Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

До Софіївського районного суду Дніпропетровської області звернувся Криворізький державний педагогічний університет з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 05 грудня 2016 року між Державним вищим навчальним закладом "Криворізький державний педагогічний університет" з [PERSON] укладено договір №447 про надання місця проживання в гуртожитку та видано ордер на житлову площу за яким відповідачу дозволено проживати у гуртожитку в строк до 01 жовтня 2019 року. В порушення умов договору [PERSON] неналежно виконувала взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість за проживання в гуртожитку в сумі 2041,88 гривень. Претензія позивача стосовно повернення вказаних вище коштів та нарахування подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості відповідачем проігнорована. [PERSON] заборгувала позивачу з урахуванням індексу інфляції 2575,51 гривень, 3% річних у розмірі 172,96 гривень та пеню в сумі 351,26 гривень, які позивач просить стягнути з відповідача на користь Криворізького державного педагогічного університету . Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують повністю та згідні на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки. Заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Ч.7 - у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Ч.8 - днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з`ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно договору №447 про надання місця проживання в гуртожитку, укладеного 05 грудня 2016 року державний вищий навчальний заклад «Криворізький державний педагогічний університет» та [PERSON] уклали цей договір предметом якого є надання останній одного місця для проживання в гуртожитку, площею 18 кв.м. Ордером серії 3 №174 на житлову прощу в гуртожитку підтверджується право [PERSON] займати житлову площу в гуртожитку [ADDRESS] , в строк до 01 жовтня 2019 року. Звітом по студенту по оплаті за гуртожиток підтверджується, що борг [PERSON] на кінець періоду складає 2041,88 гривень, 3% річних та сума боргу з урахуванням інфляції, пеня складають загалом суму 1057,85 гривень. Претензією Криворізького державного педагогічного університету №07-306/3 від 24 червня 2019 року підтверджується звернення до [PERSON] з вимогою про сплату університету боргу в сумі 2041,88 гривень. В разі відхилення претензії вказується про судовий захист інтересів університету та застосування до відповідача штрафних санкцій. Вказана претензія залишена відповідачем без відповідного реагування. Відповідно до вимогст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У ст.ст.130,131Житлового кодексуУкраїнської РСР встановлено, що порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України, після консультацій з громадськістю, що проводяться відповідно до законодавства. Порядок надання жилої площі в гуртожитках підприємств, установ, організацій, користування цими гуртожитками та їх утримання встановлювався та регулювався Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року №208, яке з 19 серпня 2015 року втратило чинність. 19 серпня 2015 року набрав чинності наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року №84, яким відповідно до ст.131 Житлового кодексу Української РСР, пункту 8 Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затверджено Положення про гуртожитки, яке встановлює порядок надання жилої площі в гуртожитках, вселення на надану жилу площу, користування цією жилою площею та виселення з гуртожитків. Відповідно до пункту 2 Положення про гуртожитки, затвердженогонаказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 №84, гуртожиток - це спеціально споруджений або переобладнаний жилий будинок, який використовується для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Згідно п.2 ч.4 розділу 3 Положення особи, які проживають у гуртожитку, зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги. У пункті 1 розділу ІІІ цього Положення про гуртожитки встановлено, що користування жилою площею в гуртожитках здійснюється відповідно до статті 130 Житлового кодексу Української РСР. Особи, які проживають у гуртожитку, зобов`язані дотримуватися правил внутрішнього розпорядку гуртожитку; своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги; підтримувати чистоту і порядок у кімнаті, де проживають, та в місцях загального користування; використовувати жилу площу та майно гуртожитку за призначенням; забезпечувати за власний рахунок проведення поточного ремонту приміщення, у якому проживають (пункт 4 розділу ІІІ Положення про гуртожитки). В силу ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За вимогами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить про те, що відповідач не в повному обсязі проводив оплату за послуги з проживання в гуртожитку, який знаходиться на балансі позивача та який несе витрати по його утриманню. Статтею 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами та не спростованими у встановленому процесуальним законом порядку відповідачем, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved