Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

В квітні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 18 червня 1983 року у Хоростківській міській раді Гусятинського району Тернопільській області, актовий запис №34. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який є повнолітнім. На даний час вони з відповідачем проживають спільно. За час спільного проживання відповідач проявляв негативні риси свого характеру, що проявлялося у частих сварках, образ в її адресу. [PERSON] неодноразово просила його змінити своє ставлення, з метою збереження сім'ї пробачала йому. Але в даний час його поведінка знову погіршилася, він систематично вчиняє скандали в сім'ї, що призвело до погіршення її фізичного і психологічного стану. Вона втратила до чоловіка почуття поваги та любові, а тому просить шлюб розірвати, подальше примирення, спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Ухвалою суду від 11 червня 2018 року провадження у справі було зупинено у зв'язку з наданням сторонам строку для примирення терміном один місяць за заявою відповідача [PERSON] Ухвалою суду від 11 липня 2018 року провадження у справі поновлено. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги довірительки підтримує, просить задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище - [PERSON], не заперечує проти проведення судового засідання в заочному порядку. Позивачка [PERSON] в позовних вимогах також не заперечувала відносно проведення судового засідання в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином через оголошення про виклик сторін по справі до суду. Зі згоди позивачки та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши представника позивачки, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18 червня 1983 року, який зареєстрували у Хоростківській міській раді Гусятинського району Тернопільській області, актовий запис №34, про що свідчить свідоцтво про шлюб. За час спільного проживання відповідач проявляв негативні риси свого характеру, що проявлялося у частих сварках, образах в сторону позивачки. Вказане призвело до погіршення її фізичного і психологічного стану, вона втратила до чоловіка почуття поваги та любові. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між сторонами носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved