Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вимогами до відповідачів про недійсними правочинів, просила визнати кредитні договори та договори іпотеки, укладеними між нею та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» недійсними та договори поруки, укладені між [PERSON] та [PERSON] і Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк». В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідачем при укладенні вищезазначених правочинів порушено вимоги діючого законодавства та безпосередньо права позивача як позичальника та споживача, порушення є численними, значними, та такими, що значно порушують її права. Позивач в судове засідання надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явилися. Про час та місце проведення судового засідання були повідомлені. Причини неявки суду не відомі. В зв'язку з цим суд на підставі ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. Дослідивши та вивчивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що 11 червня 2008 року було укладено кредитний договір №025/0608/71-110 між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON]. Відповідно до п. 1.1. Банк має право надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 797 640,00 (сімсот дев'яносто сім тисяч шістсот сорок доларів США 00 центів) доларів США (надалі - кредит), на строк по «10» червня 2035 року включно та на умовах, передбачених у цьому Договорі, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим Договором. Крім того, встановлено, що 11 червня 2008 року було укладено кредитний договір №025/0608/71-111 між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON]. Пунктом 1.1. договору передбачено, що банк має право надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 94 185,00 (дев'яносто чотири тисячі сто вісімдесят п'ять доларів США 00 центів) доларів США (надалі - кредит), на строк по 10 червня 2018 року включно та на умовах, передбачених у цьому Договорі, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим Договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідачем при укладенні вищезазначених правочинів порушено вимоги діючого законодавства та безпосередньо права позивача як позичальника та споживача, порушення є численними, значними, та такими, що значно порушують її права. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За правилом, передбаченим ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Також згідно положення ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Абзацом 2,3 пункту 16 постанови ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5 з подальшими змінами передбачено, що при цьому суди повинні з'ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18, 21 Закону України "Про захист прав споживачів", а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року № 541/13808, де передбачено обов'язок банків у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач. При розгляді таких справ суди повинні враховувати, зокрема, висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 (справа про захист прав споживачів кредитних послуг). Положеннями Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, які затверджені Постановою НБУ від 10.05.2007 № 168, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 р. (надалі - Правила), встановлені вимоги щодо переддоговірної роботи з позичальником. Так, відповідно до п. 3.1 Правил визначено, що банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначивши таке: значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку, перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково - касове обслуговування, здійснення валютно - обмінних операцій, юридичне оформлення, тощо. Крім того, як зазначено у п. 3.3 вищевказаних Правил, банки зобов'язані у кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту. Відповідно до матеріалів справи в оскаржуваних договорах кредитування немає відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, як і не містять умови цього договору щодо його строковості, платності, зворотності тощо, врахування того, яку саме суму кредиту дійсно отримала [PERSON] і яку вона повинна повернути банку. До суду не надано жодного доказу щодо наявності будь-якого письмового повідомлення банком позивача про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту згідно до вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до укладення кредитної угоди. Жодного доказу на підтвердження того, що позивач була ознайомлена з положеннями кредитної угоди до моменту укладання та отримала інформацію згідно вимог вищевказаних нормативних актів сторонами по справі до суду не надано. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Таким чином, в порушення вищевказаних норм відповідачем не надана позивачу інформація про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість кредиту по оспорюваних кредитних договорах, що призвело до порушення її прав як споживача фінансових послуг, оскільки крім іншого позивач не мала змоги належним чином ознайомитись з умовами укладеної нею кредитної угоди. Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Пунктом 3.10 оспорюваних договорів передбачена сплата комісії банку за перевірку документів для видачі кредиту суму розмірі 1 % від розміру кредиту. Таким чином, у договорі передбачені несправедливі умови для споживача у формі комісії за перевірку документів, яка суперечить вимогам законодавства та правилам споживчого кредитування. Крім того, відсутність умов про детального розпису загальної вартості кредиту позбавило права споживача скористатися правом відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту. На забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору №025/0608/71-111 від 11.06.2008 між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №025/0408/71-111-І від 11.06.2008. Крім того, на забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору та №025/0608/71-110 від 11.06.2008 між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №025/0408/71-110-І від 11.06.2008. Між [PERSON] та [PERSON] і ВАТ «Сведбанк» на забезпечення виконання кредитних договорів №025/0608/71-111 та №025/0608/71-110 було укладено договори поруки №025/0608/74-111-Р від 11.06.2008 та договір № №025/0608/71-110-Р від 11.06.2008. Відповідно до приписів частиною 2 статті 548 Цивільного кодексу України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину, щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Отже, іпотека, як форма виду забезпечення зобов'язань як і порука існує лише за наявності дійсного основного зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] до відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», [PERSON] про визнання правочинів недійсними. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір у встановленому законом розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved