Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила та остаточно просила суд, ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 11 листопада 2008 року, на земельну ділянку площею 0,0890 га, розташовану на території Львівської міської ради, у садово-городньому кооперативі "Харчовик" (передану для ведення садівництва на підставі ухвали 4-ої сесії 3-ого скликання Львівської міської Ради народних депутатів від 25.03.1999 р. №174), яка на праві приватної власності належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 07.09.1999 р., серії ІІІ-ЛВ №051908, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 3-4-2 №1161. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.11.2008 року померла її мати [PERSON]. Після смерті матері відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,0890 га, розташована на території Львівської міської ради, у садово-городньому кооперативі «Харчовик» (передана для ведення садівництва на підставі ухвали 4-ої сесії 3-ого скликання Львівської міської Ради народних депутатів від 25.03.1999 р. №174), котра на праві приватної власності належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 07.09.1999 р., серії ІІІ-ЛВ №051908, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 3-4-2 №1161. Оскільки оригінал вищезгаданого державного акту на право приватної власності на землю було втрачено спадкодавцем, тому вона не може узаконити своїх спадкових прав, а відтак вимушена звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву, у якій уточненні позовні вимоги підтримує та просить суд, слухати справу у її відсутність та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнає повністю та просить суд, слухати справу у його відсутність. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 11 листопада 2008 року померла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть, бланк серія І-СГ №156369, долученою до матеріалів справи. За життя їй належала земельна ділянка площею 0,0890 га, розташована на території Львівської міської ради, у садово-городньому кооперативі «Харчовик» (передана для ведення садівництва на підставі ухвали 4-ої сесії 3-ого скликання Львівської міської Ради народних депутатів від 25.03.1999 р. №174), що стверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю від 07.09.1999 р., серії ІІІ-ЛВ № 051908, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 3-4-2 №1161. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом, станом на день смерті [PERSON] були її діти позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Вовк) [PERSON] та відповідач [PERSON]. Даний факт стверджується копіями свідоцтв про народження, долученими до матеріалів справи. У встановлений законом шестимісячний термін ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався. Як позивач, так і відповідач по справі звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщин по смерті матері з пропуском передбаченого законом шестимісячного терміну. Частиною третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а відтак на думку суду фактично прийняла спадщину після смерті матері. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що померла [PERSON] за життя втратила Державний акт на право приватної власності на землю від 07.09.1999 р., серії ІІІ-ЛВ №051908, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 3-4-2 №1161, а відтак позивач позбавлена права на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. У відповідності до частини пятої статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Нормами частини першої статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Крім цього частиною першою статті 61 ЦПК передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved