Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позов мотивували тим, що [INFO] помер [PERSON] , який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області. До складу спадкового майна після його смерті належало право на земельну частку (пай), на території Лучинецької сільської ради, розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах (сертифікат серії ВН № 0316343). Єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] був його син [PERSON] , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових прав. [INFO] помер [PERSON] . Спадкоємцями за законом, після смерті [PERSON] є позивачі, спадщину прийняли у встановленому законом порядку. Разом з тим, сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН № 0316343, виданий на ім`я [PERSON] - втрачено, у зв`язку з чим нотаріусом їм відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Тому позивачі змушені звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просили суд визнати за кожним із них право на 1/2 земельної частки (паю) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 06.11.2019 було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та [PERSON] і відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою судом за клопотанням позивачів витребувано від приватного нотаріуса Мурованокуриловецького районного нотаріального округу Долі Тетяни Іванівни належним чином завірену копію спадкової справи № 8/2012, заведену щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Позивачі в підготовче засідання не з`явилися, їх представник - адвокат Солоненко Б.М. подав заяву у якій просив справу розглянути у його відсутності та відсутності позивачів (а.с. 73,74). Відповідач копію ухвали від 06.11.2019 та доданих до неї матеріалів отримав 15.11.2019, відзиву до суду не направив. Його представник в підготовче засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі(а.с. 45, 72). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 10). [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП "Немія" Лучинецької сільської ради, розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0316343. Вартість вказаної земельної частки (паю) становить 95730 грн 33 коп. (а.с. 18-19). Відомості про те, що на вказану земельну ділянку видавався державний акт - відсутні. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 р.). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Із свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 12), довідки Лучинецької сільської ради №36 від 13.02.2019 (а.с. 15) вбачається, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] був його син - [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом відсутні. Зокрема, з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 58169986 та № 58170016 від 04.11.2019 слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, заповіти останнім за життя не вчинялися (а.с. 40-41). Отже, суд вважає доведеним, що [PERSON] був єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину в порядку передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР. [INFO] в с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 11). [PERSON] належало прийняте у спадщину після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай), яке він, за життя, у встановленому законом порядку не оформив. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 13), свідоцтвом про одруження (а.с. 14), довідкою Лучинецької сільської ради № 37 від 13.02.2019 (а.с. 16) доводиться, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки Лучинецької сільської ради № 37 від 13.02.2019 позивачі на час смерті [PERSON] проживали разом з ним за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом відсутні. Зокрема, вказане слідує з копії спадкової справи № 8/2012, заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 48-71). З вказаної спадкової справи також вбачається, що позивачі отримали свідоцтва про право на спадщину по 1/2 на належні спадкодавцеві пайовий фонд майна КСП «Немія», грошові вклади та земельну ділянку № [NUMBER] . Отже, суд вважає доведеним, що позивачі - єдині спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину в порядку передбаченому ч. 3 ст. 1269 ЦК України. Однак оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору вони не можуть, оскільки оригінал сертифіката, що посвідчував право [PERSON] на земельну частку (пай) серія ВН № 0316343 втрачено (а.с. 21-22). Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд прийшов до висновку, що за кожним із позивачів слід визнати в порядку спадкування за законом право на 1/2 земельної частки (паю), після смерті [PERSON] . Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачами при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі по 768 грн 40 коп. - кожним. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачами не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого ними судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved