Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

В травні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІАС Лтд» про стягнення орендної плати за користування землею, моральної шкоди, судового збору, витрат пов'язаних з явкою до суду, та сплаченого судового збору. Позовні вимоги мотивовано тим, що 4 січня 2005 року між позивачем та Товариства з обмеженою відповідальністю «ІАС Лтд» укладено договір оренди землі, відповідно до якого позивач передав відповідачу в оренду на десять років земельну ділянку площею 2.01 га, яка розташована на території Чапаєвської сільської ради Менського району Чернігівської області. Зазначений договір 30 травня 2005 року зареєстрований у Менському районному відділі Державного земельного кадастру за № 133. З 2009 року орендна плата виплачувалась відповідачем згідно Указу Президента №725 від 19 серпня 2008 року в розмірі 3% від грошової оцінки вартості землі. За 2013 рік та 6 міс 2014 р. орендна плата не виплачена до цього часу. На її офіційні звернення від відповідача відповіді не отримала. За 2011-2012 роки розрахунок орендної плати відповідачем проведено без врахування зміни грошової оцінки землі. З 2011 року грошова оцінка земельної ділянки збільшена з 24671 грн. 87 коп. до 43323 грн. 81 коп., але відповідачем і далі проводилось нарахування орендної плати та її виплата з вартості грошової оцінки за 2010 р. Вважає, що її права порушено шахрайськими діями відповідача, а тому вимушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача: 1120 грн. - недоплаченої орендної плати за 2011- 2012 рр.; 1300 грн. - невиплаченої орендної плати за 2013 р.; 650 грн. - невиплаченої орендної плати за 6 міс. 2014 року; 199 грн. - пені за невиплату орендної плати у строки, визначені п. 14 цього Договору у розмірі 0.01% несплаченої суми за кожний день прострочення; 500 грн. - витрат пов'язаних з явкою до суду та державних установ для отримання довідок (розрахунок на а.с. 8). В результаті переживань, вона отримала ряд захворювань, постійно нервує, витрачає значні кошти на лікування, в зв'язку з цим діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яку оцінює 2 000 грн. і просить стягнути з відповідача на її користь, а також судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп.. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та додатково пояснила, що в 2013 році від відповідача стало відомо, що вона заборгувала ТОВ «ІАС Лтд» кошти за виплату орендної плати в подвійному розмірі за 2011-2013рр. З заявою про виплату орендної плати наперед вона до відповідача не зверталась. Просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну та моральну шкоди, судові та витрати пов'язані з явкою до суду , а всього 6256 грн. 20 коп. Представники відповідача ТОВ «ІАС Лтд» Заїка В.М. позовні вимоги не визнав та пояснив, що укладений з відповідачем договір виконувався в повному обсязі. За 2011- 2012 рр. орендна плата виплачена в подвійному розмірі, тобто за наступні роки оренди землі. Указ Президента України від 19 серпня 2008 року N 725 має рекомендаційний характер і був прийнятий після укладення сторонами договору, тому доводи апелянта щодо не збільшення орендної плати з 2 % до 3 % не є обґрунтованими . Позивач не зверталась до відповідача з заявами та позовом про зміну умов договору. Просить в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони по справі, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 212 ЦК України. Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України та спеціальним законодавчим актом у сфері регулювання відносин, пов'язаних з орендою землі, Законом України «Про оренду землі» та укладеним між сторонами договором. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виходячи із вимог статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Згідно із статтею 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтями 15, 16, 20 ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено , що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 4 статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до приписів ч.1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору . Істотними умовами договору є предмет договору та умови, що визначені законом як істотні. Відповідно до вимог ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати (ст. 24 Закону України «Про оренду землі»). Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» визначено , що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до ст. 23 , 30 цього Закону визначено , що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Судом встановлено, що договір оренди землі між сторонами укладено у письмовій формі і його державну реєстрацію проведено 30 травня 2005 року за №133 у Менському районному відділі Державного земельного кадастру, що передбачено ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі». Зміст правочину не суперечить Закону України «Про оренду землі», іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Позивач, уклавши договір оренди, мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення було вільним і відповідало її внутрішній волі, договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, вона виявила сама бажання укласти договір оренди саме з ТОВ «ІАС Лтд», що підтверджується її підписом на договорі оренди землі (а.с.12). З листа в.о. голови районної державної адміністрації №11-07/М-34 від 03 квітня 2014 року вбачається, що станом на 03 квітня 2014 року підприємства ПрАТ «Корпорація «Інтерагросистема» та ТОВ «ІАС Лтд» зареєстровані і своєї діяльності не припиняли (а.