Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 4 жовтня 2014 року між нею, [PERSON] , 1988 року народження, та [PERSON] , 1988 року народження, було укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хорольського районного управління юстиції у Полтавській області складено відповідний актовий запис № 92, свідоцтво серія [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають одну дитину - сина [PERSON] , 2015 року народження. Протягом останнього року спільного сімейного життя її з чоловіком відносини поступово погіршувалися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Спільне\~\~сімейне життя не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя та сімейні відносини. Відсутність спільних інтересів, а також відсутність між ними взаєморозуміння та довіри призвели до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Суперечок про місце проживання неповнолітнього сина та майнових спорів між сторонами немає. Спільний з чоловіком син після розірвання шлюбу за попередньою домовленістю залишиться проживати разом із позивачем. Позивач вважає, що надання строку на примирення є недоречним, оскільки спроби примирення між ними з відповідачем в минулому не принесли жодних результатів. Тому це лише погіршить стан їхніх відносин та негативно позначиться на психічному здоров`ї дитини. Після розірвання шлюбу позивач просить відновити її дошлюбне прізвище - [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилася, але в заяві прохала суд провести розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву в якій прохав суд провести розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнає . Суд, з"ясувавши позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку,що позов підлягає до задоволенняз наступних підстав. З наданих до суду доказів, встановлено, що спільне життя позивача та відповідача не склалося, шлюб носить формальний характер. Між сторонами припинені подружні стосунки і відновлювати їх вони не мають наміру. Відповідно до ч.3ст. 105\~Сімейного Кодексу Українишлюб\~припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимогист. 110\~Сімейного Кодексу. Згідно зіст. 24\~СК Українишлюб\~ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позовпро розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно дост. 112 ч.2СК Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2ст.114\~СК Україниу\~разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст. 115Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов пророзірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позовпро розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими,зваженими та обміркованимиі подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі наведеного,

Outcome: approved