Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, згодом уточнивши його, про визнання права на земельну частку (пай), мотивуючи його тим, що 2 січня 1990 року вона була прийнята в колгосп ім.. Шевченка теляницею. У 1992 році розпочалася реорганізація колгоспів у колективні сільськогосподарські підприємства (КСП). Так колгосп ім. Шевченка було реорганізовано у КСП ім. Шевченка. Тодіж розпочалося розпаювання земель КСП ім. Шевченка, яке тривало з грудня 1994 року по серпень 1995 року. Саме в цей період вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В листопаді 1994 року вона вийшла на роботу в КСП ім. Шевченка та отримувала заробітну плату по грудень 1996 року. Та згодом пішла у відпустку по догляду за дітьми до досягнення ними шестирічного віку. Під час її перебування у відпустці було здійснено розпаювання земель в натурі, але її до списку пайовиків не включили. В 1998-1999 роках КСП ім. Шевченка було ліквідовано, правонаступники відсутні. При зверненні до Северинівської сільської ради їй було відмовлено у виділенні земельної частки (паю). Відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю від 22 серпня 1995 року КСП ім. Шевченка с. Северинівка було передано у колективну власність 1503,9 га землі для сільськогосподарського використання. Згідно з розпорядженням голови Жмеринської РДА №607 від 14.11.2006 р. було погоджено схему поділу та проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) по колишньому КСП ім. Шевченка на території Северинівської сільської ради, а саме: розмір земельної частки (паю) - 3,04 в умовних кадастрових гектарах, вартість земельної частки (паю) з урахуванням коефіцієнта індексації - 22649,10 грн. На підставі викладеного просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3,04 в умовних кадастрових гектарах на території Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області. (а.с. 3-4, 27) У судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у їївідсутність та підтримання позову. Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явились, подали заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав (ч. 1, п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.ч. 3, 5 ст. 267 ЦК України). Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він безумовно визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідачем не заявлено про застосування строків позовної давності, а суд прийшов до висновку, що він пропущений позивачкою з поважних причин, а тому підлягає поновленню. В даному випадку в наявності є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в попередньому судовому засіданні відповідно до вимог ст.174 ЦПК України.

Outcome: approved