Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Позовні вимоги обгрунтовує слідуючими обставинами. [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки зазначене домоволодіння було майном колгоспного двору і станом на 15.04.1991 року вказані особи були його членами, внаслідок чого кожен з них набув право власності на 1/2 частину домоволодіння. [INFO] помер [PERSON] , і після його смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/2 домоволодіння. При житті все своє майно [PERSON] заповів [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину. [INFO] померла [PERSON] , і після її смерті відкрилася спадщина, що складається з вищевказаного домоволодіння та двох земельних ділянок. При житті все своє майно [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки [PERSON] при житті не оформила право власності на домоволодіння за собою та не зареєструвала це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Оформлення права на спадщину в нотаріальному порядку щодо земельних ділянок також унеможливлюється у зв`язку з втратою оригіналу державного акту. Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить постановити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку літ.«А-І», сарая літ.«Б», літньої кухні літ.«В», сарая літ.«Г», сарая літ.«Д», сарая літ.«Е», навісу літ.«Є», вбиральні літ.«Ж», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, криниці під № 3 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] , визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер 7324582500:02:003:0207, цільового призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: Чернівецька область, Чернівецький район, с.Верхні Петрівці, що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧВ № 023473 від 23.12.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 133, та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 0,2656 га, кадастровий номер 7324582500:02:003:0208, цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Чернівецька область, Чернівецький район, с.Верхні Петрівці, що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧВ № 023473 від 23.12.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 133. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник надав суду клопотання у якому просить розглянути справу за відсутності позивача та за її відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву у якій просить розглянути справу у її відсутності, позов визнає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та ухвалити рішення по справі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність домоволодіння, що згідно технічного паспорта складається з житлового будинку літ.«А-І», сарая літ.«Б», літньої кухні літ.«В», сарая літ.«Г», сарая літ.«Д», сарая літ.«Е», навісу літ.«Є», вбиральні літ.«Ж», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, криниці під № 3 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки зазначене домоволодіння було майном колгоспного двору і станом на 15.04.1991 року вказані особи були його членами. Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 роз`яснив, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ч.1 ст.120 ЦК Української РСР (1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а ч.2 ст.123 цього Кодексу визначає, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, кожен з вказаних осіб набув право власності на 1/2 частину домоволодіння. [INFO] помер [PERSON] , і після його смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/2 житлового будинку літ.«А-І», 1/2 сарая літ.«Б», 1/2 літньої кухні літ.«В», 1/2 сарая літ.«Г», 1/2 сарая літ.«Д», 1/2 сарая літ.«Е», 1/2 навісу літ.«Є», 1/2 вбиральні літ.«Ж», 1/2 воріт з хвірткою під № 1, 1/2 огорожі під № 2, 1/2 криниці під № 3 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При житті все своє майно [PERSON] заповів [PERSON] . Заповіт був складений 26.05.1992 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Верхньопетрівецької сільської ради і зареєстрований в реєстрі за № 34. Вказаний заповіт не змінювався та не скасовувався, про що свідчить відповідна відмітка на ньому. [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом, своєчасно, в установлений законом шестимісячний строк, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном відповідно до вимог ст.549 ЦК Української РСР, оскільки залишилась проживати у спадковому домоволодінні, обробляла присадибну земельну ділянку. Таким чином, взагалом [PERSON] набула право на все домоволодіння, зокрема, 1/2 як її частка у майні колишнього колгоспного двору та 1/2 як спадщина за заповітом після смерті [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , і після її смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку літ.«А-І», сарая літ.«Б», літньої кухні літ.«В», сарая літ.«Г», сарая літ.«Д», сарая літ.«Е», навісу літ.«Є», вбиральні літ.«Ж», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, криниці під № 3 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . До складу спадкового майна також увійшли земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер 7324582500:02:003:0207, цільового призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: Чернівецька область, Чернівецький район, с.Верхні Петрівці, та земельна ділянка площею 0,2656 га, кадастровий номер 7324582500:02:003:0208, цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Чернівецька область, Чернівецький район, с.Верхні Петрівці, належні [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧВ № 023473 від 23.12.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 133. При житті все своє майно [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] . Заповіт був складений 07.07.2003 року, посвідчений секретарем Верхньопетрівецької сільської ради і зареєстрований в реєстрі за № 231. Вказаний заповіт не змінювався та не скасовувався, про що свідчить відповідна відмітка на ньому. В установлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк, а саме 04.09.2020 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Сторожинецького районного нотаріального округу Хоміцької Н.Г. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки [PERSON] при житті не оформила право власності на домоволодіння за собою та не зареєструвала це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Оформити право на спадщину в нотаріальному порядку шляхом одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину щодо земельних ділянок [PERSON] також не може в зв`язку з втратою оригіналу державного акту, про що свідчить відповідне оголошення, опубліковане в газеті «Рідний край» від 24.06.2021 року за № 25 (8841). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст.1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Також в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна. За таких обставин, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved