Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулась [PERSON] . В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримали, просять суд їх задоволити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з листопада 2019 року і до повноліття дитини. В судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов. Суду пояснив, що він не погоджується з викладених у позові, а саме що їх спільний неповнолітній син проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні, а відповідач з червня 2018 року не бере участі у його вихованні та утриманні. Свої заперечення мотивує тим, що їх спільний син [PERSON] навчається в м.Рівне в Рівненській ЗОШ №28 РМР. Відвідує шкільні гуртки, басейн, а тому на період навчання він періодично проживає з ним у м.Рівне і перебуває на його утриманні, що виключає можливість його щоденного проживання разом з позивачкою в с.В.Олексин Рівненського району, та її самостійне утримання сина. Він забезпечує сина усім необхідним: одягом, їжею, шкільним приладдям, тощо, сплачує позивачу половину коштів у випадку купівлі речей сину останньою. Крім того, заявлений розмір аліментів, які позивач просить суд стягнути з нього є завищеним, оскільки він не має постійного заробітку. Тому просив суд врахувати дані обставини та не заперечив проти стягнення з нього на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1109,00 грн. щомісячно. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 10 березня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м.Рівне, про що зроблено відповідний актовий запис за №591. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Рівненського міського суду від 08 листопада 2019 року шлюб між сторонами розірвано, визначено місце проживання неповнолітнього сина сторін [PERSON] з матір`ю. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Однак, враховуючи ті обставини, що в судовому навідані позивач не надала суду письмових доказів того, що відповідач спроможний сплачувати заявлений нею розмір аліментів, а також те, що відповідач довів ті обставини, що він у добровільному порядку надає позивачу кошти на утримання сина, приймає участь у його вихованні та утриманні, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини до твердої грошової суми в розмірі 1400,00 грн. щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved