Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Заявник [PERSON] , звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із заявою, заінтересована особа: П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, постійного проживання із спадкодавцем до часу відкриття спадщини. Заява мотивована тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме квартира [ADDRESS] . В період 2009 -2010 р. у [PERSON] (який з 1974 року мав трудову травму хребта - інвалід 1-ї групи) сталося вигноєння гомілкового суглобу з подальшою втратою опорної функціональност, після чого він став потребувати постійної сторонньої допомоги, бо втратив можливість самостійно пересуватися на милицях, як це було раніше. Відтак, з цього періоду заявник став проживати з спадкодавцем разом в його квартирі за адресою: [ADDRESS] та вести з ним спільне господарство, спільне фінансування. Заявник особисто та його батьки і до цих подій підтримували родинні відносини із спадкодавцем [PERSON] , а після різкого погіршення стану його здоров`я та мобільності, заявник прийняв рішення про постійне спільне проживання з ним, оскільки [PERSON] , після втрати опорної функціональності став потребувати постійної сторонньої допомоги. Грошові доходи [PERSON] складались з мізерної пенсії та грошових компенсацій роботодавця, який не зміг свого часу забезпечити безпечних умов праці, а тому заявник був вимушений постійно допомагати [PERSON] , як фізично своєю присутністю так і фінансовою, зокрема приймав участь у сплаті житлово-комунальних послуг. Влітку 2018 року стан здоров`я [PERSON] в черговий раз погіршився, внаслідок чого він раптово помер, витратами пов`язаними з похованням займався заявник за власний рахунок. Письмового заповіту померлий за життя не залишив, однак розповідав сусідам, що залишить майно заявнику, як єдиному спадкоємцю, оскільки інших спадкоємців за законом немає, так як спадкодавець у шлюбі не перебував, дітей чи інших родичів не мав. Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину заявник звернувся до 15 КДНК із відповідною заявою та додатками до неї, однак 30.01.2019 отримав відмову нотаріуса на підставі того, що був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою та не надав інших доказів та документів передбачених ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Одночасно, нотаріусом було роз`яснено, що заявнику необхідно звернутись до суду з метою вирішення питання, щодо встановлення факту, що має юридичне значення, а тому користуючись своїм правом заявник просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю - [PERSON] та [PERSON] з 2009 року по день смерті спадкодавця (тобто [INFO] ) В судовому засіданні представник заявника - [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві. Представник заінтересованої особи - П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду направив пояснення, згідно яких представник просив розглянути справу без участі їх представника, за наявними документами та доказами, враховуючи фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства. Вислухавши вступне слово представника заявника, заслухавши покази свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного Згідно з вимогами ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , у віці 67 років, про що Відділом ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві 20.06.2018 року складено відповідний актовий запис № 816. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS] , право власності на яку підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17.10.1994 р., видане відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної держадміністрації на підставі розпорядження (наказу) від 17.10.1994р. № 12738. Згідно ЗІ ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч. 1ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Заявником 17.12.2018р. засобами поштового зв`язку цінним листом з описом вкладення було надіслано на адресу П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, заяву про видачу свідоцтва на спадщину разом з додатками. Поштове відправлення Укрпошта Експрес, було прийняте до пересилання у відділенні поштового зв`язку № 139 м. Києва 17.12.2018 року, однак у зв`язку з підвищенням навантаження в період новорічних свят, відправлення Укрпошта Експрес було засортоване та помилково направлене на зберігання, зазначена інформація підтверджується Листом Начальника Головного управління держпродспоживслужби в м. Києві від 01.04.2019 № 060/5552, адресований [PERSON] , що міститься в матеріалах справи. На підставі поданої [PERSON] заяви, 30.01.2019 року П`ятнадцятою Київської державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 107/2019, щодо майна померлого [PERSON] . Інші спадкоємці за прийняттям спадщини не звертались. За результатами розгляду вищевказаної заяви Державним нотаріусом Малюгою О.А., 30.01.2019 року було винесено постанову згідно якої повідомлено наступне: " [PERSON] , державний нотаріус П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, вивчивши подані документи, що знаходяться в спадковій справі №107/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] , в тому числі заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 січня 2019 року подану гр. [PERSON] , довідку видану Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб № 102/30/234 від 29.01.2019 про прописку померлого на день смерті та осіб зареєстрованих разом з ним за однією адресою, дійшла висновку, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, оскільки спадкоємець [PERSON] , пропустив встановлений чинним законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого, не був зареєстрований з ним за однією адресою та не надав інших доказів та документів передбачених ч. 3 ст. 1268 ЦК України, і тому є таким, що не прийняв спадщину, а також до спадкової справи не було надано документів, що підтверджують