Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , Третя особа: Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та м.Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якій просить визнати за [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності на 66/100 частин земельної ділянки, загальною площею 0,0740 га, кадастровий № 6325157900:00:014:0074 розташованої за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] , а також припинити право спільної сумісної власності на зазначену земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер її син - [PERSON] . У встановлений законом шестимісячний термін позивач звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини до Харківської районної державної нотаріальної контори та була заведена спадкова справа № 989/2018. 10 липня 2019 року державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Кормілець Ю.М. [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , реєстровий № 3-663 предметом якого стали 66/100 часток житлового будинку. Але крім зазначених часток житлового будинку у якості спадкового майна після смерті сина позивача залишилася частина земельної ділянки загальною площею 0,0740га, кадастровий № 6325157900:00:014:0074 розташованої за адресою: [ADDRESS] . В зазначеному державному акті зазначено, що земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Раніше житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належав наступним співвласникам: в 66/100 частинах - [PERSON] на підставі договору дарування р.№ 1373 від 23.09.2000р. посвідченого приватним нотаріусом Харківського райнотокругу Полторацькою Л.М. в 34/100 частинах - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу р. № 2255 від 29.09.2011р. посвідченого приватним нотаріусом Харківського райнотокругу Десятниченко О.В. В свою чергу [PERSON] отримав 34/100 частини житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , за зазначеним договором купівлі-продажу саме від [PERSON] . Також за договором купівлі-продажу р. № 2255 від 29.09.2011р. від [PERSON] до [PERSON] перейшла у власність уся належна на праві власності частка земельної ділянки. В свою чергу розмір частки земельної ділянки в договорі зазначений не був. В зв`язку з викладеними обставинами 10 липня 2019р. державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Кормілець Ю.М. позивачу була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих.№ 2615/02-31 згідно якої в зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують факт наявності спадкового майна на земельну ділянку що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з неможливістю оформлення спадкових прав. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04.11.2019 провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.01.2020 клопотання про витребування доказів задоволено Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13.03.2020 підготовче провадження у справ закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи - Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та м.Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасноі належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. [INFO] помер син позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть виданим 16 листопада 2018р. Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області серія [NUMBER] . Факт родинних стосунків позивача з померлим підтверджується Свідоцтвом про народження [PERSON] , виданим 28 червня 1991р. Палацом новонароджених м. Харкова, серія [NUMBER] в якому [PERSON] зазначена як матір. У встановлений законом шестимісячний термін позивач звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини до Харківської районної державної нотаріальної контори та була заведена спадкова справа № 989/2018. 10 липня 2019 року державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Кормілець Ю.М. позивачу видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , реєстровий № 3-663 предметом якого стали 66/100 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться в [ADDRESS] . Також у якості спадкового майна, після смерті сина, залишилась частина земельної ділянки земельної ділянки загальною площею 0,0740га, кадастровий № 6325157900:00:014:0074 розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 029709 виданим 28 листопада 2007р. на земельну ділянку загальною площею 0,0740га, кадастровий № 6325157900:00:014:0074 розташованої за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. В зазначеному державному акті зазначено, що земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Попередньо житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належав: - в 66/100 частинах - [PERSON] на підставі договору дарування р.№ 1373 від 23.09.2000р. посвідченого приватним нотаріусом Харківського райнотокругу Полторацькою Л.М. - в 34/100 частинах - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу р. № 2255 від 29.09.2011р. посвідченого приватним нотаріусом Харківського райнотокругу Десятниченко О.В. Викладене підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна що до об`єктів нерухомого майна № 18191371 від 21.09.2019р. В свою чергу [PERSON] отримав 34/100 частини житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , за зазначеним договором купівлі-продажу саме від [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу. Також за договором купівлі-продажу р. № 2255 від 29.09.2011р. посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В. від [PERSON] до [PERSON] перейшла у власність уся належна на праві власності частка земельної ділянки (п.1 зазначеного договору). В свою чергу розмір частки земельної ділянки в договорі зазначений не був. В зв`язку з викладеними обставинами 10 липня 2019р. державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Кормілець Ю.М. позивачу видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих.№ 2615/02-31 згідно якої в зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують факт наявності спадкового майна на земельну ділянку що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з неможливістю оформлення спадкових прав. Згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 21.09.2019р. земельна ділянка кадастровий № 6325157900:00:014:0074, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , знаходиться в приватній власності. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна що до об`єктів нерухомого майна № 181914007 від 21.09.2019р. за об`єктом пошуку земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] розміщена інформація виключно про житловий будинок за зазначеною адресою. Згідно ч.1,2 ст.355, ч.1 ст.356, ч.1 ст.357 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ч.1, 2 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. За ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленомустаттею 364 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків). За ст. ст.1225, 1226 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно п. в ч. 2ст. 89 Земельного кодексу України, у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема співвласників жилого будинку. Частинами 3,4,5 зазначеної статті передбачено, що, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»,якщо до вирішення спору між співвласниками житлового будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, слід виходити з розміру його частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. У відповідності до правил ст.120 Земельного Кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу). У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно зі ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. За правилами ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Судом встановлено, що [PERSON] належало 66/100 частин земельної ділянки загальною площею 0,0740га, кадастровий № 6325157900:00:014:0074 розташованої за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що повністю підтверджується сукупністю доказів, а саме: витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ - 6306680742018 від 01.11.18р., згідно якого земельна ділянка кадастровий № 6325157900:00:014:0074, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,0740га перебуває в приватній власності, копією Технічного паспорту не житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який виготовлено 24 квітня 2019р. КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації", згідно якого житловий будинок фактично розділений на дві частини, має два окремі входи, дві квартири та має поділ земельної ділянки під будинком, відповідно до поділу то користування будинком з встановленим парканом; договором дарування від 23 вересня 2000р. посвідченим приватним нотаріусом Харківського районного нотаріально округу Харківської області Полторацькою Л.М., р.№ 1373, згідно якого [PERSON] отримав в дар 66/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; квитанціями про сплату земельного податку, відповідно до яких нарахування податку та його сплата відбувалась співвласниками в різних сумах відповідно до частки в житловому будинку. Також, відповідно до інформації Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 24.01.2020 р. №189/02.14, після померлого [INFO] [PERSON] з заявою про прийняття спадщини на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця зверталась мати померлого, [PERSON] . Заяв від інших спадкоємців до держнотконтори не поступало. Посвідчені заповіти від імені [PERSON] відсутнію В судовому засіданні встановлено та підтверджено належними доказами, що [PERSON] , який помер [INFO] , належало 66/100 частин земельної ділянки загальною площею 0,0740га, кадастровий № 6325157900:00:014:0074 розташованої за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його мати [PERSON] , яка не може оформити свої спадкові права у позасудовому порядку, у звя`язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт наявності спадкового майна на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином суд вважає необхідним задовольняючи позов визнати за [PERSON] , право власності на 66/100 частин земельної ділянки, загальною площею 0,0740 га, кадастровий № 6325157900:00:014:0074 розташованої за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] , а також припинити право спільної сумісної власності на зазначену земельну ділянку.

Outcome: approved