Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Одеської міської Ради про визнання прав та обов'язків забудовника в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] з дня свого народження (реєстрація з [INFO] року) та на теперішній час проживає в житловому будинку [ADDRESS]. Зазначений садибний (індивідуальний) житловий будинок в 1964 році було збудовано її бабусею [PERSON] згідно зобов'язання забудовника №177 від 30 серпня 1960 року, та «продовженого строку дії договору забудови» рішенням виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих м. Одеса №485 від 20 червня 1963 року - на земельній ділянці, наданій її матері (прабабусі) [PERSON], загальними зборами колгоспу імені Мічуріна Ленінського району м, Одеса. Рішенням виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих м. Одеса №513 від 03 червня 1965 року, [PERSON] було залучено в якості співзабудовника вказаного житлового будинку у зв'язку з похилим віком її матері [PERSON]. Право власності на новозбудований житловий будинок у подальшому зареєстровано не було. [PERSON] вселилася до вказаного житла та користувалася ним як дочка власника (онука забудовника). У зазначеному житлі також мешкала мати позивачки [PERSON] та батько - [PERSON], які уклали шлюб у 1962 році. [INFO] року померла [PERSON], а [INFO] року помер [PERSON]. Після смерті батьків позивачка продовжувала проживати та користуватися будинком № [ADDRESS], вважаючи себе єдиним законним спадкоємцем (власником) майна побудованого її бабусею, що перейшло їй у спадок. Вона підтримує домоволодіння у житловому стані проводить необхідні ремонти та обслуговування житлового будинку та прибудинкової території, підтримує чистоту і порядок в домі, оплачує комунальні платежі. Таким чином, до позивачки, як до спадкоємця забудовника перейшло право закінчити оформлення документів на житловий будинок, які не встигли оформити її бабуся, мати та батько. На підставі викладеного, позивачка просить: визнати за [PERSON] ([INFO] проживає за адресою: [ADDRESS], ІПН [NUMBER]) права та обов'язки забудовника садибного (індивідуального) житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, яке складається з житлового будинку під літ. «А», і має загальну площу - 73.5 м.кв., житлову площу - 41,0 м.кв., і допоміжну площу - 32.5 м.кв.. який складається з коридору 1-1 площею 4,8 кв. м.. житлової кімнати 1-2 площею 9.1 кв.м., санвузол 1-3 площею 3,2 кв.м., коридор 2-1 площею 2,2 кв.м., кухні 2-2 площею 11,7 кв.м., коридор 2-3 площею 6,8 кв.м., житлової кімнати 2-4 площею 9,3 кв.м., житлової кімнати 2-5 площею 22,6 кв.м., санвузол 2-6 площею 3,8 кв.м., а також господарчих споруд: літня кухня літ. «Д», вбиральня літ. «В», огорожа №1-4, розташованих на земельній ділянці 996 м.кв. В судове засідання представник позивача подав заяву, згідно якої він просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а також справу розглянути у його відсутність. Представники Одеської міської Ради в судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. За вищевказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що [PERSON] з дня свого народження (реєстрація з [INFO] року) та на теперішній час проживає в житловому будинку [ADDRESS]. (а.с. 8-9) Зазначений садибний (індивідуальний) житловий будинок в 1964 році було збудовано її бабусею [PERSON] згідно зобов'язання забудовника №177 від 30 серпня 1960 року, та «продовженого строку дії договору забудови» рішенням виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих м. Одеса №485 від 20 червня 1963 року - на земельній ділянці, наданій її матері (прабабусі) [PERSON], загальними зборами колгоспу імені Мічуріна Ленінського району м, Одеса. Рішенням виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих м. Одеса №513 від 03 червня 1965 року, [PERSON] було залучено в якості співзабудовника вказаного житлового будинку у зв'язку з похилим віком її матері [PERSON]. (а.с. 14) Право власності на новозбудований житловий будинок у подальшому зареєстровано не було. [PERSON] померла [INFO] року, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 23-24) [PERSON] вселилася до вказаного житла та користувалася ним як дочка власника (онука забудовника). У зазначеному житлі також мешкала мати позивачки [PERSON] та батько - [PERSON], які уклали шлюб у 1962 році,. [INFO] року померла [PERSON], а [INFO] року помер [PERSON]. (а.с. 24) Після смерті батьків позивачка продовжувала проживати та користуватися будинком № [ADDRESS], вважаючи себе єдиним законним спадкоємцем (власником) майна побудованого її бабусею, що перейшло їй у спадок. Вона підтримує домоволодіння у житловому стані проводить необхідні ремонти та обслуговування житлового будинку та прибудинкової території, підтримує чистоту і порядок в домі, оплачує комунальні платежі. Таким чином, до позивачки, як до спадкоємця забудовника перейшло право закінчити оформлення документів на житловий будинок, які не встигли оформити її бабуся, мати та батько. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва та прийняття його до експлуатації. В пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що якщо будівництво здійснювалось згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини». За змістом статті 524 ЦК Української PCP, який був чинним на час смерті прабабусі та бабусі позивача, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як передбачено п. 1. ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР "Дії, що свідчать про прийняття спадщини" визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529 - 535 ЦК Української PCP. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов'язки, зокрема, права та обов'язки забудовника. Наразі питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване приписами Закону України N9 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, від 01 липня 2004 року, постановою КМУ№ 1127 від 25 грудня 2015 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Стаття 31 зазначеного Закону встановлено особливості державної реєстрації прав на об'єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку. Згідно якого: 1.Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об'єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1)виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2)документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. 2.Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об'єктів нерухомості є необов'язковим. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992р.. є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Таким чином, у разі реєстрації збудованого у 1964 році будинку, особою яка його збудувала, достатнім є подання технічного паспорту. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачці, як єдиному спадкоємцеві першої черги за законом після смерті батька, який прийняв спадщину, належить все спадкове майно. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, який прийняв спадок, якщо впродовж терміну, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від нього. На підставі викладеного,

Outcome: approved