Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Законний представник [PERSON] - [PERSON], в особі представника за довіреністю [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], такими, що втратили право користування житловим будинком, який розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Коробочкине, вул. Куп'янська, буд. 34. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок № 34, який розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Коробочкине, вул. Куп'янська. Оскільки відповідачі з 20.07.2014 року в будинку не проживають, не сплачують комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житла та не приймають участі в спільному побуті, при цьому з відповідачами немає жодних домовленостей з приводу користування вказаним будинком, вони вважаються такими, що втратили це право. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшла заява від представника Позивача, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, розглянути справу у його відсутність та відсутність Позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 23). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 43), про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи без їх участі та заперечень проти позову суду не надали. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, заперечень проти позову не надав. Суд відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез'явившихся учасників за наявними доказами справи. За згоди позивача суд ухвалює по справі заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є законним представником [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ №306996 (а.с. 9). [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок № 34, який розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Коробочкине, вул. Куп'янська, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку серії НАА № 836927 від 17 липня 2014 року, зареєстрованим приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу [PERSON] у реєстрі №2637 (а.с. 10) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, серії ЕЕА №172204, індексний номер 24389834 від 17.07.2014 (а.с. 11). У вищевказаному житловому будинку №34 зареєстровані відповідачі по справі, що підтверджується інформацією Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області №02-41/1624 від 12.10.2017 року про склад сімї зареєстрованих за даною адресою (а.с. 12). Відповідачі з 20.07.2014 року та по теперішній час в даному житловому будинку фактично не проживають, місце їх проживання невідоме, що підтверджується інформацією виконавчого комітету Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 02-41/1716 від 13.11.2017 року (а.с. 13). У звязку з тим, що в будинку № 34 зареєстровані Відповідачі, які фактично у ньому не проживають, власниця будинку [PERSON], не може повною мірою реалізовувати в особі законного представника своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідачі впродовж вищевказаного часу у вказаному будинку не мешкають, їхніх особистих речей в ньому немає, жодної участі в сплаті комунальних послуг, а також в поліпшенні стану будинку за вказаною адресою не приймають. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, отже, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Той факт, що за адресою будинку, який належить Позивачу, зареєстровані особи, які фактично за цією адресою не проживають, створює негативні наслідки майнового характеру для позивача, оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це позивач в особі законного представника повинна сплачувати за більшу кількість послуг, ніж за ту, якою користується фактично. Таким чином, зазначений вище факт безпосередньо впливає на виникнення у позивача в особі законного представника певних додаткових (економічно необґрунтованих) майнових обовязків. Згідно\~ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Згідно з ч. 1\~ст. 71 Житлового кодексу України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а згідно\~ст. 72 цього кодексу\~визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, провадиться в судовому порядку. Відповідачі не знаходяться з [PERSON] у родинних відносинах, не є членами її сімї та не є власниками помешкання. Таким чином, оскільки Відповідачі фактично в будинку не проживають, не сплачують плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню будинку та, враховуючи те, що у Позивача в особі законного представника з Відповідачами не було ніяких письмових домовленостей стосовно проживання у вищевказаному будинку вони вважаються такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органів реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, для зняття Відповідачів з реєстрації у відповідності до Закону України ст.7 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» необхідно отримати рішення суду про позбавлення Відповідачів права користування житловим приміщенням. Відповідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016р. №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/ перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. На підставі викладеного,

Outcome: approved