Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Новоолександрівської сільської ради про визнання права власності на спадщину. В своєму позові позивач зазначила, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯБ №825624 від 03 липня 2006 року [PERSON] мав право приватної власності на земельну ділянку, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області, площею 0,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 4221455000:04:000:0398. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯБ №421849 від 24 травня 2006 року [PERSON] мав право приватної власності на земельну ділянку, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області, площею 9,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 4821483000:03:000:0040. 22 вересня 2008 року [PERSON] помер. Спадщина залишилася після його смерті у вигляді земельних ділянок, які розташовані на території Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області, на яку позивачка та її бабуся [PERSON] отримали спадщину нотаріально по 1/2 частці. Нотарус видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом 21.11.2013 року, а її бабуся не встигла отримати на руки свідоцтво на свою частку, оскільки померла в період виготовлення свідоцтва нотаріусом. Позивачка являється єдиною спадкоємицею після смерті бабусі. Звернувшись до нотаріальної контори, їй нотаріус роз"яснила, що позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку земельної ділянки після смерті бабусі, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на спадщину, видане на ім'я [PERSON], яка мала право приватної власності на 1/2 частку земельних ділянок. Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. До початку судового засідання позивачка звернулася із заявою, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному об'ємі. Відповідач у судове засідання не з'явився, однак телефонограмою повідомив про неможливість прибуття в судове засідання, визнавши позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯБ №825624 від 03 липня 2006 року [PERSON] мав право приватної власності на земельну ділянку, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області, площею 0,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 4221455000:04:000:0398. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯБ №421849 від 24 травня 2006 року [PERSON] мав право приватної власності на земельну ділянку, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області, площею 9,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 4821483000:03:000:0040. 22 вересня 2008 року [PERSON] помер. Спадщина залишилася після його смерті у вигляді земельних ділянок, які розташовані на території Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області, на яку позивачка та її бабуся [PERSON] отримали спадщину нотаріально по 1/2 частці. Нотарус видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом 21.11.2013 року, а її бабуся не встигла отримати на руки свідоцтво на свою частку, оскільки померла в період виготовлення свідоцтва нотаріусом. Позивачка являється єдиною спадкоємицею після смерті бабусі. Звернувшись до нотаріальної контори, їй нотаріус роз"яснила, що позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку земельної ділянки після смерті бабусі, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на спадщину, видане на ім'я [PERSON], яка мала право приватної власності на 1/2 частку земельних ділянок. Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися д осуду з правилами позовного провадження. В аспекті відмови нотаріуса у реєстрації права власності, а також цитованих норм цивільного законодавства, питання визнання права власності в даному випадку може бути, виключно, предметом судового розгляду. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України залишити за позивачем.

Outcome: approved