родинні відносити спадкоємця (заявника) із померлим, а також документів, що надають право бути закликаним до кола спадкоємців. Заповітів померлий 19.06.2018 року [PERSON] на ім`я заявника не залишив. Визначення родинних відносин з померлим, встановлення юридичного факту визначеного законом або встановленого судом є необхідною умовою для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом". Згідно зі ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для заявника встановлення вищезазначеного факту має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати його право на прийняття спадщини, як спадкоємця за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Звертаючись до суду заявник [PERSON] посилається на те, що проживав зі спадкодавцем [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] спільно, однією сім`єю з 2009 року по день його смерті - [INFO] . Проживати разом зі спадкодавцем заявник вирішив у зв`язку з тим, що внаслідок травми та посттравматичного стану здоров`я, [PERSON] потребував постійного стороннього догляду та мав рекомендації фахівців вести переважно лежачий режим життя. Заявник займався роботами по організації домашнього господарства, забезпеченню ліками та медичним обладнанням спадкодавця, організації прибирання, поточного ремонту квартири, побутової та спеціальної техніки для полегшення стану [PERSON] , приймав участь у сплаті комунальних послуг, тощо. Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається з матеріалів справи, у період з 2013р. по 2016р. заявником [PERSON] , було здійснено проведення ремонту у квартирі [ADDRESS] , що відображено у наступних письмових доказах: Акті здачі - приймання робіт (надання послуг) № ОУ-0000001 від 05.09.2013 р., яким підтверджується проведення монтажних робіт по перенесенню точок електрофікації;Акті здачі - приймання робіт (надання послуг) № ОУ-00077 від 18.10.2013р., яким підтверджується проведення монтажних робіт по перенесенню точок ХВП/ГВП;Акті здачі - приймання робіт (надання послуг) № ОУ-00051 від 20.06.2014р., яким підтверджується проведення демонтажу унітазу і монтаж унітаза;Акті про прийняття виконаних робіт від 15.04.2015р., яким підтверджується проведення демонтажу вхідних дверей у квартирі та монтаж вхідних дверей у кв. [ADDRESS] ;Акті про прийняття виконаних робіт від 14.10.2015р., яким підтверджується облаштування дерев`яної підлоги по [ADDRESS] ;Договорі № 11 від 08.02.2016р., яким підтверджується проведення установки вікон на лоджії у кількості 2 шт.;Договорі № 24 від 16.03.2016р., яким підтверджується заміна віконно-дверних блоків на метало-пластикові у кількості 2 шт. за адресою [ADDRESS] ; Акті про прийняття виконаних робіт від 22.03.2016 р., яким підтверджується поклейка шпалер у кімнаті та укладення керамічної плитки (ванна кімната, санвузол) по [ADDRESS] . Також, оскільки [PERSON] потребував постійної сторонньої допомоги та внаслідок хвороби втратив можливість самостійно пересуватись, заявником [PERSON] , для забезпечення комфортних умов проживання та користування інвалідним візком, у жовтні 2015р. було здійснено встановлення пандусу в буд. [ADDRESS] , що підтверджується Договором від 23.10.2015р. про надання вищевказаних послуг. Згідно копії Акту від 13.11.2019р. складеного за підписами мешканців буд. [ADDRESS] , та засвідченого начальником ЖЕД-313, встановлено, що [PERSON] , дійсного з лютого 2013 року по 20 червня 2018 року проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Крім того, судом було допитано в якості свідків осіб, які надали наступні пояснення: свідок [PERSON] показала суду, що [PERSON] знає з дитинства, з померлим у заявника були теплі та дружні відносини, як у батька та сина. [PERSON] був хрещеним батьком заявника та в свій час допомагав його батькам, а заявник свою чергу з повноліття вирішив доглядати за померлим, оскільки він потребував сторонньої допомоги. Свідок [PERSON] показала суду, що проживає в будинку [ADDRESS] з 1988 року, знала померлого [PERSON] , за життя часто з ним спілкувалась, заявника теж знає. Померлий часто його хвалив, ніколи не жалівся. В квартирі померлого було дуже чисто, [PERSON] прав йому речі, готував їжу, ходив за покупками. На вулиці часто була свідком того, як заявник прогулював [PERSON] на візочку, в них були дуже дружні відносини. Свідок [PERSON] показав, що є батьком заявника. З померлим [PERSON] вони колись проживали в одному будинку, мали дружні відносини, допомагали один одному. [PERSON] був хрещеним батьком [PERSON] , в них були гарні відносини. При переїзді до іншого житла, [PERSON] відмовився змінювати місце проживання та бажав залишитись з [PERSON] , з яким до моменту його смерті син вів спільне господарство та мав спільний бюджет. [PERSON] потребував сторонньої допомоги та постійного догляду, пересувався на візочку. [PERSON] переробив квартиру померлого під його потреби та піклувався про нього. Свідок [PERSON] показав, що у 1989 році отримав квартиру в будинку [ADDRESS] та проживав на одному поверсі з померлим [PERSON] .. Свідок з померлим часто спілкувались, оскільки останній був самотній, мав інвалідність та потребував сторонньої допомоги. Останні роки [PERSON] проживав з померлим в одній квартирі, мав спальне місце на кухні, в них були дружні стосунки, [PERSON] допомагав [PERSON] , купував продукти. Таким чином, оцінивши отримані в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що заявник [PERSON] з 2009 року проживав разом з померлим [PERSON] за адресою: [ADDRESS] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] . Як вбачається із спадкової справи № 107/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, ніхто крім [PERSON] , зі спадкоємців в нотаріальну контору не звертався. Оскільки спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказані вимоги обґрунтованими, які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved