Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав Заяву № б/н від 05.08.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Заборгованість відповідача перед Банком станом на 13.11.2018 року склала 20571,68 грн. На підставі викладеного, позивач просить задовольнити його позов. У підготовче судове засідання представник позивача не з'явився, до матеріалів справи додав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі. (а.с.33). Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі в підготовчому судовому засіданні. (а.с.40). Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно до укладеного договору б/н від 05.08.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту накартковий рахунок. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором року [PERSON] станом на 13.11.2018 року має заборгованість по кредиту у сумі 20571,68 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 220,75грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом -1815,43грн; заборгованість за пенею та комісією - 17079,71грн; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф -(фіксована частина) - 500грн; штраф(процентна частина) - 955,79грн (а.с.5-7). Ч.1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч.2 даної статті передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Отже, згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладених між сторонами договорів та нормами чинного законодавства України і підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, з [PERSON] на користь АТ КБ «Приват Банк» підлягає стягненню заборгованість на суму 20571,68 грн., в межах заявлених позовних вимог. Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору у сумі 1762,00 грн. На підставі ст.ст.525, 526, 530, 533, 549, 554, 611, 624, 629, 651, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved