overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що вона 22 вересня 1990 року одружилася з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що їх одруження виявилось невдалим, відповідач зловживав спиртними напоями, застосовував до неї фізичне насильство, знущався над нею, сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими. Їх шлюбні відносини припинилися у серпні 2017 року, вона змушена була виїхати за межі району, але відповідач і надалі не дає їй спокою, приїздить до неї, погрожує, вчиняє сварки. Позивач не може та не хоче жити в такій напрузі, її нічого не пов'язує з відповідачем, вона хоче викреслити його зі свого життя. Позивач не має наміру на примирення з відповідачем, та не бажає проживати з ним однією сім'єю. Позивач в судове засідання не з'явилася, в адресованій суду заяві просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд розглядає справу у його відсутність заочно, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 22 вересня 1990 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 22 вересня 1990 року Тернуватською селищною Радою народних депутатів Новомиколаївського району Запорізької області. Сторони від шлюбу спільних дітей не мають. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони однією сім'єю не проживають з серпня 2017 року. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи строк, протягом якого сторони однією сім'єю не проживають, те, що відповідач застосовував до позивача фізичне насильство, жодна із сторін не просить застосувати заходи для їх примирення, суд вважає не доцільним застосовувати такі заходи. На підставі вищевказаного суд вважає встановленим, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що вона 22 серпня 2001 року одружилася з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що одруження виявилось невдалим, фактично шлюбні відносини припинені майже рік потому, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до неї, піклування про створення сім'ї. Спільне господарство сторони не ведуть з жовтня 2017 року. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе, суперечить її інтересам, примирення між ними не можливе. В позові [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Сторони в судове засідання не з'явилися, в адресованих суду заявах просять справу розглядати у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 22 серпня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 22 серпня 2001 року Новоіванківською сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області. Від спільного життя сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони з жовтня 2017 року спільно не проживають. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що жодна із сторін не просить застосувати заходи для їх примирення, а також враховуючи строк, протягом якого сторони не проживають однією сім'єю, суд вважає не доцільним застосовувати такі заходи. На підставі вищевказаного суд вважає встановленим, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що вона 26 жовтня 2012 року одружилася з відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що їх спільне життя не склалося, одруження виявилося невдалим, примирення між ними не можливе. Сторони в судове засідання не з'явилися, в адресованих суду заявах просять справу розглядати у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 26 жовтня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 26 жовтня 2012 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони однією сім'єю не проживають. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що сторони не проживають однією сім'єю, жодна із сторін не просить застосувати заходи для їх примирення, суд вважає не доцільним застосовувати такі заходи. Суд вважає встановленим, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що вона 26 серпня 2005 року одружилася з відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що їхнє спільне життя не склалося, одруження виявилося невдалим, сторони однією сім'єю не проживають, примирення між ними не можливе. Сторони в судове засідання не з'явилися, в адресованій суду заяві позивач просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд розглядає справу у його відсутність заочно, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступного. Сторони одружені з 26 серпня 2005 року, від спільного життя мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинилися. Причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Примирення між сторонами не можливе. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 7 ст. 15 ЗУ "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", про розірвання шлюбу, здійснене в судовому порядку, робиться відмітка в актовому записі про шлюб. За змістом зазначеної статті та ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що вона 26 червня 2009 року одружилася з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що їх одруження виявилось невдалим, спільне господарство вони не ведуть з 2015 року. Позивач не має наміру на примирення з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, в адресованій суду заяві просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд розглядає справу у його відсутність заочно, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 26 червня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 26 червня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони однією сім'єю не проживають з 2015 року. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи строк, протягом якого сторони однією сім'єю не проживають, те, що жодна із сторін не просить застосувати заходи для їх примирення, суд вважає не доцільним застосовувати такі заходи. На підставі вищевказаного суд вважає встановленим, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 04.10.1995 року виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 8. Дочку [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO] просить залишити проживати разом із нею. В позові зазначила, що за час перебування в зареєстрованому шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем не проживають як сім'я. Протягом 2 років проживають в різних господарствах. В них різні погляди на життя та різне коло спілкування. Подружнє життя у не склалося. Відповідач постійно вчиняє безпідставні сварки, зловживає алкогольними напоями. Він не надає матеріальної допомоги, зароблені кошти витрачає на власні потреби. Постійні конфлікти негативно впливають на стан її здоров'я та на психологічний розвиток дітей. У зв'язку із чим вважає, що подальше проживання однією сім'єю з відповідачем та збереження сім'ї є неможливим. Примирення між ними не можливе, а тому просить терміну на примирення не надавати. В судове засідання позивачка не з'явилась. До суду подала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище „[PERSON]". Відповідач в судове засідання не з'явився. Із повідомлення від 21.01.2015 року вбачається, що відповідач належно повідомлений щодо розгляду справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із таких підстав: Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.10.1995 року виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 8. Від спільного проживання сторони мають троє дітей [PERSON], [INFO] та неповнолітніх дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та повагу. Мають різні уявлення про життєві цінності, ведення спільного господарства та побудову сімейних відносин. Сторони протягом 2 років спільно не проживають, не ведуть господарство, не виховують дітей. У них відсутні почуття любові, поваги один до одного, мають різні життєві інтереси та різне коло спілкування. