Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 12 липня 1995 року померла [PERSON], мама позивачки. Вона пропрацювала в колгоспі «Україна», який був реорганізований у СФГ «Україна», в період з 1950 року по 1979 рік, і була колгоспною пенсіонеркою. Згідно з додатком до Державного акта на право колективної власності на землю серії РВ № 00009 від 04.09.1995 року, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Україна» щодо земельної ділянки на території Малошпаківської сільської ради Рівненського району Рівненської області, [PERSON] була включена під номером 524 до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, які мали право на отримання земельної частки (паю). За життя мама позивачи не встигла отримати сертифікат на земельну частку (пай). Зважаючи, що позивачка є спадкоємцем майна після смерті мами вона просить постановити рішення, яким визнати за нею право на земельну частку (пай), як спадкоємця [PERSON]; та видати їй сертифікат на земельну частку (пай), зобовязати виділити земельну частку (пай) в натурі (на місцевості). Позивачка позов підтримала. Вважає, що оскільки її мама пропрацювала в колгоспі «Україна», була включена під номером 524 до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, які мали право на отримання земельної частки (паю), то вона набула право власності на дане майно. А позивачка має право успадкувати це майно - земельну частку (пай). Тому вона звернулася до суду з даним позовом. Представник позивачки позов підтримала та надала суду аналогічні поясненя. Представники відповідачів не зявилися в судове засідання. Згідно до поданих заяв просять суд справу розглядати без їх участі. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 12 липня 1995 року померла [PERSON], мама позивачки. Вона працювала в колгоспі «Україна», який був реорганізований у КСГП «Україна», а в подальшому - СФГ «Україна», в період з 1950 року по 1979 рік, і була колгоспною пенсіонеркою. Згідно з додатком до Державного акта на право колективної власності на землю серії РВ № 00009 від 04.09.1995 року, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Україна» щодо земель на території Малошпаківської сільської ради Рівненського району Рівненської області, [PERSON] була включена під номером 524 до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, які мали право на отримання земельної частки (паю). Позивачка та її представник вважаєють, що факт включення спадкодавця до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, які мали право на отримання земельної частки (паю) свідчить про те, що спадкодавець за життя набула право власності на дану земельну ділянку. Проте такий висновок є хибним. При прийнятті рішення суд зважає на наступне. Згідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно з додатком до Державного акта на право колективної власності на землю серії РВ № 00009 від 04.09.1995 року, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Україна» щодо земель на території Малошпаківської сільської ради Рівненського району Рівненської області спадкодавець [PERSON] була включена під номером 524 до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, які мали право на отримання земельної частки (паю). Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) зазначено, що згідно зі статтею 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі(на місцевості). Відповідно до положень п. 24 зазначеної постанови, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до статті 1 Закону України № 899-ІV від 05 червня 2003 року «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. За життя мама позивачки не отримала правовстановлюючий документ та не провела державної реєстрації права власності на земельну частку (пай), оскільки на час її смерті земля не була передана у колективну власність. А тому мама позивачки - [PERSON] не набула права власності на земельну частку (пай), і в послідуючому не могла вчинити дії, повязані з оформленням права власності на земельну частку (пай): отримання сертифіката, який посвідчував таке право, тощо. Не заслуговують на увагу твердження позивачки та її представника про те, що зі змертю особи не втрачаються цивільні права на отримання цією особою (спадкодавцем) у власність земельної частки (паю) а тому, не дивлячись на те що спадкодавець померла до набуття права на земельну частку (пай) це не позбавляє їх права на спадкування земельної частки (паю). Суд ще раз зауважує, що особа набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі Державного акта на право колективної власності на землю. Такий документ був виданий 04.09.1995 року, а мама позивачки померла 12.07.1995 року. Отже, мама позивачки не набула права на земельну частку (пай). В нашому випадку позивачка не може успадкувати те майно, право власності на яке не належало спадкодавцю. За наведеного заявлений позов не підлягає до задоволення як безпідставно заявлений. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України. Оскільки при подачі позову до суду позивачка заявила кілька позовних вимог (позовну вимогу майнового характеру та дві позовні вимоги немайнового характеру), а судовий збір був сплачений тільки за одну вимогу позовну вимогу майнового характеру, то з позивачки на корисить держави слід стягнути судові витрати в розмірі 640 грн.

Outcome: approved