Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Виконавчого комітету Хмільницької міської ради про визнання права власності, визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності. Свої вимоги обґрунтували тим, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 2497 від 24 лютого 1996 року, належить квартира [ADDRESS]. Після смерті 11 квітня 2013 року [PERSON], відкрилась спадщина на частку у праві спільної сумісної власності на спадкове майно. Спадкоємцями після смерті [PERSON], являються його дружина - [PERSON], яка спадщину прийняла, та дочка - [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилась на користь [PERSON] Являючись спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак в отримані свідоцтва про право на спадщину за законом їм було відмовлено в звязку з тим, що у свідоцтві про право власності на житло не визначені частки у спільній сумісній власності, а тому з метою успадкування частини квартири, вимушені звернутись до суду з позовом про визначення часток співвласників у спільному сумісному майні та визнання права власності на спадкове майно. Сторони в судове засідання не зявились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивачі позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Відповідач при вирішенні позову поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 лютого 1996 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право приватної спільної (сумісної або часткової) власності без визначення часток співвласників на квартиру [ADDRESS], загальною площею 74,1 кв.м., вартістю 124 919 грн. (а.с. 5,6, 20-22,23). 11 квітня 2013 року помер [PERSON] (а.с.7), чоловік [PERSON] (а.с.24). З відповіді Державного нотаріуса Хмільницької міської державної нотаріальної контори № 149/01-16 від 06 травня 2016 року вбачається, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу, з заявою про прийняття спадщини 10 жовтня 2013 року звернулась [PERSON]І, заяву про відмову від спадщини 11 жовтня 2013 року подала [PERSON] (а.с. 38,39,40). Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передача квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у цій квартирі. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною 2 статті 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, частки кожного із позивачів становлять 1/3 зазначеної квартири. Частка спадкового майна після смерті [PERSON] становить 1/3 спірної квартири. Таким чином, оскільки [PERSON], являючись спадкоємцем за законом, вчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, [PERSON] відмовилась від спадщини у встановлений законом порядок, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 368, 370, 1218, 1220, 1226, 1261, 1269 ЦК України,

Outcome: approved