Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи позов наступними обставинами, що на примусовому виконанні Орджонекідзевського ВДВС Харківського МУЮ знаходився виконавчий напис № 1258 виданий 21.12.2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], щодо задоволення вимог ЗАТ «ОТП Банк» у розмірі 267734, 21 грн. за рахунок коштів отриманих від реалізації предмета іпотеки, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON]. Позивач зазначає, що вона, [PERSON], 09 липня 2013 року стала переможцем прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а саме трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], яка на праві власності належала [PERSON], що підтверджується протоколом № 21-0469/13 проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна від 09 липня 2013 року. 15.07.2013 року на підставі протоколу № 21-0469/13 проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна від 09 липня 2013 року, головним державним виконавцем Орджонекідзевського ВДВС Харківського МУЮ Блізнюковим Ю.В., мені було видано акт державного виконавця про реалізацію нерухомого майна затверджений начальником Орджонекідзевського ВДВС Харківського МУЮ Цимбалом С.В. Позивач наголошує, що на підставі протоколу № 21-0469/13 проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна від 09 липня 2013 року та акту державного виконавця про реалізацію нерухомого майна від 15.07.2013 року, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] було видано свідоцтво, яким посвідчено право приватної власності [PERSON] на майно, а саме: трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Даний факт також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8220759 від 20.08.2013 року. Позивач зазначає, що після придбання даної квартири, їй стало відомо що в ній зареєстрований Відповідач, бо КП «Жилкомсервіс» надало їй довідку за № 3032, відповідно до якої у квартирі [ADDRESS], є зареєстрованим та проживає Відповідач по даній справі, а саме [PERSON], без будь-яких на те правових підстав. Позивач стверджує, що Відповідач не є членом її сім'ї чи її родичем, на її усні прохання щодо зняття з реєстрації Відповідач ніяким чином не відреагував, а вказана підстава перешкоджає їй користуватися та володіти своєю квартирою. Позивач, посилаючись на ст. 41 Конституції України та ст. ст. 316, 319, 321, 391 ЦК України, стверджуючи, що її права як власника нерухомого майна є порушеними відповідачем, тому вона має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, просить усунути такі перешкоди, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] В судове засідання представник позивача надав заяву, якою просив розглянути справу у його відсутність, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутність не надав, заперечень проти позову не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши заяву позивача, матеріали справи, дослідив надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступними обставинами. Судом встановлено , що позивачем [PERSON] придбано з прилюдних торгів квартиру [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом від 20.08.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 1329 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8220759 від 20.08.2013 року. Відповідач [PERSON] залишається зареєстрованим у зазначеній квартирі. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Наявність реєстрації у зазначеній квартирі, що належить на праві власності [PERSON] громадянина [PERSON] порушує право власника на користування та розпорядження своєю власністю. Відповідно до діючого законодавства, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. З переходом права власності, втрачається й право користування житлом членів сім»ї попереднього власника. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 p., відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод» 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абзацу 6 ч.І ст.З Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Враховуючи зібрані докази по справі, а саме протокол № 21-0469/13 проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна від 09 липня 2013 року та акту державного виконавця про реалізацію нерухомого майна від 15.07.2013 року де вказано, що Відповідач фактично мешкає за адресою: [ADDRESS]., можно прийти до висновку, що правові підстави для перебування на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] у Відповідача відсутні. Відповідно до постанови № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу» на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання. Так, статтею 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що виписка з квартири здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає з цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Враховуючи вищевикладене та існуючі обставини даної справи, встановлено, що права Позивача, як власника вказаного нерухомого майна, є порушеними Відповідачем, а тому підлягають захисту.

Outcome: approved