Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що працює у відповідача. 04.09.2014 року він написав заяву про звільнення, яка на даний час не задоволена. До цього часу підприємство не здійснило розрахунок з заробітної плати. Внаслідок неправомірних дій відповідача позивачеві була спричинена моральна шкода, яка виразилася в порушенні сну, апетиту, дратівливості, розпочалися сварки в сім'ї. Це змушує позивача захищати свої права шляхом звернення до суду з позовом, в якому просить постановити рішення про стягнення з відповідача заборгованості з заробітної плати та інших належних платежів при звільненні; також середньомісячну заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку; стягнути компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 1500 грн. Позивач позов підтримав та пояснив суду про обставини, що описані вище. Додав, що наказ про звільнення з роботи до цього часу не виданий. Згідно до отриманої довідки, заборгованість з заробітної плати складає 30 961, 04 грн. Позивач був ознайомлений з наказом про передачу товарно-матеріальних цінностей, але не може його виконати з ряду об'єктивних причин. Вважає, що керівник повинен був видати наказ про звільнення позивача. Просить задовольнити заявлений позов. Представник відповідача позов не визнала. Правова позиція викладена в поданих до суду запереченнях. Додала, що позивач не виконує наказ про передачу матеріальних цінностей та обладнання, у зв'язку з чим залишається без задоволення його заява про звільнення з роботи. Зважаючи, що позивач не звільнений з роботи, то вважає заявлені вимоги про стягнення середньої зарплати за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку - безпідставними. Також просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення компенсації за завдану моральну шкоду, оскільки доводи, що визначені в позовній заяві, не визначаються як моральна шкода. В той же час не заперечила, що довідка від 01.10.2014 року (про заборговану заробітну плату) підписана директором підприємства та скріплена печаткою підприємства. Одночасно просить зупинити провадження в цій справі до вирішення справи за матеріалами кримінального провадження, що внесені до ЄРДР за № 12014180180001178 за заявою підприємства стосовно неправомірних дій позивача. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, позивач працює у відповідача, про що пояснили сторони та стверджується копією трудової книжки. Згідно довідки від 01.10.2014 року, заборгованість з заробітної плати складає 30 961, 04 грн. Зважаючи на приписи ст. 115 КЗпП України, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Відкриваючи провадження у справі суд виходив з того, що заявлені позивачем вимоги є взаємопов'язаними, та їх спільний розгляд є доцільним. В той же час не підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення інших належний платежів (сум) при звільненні; та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Згідно з ст. 117 Кодекс законів про працю, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивач пояснив суду, що наказ про його звільнення з роботи не видавався. Про це ж пояснила представник відповідача. За таких умов заявлені в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення як безпідставно заявлені. Суд не може постановити рішення щодо тих правовідносин, які ще не настали. Звернення до суду має бути зумовлене наявністю вже порушених прав, свобод чи інтересів, на захист яких звертається особа. У зв'язку з цим визнання будь-якого права на майбутнє буде безпідставним та необґрунтованим. В той же час підлягають до часткового задоволення заявлені позовні вимоги про стягнення компенсації за завдану моральну шкоду. Оскільки невиплатою позивачеві належних йому сум були порушені його законні права, що призвело до моральних страждань і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, то відповідно до ст. 237-1 КЗпП України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 600 грн. компенсації за завдану моральну шкоду. Суд вважає, що розмір моральної шкоди саме в такому розмірі відповідає принципу розумності та справедливості. Тому в задоволенні решти заявлених позовних вимог в цій частині слід відмовити за їх недоведеністю. Згідно з п. 1 ч. ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Таким чином судові витрати стягуються з відповідача. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved