Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Територіальної громади сіл Курашівці та Посухів в особі Курашовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позов мотивували тим, що [INFO] року померла їх бабка [PERSON], яка була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS]. До складу спадкового майна після її смерті належало право на земельну частку (пай), що перебувала в колективній власності КСП «Урожай» с. Курашівці в розмірі 2,27 в умовних кадастрових гектарах (сертифікат серії [NUMBER]). Єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] був їх син (батько позивачів) - [PERSON], який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових прав. [INFO] року помер [PERSON], який проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. За життя він вчинив заповіт на ім'я позивачів, яким усе належне йому майно заповів їм. Спадкоємцем за законом, після смерті [PERSON] є [PERSON], яка відмовилась від своєї частки у спадщині, подавши нотаріусу відповідну заяву. Таким чином, вони єдині спадкоємці за заповітом після смерті батька, які прийняли спадщину вчасно звернувшись до нотаріальної контори із заявами про її прийняття. Разом з тим, сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON] - втрачено, у зв'язку з чим нотаріусом їм відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Тому позивачі змушені звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просили суд визнати за кожним із них право на 1/2 земельної частки (паю) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 07.11.2018 було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та [PERSON] і відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою судом за клопотанням позивачів витребувано з Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 102/2017, заведену щодо майна померлого [INFO] [PERSON]. Позивачі в підготовче засідання не з'явилися, в позовній заяві просили справу розглянути у їх відсутності (а.с. 3 зворот). Відповідач копію ухвали від 07.11.2018 та доданих до неї матеріалів отримав, відзиву до суду не направив. Його представник в підготовче засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі(а.с. 44). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Посухів Мурованокуриловецького району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП "Урожай" Курашовецької сільської ради, розміром 2,27 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Вартість вказаної земельної частки (паю) становить 54514 грн 16 коп. Державний акт на земельну ділянку не виготовлявся та не видавався (а.с. 18-19). Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 р.). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року, яка була чинна на час відкриття спадщини, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Із свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 9), довідки Курашовецької сільської ради № 465 від 12.07.2018 (а.с. 17) вбачається, що єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] був її син - [PERSON], який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом відсутні. Зокрема, з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 53911266 та № 53911252 від 01.11.2018 слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, заповіти останньою не вчинялися (а.с. 21-22). [INFO] року в с. Курашівці Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] належало прийняте у спадщину після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай), яке він, за життя, у встановленому законом порядку не оформив. При житті, 09 квітня 2012 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого все належне йому майно заповів позивачам - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1223 ЦК України). Заповітом (а.с. 14), свідоцтвом про народження позивачів (а.с. 10, 13), свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про розірвання шлюбу та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] (а.с. 11-12), довідкою Курашовецької сільської ради № 468 від 12.07.2018 (а.с. 16) доводиться, що єдиними спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] є його діти - [PERSON] та [PERSON] Спадкоємцем першої черги за законом є дружина померлого - [PERSON]. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). З копії спадкової справи № 102/2017 заведеної щодо майна померлого 13.11.2018 [PERSON] слідує, що 12.04.2017 із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась позивач [PERSON], а 11.05.2017 - позивач [PERSON] Спадкоємець за законом [PERSON] 11.05.2017 подала нотаріальній конторі заяву про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті її чоловіка (а.с.33-43). Отже, суд вважає доведеним, що позивачі - єдині спадкоємці за заповітом після смерті [PERSON], які прийняли спадщину в порядку передбаченому ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Однак оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору вони не можуть, оскільки оригінал сертифіката, що посвідчував право [PERSON] на земельну частку (пай) серія [NUMBER] втрачено (а.с. 15, 20). Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд прийшов до висновку, що за кожним із позивачів слід визнати в порядку спадкування за заповітом право на 1/2 земельної частки (паю), після смерті [PERSON] Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачами при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі по 711 грн - кожним. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачами не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого ними судового збору, у зв'язку з визнанням відповідачем позову. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved