній заяві прохала суд провести розгляд справи за її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з"явився, але подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247\~ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 3\~ст. 13 ЦПК України\~учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з повідомленням державного нотаріуса Хорольської державної нотаріальної контори Решта С.М. від 06.09.2019 року за № 1086/02-14 спадкова справа до майна [PERSON] відкрита у цій держнотконторі 04.05.2019 року за № 111/2019 на підставі заяви позивача про прийняття спадщини за заповітом та заява про прийняття спадщини за всіма підставами подана сином спадкодавця [PERSON] , [INFO] . Інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у спадковій справі немає. Спадкодавець [PERSON] , 04.10.2012 року склала заповіт, посвідчений Роменською З.Г., секретарем виконкому Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області 04.10.2012 року за реєстровим № 342. За цим заповітом [PERSON] заповіла позивачу, [PERSON] , [INFO] , земельну частку ( пай), розміром 2, 23 в умовних кадастрових га, яка знаходиться на території Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, що належить на підставі Сертифікату на право на земельну частку ( пай), серія ПЛ № 0278780. У ході вивчення представлених позивачем документів та інформації наданої Відділом у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 02.09.2019 року №605/176-19, встановлено, що у 2002 році взамін сертифіката ПЛ № 0278780 було видано Державний акт на право приватної власності на землю, оригінал якого не надано. У випадку, якщо земельна частка ( пай) була виділена в натурі і було проведено заміну документа, що підтверджує право власності спадкодавця на державний акт, то виникає потреба у трактуванні заповіту, яке може бути здійснене у судовому порядку та у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, позивач не має можливості оформити право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку, що слідує з вказаного повідомлення Хорольської держнотконтори, яким роз`яснено про необхідність звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно з рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 10.02.2020 року по справі № 548/2602/19 у \~задоволенні позову [PERSON] до Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, - відмовлено. Разом з тим, суд констатує, що позивачка не позбавлена можливості оформити спадкові права на спадщину, не охоплену заповітом, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером 5324884200:00:015:0013, у порядку спадкування за законом. Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України позивач, [PERSON] , та відповідач [PERSON] , є спадкоємцями за законом померлої [INFO] матері [PERSON] , які прийняли її спадщину, тому мають рівне право, тобто по 1/2 частці кожен, на її спадкове майно, що не охоплюється заповітом, посвідченим 03 березня 2005 року секретарем виконкому Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області Гамза Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 30. З довідки відділу Держгеокадастру у Хорольському районі Полтавської області від 23.10.2019 року за № 1001/116-19 слідує, що дійсно згідно внесених даних до національної кадастрової системи земельна ділянка з кадастровим номером 5324884200:00:015:0013 площею 3,1500 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, належить [PERSON] на підставі розпорядження Хорольської РДА від 07.09.2016 року № 219 Про надання дозволу на встановлення меж земельної ділянки для заміни сертифікату на земельну частку ( пай) Серія ПЛ № 0278780. Належність вказаного спадкового майна померлій [INFO] [PERSON] доводиться довідкою відділу Держгеокадастру у Хорольському районі Полтавської області від 23.10.2019 року за № 1001/116-19 та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-5306240082017 від 29.08.2017. На даний час між позивачем та відповідачем [PERSON] виник спір щодо поділу спадкового майна померлої [INFO] матері [PERSON] , тому з урахуванням змісту останньої волі спадкодавця позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом, вважаючи, що поділ вказаного спадкового майна між спадкоємцями належить провести у відповідності до вимог ст. 1278 ЦК України, виділивши позивачу, [PERSON] , та визнавши за нею право власності повністю на земельну ділянку розміром 3,1500 га, що розташована на території Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 5324884200:00:015:0013, що належала їй на підставі розпорядження Хорольської РДА від 07.09.2016 року № 219 Про надання дозволу на встановлення меж земельної ділянки для заміни сертифікату на земельну частку ( пай) Серія ПЛ № 0278780, що доводиться повідомленням відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 23.10.2019 року за № 1001/116-19 та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-5306240082017 від 29.08.2017; стягнувши з позивача на користь відповідача [PERSON] грошову компенсацію різниці вартості вказаного спадкового майна, що виділяється: 87\~538,19 грн : 2 = 43\~769, 10 гривні. Відповідно до ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осібю право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. \~Статтею 328\~ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~У відповідності до ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналогічні роз`яснення викладені у п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зокрема, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392\~ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно п. 3.1 вказаного листа право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392\~ЦК). Згідно\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спобіг, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). \~Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~Кожна особа також має право на захист свого інетерсу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. \~Відтак, зазначена норма визначає об`єкт захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. \~Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні чи невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. \~У розумінні закону, суб`єктивне право на захист юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для повновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. \~Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. \~ \~Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. \~При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №1-10/2004 визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти - це прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам. Таким чином,\~під способами\~захисту суб`єктивних\~цивільних прав/інтересів\~розуміють закріплені\~законом матеріально-правові\~заходи примусового\~характеру,\~за допомогою\~яких проводиться\~повновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та охоронюваних законом інтересів. \~Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. \~У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України випливає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом ніж той, який встановлений договором або законом. \~Законодавчі обмеження матеріально- правових способів захисту цивільно права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. \~Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8-9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. \~ \~Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved