Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Вільшанської сільської ради про визнання за нею права власності в порядку спадкування на будинковолодіння по вул. Небесна Сотня, 2 в с. Вільшанка, Чуднівського району, який належав її батькові [PERSON], який помер 27.07.2014 року і після смерті якого відкрилась спадщина, яку позивачка прийняла згідно заповіту в установленому законом порядку, подавши заяву в нотаріальну контору, але не може оформити право власності на житло, так як не збереглися документи первинної реєстрації будинку, в звязку з чим вона змушена звернутись в суд із позовною заявою як спадкоємець покійного щодо визнання за нею права власності на вказане вище будинковолодіння. У судове засідання сторони не з"явилися, в зв"язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. [PERSON], який помер 27.07.2014 року, згідно даних довідки Вільшанської сільської ради від 01.10.2015 року № 1049, виданої на підставі погосподарської книги даного органу місцевого самоврядування № 9 за 2011-2015 роки (особовий рахунок № 362), був власником будинку по вул. Небесна Сотня, 2 в с. Вільшанка, Запис був проведений на підставі укладеного між [PERSON], в якості покупця, та [PERSON] , в якості продавця, договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Вільшанською сільською радою 13.03.1973 року та зареєстрованого в реєстрі за № 5. За період свого життя державну реєстрацію даного будинку спадкодавець не провів, а відповідно до положень діючого до 2004 року законодавства обовязкова державна реєстрація прав власності на будинок у сільській місцевості не була передбачена.. Вказаний вище будинок розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, на яку згідно рішення 17-ї сесії 21-го скликання Вільшанської сільської ради від 20.12.1993 року [PERSON] був наданий дозвіл на приватизацію. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в т.ч. на належне останньому будинковолодіння. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1234 ЦК України позивачка є спадкоємцем майна свого батька відповідно до заповіту останнього, посвідченого Вільшанською сільською радою 07.05.2008 року та зареєстрованого в реєстрі за № 469. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, подавши заяву у нотаріальну контору, а спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після смерті свого батька позивачка прийняла спадщину в установленому законом порядку відповідно до ст.ст. 1234, 1269 ЦК України, подавши заяву у нотаріальну контору та отримавши Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого Чуднівською ДНК 03.04.2014 року (зареєстрованого в реєстрі за № 248). Осіб, які оспорювали б право власності покійного, немає. Інші особи з дня смерті спадкодавця на спадкове майно прав не заявляли. На підставі викладеного,

Outcome: approved