Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом позивач 1) та [PERSON] (надалі за текстом позивач 2) звернулись до суду із зазначеною заявою, якою просили: 1. встановити порядок користування житловим будинком між ними та відповідачем [PERSON]; 2. змінити договір найму житлового приміщення шляхом поділу особового рахунку між позивачами та відповідачем і укладення окремих договорів найму житлового приміщення. В обґрунтування заявлених вимог заявники зазначили, що позивач 1 є квартиронаймачем одноповерхового житлового будинку № 29, що розташований в смт Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області по вул. Зеленій. Зареєстрованими в даному будинку також є позивач 2 та відповідач. Вказують, що на протязі певного часу у них погіршились стосунки з відповідачем і останній не дає згоди на поділ особових рахунків, а також відмовляється визнати право всіх квартиронаймачів у приватизації вищевказаного житлового будинку. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач, в свою чергу, позов не визнав та вказав, що в провадженні Житомирського районного суду Житомирської області вже перебувала цивільна справа, рішенням у якій заявлені позивачами вимоги були вирішенні, а в позові, зокрема їм, відмовлено. Представник третьої особи у даній справі спрямував до суду заяву про слухання справи за його відсутності, щодо задоволення позову не заперечував. Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Згідно довідки за № 551, виданої позивачу 1 Новогуйвинським ВЖРЕКП 17 червня 2014 року (а.с.11), остання є квартиронаймачем будинку № 29, що розташований в смт Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області по вул. Зеленій, та в якому є зареєстрованою разом з позивачем 2 та відповідачем. Особовий рахунок по даному житловому будинку рахується за квартиронаймачем, тобто позивачем 1 (а.с.12). Згідно акту обстеження на фактичне проживання за названою вище адресою, складеного комісією Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 18 червня 2014 року (а.с.13), відповідач за адресою смт Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області вул. Зелена, 29, не проживає. Відповідно до іншого акту комісії від 10 жовтня 2014 року (а.с.13) станом на дату його складення позивач 1 проживала за вказаною вище адресою, зареєстрована там і є основним квартиронаймачем, а позивач 2 та відповідач також є зареєстрованими у даному житловому будинку та проживають в ньому. 8 липня 2014 року позивачі звертались із заявою про здійснення приватизації названого житлового приміщення з причин відсутності згоди відповідача до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області на яку 16 липня 2014 року отримали відповідь про відмову (а.с.14), оскільки згідно законодавства України згода останнього на приватизацію будинку є обовязковою. Також представник позивачів звертався до селищної ради із заявою про встановлення запропонованого його довірителями порядку користування житловим приміщенням (а.с.42) та до відповідача з листом про надання згоди на укладення окремих договорів найму житлового приміщення та встановлення порядку користування ним (а.с.40). Листом за підписом селищного голови від 6 березня 2015 року (а.с.43) позивачам повідомлено, що селищна рада не може встановити порядок користування житловим приміщенням та укласти окремі договори найму на будинок у звязку з відсутністю письмової згоди відповідача, тобто [PERSON] Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2014 року (а.с.44) у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], Новогуйвинського ВЖРЕКП про встановлення порядку користування житловим приміщенням, зобовязання ВЖРЕКП розділити особові рахунки та укласти окремі договори найму та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у задоволенні як первісного так і зустрічного позовів відмовлено за недоведеністю. У звязку з існуванням даного рішення суду, серед іншого, відповідач і просив суд відмовити у задоволенні позову у даній справі. Висновком судової будівельно-технічної експертизи від 25 травня 2015 року (а.с.60-71), що була проведена за клопотанням представника позивачів, судовим експертом запропоновано можливі варіанти користування житловим будинком як між трьома квартиронаймачами (а.с.69) так і двома (а.с.70-71). Іншого та більшого під час розгляду встановлено та відповідно досліджено не було. Правовідносини між сторонами регулюються наступними положеннями нормативно-правових актів. Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо) (ст. 63 ЖК України). Член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку (ч. ч. 1-2 ст. 104 Кодексу). У відповідності до абзаців 1-2 п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12 квітня 1985 рок "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України"суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми закону, що їх регулюють, суд дійшов висновку про повне задоволення позову з наступних міркувань. В ході розгляду справи судом зясовано, що встановлення порядку користування житлом є підставою для укладення, зокрема позивачами окремих договорів найму житлового приміщення і у інший, аніж судовий, спосіб враховуючи відсутність згоди відповідача на поділ особового рахунку і укладення окремих договорів найму житлового приміщення, такі дії провести неможливо. В свою чергу, заявлений у позовних вимогах та запропонований позивачами порядок користування житловим будинком не суперечить та узгоджується з одним із варіантів, що був запропонований судовим експертом в рамках проведення судової будівельно-технічної експертизи, при якому житлові права жодної зі сторін, не переконання суду, не погіршуються та є збалансованими. Окрім цього, оскільки позов підлягає до задоволення, на підставі приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів слід стягнути судові витрати за розгляд даної справи, що їх понесли останні. Судові витрати складаються з судового збору у загальному розмірі 487,20 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved