Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай) площею 6,18 умовних кадастрових гектар, без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі із земель, що перебували в колективній власності КСП «Одеська». Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що [INFO] померла її матір [PERSON] після смерті якої відкрилася спадщина на земельну частку(пай) площею 6,18 умовних кадастрових гектарів в КСП «Одеська», яка належала померлій на підставі сертифікату серії ОД №0275853, зареєстрований за №12221 від 11.05.1998 року. Оригінал вказаного сертифікату втрачено у зв`язку із чим позивач позбавлена можливості оформити спадщину у позасудовому порядку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, але надала суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву якою просив проводити розгляд справи без участі представника сільської ради та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 лютого 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області. [PERSON] - матір позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . У відповідності до листа відділу у Лиманському районі Головного управління держгеокадастру в Одеській області С-1/140-20 від 03.01.2020 [PERSON] включена до списків громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Одеське» та відповідно до запису у Книзі реєстрації сертифікатів за [PERSON] значиться запис, щодо реєстрації сертифікату на земельну частку (пай) площею 6,18 умовних кадастрових гектарах в КСП «Одеське» серія ОД №0275853, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай) за №12221 від 11.05.1998 року виданий на підставі розпорядження Комінтернівської місцевої райдержадміністрації від 02.03.1998 року №165. [PERSON] звернулась до Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , та є єдиною хто прийняв спадщину. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з того, що матеріалами справи підтверджується факт існування сертифікату на земельну частку (пай) виданого на ім`я [PERSON] , підтверджується факт того, що [PERSON] є донькою та спадкоємцем першої черги померлої та втрата сертифіката перешкоджає їй у оформленні права на спадкове майно. Відповідно до положень Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК (в редакції 2004 року), якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, тобто в даному випадку підлягає застосуванню положення ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки спадщина відкрилась у 1997 році. Відповідно до ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на час смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК України в редакції 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 526 ЦК України в редакції 1963 року, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 527 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 553 ЦК України в редакції 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Відповідно до ст. 6 ЦК України в редакції 1963 року, захист цивільних прав здійснюється в установленому порядку, зокрема, судом шляхом визнання цих прав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування ". Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Outcome: approved