Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

До суду надійшла заява Міської психіатричної лікарні № 7 про примусову госпіталізацію [PERSON], 1975 року народження, у якої було виявлено ознаки, що свідчать про необхідність її примусової госпіталізації до лікарського закладу. В обґрунтування заяви посилаються на те, що [PERSON] страждає на параноїдний синдром. Відчуває фізичний та психічний вплив, постійні перевірки відносно неї. Вважає, що всі хочуть зробити її ненормальною. Виявляє негативізм по відношенню до матері. Заперечує свою неправильну поведінку. Стверджує, що всі діють на неї через гіпноз. Раніше на обліку в психіатричному диспансері не перебувала. Письмову згоду на лікування в умовах стаціонару через психічний стан надати не може. Представник Міської психіатричної лікарні № 7, завідуюча відділенням №2 Статкевич Г.П., підтримала доводи, викладені в заяві та пояснила суду, що [PERSON] страждає на параноїдний синдром. Відчуває фізичний та психічний вплив, постійні перевірки відносно неї. Вважає, що всі хочуть зробити її ненормальною. Виявляє негативізм по відношенню до матері. Заперечує свою неправильну поведінку. Стверджує, що всі діють на неї через гіпноз. На підставі переліченого просить госпіталізувати хворого. Законний представник хворої [PERSON] .- мати [PERSON] пояснила, що її донька працювала в банку в м.Донецьк, півроку жила там. Потім на роботі почалися проблеми, її звільнили. По натурі вона невпевнена, замкнута. Дивна поведінка доньки почалася з 2013 року, коли порушився сон, стала дратівливою, була підозрілою. Вона, мати хворої, вперше звернулася до дільничного психіатра в квітні 2014 року зі скаргами на неправильну поведінку доньки. Хвора категорична відмовлялася лікуватися. Донька дуже дратівлива, стверджує, що всі діють на неї через гіпноз. Донька [PERSON] не змогла проживати разом зі своєю матір'ю та перейшли жити до батька - колишнього чоловіка хворої. Просила про надання медичної допомоги своїй доньці. Особа, у відношенні якої вирішується питання про примусову госпіталізацію, [PERSON] може себе назвати, не розуміє необхідність лікування, хворою себе не вважає. Вважає,що лікування у лікарні - це пляма на її житті. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку прокурора, який вважає, що хворого необхідно примусово госпіталізувати, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в стані психічного здоров'я [PERSON] виявляються ознаки психічного захворювання, що свідчить про необхідність її примусової госпіталізації до лікарні та підтверджується комісійним оглядом хворої. Відповідно ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особі тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно комісійного огляду №22 від 23.03.2015 року лікарів-психіатрів Міської психіатричної лікарні №7 у [PERSON] вбачаються ознаки параноідного синдрому, на підставі чого її необхідно примусово госпіталізувати до лікарні, та при відсутності лікування є загроза для неї самої та оточуючих, оскільки маються суїцидальні думки, агресивні наміри. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для примусової госпіталізації до психіатричного закладу хворої [PERSON]. На підставі ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved