Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовом про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. На підтвердження вимог зазначив, що 17 грудня 2015 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] /вул.Тухачевського/, яка належала померлій на підставі Свідоцтва № Ж152 про право власності на житло та Свідоцтва про право на спадщину за законом. Право власності за померлою на частину вищевказаної квартири зареєстровано в КП КБТІ в реєстровій книзі: 162П-425. За життя мати заповіла все своє майно позивачу та його брату [PERSON] 03 грудня 2016 року позивач звернувся до Другої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], але йому було відмовлено з тих підстав, що відсутній факт родинних стосунків між його померлою матірю [PERSON], яка на день смерті була зареєстрована у [INFO] і фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила своїх спадкових прав після померлої 07 грудня 2004 року матері [PERSON]. Тому для оформлення своїх спадкових прав він змушений звернутися до суду та просить встановити факт, що він є рідним онуком [PERSON], померлої 07 грудня 2004 року, яка відповідно була матір'ю [PERSON], померлої 17 грудня 2015 року та визнати за ним право власності на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 56,52 кв.м., житловою площею 41,2 кв. м. в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 17 грудня 2015 року. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, попередньо надавши суду заяву в якій просить справу розглядати за їх відсутності та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 грудня 2015 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим 18 грудня 2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, відповідно до актового запису № 2046. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] / вул.Тухачевського /, частина якої належала померлій на підставі Свідоцтва № Ж152 про право власності на житло, виданого 20 січня 1999 року органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів та Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 10 травня 2000 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON]. Право власності за померлою на частину вищевказаної квартири зареєстровано в КП КБТІ в реєстровій книзі: 162П-425. Як вбачається з матеріалів справи, за життя 15 жовтня 2003 року, [PERSON] зробила заповіт, яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, [PERSON] та [PERSON] у рівних частках кожному. Даний заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 2-2079. З огляду представленої суду копії спадкової справи № 812/2016 заведеної 30.07.2016 року після померлої 17 грудня 2015 року [PERSON], судом встановлено, що 30 липня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до другої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. В свою чергу [PERSON], 25 жовтня 2016 року звернувся до другої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про відмову в прийнятті спадщини після смерті матері [PERSON]. Постановою "Про відмову у вчиненні нотаріальних дій" від 03.12.2016 року державного нотаріуса Другої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON]було відмовлено позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало померлій 17 грудня 2015 року матері [PERSON], яка на день смерті була зареєстрована у [INFO] і фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила своїх спадкових прав після померлої 07 грудня 2004 року матері [PERSON], у звязку з тим, що відсутній факт родинних стосунків між померлою [PERSON] та її матір'ю [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва на право власності на житло № Ж152, виданого Управлінням житлово-комунального господарства від 20.01.1999 року квартира [ADDRESS] / в даний час вулиця [PERSON] / в м. Кривому Розі належала на праві спільної сумісної власності батькам позивача [PERSON] та [PERSON] та його бабці [PERSON]. Квартира складається з трьох кімнат загальною площею 56,52 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м. та розташована на другому поверсі чотирьохповерхового будинку. Вартість квартири згідно експертної оцінки субєкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] від 17.01.17 року складає 75000 грн.. Відповідно до ст.368 Цивільного Кодексу України загальна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них в праві власності є загальною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 Цивільного Кодексу України частки кожного із співвласників в праві загальної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Ніякої домовленості між співвласниками квартири про зміну часток у праві власності на нерухоме майно не укладалося, тому вважається, що частки всіх співвласників квартири були рівними і право власності за ними було зареєстроване в КП КБТІ в реєстровій книзі: 162П-425. 19 жовтня 1999 року помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого спадщину прийняла його дружина [PERSON], про що 10 травня 2000 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкове майно складається з 1/3 частини від трьохкімнатної квартири [ADDRESS]. Право власності за [PERSON] на 1/3 частину вищевказаної квартири було зареєстроване в КП КБТІ 06 січня 2000 року в реєстрову книгу під № 162 П стор. 425 запис № 425. Відповідно до відомостей, що надані суду Відділом реєстрації місця проживання громадян [PERSON] комітету Покровської районної в місті ради 17.02.2017 року в квартирі [ADDRESS] станом на 07.12.2004 року були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] 07 грудня 2004 року померла бабця позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS]/ вул. [PERSON] /. Єдиною спадкоємицею померлої була її дочка [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, оскільки на момент смерті матері проживала і була зареєстрована з померлою. Юридично спадщину після смерті матері [PERSON] не оформила і 17 грудня 2015 року померла. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, установленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1261 Цивільного Кодексу України в ред. 2003 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Як встановлено судом, в свідоцтві про народження матері позивача її дівоче прізвище вказане як Калиниченко, прізвище матері - Калениченко, а в свідоцтві про шлюб прізвище матері вказане як Калініченко. В запису акту про шлюб № 4 від 1946 року дошлюбне прізвище бабусі позивача - [PERSON] вказане як Калениченко. Виправити помилки у актах цивільного стану матері та бабусі позивача в даний час неможливо, в звязку зі смертю останніх. Так свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що вона знала [PERSON], [PERSON] була її донькою, та після смерті матері проживала в [INFO] з синами. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він мешкав в одному будинку разом з позивачем, коли він туди заселився, то в квартирі [ADDRESS] батьки позивача та бабуся. Після смерті бабці [PERSON] в квартирі залишилася проживати її донька [PERSON] Відповідно до абз. 1 п. 2\~постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Таким чином суд приходить до висновку, що допустимим є встановлення факту, що має юридичне значення у позовному провадженні, зокрема, встановлення факту родинних відносин для подальшого задоволення позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно. Суд приходить також до висновку, що іншого правового механізму довести факт родинних відносин у позивача немає. А встановлення даного факту має для позивача юридичні наслідки. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд може встановити факт родинних відносин між фізичними особами За таких обставин, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], що померла 07 грудня 2004 році була бабцею позивача [PERSON] та мітірю [PERSON], що померла 17 грудня 2015 року, суд приходить до висновку про під ставність позову та можливість його задоволення.

Outcome: approved