с.5). Відповідно до вимог ст.15 Закону України «Про оренду землі» в укладеному між сторонами договорі зазначені істотні умови договору оренди землі. Згідно п. 9 Договору передбачено форму та розмір орендної плати , що орендна плата вноситься орендарем у грошовій - 50% та натуральній формі -50%, у загальному розмірі 2% від грошової оцінки землі, що на дату підписання цього Договору складає 380 грн. 10 коп.. Пунктом 11 Договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у такі строки: з 1 липня до 1 грудня поточного року - в натуральній формі, з 1 грудня поточного року до 1 лютого наступного року - в грошовій формі. Пунктом 35 Договору передбачено зміну умов договору, а пунктами 36-38 передбачені умови припинення та розірвання договору (а.с.12). Орендна плата - це обов'язкова умова договору оренди земельної ділянки, яка встановлюється згідно Закону України «Про оренду землі» за домовленістю сторін. На час укладення (підписання) договору про оренду землі між сторонами сума орендної плати відповідала діючому законодавству. При цьому за 2010-2012 рр. позивач отримала орендну плату у подвійному розмірі , проти чого не заперечують сторони по справі. Згода щодо укладення договору та умов договору була досягнута сторонами ще до прийняття Указу Президента України від 19 серпня 2008 року №725 "Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" яким внесено зміни до Указу Президента України від 2 лютого 2002 року та збільшено мінімальний розмір орендної плати до 3 відсотків. Проте Указ Президента України від 19 серпня 2008 року №725 має рекомендаційний характер . Зобов'язання сторін у договорі змінити розмір орендної плати згідно вищевказаного акта Президента, порушував би принцип свободи договорів (передбачений ст.6 ЦК України), принцип невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею ( ст.5 ЗК України). Доводи позивача щодо збільшення виплати орендної плати з 2 % до 3 % , збільшення розрахунку та виплати орендної плати з врахуванням змін грошової оцінки землі повинно проводитись відповідачем в односторонньому порядку, без внесення змін до Договору оренди землі, не є обґрунтованими. З наведеного слідує, що в частині позовних вимог про стягнення 1120 грн. - недоплаченої орендної плати за 2011- 2012 рр., проведення перерахунку виплати орендної плати в зв'язку із зміною її вартості - слід відмовити, так як зміна умов договору оренди землі, що стосується оплати за користування землею та зміни її вартості , переглядається за взаємною згодою сторін, що передбачено ст. 21 , 23, 30 Закону України «Про оренду землі». У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі , спір вирішується в судовому порядку. Пунктом 11 Договору визначено строки виплати орендної плати: з 1 грудня поточного року до 1 лютого наступного року - в грошовій формі. З наведеного слідує , що в задоволенні позовних вимог про стягнення орендної плати в сумі 650 грн. за 6 міс. 2014 року слід відмовити , як заявлені передчасно , так як не настав термін виплати в грошовій формі за 2014 рік. Підлягають частковому задоволенню позовні вимоги , про стягнення орендної плати за користування землею за 2013 р. на суму 380 грн. 10 коп. , пені за порушення строків виплати орендної плати за 2013 р. відповідно до п.14 Договору на суму 5 грн. 70 коп., які доведені в ході судового розгляду справи. Суд не може прийняти до уваги доводи представника відповідача, що за 2011-2012 рр. проведено оплату орендної плати позивачу наперед, так як така виплата не передбачена Договором і позивачка не зверталась до відповідача з такою вимогою. Статтею 1167 ЦК України, передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зокрема, відповідно до положень Конституції України (статей 32, 56, 62) та інших чинних законодавчих актів України, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачені нормами Конституції України або випливає з її положень (нормами Конституції України встановлено право на відшкодування моральної шкоди у випадках заподіяння моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (ст.32), заподіяння моральної шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (ст.56), безпідставного засудження особи (ст.62); у випадках, передбачених статтями 23, 1167 ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяну моральну шкоду (Закону України «Про інформацію», Закону України «Про авторське право»); при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів»чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування (немайнової) шкоди. Особа має право на звернення до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди у випадках, якщо це право передбачене відповідним законодавством України. Чинним законодавством України не встановлено відповідальність за моральну шкоду, заподіяну невиконанням або неналежним виконанням стороною договірних зобов'язань, в тому числі зобов'язань за договором оренди, за винятком випадків порушення прав споживачів. За невнесення орендної плати у строки, визначені договором оренди землі, передбачено справляння пені у розмірі 0,01 % від несплаченої суми за кожний день прострочення, відшкодування моральної шкоди умовами договору не передбачено. Крім того, позивачем не надано доказів, що саме у зв'язку з несвоєчасною виплатою їй орендної плати вона зазнала втрат немайнового характеру, що їй заподіяно моральні страждання, тому між сторонами відсутні умови, які б покладали на відповідача обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку, позивач [PERSON], яка є стороною договору оренди земельної ділянки, не має права на відшкодування моральної шкоди у випадку невиконання або неналежного виконання умов договору іншою стороною . Відповідно до вимог ст. 85 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 43 грн. 94 коп. витрат понесених [PERSON] на проїзд пов'язаних з явкою до суду. В задоволенні решти судових витрат слід відмовити, так як відсутні докази про їх фактичні витрати позивачем. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору , за подачу позовної заяви до суду , відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved