Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства. В позові посилається на те, що в 2004 році він познайомився з [PERSON] , між ними виникла взаємна симпатія, яка в подальшому переросла у стосунки. З 2004 по 2006 рік він і [PERSON] проживали однією сім`єю. Коли відповідачка повідомила, що вагітна, то він одразу запропонував узаконити відносини. Відповідачка була не проти, але довгий час відкладали цю подію. Під час вагітності він підтримував [PERSON] , як морально так і матеріально. Перед пологами перейшли прожити до квартири [ADDRESS] , співвласником якої є і відповідачка. [INFO] у них народилась донька - [PERSON] . Зазначив, що без його відома [PERSON] була зареєстрована в органах РАЦС на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, зі слів матері. На момент реєстрації народження доньки в органах РАЦС, вони не були у шлюбі, але проживали разом і він ніколи не відмовлявся від дитини та не був проти того, щоб в свідоцтві про народження у відомостях про батька були вписані його дані. Як вбачається із свідоцтва про народження, батьком зі слів матері вказано - " [PERSON] ", що фактично свідчить факт його батьківства відносно доньки [PERSON] . Зазначив, що від народження доньки визнає себе її батьком, піклується нею. Після народження доньки і по теперішній час вони разом однією сім`єю проживають в [ADDRESS] і він, надалі, постійно спілкується з донькою та проводить час, цікавиться її особистим життям, бере безпосередню участь у її навчанні та вихованні, надає матеріальну допомогу. У них дуже дружні стосунки, донька йому довіряє. Із акту комісії ПП «Ремжитлосервіс» від 23.02.2019 року № 49 вбачається, що він дійсно проживає з 2006 року по теперішній час без реєстрації місця проживання разом із [PERSON] в одній квартирі за адресою: [ADDRESS] , якій належить зазначена квартира. З ними також проживає донька [PERSON] та перебуває на його утриманні. Причиною того, що він одразу не був зареєстрований у встановленому законодавством порядку батьком [PERSON] було те, що таким чином зареєструвати дитину вирішила його цивільна дружина, та про що він дізнався вже через певний час після реєстрації народження [PERSON], тобто в лютому 2019 року, коли його цивільна дружина поставила його до відома, що він для доньки є чужою особою, так як в свідоцтві про народження вона не вказала його прізвища. 25.02.2019 року з листа Департаменту праці та соціального захисту він дізнався про те, що його цивільна дружина одержує державну соціальну допомогу на дитину [PERSON] , як одинока мати. Він запропонував своїй цивільній дружині [PERSON] оформити батьківство в органах РАЦСу, але вона відмовилась. Вказав, що усім навколо було відомо, що він і є батьком [PERSON] та чоловіком [PERSON] Він весь час працював та матеріально підтримував свою сім`ю. На даний час у сім`ї виникли непорозуміння та його цивільна дружина [PERSON] бажає виїхати в Польщу на заробітки та забрати доньку з собою. [PERSON] навчається в школі та не бажає їхати за кордон. Відсутність даного запису про нього, як батька дитини позбавляє його права в повному обсязі виконувати свої батьківські обов`язки. Просить визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Виключити з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] відомості про [PERSON] , як батька дитини. Внести відомості до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши його, [PERSON] батьком дитини. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 квітня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 квітня 2019 року зобов*язано Чернівецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій областінадати копію актового запису про народження [PERSON] , [INFO] та надати інформацію про те, на якій підставі були внесені відомості про батька дитини - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 квітня 2019 року призначено по справі судову молекулярно-генетичну (генотипоскопічну) експертизу та провадження у справі зупинено. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 липня 2019 року провадження у справі поновлено. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 вересня 2019 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, з підстав зазначених в ньому, просила позов задовольнити. Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнала, вказала, що позивачем пропущений строк позовної давності, а тому просила в позові відмовити. Представник третьої особи без самостійних вимог, Служби у справах дітей Чернівецької міської ради - Немилостивий І.А. в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи без самостійних вимог, Чернівецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області в судове засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що проживали з [PERSON] та [PERSON] по сусідству. [PERSON] гарно себе поводив з донькою. [PERSON] називала [PERSON] батьком. В зареєстрованому шлюбі сторони не перебували, однак жили добре. Відомо, що донька була записана на прізвище матері. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] та [PERSON] проживають однією сім*єю, виховують доньку. Відомо, що [PERSON] є батьком [PERSON], постійно доглядає за донькою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] є рідним братом його дружини. Коли [PERSON] і [PERSON] були за кордоном на заробітках, то за донькою [PERSON] доглядала його сестра. В зареєстрованому шлюбі сторони не перебували. [PERSON] називала [PERSON] батьком. Відомо, що з метою отримання пільг, [PERSON] зареєструвала доньку на своє прізвище. Коли [PERSON] їде за кордон, то за донькою доглядає [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] є її рідним братом. З 2005 року він проживає разом з [PERSON] . В 2006 році у них народилася донька [PERSON] . Коли [PERSON] і [PERSON] їхали за кордон, то [PERSON] залишалася на її вихованні, гроші на утримання дитини давав [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що з 2004 по 2006 рік [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім*єю. [INFO] народилася [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження батьками дитини зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Як вбачається з копії актового запису про народження №2047 від 11 жовтня 2006 року підстава запису відомостей про батька є заява матері від 11 жовтня 2006 року (а.с.45). Відповідно до акту ПП «Ремжитлосервіс» від 23 лютого 2019 року [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 2006 року та по даний час. На його утриманні знаходиться донька - [PERSON] , 2006 року народження (а.с.11). Даний факт також був підтверджений показами свідків в судовому засіданні. Позивач [PERSON] визнає себе батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані положеннями Сімейного кодексу України, ст.9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною. Зокрема, згідно статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. За змістом ч. 2, 3 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, при цьому позов про визнання батьківства може бути пред`явлено особою, яка вважає себе батьком дитини. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Як вбачається із висновку експерта №76, молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що [PERSON] , [INFO] , може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , ймовірність батьківства становить 99,99%, таким чином батьківство практично доведене. (а.с. 74 - 76). З урахуванням наведеного, суд вважає, що визнання факту батьківства відносно дитини є необхідним для її повноцінного фізичного, духовного та морального розвитку. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сім*я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання батьківства є законними та обґрунтованими. В судовому засіданні не наведено жодних обставин, які б свідчили про протилежне. Щодо заяви представника відповідачки про застосування строку позовної давності слід зазначити наступне. Відповідно до статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У частині другій цієї статті закріплено, що до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. На підставі викладених норм сімейного права можна зробити наступні висновки. Законодавець у частині першій статті 20 СК України закріпив вичерпний перелік статей цього Кодексу і відповідно вимог, що випливають із сімейних відносин, до яких застосовується позовна давність. До цього переліку належить у відповідності до частини другої статті 129 СК України вимога про визнання батьківства особою, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком. Тому положення частини другої статті 129 СК України, яке є спеціальним, не може бути поширене на положення про визнання батьківства, передбачені у статті 128 СК України. Таким чином, заява представника відповідачки про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню до вимоги про визнання батьківства в порядку статті 128 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved