Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з відповідачкою по справі перебував у шлюбі, який рішенням Дубенського міськрайонного суду від 12.02.2020 року було розірвано. Від спільного подружнього життя у них є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти згідно рішення суду про розірвання шлюбу залишилися проживати з позивачем. У 2018 році відповідачка поїхала на роботу у м. Київ, і з тих пір так і не повернулася. Вона не дбає про матеріальне забезпечення дітей. Позивач офіційно працевлаштований, однак його доходів не вистачає, аби забезпечувати доньок усім необхідним самостійно. Відповідачка по справі не має інших дітей, на її утриманні ніхто інший не перебуває. Враховуючи, що відповідачка офіційно ніде не працює, проте має постійний та регулярний дохід, позивач просить стягнути аліменти на утримання доньок у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, а також стягнути на його користь витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «Адреса за вказаною адресою не проживає». У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Крім того, була повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Заяв та клопотань не надала, відзиву не надіслала, про причини неявки не повідомила, тому суд визнає її неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дубенського міськрайонного суду від 12.02.2020 року було розірвано. Згідно вказаного рішення діти залишилися проживати з батьком [PERSON] (а.с.6-7). [PERSON] народилася [INFO] , [PERSON] народилася [INFO] . Їхніми батьками зазначені сторони по справі (а.с.8,9). Як вбачається з матеріалів справи, діти зареєстровані з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.25) [PERSON] навчається у 6-му класі Рачинської гімназії Тараканівської сільської ради Дубенського району Рівненської області. [PERSON] навчається у 2-му класі цього ж навчального закладу (а.с.10,11). Згідно довідки, виданої ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України філії «Дубенський комбінат хлібопродуктів», [PERSON] працює у Дубенському КХП на посаді водія автотранспортних засобів виробничої дільниці (Дубно) (а.с.12). Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд вважає, що є підстави для призначення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідачки в порядку ст.141 ЦПК України 840 гривень 80 копійок судового збору в дохід держави. Крім того, згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов"язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем [PERSON] були надані такі документи: договір про надання правової допомоги №43/20 від 18.12.2020; Додаток №1 до Договору №43/20 про надання правничої допомоги від 21.12.2020; ордер серії РН-465 №224 від 22.12.2020 та квитанція до прибуткового касового ордеру №39 від 21.12.2020. Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги адвоката у розмірі 1566,90 грн.

Outcome: approved