Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду вказано, що 05 квітня 2017 року померла [PERSON], сестра позивача, після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 6,1219 га розташованої на території [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя 06 червня 2011 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області 06 червня 2011 року та зареєстрований в реєстрі за № 30, згідно якого все своє майно заповіла позивачу. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено з підстав відсутності оригіналу державного акту на право приватної власності на землю. Оскільки нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину через відсутність умов для отримання права на спадкове майно через нотаріальний орган, просить суд визнати за ним право власності на земель ну ділянку за заповітом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, прохав позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області, не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, вирішення справи залишив на розсуд суду. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 05 квітня 2017 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-ЖС № 389759 виданого Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 06 квітня 2017 року (а.с. 5). Згідно заповіту [PERSON], посвідченого секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області 06 червня 2011 року та зареєстрованого в реєстрі за № 30, заповідач все належне їй майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося і, взагалі, все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] (а.с.6). Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку ЗП №019450 від 19 лютого 2004 року, [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,1219 га у межах згідно з планом, розташованої на території [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області (а.с.8). Копія державного акту надана на відповідний запит відділом у Михайлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (а.с.7). Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 11 квітня 2018 року, власником земельної ділянки площею 6,1219 га, розташованої в с. Плодородне Михайлівського району Запорізької області, кадастровий номер: 2323385500:04:009:0002, належить [PERSON] (а.с.10). Після смерті [PERSON] зареєстровано спадкову справу за № 92 за 2017 рік. 28 березня 2018 року постановою № 210/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Михайлівської державної нотаріальної контори головного територіального управління юстиції у Запорізькій області [PERSON] позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої 05 квітня 2017 року [PERSON], з таких підстав: що спадкоємцем не наданий правовстановлюючий документ на земельну ділянку площею 6,1219 га, яка розташована за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, [PERSON] сільська рада, для ведення товарного с сільськогосподарського виробництва (а.с. 9). Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлої 05 квітня 2017 року. Згідно відповіді на запит державного нотаріуса Михайлівської державної нотаріальної контори від 08.05.2018 року № 330/02-14 після померлої [PERSON] спадкоємців окрім [PERSON] немає. Пунктом 4 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 ЗК України , право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю [PERSON] Позивач [PERSON] оформити своє право на спадщину не може через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. Таким чином, визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо.

Outcome: approved