Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернулася позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.03.2013 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 306,60 грн. щомісячно, починаючи з 25.11.2013 року до досягнення дитиною повноліття. З 01 грудня 2016 року прожитковий мінімум на дитину, яка досягла 6-річного віку, збільшений до 1689 грн., тобто аліменти не можуть бути меншими ніж 506,70 грн. У зв'язку з вищевикладеним позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин. Відповідно до вимог ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, судовим розглядом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.03.2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. Стягнуто з [PERSON], [INFO], який проживає за адресою [INFO], не працює, на користь [PERSON] аліменти на утримання їх спільної дитини доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 306 (триста шість) грн. 60 коп. щомісяця, починаючи з 25.11.2013 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку, а також стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 243, 60 грн. (а.с.3) Позивач зазначає, що проживає разом із дочкою [PERSON] за адресою м. Харків, провул. Онищенківський, б. 6-Б, Розмір аліментів у сумі 306,60 грн. є замалим для того, щоб утримувати дитину, при тому що відповідач за рішенням суду від 11.03.2014 року аліменти не сплачує. На підтвердження цього суду надана довідка Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області №5819 від 26.05.2016 року, із якої вбачається, що [PERSON] дійсно не отримувала аліменти з [PERSON] у період з 10.09.2015 року по 05.05.2016 року, згідно виконавчого листа №639/10340/13-ц, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова. (а.с. 9) Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів, враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів, матеріальний стан позивача у цій справі не поліпшився, вона не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а визначений розмір аліментів не можна вважати достатнім для належного утримання доньки сторін. Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі вимог зазначеної статті з відповідача були стягнути аліменти у твердій грошовій сумі 306,60 грн. Відповідно до п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 1,2 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено судом, відповідач працює на Державному підприємстві завод "Електроважмаш", має регулярний дохід, тому отримуючи аліменти у процентному співвідношенню, позивач буде отримувати значніше більше суму аліментів на утримання дитини, ніж 306,60 грн. щомісяця. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня 2016 року встановлено -1689 грн. Як роз'яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи наведені роз'яснення суд вважає за необхідне стягнути аліменти у збільшеному розмірі з дня набрання рішенням суду законної сили. Частиною 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved