Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

В березні 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третьої особи служби в справах дітей Чортківської міської ради, про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 30 січня 2015 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 15. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. З 14 лютого 2017 року вони з відповідачкою припинили подружні стосунки, проживають окремо та окремо ведуть господарство. Між ними повністю втрачені почуття взаємоповаги та любові один до одного. Причиною цьому стало те, що вони з відповідачкою люди зовсім різних характерів, поглядів на життя та соціальних цінностей, через що у них регулярно виникали сварки, які переростали в скандали. Подальше спільне проживання стало неможливим, шлюб носить формальний характер і це суперечить їх інтересам та інтересам дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов про розірвання шлюбу визнають, хоча заперечують посилання в позовній заяві на мотиви його розірвання. Представник служби в справах дітей Чортківської міської ради в судове засідання не з'явився, від третьої особи надійшла заява про слухання справи за відсутності представника. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 30 січня 2015 року сторони перебувають в шлюбі, який вони зареєстрували в Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 15. Від спільного подружнього життя в них є син [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стали сварки між сторонами та скандали, які виникали на ґрунті різних поглядів на життя та соціальних цінностей. Позивач вважає, що вони з відповідачкою люди різних характерів. Внаслідок цього з 14 лютого 2017 року сторони припинили подружні відносини, проживають окремо і не ведуть спільного господарства. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved