Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що сторони зареєстрували шлюб 07.09.2013 року у виконкомі Великоком'ятівської сільської ради Виноградівського району за актовим записом №14. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина - донька [PERSON], [INFO]. В лютому 2015 року відповідач залишив позивачку з дитиною та з того моменту не навідується, не робив жодної спроби, щоб повернутися до нормального спільного подружнього життя. Позивачка зрозуміла, що вони мають різні характери та погляди на життя, тому збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам і негативно впливати на виховання та розвиток їхньої дитини. За останній рік відповідач не бере ніякої участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини сторін, а зароблені кошти витрачає на власні потреби. Відповідач постійно виїздить за кордон на заробітки, а позивачці важко самій утримувати доньку. [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]" та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі по 1050,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала до суду письмову заяву в якій зменшила (уточнила) позовні вимоги та просила суд розглянути справу без її участі та без участі її представника, зменшені (уточнені) позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та без участі його представника. Уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення рішення щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що сторони уклали шлюб 07.09.2013 року у виконкомі Великоком'ятівської сільської ради Виноградівського району за актовим записом №14. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина: донька [PERSON], [INFO] Згідно довідки виконавчого комітету Великоком'ятівської сільської ради №767 від 04.04.2016 року, [PERSON], [INFO], дійсно має наступний склад сім'ї: чоловік - [PERSON], [INFO] (місце реєстрації [ADDRESS]), донька [PERSON], [INFO] Одруження виявилось невдалим, міцної сім'ї сторони не створили, вже більше одного року сторони проживають окремо. Відповідно до вимог ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Суд прийшов до переконання, що вимоги позову в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, не бажаючи такий зберігати, такі вимоги підлягають задоволенню. Крім того, з поданих позивачкою доказів вбачається, що вона має на утриманні одну неповнолітню дитину. Обов'язками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, є обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.6 ст.6 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Тобто обов'язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. З огляду на встановлені у справі обставини,

Outcome: approved