Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Виконувач обов`язків голови Корабельної районної у місті Херсоні ради Сінєв Б. діючи в інтересах малолітнього [PERSON] , звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що відповідачка є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідачка з дитиною не проживає, її місце проживання невідоме; вона повністю ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина, не цікавиться його життям та здоров`ям. У липні 2016 року [PERSON] звернулася до служби у справах дітей із заявою про влаштування дитини до державного навчально-виховного закладу інтернатного типу «Радість» Херсонської обласної ради. По теперішній час дитина перебуває у закладі. У вересні 2018 року відповідачка відвідала сина у закладі, а у січні 2019 року спілкувалася по телефону. Здоров`ям та навчанням дитини не цікавиться, фактично з ним не спілкується. Спеціалістами служби у справах дітей із відповідачкою проводилися профілактичні бесіди, які виявилися безрезультатними. Корабельною районною у місті Херсоні радою від 21 травня 2020 року був складений висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , 2012 року народження. Просили позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з неї аліменти на його утримання в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача в судове засідання не прибула, однак спрямувала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, подальший розгляд справи проводити без її участі; не заперечувала щодо ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідачка у судове засідання не прибула, була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України; причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 Цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно до статті 247 частини 2 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою судді від 23 грудня 2020 року позов прийнято до розгляду та призначено справу в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 4 лютого 2021 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Суд, дослідивши докази надані позивачем, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. За змістом статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені до вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини; жорстоко поводяться з дитиною. Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 Постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно свідоцтва про народження, виданого повторно 13 липня 2016 року (серія [NUMBER] ) [PERSON] народився [INFO] та його батьками записані: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (зміна прізвища матері з « [PERSON] » на « [PERSON] » відбулася унаслідок укладення шлюбу з [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (серія [NUMBER] ). Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 0001686932, сформаваного 13 липня 2016 року, державна реєстрація народження [PERSON] проведена відповідно до частини першої статті 135 СК України. Як вбачається із довідки № 3731-02 від 23 грудня 2020 року [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . Із листа-повідомлення начальника Білозерського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області від 4 травня 2020 року вбачається, що [PERSON] за місце реєстрації: [ADDRESS] , не проживає, місце знаходження останньої не встановлено. Згідно Витягу з електронної обліково-статистичної картки дитини на підставі наказу завідувача служби у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у місті Херсоні ради за № 63 від 9 червня 2016 року малолітнього [PERSON] постановлено на облік як дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах та влаштовано до дитячого будинку «Радість» Херсонської обласної ради. Крім того, із заявою про влаштування (тимчасове) сина - [PERSON] , 2012 року народження до дитячого закладу до служби у справах дітей Корабельної районної у місті Херсоні ради зверталася і сама відповідачка, мотивуючи заяву тим, що вона не має власного житла, наразі за місцем її мешкання відсутні умови для проживання дитини (немає світла, опалення, квартира перебуває в аварійному стані). Додатково вказала, що перебивається тимчасовими заробітками, коштів не вистачає; зобов`язалася приймати участь у вихованні дитини та привозити ому подарунки. У заяві від 15 квітня 2020 року, спрямованої на ім`я начальника служби у справах дітей Корабельної районної у місті Херсоні ради [PERSON] повідомила, що вона дійсно не навідує сина, оскільки не має ані коштів утримувати дитину, ані бажання його виховувати. Крім того у цій заяві зазначила, що планує відмовитися від дитини. Із листа головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Херсонська міська клінічна лікарня імені Афанасія і Ольги Тропіних» від 5 травня 2020 року за вих. № 01-7/895-2 вбачається, що під наглядом медичних працівників дитячої поліклініки № 3 зазначеного закладу, перебував [PERSON] , [INFO] до 14 липня 2016 року. Зі слів дільничного лікаря-педіатра мати [PERSON] протягом останніх чотирьох років за медичною допомогою до медичних працівників лікарні не зверталася. Згідно листа директора Дитячого будинку інтернатного типу «Радість» Херсонської обласної ради від 8 травня 2020 року [PERSON] - мати [PERSON] , [INFO] останній раз відвідала сина 28 вересня 2018 року, останній раз телефонувала до дитячого будинку і розмовляла із сином 11 січня 2019 року. З 12 січня 2019 року і до теперішнього часу жодного разу сина не відвідала, не телефонувала, на дзвінки теж не відповідала. Згідно висновку органу опіки та піклування Корабельної районної у місті Херсоні ради від 21 травня 2020 року за вих. № 02-14-190-25 року «Про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] », орган опіки та піклування вважає позбавлення батьківських прав [PERSON] доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, так як відповідачка не має постійного місця роботи, перебивається сезонними заробітками на полях, одержує замало коштів для утримання та виховання дитини, за інформацією закладу охорони здоров`я та сусідів родина [PERSON] зловживає алкогольними напоями, постійно влаштовує застілля, її чоловік (зі слів самої [PERSON] ) категорично відмовляється утримувати дитину. Згідно статті 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідачки на користь Органу опіки та піклування на утримання сина [PERSON] , [INFO] , суд виходить з положень ст. 166 СК України, відповідно до яких, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи те, що відповідачка зобов`язана та може надавати допомогу, так як є працездатною, у зв`язку з чим, відповідно до статтей 84, 180 СК України, суд вважає необхідним стягнути з неї на користь Органу опіки та піклування аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , 2012 року народження, у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову - 22 травня 2020 року. Дослідив та оцінив докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачка дійсно не приділяє уваги вихованню сина, не піклується про його духовний і фізичний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, не цікавиться його здоров`ям, а також не проявляє до нього батьківської уваги та турботи, а тому суд, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України, вважає за можливе позбавити її батьківських прав, так як вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до частин 2, 3 статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Відповідно до положень частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач згідно пункту 14 статті 3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Відповідно до статтей 133, 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідачки, про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина з останньої на користь держави необхідно стягнути судовий збір 1) за вимогу про позбавлення батьківських прав - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 грн, 2) за вимогу про стягнення аліментів - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 грн, а всього 1 816 грн.

Outcome: approved