Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

В листопаді 2013 року позивачка звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що є власником вказаної квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу № 432 від 24.07.1996 р., зареєстрованого в реєстрі за № 8625. 08 листопада 2006 року рішення Корабельного районного суду було визнано дійсним договір купівлі-продажу № 432 від 24.07.1996 р., зареєстрованого в реєстрі за № 8625. В серпні 1996 року позивачка разом з її чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] зареєструвалися в даній квартирі. Пізніше за цією ж адресою були зареєстровані: [PERSON] (донька), [PERSON] (онука) та відповідач [PERSON] (онук). З 2007 року відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає. Особистих речей відповідача в квартирі немає, комунальні послуги він не сплачує, перешкод в користуванні житлом відповідачу не чинилося. В зв'язку з тим, що за його відсутності вона не може зняти його з реєстраційного обліку, вона змушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала на підставах, викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя", а тому вважається повідомленим належним чином у відповідності з ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, показання свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що з 2007 року відповідача за даною адресою вони не бачили; дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу № 432 від 24.07.1996 року, посвідченого Миколаївською універсальною товарно-сировинною біржею, зареєстрованого в реєстрі за № 8625, позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Згідно з довідками ф.3, виданими КП ДЕЗ «Корабел» № 6050 від 13.11.2013 р., відповідач [PERSON] зареєстрований у зазначеній квартирі з 22.12.1997 року та перебуває в родинних відносинах з власницею квартири. Актом про не проживання від 12.11.2031 р. та показаннями свідків [PERSON], [PERSON], підтверджується, що відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2007 року, місце його фактичного мешкання невідомо. До теперішнього часу відповідач із квартири не знявся з реєстрації, речей його в квартирі немає, участі в оплаті комунальних платежів він не бере. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. На підставі викладеного, суд вважає доведеним факт, що відповідач понад сім років не проживає в квартирі без поважних причин, а тому втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. За таких обставинах суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved