Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

До Великомихайлівського районного суду Одеської області звернулась [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , з позовною заявою до [PERSON] про заміну способу стягнення аліментів, в якому просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області №2-378/11 від 12.12.2011 року на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 600 грн. на місяць, який підлягає індексації відповідно до закону, до повноліття дитини, починаючи з 07.07.2011 року на стягнення з нього на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня набрання законної сили рішенням суду, до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . В судовому засідання позивач та її представник не з`явились, через канцелярію суду від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Із врахуванням неявки сторін в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Визнання відповідачем позову дає суду можливість ухвалити рішення в судовому засіданні. За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дійшов до наступного. Зі змісту ст. ст. 12, 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку, у свідоцтві про народження якої сторони записані батьками. В теперішній час шлюб між сторонами розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області 19.11.2008 року на підставі актового запису про розірвання шлюбу №26 від 16.04.2008 року, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області. Дочка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області від 23.06.2020 року, №1547/02-16. Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області №2-378/11 від 12.12.2011 року встановлений обов`язок [PERSON] , [INFO] , щомісячно сплачувати аліменти, починаючи з 07.07.2011 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 600 грн. на місяць, який підлягає індексації відповідно до закону, до повноліття дитини. Відповідний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у Великомихайлівському міжрайонному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). З матеріалів справи вбачається, що відповідач працює у відділі освіти, культури та туризму Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області і на теперішній час здійснюються відрахування аліментів з його заробітної плати, що підтверджується звітом про здійсненні відрахування та виплати за період з 21.02.2018 року по 29.02.2020 року.. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що на даний час вона працює молодшою медичною сестрою КНП «Великомихайлівська центральна районна лікарня», середня заробітна плата якої становить 5275.00 грн., що підтверджується довідкою від 10.06.2020 року №310. Забезпечити дитину всім необхідним складно. Самостійно вона не має фінансової можливості повністю забезпечити фізичний та духовний розвиток дитини, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків від 18.06.2020 року №153. Всі матеріальні витрати, пов`язані з підтриманням належного рівня життєдіяльності спільної з відповідачем дитини, позивач здійснює самостійно, з врахуванням отриманих від відповідача аліментів. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, розмір витрат на утримання дочки значно зріс, на даний час дитина проживає з матір`ю і тих коштів, які відповідач сплачує, не вистачає їй для забезпечення дочці належних умов розвитку та проживання, так як розмір аліментів, які були стягнуті в 2011 році на даний час не може в повній мірі забезпечити належні умови проживання, у зв`язку з чим позивачем заявлені вимоги про зміну способу стягнення аліментів. Спірні правовідносини регулюються положеннями Сімейного Кодексу України. Обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття встановлений ст. 180 СК України. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВРУ №789-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки дитини або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фізичних можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічне право дитини на достатній рівень життя, зафіксоване в ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття; той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача, суд приймає до уваги, що розмір змінених стягуваних аліментів позивачем відповідає вимогам діючого законодавства України та не порушує інтересів дітей. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід також стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 гривень, від сплати якого позивачка звільнена.

Outcome: approved