Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання та лікування малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 67947 грн. В обґрунтування свого позову вказала, що [INFO] у них із відповідачем народився син, [PERSON] . 06 жовтня 2016 року шлюб між нею та відповідачем, [PERSON] був розірваний за рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ. На даний момент дитина проживає з нею. За рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 листопада 2017 року з відповідача стягуються аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29 червня 2017 року, на користь матері [PERSON] . Їх з відповідачем син від народження зростав як звичайна дитина. Лише в грудні 2016 року, коли сину було два з половиню роки, вона стала помічати відхилення у розвитку своєї дитини (відсутність мови) і в вперше звернулась до лікаря. З дня першого звернення до лікаря і дати встановлення офіційного діагнозу їхньому сину минув рік, під час якого вона з сином практично постійно перебувала у лікарнях міст Дніпродзержинська, Дніпропетровська, Києва. В лютому 2017 року їхньому сину, [PERSON] , Українським науково-дослідним інститутом соціальної і судової психіатрії та наркології був поставлений діагноз - атипічний дитячий аутизм. З 02.07.2018 року у [PERSON] наявна інвалідність. Загальна тривалість перебування на інвалідності до 21.05.2032 року, тобто до досягнення ним 18 років без необхідності щорічного підтвердження захворювання. Цей факт підтверджує тяжкість захворювання та вказує на невиліковність цього захворювання. Син отримує допомогу від держави - пенсію як інвалід дитинства у сумі 1400,00 гривень на місяць. Після встановлення діагнозу [PERSON] , Українським науково-дослідним інститутом соціальної і судової психіатрії та наркології був виданий висновок спеціалістів із програмою реабілітації дитини-інваліда, зокрема їм було рекомендовано ряд заходів, препаратне лікування та індивідуальна програма реабілітації. Дітям із діагнозом аутизм необхідно регулярно здавати ряд аналізів (на наявність в організмі глютену, козеїну, лактози та інш.), які не проводяться у державних лікарнях, тому лікарі дають направлення до приватних лабораторій. Ці аналізи [PERSON] проходив у лабораторіях м.Харків за направленням КЗОЗ «Харківський міжобласний спеціалізований медико-генетичній центр-центр рідкісних (орфанних) захворювань». Так, 21 та 22 травня 2018 року було здано ряд аналізів на загальну суму 2874,00 гривень. У липні 2018 року вона з їхнім сином розпочала довготривалу реабілітацію у ТОВ «Центр реально інклюзії Ерудит». Реабілітація тривала 90 днів, на цей період вона взяла декретну відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 5-річного віку, тобто залишилась зовсім без заробітку. Курс лікування коштував значну суму коштів. А саме, відповідно до договору, укладеного між нею, [PERSON] та ТОВ «Центр реальної інклюзії «Ерудит» за надані корекційні послуги нею було сплачено 100860,00 грн. 16.07.2018 року [PERSON] був зданий ряд аналізів у лабораторії Сінево на суму 2460,00 гривень. У вересні 2018 року син проходив курс лікування у психолога- дефектолога. Даний курс складався із 11 занять та 1 консультації, що коштувало 5700,00 гривень. Проходивши курс лікування у м.Києві вона винаймала квартиру протягом 3 місяців, яка коштувала по 8000,00 гривень на місяць. Загальна сума, яка вже була витрачена на лікування сина становить 135894 грн., які, на її думку, повинні бути сплачені в однакових частинах як батьком дитини так і матір`ю, тобто по 67947 грн. (шістдесят сім тисяч дев`ятсот сорок сім гривні). Також, наголошує на тому, що необхідність у лікуванні сина не закінчилась. Кошти, які вона отримає від батька дитини за результатами позитивного розгляду її позову вона також витрачатиме на його реабілітацію. Відповідач у добровільному порядку відмовився надати частину коштів залікування, що і стало підставою для мого вимушеного звернення до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 лютого 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. 27 березня 2019 року позивачем до суду надано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій вона просить стягнути з відповідача, [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] додаткові витрати на утримання та лікування малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , а саме за: лабораторні аналізи - 2667,00 гривень; корекційні послуги 54722,50 гривень; лікувальний курс у психолога-дефектолога - 2850,00 гривень; оренда житла - 12000,00 гривень, загальна сума становить 72239,5 грн. (сімдесят дві тисячі двісті тридцять дев`ять грн. 50 коп.) на користь матері [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 березня 2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 24 червня 2019 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, враховуючи думку позивача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 28 травня 2014 року Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. (а.с.33) Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. За рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 29 червня 2017 року, на користь матері [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , до повноліття дитини.(а.с.30) Згідно форми індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, що видається лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів від 02.07.2018 року неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , Українським науково-дослідним інститутом соціальної і судової психіатрії та наркології був поставлений діагноз - атипічний дитячий аутизм. Наявність інвалідності з 02.07.2018 року, загальна тривалість перебування інвалідності до 21.05.2032 року (а.с.17-18) Після встановлення діагнозу [PERSON] , [INFO] , Українським науково-дослідним інститутом соціальної і судової психіатрії та наркології був виданий висновок спеціалістів із програмою реабілітації дитини-інваліда, було рекомендовано ряд заходів, препаратне лікування та індивідуальна програма реабілітації.(а.с.29) Дітям із діагнозом аутизм необхідно регулярно здавати ряд аналізів (на наявність в організмі глютену, козеїну, лактози та інш.), які не проводяться у державних лікарнях, тому лікарі дають направлення до приватних лабораторій. Ці аналізи [PERSON] проходив у лабораторіях м.Харків за направленням КЗОЗ «Харківський міжобласний спеціалізований медико-генетичній центр-центр рідкісних (орфанних) захворювань», що підтверджуються копіями квитанцій (а.с.8-16, 44). Позивач [PERSON] працює у Кам`янській міській раді та займає посаду Заступника начальника відділу (Юридичний відділ Кам`янської міської ради), загальна сума доходу за період з січня 2018 року по грудень 2018 року становить 121132,31 гривень, що підтверджується довідкою про доходи. (а.с.20) Згідно наказу №203 "ос" від 09.08.2018 року [PERSON] було надано відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею п`ятирічного віку з 09 серпня 2018 року до [INFO] включно.(а.с.19) У липні 2018 року [PERSON] з сином [PERSON] розпочала довготривалу реабілітацію у ТОВ «Центр реально інклюзії Ерудит». Відповідно до договору, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Центр реальної інклюзії «Ерудит» за надані корекційні послуги позивачем було сплачено 100860,00 грн. (а.с.22-27). Проходивши курс лікування у м. Києві [PERSON] винаймала квартиру протягом трьох місяців, яка коштувала по 8000,00 гривень на місяць, що підтверджується договором оренди жилих приміщень у тимчасове платне користування від 18.07.2018 року. (а.с.21). Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов`язку матері, батька брати участь у додаткових витратах на дитину. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Виходячи із вимог закону, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (Ухвала ВС України №6-20278св09 від 16 грудня 2009 року). Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п.18 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Позивач особисто понесла додаткові витрати у зв`язку із лікування сина у загальній сумі 144479,00 гривень, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, яка страждає на тяжку хворобу та потребує реабілітації. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 72239,50 гривень від загальної суми, яку [PERSON] самостійно понесла на лікування сина у сумі 144479,00 гривень. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768 гривень 20 копійок.

Outcome: approved