Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

В поданій 18 липня 2019 року до Попаснянського районного суду Луганської області заяві заявниця зазначає, що її рідна дочка [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), є громадянкою України та перебуває в зареєстрованому шлюбі з громадянином України [PERSON] , який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції 06 жовтня 2007 року. [INFO] в місті Луганськ, яке знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території України, в медичному закладі «Луганская Республиканская клиническая больница" ЛНР донька заявниці [PERSON] народила дитину жіночої статі, яку назвали [PERSON] . Посилаючись на вищенаведені обставини, заявниця в поданій заяві також зазначає, що її рідна донька та зять є громадянами України і бажають, щоб їх новонароджена донька [PERSON] також була зареєстрована як громадянка України, яка народилась на території України. Однак м.Луганськ в дійсний час, віднесений до переліку населених пунктів, на території якого органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тобто на окупованій території і тому її дочка та зять, являючись громадянами України, позбавлені можливості зареєструвати факт народження дитини належним чином в позасудовому порядку. Також, в поданій заяві заявниця також зазначає, що вона зверталась до Попаснянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Луганської області з питання реєстрації народження дитини, але їй було відмовлено через те, що медична установа, якою було видано лікарське свідоцтво про народження дитини, знаходиться на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заявниця надала до суду заяву, в якій підтримала свої вимоги, справу просила розглядати без її участі. Представник зацікавленої особи - Попаснянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області - згідно наданої письмової заяви справу просив розглянути без його участі, проти заяви не заперечував. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним заяву задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст.12 п.3 та ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Із наданих заявником доказів судом встановлено, що заявниця є громадянкою України та постійно мешкає за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією її паспорта (а.с.6), при цьому у заявниці є рідна дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.17), із якої вбачається, що заявниця є матір`ю [PERSON] , яка також є громадянкою України (а.с.7-8) та перебуває в зареєстрованому шлюбі з громадянином України [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.16) та копією паспорта чоловіка(а.с.9-13). Також із наданих заявником письмових доказів судом встановлено, що [INFO] в місті Луганськ, яке знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території України, в медичному закладі «Луганская Республиканская клиническая больница" ЛНР її дочка [PERSON] народила дитину жіночої статі вагою 3000 грамів, що підтверджується копією медичного свідоцтва про народження дитини (а.с.18-21). При цьому судом враховуються наступні вимоги діючого законодавства України та норми міжнародного законодавства. Так, питання реєстрації народження дитини регулюється Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р., а також деякими міжнародними правовими актами. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження; у разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Отже, вказаний закон не містить спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту народження дитини на території, яка не контролюється українською владою, що унеможливлює державну реєстрацію народження дитини в позасудовому порядку. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Також, згідно принципу 3 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині має належати з його народження право на ім`я та громадянство. Відповідно до ч.1 ст.7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст.ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів кожен чинний договір є обов`язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі об`єкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками. При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». За цих обставин надані заявником медичні документи суд вважає як доказ народження дитини, не дивлячись на те, що медична установа, яка видала ці документи, знаходиться на території міста Луганська, яке тимчасово не контролюється органами державної влади України. А тому, враховуючи вищенаведені обставини у сукупності, суд вважає заявлені заявником вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р.,

Outcome: approved