Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до Покровської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він є власником 2/3 частини житлового будинку № 6 по вул. Янтарна м. Покровська Донецької області на підставі Договору дарування посвідченого Першою Красноармійською державною нотаріальною конторою від 20.05.1993 року реєстр 2-1226, який у подальшому було зареєстровано в БТІ м. Красноармійська. Власником іншої 1/3 частини вищевказаного будинку була [PERSON], [INFO], на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Красноармійською державною нотаріальною конторою від 06.02.1985 року, реєстр 758, яке у подальшому було зареєстровано в БТІ м. Красноармійська. З [PERSON] вони мали дуже гарні відносини, позивач допомагав їй з хатніми справами та вести господарство, вони проживали як одна сім'я. Яких-небудь родичів зі слів [PERSON] - у неї не було. Через деякий час, а саме у 2004 році [PERSON] збираючи свої речі сказала позивачу, що дарує йому належну їй частину вищевказаного житлового будинку, та з'їхала з будинку. Більш того, у 2004 році [PERSON] виписалася з житлового будинку № 6 по вул. Янтарна м. Покровська Донецької області (знялася з реєстраційного обліку). З цього часу [PERSON] жодного разу не з'являлась в будинок, не намагалась почати знов проживати у ньому та не заявляла своїх прав на нього. Таким чином, з 2004 року, після того, як [PERSON] з'їхала з займаної нею кімнати (1/3 ч. житлового будинку № 6 по вул. Янтарна м. Покровська Донецької області) у вищевказаному житловому будинку, позивач почав користуватися цією частиною будинку та відкрито проживати і володіти нею. Зараз йому стало відомо, що [PERSON] померла 23 травня 2012 року. Однак, у зв'язку з тим, що договір дарування [PERSON] так і не оформила належним чином під час свого життя, то позивач вимушений звертатися до суду з позовом про визнання права власності. Вважає, що має усі законні права на визнання за собою право власності на 1/3 частину житлового будинку № 6 по вул. Янтарна м. Покровська, про що свідчить наступне: Позивач з 2004 року відкрито проживає у всьому житловому будинку. З цього часу він користується та володіє вищевказаним будинком постійно та безперервно, несе витрати по цьому будинку, робить в ньому ремонт та підтримує його у належному стані. Крім того, за час життя у всьому житловому будинку претензій на вказаний будинок, або його частину - ніхто не заявляв. Позивач просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/3 частину житлового будинку № 6 по вулиці Янтарна (колишня Плеханова) міста Покровська (колишній Красноармійськ) Донецької області. Позивач та представник позивача надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, на позовних вимогах наполягають та просять задовольнити. Представник відповідача Покровської міської ради, до судового зсідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника та справу розглянути на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є власником 2/3 частини житлового будинку № 6 по вул. Янтарна (колишня Плеханова) м. Покровська Донецької області на підставі Договору дарування посвідченого Першою Красноармійською державною нотаріальною конторою від 20.05.1993 року реєстр 2-1226 (а.с.5-6). За інформацією КП «Бюро технічної інвентаризації» від 12.07.2016р. до 1 січня 2013 року будинок 6 по вул.. Янтарна (колишня Плеханова) належав: 2/3 ч. [PERSON], 1/3 ч. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом видане Красноармійською державною нотаріальною конторою від 06.02.1985р. реєстр 758 (а.с.7). Згідно довідок КУ Покровський координаційний комітет самоорганізації населення від 1.12.2016р. [PERSON] дійсно мешкає за адресою: м. Покровськ, вул. Янтарна, буд. 6, з 02.02.1994р. по теперішній час. За даною адресою була зареєстрована та мешкала [PERSON] з 8.12.1979р. по 21.04.2004р.(а.с.9). Технічний паспорт на житловий будинок виготовлено 6.07.2016 р. на імя [PERSON] (а.с.10-13). [PERSON] померла 23.05.2012р. у Красноармійському геріатричному пансіонаті (а.с.14). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 7.12.2016р. [PERSON] померла 23.05.2012р. у віці 87 років, причиною смерті є церебральний атеросклероз з гіпертонією, актовий запис № 415 (а.с.21-22). Згідно інформації, наданої Першою красноармійською державною нотаріальною конторою щодо спадкової справи, щодо майна померлої 23.05.2012 року [PERSON] спадкова справа не відкривалася. Відомості про винесені постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій відсутні. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10-ти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Згідно із ч. 4\~ст. 344 Цивільного кодексу України\~право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Як зазначено в пунктах 9,13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», відповідно до частини першої\~статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Беручи до уваги вищевикладене, суд, враховуючи те, що позивач дійсно відкрито і добросовісно володіє житловим будинком 6 по вулиці Янтарна з 2004 року, інші особи, які б претендували на будинок не встановлені, з чого слідує, що позивач є добросовісним набувачем, тому позовні вимоги щодо визнання права власності на житловий будинок за позивачем за набувальною давністю підлягають задоволенню. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої\~статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). \~

Outcome: approved