Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. В обґрунтування позову зазначається, що позивач з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем та перебуває на її повному утриманні та на даний час продовжує навчання на денній формі на бюджетній основі. Позивач утримує повнолітнього сина виключно за власні кошти, однак цих коштів на їй не вистачає, оскільки позивач має на утриманні ще двох малолітніх дітей і наразі перебуває у декретній відпустці по догляду за цими двома малолітніми дітьми. В той же час, відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина, водно час він не має інших дітей або непрацездатних батьків, стягнення за виконавчими документами з нього не справляються. Таким чином, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на час навчання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надійшло, відзиву на позов на подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позову не подав, а також враховуючи відсутність заперечень з боку позивача проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, про що судом була постановлена відповідна ухвала. Також, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України справа розглядалася за наявними письмовими матеріалами та без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 3). Від цього шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON] , який народився [INFO] в м. Торез Донецької області (а.с. 4). Відповідно до довідки виконавчого комітету Кремінської міської ради Луганської області № 5562 від 04.10.2019 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, станом на 04.10.2019 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із позивачем з 12.09.2016 за зазначеною адресою також зареєстрований її син - [PERSON] , [INFO] . Крім цього, разом із позивачем з 19.01.2017 за вищевказаною адресою зареєстровані її малолітні доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Із довідки № 54 від 07.10.2019, виданої директором Відокремленого підрозділу "Регіональний центр професійної освіти Луганського національного університету імені Тараса Шевченка" вбачається, що [PERSON] навчається у цьому закладі на другому курсі за денною формою навчання на бюджетній основі і знаходиться на неповному державному забезпеченні (отримує стипендію) (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15, який суд враховує під час розгляду та вирішення цієї цивільної справи з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як вбачається з посвідчення серії [NUMBER] та довідок №№ 1538, 1539 від 04.10.2019, виданих УСЗН Кремінської РДА, позивач [PERSON] є багатодітною матір`ю та перебуває на обліку у зазначеному управлінні, у зв`язку з чим також на підставі Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» з 01.12.2016 по 31.12.2019 отримує допомогу при народженні малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] , які народилися [INFO]. Також на підставі Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» у період з 01.04.2019 по 30.09.2019 позивач отримувала допомогу як малозабезпечена сім`я (а.с. 10, 11, 12). Крім цього, відповідно до довідки про наявність земельних ділянок, що включаються для врахування сукупного доходу сім`ї про надання всіх видів соціальної допомоги № 811 від 04.10.2019 позивач [PERSON] у своєму володінні не має жодних земельних ділянок (а.с. 8). Таким чином, із досліджених у судовому засіданні письмових доказів судом було встановлено, що повнолітній [PERSON] , [INFO] , який є сином позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , на даний час досяг віку 18 років (і в той же час йому не виповнилося 23 років), продовжує навчатися у ВП «Регіональний центр професійної освіти ЛНУ імені Тараса Шевченка» та у зв`язку з цим очевидно потребує матеріальної допомоги, що обумовлюється денною формою навчання та неможливістю з огляду на цю обставину офіційно працювати та отримувати доходи. У той же час, позивач не має можливості матеріально забезпечувати повнолітнього сина сторін належним чином самостійно через наявність на її утриманні двох інших малолітніх дітей та перебування позивача у декретній відпустці. Потреба повнолітнього [PERSON] у матеріальній допомозі батька витікає з Натомість відповідач у судове засідання не з`явився, не надав відзиву на позов та будь-яких доказів на підтвердження відсутності в нього реальної можливості надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання, зокрема через незадовільний стан здоров`я, що перешкоджав би йому надавати допомогу своєму повнолітньому сину на період навчання останнього. У той же час, законодавчо визначена можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу своїм повнолітнім дочці, сину не пов`язана з наявністю або відсутністю у відповідача офіційних джерел доходу, а витікає насамперед з обставин, пов`язаних безпосередньо із самим платником - його працездатністю, станом здоров`я тощо, а також інших обставин, які мають враховуватися судом. Виходячи з цього, суд важає доведеними як потребу повнолітнього сина сторін у матеріальній допомозі батька, так і можливість останнього надавати своєму синові таке забезпечення на період навчання. За таких обставин, враховуючи всі встановлені обставини справи, виходячи з того, що сімейні відносини відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на час навчання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) [PERSON] щомісяця, починаючи стягнення з 08.10.2019 і до припинення навчання [PERSON] , але не більше, ніж до досягнення останнім 23 років. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, а позивача при зверненні з позовом до суду було звільнено від його сплати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40. Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання цього рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved