Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення із дня подання позову до суду і до повноліття сина. В обгрунтування заявлених вимог вказує, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 12 травня 2017 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу, син залишився проживати разом з нею, перебуває на її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина. Проте, розмір такої допомоги є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, у звязку з чим вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Зазначає, що відповідач офіційно працевлаштований, має високу заробітну плату. На думку позивача, з [PERSON] можуть стягуватись аліменти у частці від заробітку (доходу) у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач надав письмовий відзив в якому прохав відмовити в задоволенні позовних вимог, вважаючи позов необґрунтованим. Вказує, що 10 серпня 2002 року він уклав шлюб з [PERSON], від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] 28 грудня 2005 року шлюб між ним та [PERSON] розірвано. За рішенням Роменського міськрайонного суду від 07 травня 2014 року, він сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 1/6 частини заробітної плати, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення в законну силу до досягнення дитиною повноліття. 29 червня 2013 року він уклав шлюб з [PERSON], від шлюбу в них народився син [PERSON]. Він належним чином утримує сина, в достатньому розмірі перераховує кошти на картковий рахунок позивача на утримання сина. Додатково, він купує для сина одяг, взуття, іграшки. Також син часто залишається в нього вдома. Він не ухиляється від сплати коштів на утримання сина, але не у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), а у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), або можливо відкрити у банку депозитний рахунок на яких він зобовязується перераховувати кошти на утримання сина. Позивач надала відповідь на відзив в якому не погоджується з доводами відповідача і просить позов задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що обовязок батьків утримувати неповнолітніх дітей належить до конституційних обовязків, передбачених ч.2 ст.150 Конституції України, ст.180 СК України. Право позивача на отримання аліментів на утримання дитини законодавчо обґрунтоване, а прохання відповідача відмовити у задоволенні позову суперечить діючому законодавству. В обгрунтування вимог позивач посилається на ч.2 ст.182 СК України, ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України. Згідно довідки про доходи, за останні 6 місяців, чистий дохід відповідача, без врахування аліментів на іншу дитину становить 107316,80 грн., розмір середньомісячного чистого доходу становить 17886 грн. Відповідач отримує достатньо високу заробітну плату, і навіть після сплати ним аліментів на дитину від іншого шлюбу в розмірі 1/6 частини його заробітку, у нього залишається значна частина коштів, за рахунок яких він має можливість сплачувати аліменти на утримання їх спільного сина у розмірі 1/4 свого заробітку. Зауважує, що за весь час окремого проживання, відповідач придбав для дитини лише шапку, футболку і подарував дві іграшки на день народження та новий рік. На її прохання сплатити половину вартості витрат, повязаних з святкуванням дня народження сина, відповідач відмовив. Позивач визнає той факт, що відповідач щомісячно надавав 1000 грн., але цих коштів недостатньо для забезпечення дитини мінімально необхідним. Періодично відповідач забирав сина до себе додому, але щоразу вона віддає відповідачу гроші на бензин, щоб він міг довезти дитину до свого помешкання, а дитині дає їжу з собою, оскільки відповідач не бажає самостійно годувати сина, мотивуючи щомісячними витратами на аліменти в сумі 1000 грн. 00 коп. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, прохала стягнути з відповідача 1\\4 частину від заробітку щомісячно на сплату аліментів, так як тієї допомоги, яку надає відповідач недостатньо для утримання дитини. Відповідач дійсно забирав дитину до себе, але вона оплачувала відповідачу поїздки до дитини, давала дитині з собою їжу. Також вона оплачує дитсадок та інші потреби дитини. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав і прохав відмовити в їх задоволенні. Суду пояснив, що з дружиною не проживає більше 1 року, вони домовилися що він буде сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1000 грн. Потім позивач змінила свою думку і звернулася до суду. У нього є дитина від першого шлюбу на утримання якої він сплачує 1/6 частину заробітку - це десь 1800 грн. Також вони домовилися, що він буде купувати речі дитині і надавати іншу допомогу. Він отримує на руки заробітну плату в середньому 12000 грн. на місяць. Крім цього, він сплачує аліменти близько 2000 грн. Таку суму він отримує за рахунок шкідливих умов праці. Він працює в НГВУ «Охтиркнафтогаз» інженером-технологом. Дитину він часто бере до себе, наприклад, у березні він брав дитину до себе 17 днів. Дружина ніде не працює, тому в неї немає грошей, щоб оплачувати його поїздки до дитини. Вона не давала йому грошей на бензин. Він купував синові ліки, іграшки, речі. У березні цього року він витратив 2000 грн. У січні син теж був у нього майже місяць. \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про шлюб, 29 червня 2013 року [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни зареєстрував шлюб з [PERSON], актовий запис № 129. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини [PERSON]. 13 березня 2014 року народився [PERSON], у свідоцтві про народження його батьками вказані: батько [PERSON], мати [PERSON]. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до довідки Липоводолинської селищної ради від 29.01.2019 року [PERSON] зареєстрована [INFO], до складу її сімї входить син [PERSON], [INFO] Відповідно до копії повторно виданого свідоцтва про народження, [PERSON] народилася 25 листопада 2003 року, її батьки: батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, 28 грудня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 209. З довідки про доходи від 31.01.2019 вбачається, що [PERSON] працює інженером-технологом в НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта», з червня по листопад 2018 року йому нараховано заробітну плату на загальну суму 123984,68 грн.; податок з доходів фізичних осіб \-- 22317,24 грн.; інші нарахування 19125,00 грн.; сплачені аліменти 16667,88 грн. Відповідно до ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;\~\~2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;\~\~3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;\~\~3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 182 СК України). Відповідно ч. 2 ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України \~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 7 Зaкoну України "Про Державний бюджет нa 2019 рік" прожитковий мінімум для дітей вікoм до 6 років з 1 січня 2019 року - 1626 гривень. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7СК\~України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч.5 ст. 183 СК України). Вислухавши сторони, дослідивши зібрані в справі докази, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає\~позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розмір стягуваних аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатним, має постійне місце роботи та достатній заробіток, а відповідно може сплачувати аліменти у розмірі, який визначений позивачем. При цьому суд враховує і ту обставину, що відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], від першого шлюбу, проте дана обставина не є перешкодою для стягнення з нього аліментів в розмірі 1\\4 від його заробітку, оскільки в цьому випадку з нього буде стягуватися близько 41,5 % заробітку. Інші 58 % прибутку відповідача залишаються на його потреби. Також суд враховує засади рівності прав та обовязків батьків щодо дитини, а саме, що кожен з подружжя\~ рівною мірою несе обов'язки по\~ утриманню дітей і повинен їх виконувати. При цьому суд враховує і ту обставину, що якщо один з батьків може надавати допомогу на утримання дитини у більшому розмірі, він має надавати таку допомогу. \~ \~ \~ \~Виходячи з наведеного, суд погоджується з розміром аліментів у виді 1/4\~ частини заробітку (доходу) відповідача, який визначений позивачем, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved