Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог посилається, що з 06 грудня 2012 року по 11 жовтня 2019 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні і вихованні. Відповідач не приймає жодної участі у вихованні дитини, не цікавиться його життям, від самого народження жодного разу не бачив сина, неодноразово скоював злочини та на даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 05 липня 2021 року залучено третьою особою у справі Броварську міську раду в особі Служби у справах дітей Броварської міської ради та виключено з третіх осіб Виконавчий комітет Подільської районної у м. Полтаві ради в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, де просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] перебуває в місцях позбавлення волі, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся через адміністрацію Державної установи «Дрогобицька виправна колонія №40», надав суду заяву, де позов визнав та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Третя особа: Броварська міська рада в особі Служби у справах дітей Броварської міської ради в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталися, причини неявки не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи в відповідності до ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами. Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В відповідності до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також матеріально утримувати до досягнення нею повноліття. На підставі ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктами 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Установлено, що сторони: [PERSON] та [PERSON] з 06 грудня 2012 року перебували в шлюбі, який розірвано 11 жовтня 2019 року, мають сина [PERSON] , [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Подільським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 181. Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10.11.2016, який набрав законної сили 10.11.2016, відповідач [PERSON] засуджений до семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна та відбуває покарання в Державній установі «Дрогобицька виправна колонія (№40)». Згідно характеристики Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «Ромашка» від 08.06.2021, виданої директором закладу за № 47 на малолітнього [PERSON] , вихованням дитини займається його мама - [PERSON] , яка відповідально ставиться до дитини та її потреб, дитина має доглянутий та охайний зовнішній вигляд, забезпечена всім необхідним для навчально-виховного процесу, батько хлопчика ніколи у садку не з`являвся, не приводив та не забирав дитину із дошкільного навчального закладу. Відповідач [PERSON] з народження з дитиною не проживає, не спілкується, не цікавиться життям, здоров`ям дитини, матеріально не утримує, виявляючи тим самим свою байдужість до її долі, участі у вихованні не приймає, що протирічить ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно висновку Органу опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 14 вересня 2021 року № 722 [PERSON] недоцільно позбавляти батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] у зв`язку з відсутністю підстав для позбавлення його батьківських прав. Частинами 5, 6 ст.19 Сімейного кодексу України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Разом з тим, висновок органу опіки та піклування не є обов`язковим для суду, не має переваги над іншими джерелами доказів і наперед встановленої сили, а підлягає перевірці й оцінці відповідно до вимог закону, за внутрішнім переконанням суду, у сукупності і взаємозв`язку з іншими зібраними у справі доказами. Вказаний висновок Органу опіки і піклування суд оцінює критично і не погоджується з ним, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, має рекомендаційний характер і, на думку суду, суперечить інтересам дитини. Посилання у висновку, що батько не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, матеріально не утримує, не виявляє інтересу до сина у зв`язку з тим, що відбуває покарання у виправній колонії і це унеможливлює його участь у вихованні дитини не спростовують обставин його свідомого, умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків, не вчинення ним жодних дій з метою спілкування з дитиною, які є підставою позбавлення останнього батьківських прав. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. З огляду на викладене, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та навмисно не виконує їх, що в відповідності до п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", є підставами для позбавлення його батьківських прав. Обставин, які перешкоджали б йому виконувати свої батьківські обов`язки не встановлено.

Outcome: approved