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем не бажає. Останній в судове засідання не з'явився, що свідчить про байдуже відношення щодо збереження сім'ї. Подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам [PERSON] А тому їх шлюб слід розірвати та прізвище позивачці після розірвання шлюбу залишити „ [PERSON] ". Виходячи із викладеного на підставі ст. ст. 110-112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду в якому просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 400 грн. щомісяця, починаючи з дати подачі позову та до досягнення дитиною повноліття на особистий рахунок дитини [NUMBER] у філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» ТВБВ 10020/0403, розташованого у м. Богодухові. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що розпорядженням голови районної державної адміністрації від 19 листопада 2013 року №407 [PERSON] було призначено опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Заінтересована особа: представник служби у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності. Не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до слідуючого. Судом встановлено, що розпорядженням голови Богодухівської районної державної адміністрації від 19 листопада 2013 року №407 «про призначення опікуна над дитиною, позбавленою батьківського піклування» [PERSON] було призначено опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування [PERSON], [INFO], мати якого позбавлена батьківських прав (рішення Богодухівського районного суду від 19 квітня 2005 року по справі №2-206-05), батько записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] перебуває на утриманні позивачки. Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України "батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття". Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів працює неофіційно, має нерегулярний та мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Обговорюючи питання про розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, вважає можливим задовольнити позов повністю та стягувати з відповідача по 400 грн., так як вона фізично здорова, здатна працювати, у змозі сплачувати аліменти. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір має бути стягнутий з відповідача в доход держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду в якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації згідно із законом до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач змінила свої позовні вимоги та просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 29 червня 2011 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім,ї зареєстрували шлюб, актовий запис №940. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на повному забезпеченні матері, [PERSON] Відповідач з власної волі не бажає брати участь в утриманні та матеріальному забезпеченні дитини, хоча має таку можливість, так як офіційно працевлаштований, має постійний дохід. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягала. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову в розмірі ? частини заробітку. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 29 червня 2011 року перебувають в шлюбі зареєстрованим Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім,ї, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29 червня 2011 року, актовий запис № 940. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 вересня 2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, так як працює апаратником пастеризації та охолодження молока в Товаристві з Обмеженою Відповідальністю «Богодухівський мол завод», має постійний дохід. Згідно із ст.180 Сімейного Кодексу України "батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття". На даний час відповідач працює, має регулярний дохід. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. Тому, обговорюючи питання про розмір аліментів суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), так як відповідач працездатний та фізично здоровий, має постійний, регулярний дохід, матеріально забезпечений і в змозі платити аліменти на утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір має бути стягнутий з відповідача в доход держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду в якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць; судові витрати стягнути з відповідача. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 27 липня 2012 року Вільшанською селищною радою Дергачівського району Харківської області вони з [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №19. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Син знаходиться на повному забезпеченні матері, [PERSON] Відповідач з власної волі не бажає брати участь в утриманні та матеріальному забезпеченні дитини, хоча має таку можливість, так як працює в товаристві з обмеженою відповідальністю «Меблева фабрика «Константа», має постійний дохід. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягала. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову в розмірі ? частини заробітку. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] 27 липня 2012 року у Вільшанській селищній раді Дергачівського району Харківської області зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27 липня 2012 року, актовий запис № 19. Відповідач [PERSON] є батьком дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 13 лютого 2013 року. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, так як працює в товаристві з обмеженою відповідальністю «Меблева фабрика»Константа» , має постійний дохід. Згідно із ст.180 Сімейного Кодексу України "батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття". На даний час відповідач працює, має регулярний дохід. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. Тому, обговорюючи питання про розмір аліментів суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), так як відповідач має постійний, регулярний дохід, матеріально забезпечений і в змозі платити аліменти на утримання дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір має бути стягнутий з відповідача в доход держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved