Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом про визнання права власності на спадкове майно до відповідача Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] помер [PERSON] після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], земельної ділянки площею 0.6468 га. розташованої на території с. Брагинівка, переданої для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, земельної ділянки площею 12,3364 га. розташованої на території Брагинівської сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] склав заповіт відповідно до якого домоволодіння в [ADDRESS] з присадибною земельною ділянкою заповів у власність позивачеві, а земельну ділянку площею 12,3364 га. розташовану на території Брагинівської сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області заповів у власність у рівних частинах позивачу та [PERSON]. Вказує, що відповідно до діючого законодавства звернувся до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] однак нотаріусом йому було видано лише свідоцтво про право на спадщину на ? частину земельної ділянки площею 12,3364 га. розташованої на території Брагинівської сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області, а постановою від 19.09.2014 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок та через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, тобто через те, що вказаній земельній ділянці не присвоєний кадастровий номер. Позивач зазначає, що [PERSON] сам збудував вказаний житловий будинок, будівництво якого було завершено в 1961 році, проте на той час він не мав можливості визнати своє право власності на збудований будинок, оскільки до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності. Відповідно до довідки Брагинівської сільської ради від 24.09.2014 року № 843 [PERSON], який помер [INFO], дійсно являвся власником житлового будинку [ADDRESS] згідно погосподарської книги № 0069-1 Петропавлівського району Дніпропетровської області. Відповідно до висновку сектору містобудування та архітектури Петропавлівської РДА від 01.10.2014 року № 15 фактичне розташування домоволодіння по [ADDRESS] відповідає існуючий містобудівній документації; земельна ділянка на якій розташований житловий будинок з господарськими спорудами відноситься до території індивідуальної присадибної забудови; всі будівлі що знаходяться на ділянці не перетинають інженерні мережі та відповідають містобудівним нормам. З приводу відсутності витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, позивач зазначає, що згідно повідомлення про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру № 142 від 18.09.2014 року у Державному земельному кадастрі відсутні запитувані відомості та кадастровий номер вказаній земельній ділянці не присвоєно. Вказує, що земельна ділянка була передана [PERSON] на підставі рішення Брагинівської сільської ради від 01 липня 1994 року № 2 і відповідно на підтвердження права власності йому було видано 26.03.1996 року Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП. Закон України «Про Державний земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011 року, тобто вже після отримання [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю. Внести до Державного земельного кадастру передбачені Законом України «Про Державний земельний кадастр» відомості про формування земельної ділянки та присвоїти їй кадастровий номер можливо лише за заявою власника. Проте [PERSON], який є власником вказаної земельної ділянки вже помер, а тому відповідно і здійснити таку державну реєстрацію земельної ділянки та отримати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не можливо. Вказує, що від спадщини у вигляді житлового будинку та земельної ділянки він не відмовлявся, фактично її прийняв, проте через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не може оформити спадкове майно на своє ім'я та розпоряджатися ним на правах власника, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання надав заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника, позов визнають в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - управління Держземагенства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області, будучи повідомленим належним чином, в судове засідання не з'явився. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], земельної ділянки площею 0.6468 га. розташованої на території с. Брагинівка, переданої для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, земельної ділянки площею 12,3364 га. розташованої на території Брагинівської сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.01.2011 року, копією технічного паспорта на житловий будинок, копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП від 26.03.1996 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] склав заповіт відповідно до якого домоволодіння в [ADDRESS] з присадибною земельною ділянкою заповів у власність позивачу, а земельну ділянку площею 12,3364 га. розташовану на території Брагинівської сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області заповів у власність у рівних частинах позивачу та [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 16.12.2009 року посвідченого секретарем Брагинівської сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 87. Відповідно до діючого законодавства позивач звернувся до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON]. Нотаріусом позивачеві було видано лише свідоцтво про право на спадщину на ? частину земельної ділянки площею 12,3364 га. розташованої на території Брагинівської сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області, а постановою від 19.09.2014 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок та через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. За життя [PERSON] сам збудував вказаний житловий будинок, будівництво якого було завершено в 1961 році, проте на той час він не мав можливості визнати своє право власності на збудований будинок, оскільки до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності. До серпня 1992 року оформлення права власності на ці будинки проводили органи місцевого самоврядування на основі висновку про технічний стан будинку, складений у бюро технічної інвентаризації і документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташований зазначений об'єкт, відповідно до листа Держбуду від 23.03.1999 року та п. 3 постанови Кабінету Міністрів від 09.09.2009 року № 1035 «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, спорудженими без дозволу на будівництво». Та після прийняття Верховною Радою Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» ці об'єкти приймають в експлуатацію як самовільно побудовані, але відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність осіб. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Це означає, що правові засади прийняття в експлуатацію об'єктів, побудованих до 05.08.1992 року, відсутні. До того ж як роз'яснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, у період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася в сільській місцевості, а право власності на житловий будинок підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради. Відповідно до довідки Брагинівської сільської ради від 24.09.2014 року № 843 [PERSON], який помер [INFO], дійсно являвся власником житлового будинку [ADDRESS] згідно погосподарської книги № 0069-1 Петропавлівського району Дніпропетровської області. Відповідно до висновку сектору містобудування та архітектури Петропавлівської РДА від 01.10.2014 року № 15 фактичне розташування домоволодіння по [ADDRESS] відповідає існуючий містобудівній документації; земельна ділянка на якій розташований житловий будинок з господарськими спорудами відноситься до території індивідуальної присадибної забудови; всі будівлі що знаходяться на ділянці не перетинають інженерні мережі та відповідають містобудівним нормам. Після закінчення будівництва [PERSON] весь час проживав в даному будинку, і ніхто його право власності на житловий будинок до суду не оспорив. Згідно повідомлення про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру № 142 від 18.09.2014 року у Державному земельному кадастрі відсутні запитувані відомості та кадастровий номер вказаній земельній ділянці не присвоєно. Земельна ділянка була передана [PERSON] на підставі рішення Брагинівської сільської ради від 01 липня 1994 року № 2 і відповідно на підтвердження права власності йому було видано 26.03.1996 року Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП. Закон України «Про Державний земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011 року, тобто вже після отримання [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Таким чином внести до Державного земельного кадастру передбачені Законом України «Про Державний земельний кадастр» відомості про формування земельної ділянки та присвоїти їй кадастровий номер можливо лише за заявою власника. Проте [PERSON], який є власником вказаної земельної ділянки вже помер, а тому відповідно і здійснити таку державну реєстрацію земельної ділянки та отримати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не можливо. Однак не зважаючи на те, що земельній ділянці не присвоєно кадастровий номер, [PERSON] був належним власником цієї земельної ділянки, і його право власності належним чином зареєстровано та підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved