Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

[PERSON] у січні 2020 року заявив позов до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждіганчук Євдокії Юріївни, за яким просила встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , що помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини та визнати за нею права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позов мотивовано тим, що позивач є єдиним спадкоємцем до майна померлого [PERSON] , фактично прийняла спадщину після його смерті, але не може оформити право власності на спірну квартиру, оскільки позивач на день смерті фактично була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 22.01.2020 року відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзив на позовну заяву відповідач не надав. Судом встановлено таке. Згідно зі свідоцтвом про смерть [PERSON] , помер [INFO] . До майна померлого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждіганчук Є.Ю. 16.10.2019 р. відкрито спадкову справу. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища покійний [PERSON] та позивач [PERSON] з 23.08.1975 р. перебували в зареєстрованому шлюбі. Проте приватний нотаріус КМНО Буждіганчук Є.Ю. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , у зв`язку з відсутністю у позивача доказів спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки позивач на час відкриття спадщини фактично була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а покійний був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що 16.10.2019 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Предметом спору є право власності на квартиру [ADDRESS] , яка належала покійному на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10.06.1999 р. посвідченого державним нотаріусом Вісімнадцятої Київської державної нотаріальної контори. Як вбачається з письмових пояснень сусідів по кімнаті покійного [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] з 1999 року по день смерті її чоловіка [PERSON] проживала разом з чоловіком за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як вбачається з наданих суду доказів, позивачем доведено факт постійного проживання разом з покійним чоловіком на час відкриття спадщини, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на квартиру [ADDRESS] входить до спадкової маси за померлим [PERSON] , проте не може бути прийнято спадкоємцем в загальному порядку, через не подання у встановлені строки заяви про прийняття спадщини та факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час смерті. Згідно з ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню повністю. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось. Заходи забезпечення позову судом не вживались. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved