Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

[PERSON] інтереси якого за договором про надання правової допомоги представляє [PERSON] звернулися до Бериславського районного суду Херсонської області із позовом до Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області, про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно до складу якого, крім іншого входить 3,2605% від земельної ділянки загальною площею 74,56 га, кадастровий номер 6520680200:02:021:0001, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області; 1,5753% від земельної ділянки загальною площею 44,09 га, кадастровий номер 6520680200:02:046:0001, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області. За заявою позивача була відкрита спадкова справа, але свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно неможливо видати у зв`язку з відсутністю у померлого правовстановлюючих документів на зазначене майно, у зв`язку з чим в оформленні спадщини позивачу було відмовлено. Просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на 3,2605 % від земельної ділянки загальною площею 74,56 га, кадастровий номер 6520680200:02:021:0001, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №021467 від 20.04.2005 року та на 1,5753 % від земельної ділянки загальною площею 44,09 га, кадастровий номер 6520680200:02:046:0001, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №021497 від 18.04.2005 року. Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 11.11.2019 року провадження у зазначеній справі було відкрито та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 10.12.2019 року справу було призначено до судового розгляду по суті. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, до суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області в судове засідання не прибув, надав до суду заяву про визнання позову, справу просив розглянути у відсутність їх представника. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. У відповідності до ст. 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. За нормою ч.1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.1 ст. 81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №021497 від 18.04.2005 року [PERSON] належить частка у спільній власності розміром 1,5753% від земельної ділянки загальною площею 44,09 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області, титульним власником якого є [PERSON] (а.с.10-11). На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №021467 від 20.04.2005 року [PERSON] належить частка у спільній власності розміром 3,2605% від земельної ділянки загальною площею 74,56 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області, титульним власником якого є [PERSON] (а.с.9). [PERSON] , [INFO] заповів [PERSON] , [INFO] все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, яке буде належати йому на день його смерті і на що він за законом матиме право, що підтверджується копією заповіту від 01.11.2016 року (а.с. 8). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим Бериславським районним відділом державної реєстрації акатів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 23 грудня 2016 року, актовий запис № 10 (а.с. 6). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно листа приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Литовченко І.А. від 19.02.2018 року № 149/02-14, нею заведена спадкова справа № 141/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] , 1975 року народження. [PERSON] був спадкоємцем до майна [PERSON] померлої [INFO] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є [PERSON] , [INFO] . Інші заяви прор прийняття спадщини до спадкової справи не надходили (а.с. 7). Тобто у встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не видавалось, так як спадкове майно складається з частки у спільній власності співвласників земельної ділянки, тобто земельна ділянка включає в собі декілька земельних ділянок об`єднаних в один державний акт, що не уможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, а іншого способу захисту свої прав окрім звернення з позовом до суду у позивача немає, тому він вимушений був звернутися до суду з цим позовом. Пунктами 4.15, 4.20 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок), передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Відповідно до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст. 328 ЦК України). Частиною 1статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ст. 80 та ч. 1 ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, спадкування. Відповідно до положення ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до пункту а), частини 3 статті 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини (пункт 3.1. листа). Позивачем надано до суду копії Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ХС № 021497, виданого Бериславською районною державною адміністрацією 18.04.2005 року на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 08.02.2005 року № 52, титульним власником якого є [PERSON] ; серії ХС № 021467 виданого Бериславською районною державною адміністрацією 20.04.2005 року на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 08.02.2005 року № 52 титульним власником якого є [PERSON] , на ім`я спадкодавця [PERSON] , позивач поза судовим шляхом поновити свої права не має можливості, а тому виходячи з зазначеного вище, позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно, підлягає до повного задоволення. У відповідності до ст. 182 ЦК України право власності на нерухомість підлягає державній реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: approved