overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів. В позові зазначає, що відповідно до Рішення Літинського районного суду від 10.08.2001року із нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , потім рішенням від 13.12.2006року змінено розмір аліментів та стягнуто 1/2 заробітку , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Він постійно сплочував аліменти відповідно до рішення суду. На даний час , починаючи із лютого 2016 року син [PERSON] проживає разом із батьком та перебуває на повному його утриманні.Однак мати неповнолітнього продовжує отримувати аліменти та розпоряджатись ними на власний розсуд. Дана обставина змусила звернутись до суду, тому просить припинити стягнення із нього аліментів, так як із ним проживає неповнолітній син, натомість стягнути на його користь аліменти із матері. В судовому засіданні позивач позов підтримав частково. Просить припинити стягнення із нього аліментів , однак від стягнення на його користь аліментів із [PERSON] відмовляється. Пояснив, що із лютого 2016 року син виявив бажання проживати із ним. Він повністю забезпечує сина усім необхідним, однак продовжує сплачувати аліменти мамі дитини із якою дитина не проживає. Відповідачка в судове засідання не з'явилась подала заяву про розгляд справи без її участі. Вислухавши учасників процесу, вивчивши документи, які є у справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі мають сина [PERSON]. Про це свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.8) . Із копій рішень (а.с.6-7) видно , що із позивача [PERSON] на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] розміром 1/2 заробітку , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Довідка Кулизької сільської ради та акт обстеження матеріально-побутових умов (а.с.8-9) підтверджує, що з лютого 2016року неповнолітній [PERSON] проживає разом з батьком. Згідно із ч. 1 ст. 8 Сімейного кодексу якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім"ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред"явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи те, що з моменту постановлення судового рішення про стягнення аліментів, істотно змінилися обставини, що існували на час його прийняття, зокрема, щодо місця проживання дитини, а також її утримання, суд вважає позовні вимоги [PERSON] у частині звільнення його від сплати аліментів підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

До суду звернувся гр. [PERSON] з заявою про встановлення належності документу , а саме що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Серія 111 -ОД № 046644 виданий на ім.,я [PERSON] згідно рішення сесії Лиманської селищної Ради Роздільнянського району Одеської області від 17.09.1996 року в розмірі 0,15 га та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 118 належить йому . Встановлення даного факту необхідно йому для звернення в відповідні державні органи Вимоги заявник підтримав та в заяві пояснив , що внаслідок помилки при написанні прізвища в державний акт було помилково вказано « [PERSON] « , замість « [PERSON] « Лиманська селищна рада Роздільнянського району не заперечувала проти задоволення вимог та просила розглядати справу за їх відсутності. , суд розглядає заяву за їх відсутності. В судовому засіданні встановлено , що державний акт на право приватної власності серія 111-ОД № 046644 виданий на ім.,я [PERSON] згідно рішення сесії Лиманської селищної Ради Роздільнянського району Одеської області від 17.09.1996 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 118 був виданий заявнику з помилковим неправильним , невірним написання прізвища. Матеріалами справи встановлено, що згідно наданих доказівправильне прізвище " [PERSON]". Вказані обставини свідчать про те, що дійсно при оформленні державного акту на право приватної власності на земельну ділянку була допущена помилка в написанні прізвища , виправлення якої і потребує заявник В теперішній час заявник бажає розпорядитися майном по своєму бажанню , але через неправильне написання дати прийняття рішення сесії оформити своє волевиявлення неможливо.. Суд вивчивши матеріали справи , вивчивши заяву заявника вважає за необхідне встановити факт належності вказаного державного документу її власнику. Встановлення факту не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судовий збір по справі сплачено заявником при зверненні до суду в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

До суду звернувся з заявою [PERSON] про усиновлення дітей його дружини від першого шлюбу [PERSON]-[INFO] та дочки [PERSON]-[INFO], які після одруження заявника з матір'ю вищезгаданих дітей проживають разом із в сім'ї заявника і знаходяться на спільному утриманні та вихованні. Практично заявник став батьком для дітей своєї дружини від першого шлюбу і постійно піклується про них. На даний час заявник має з дружиною одну спільну дитину та утримує двох її дітей від першого шлюбу. Батько дітей [PERSON] 1980 р/н позбавлений батьківських прав відносно доньки [PERSON] та сина [PERSON] рішенням Володимирецького районного суду від 20 грудня 2012р. В судовому засіданні заявник підтримав свою заяву і пояснив суду, що він хоче щоб замінити батька дітям його дружини від першого шлюбу, вони його називають батьком і щоб в них була повноцінна сім"я. Представник заінтересованої особи пояснив суду, що заявник має де проживати, веде з дружиною підсобне господарство і він може усиновити дітей його дружини від першого шлюбу [PERSON] та [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи приходить до висновку про задоволення заяви. Відповідно до висновку про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам дитини від 29 серпня 2014р. №576 усиновлення [PERSON] та [PERSON] заявником є доцільним. І воно відповідає інтересам дітей. Актом обстеження умов проживання від 29.08.2014р. підтверджено наявність необхідних матеріально-побутових умов для виховання дітей. Згідно висновків про стан здоров"я [PERSON] не має медичних протипоказань. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з заявою у якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] який зареєстрований відділом державної реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції у Луганській області 10 серпня 2012 року, актова запис №124. Після розірвання шлюбу встановити прізвище [PERSON]. . Свої вимоги мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем від якого має малолітню дочку [PERSON] [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось вони втратили один до одного відносини які були до реєстрації шлюбу, не ведуть спільного господарства, склався різний бюджет. Останнім часом відповідач матеріально не забезпечує сім'ю. З серпня 2016 року мешкають один від другого окремо та шлюбні відносини між ними фактично припинилися. Подальше знаходження з відповідачем у зареєстрованому шлюбі суперечило б її інтересам. Спір щодо місця мешкання доньки відсутній , вона мешкає з нею. Позивачка [PERSON] до судового засідання не прибула , однак повідомила суд, що позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу без її участі . Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, також просив розірвати шлюб з позивачкою, не заперечував щоб дитини залишилась жити з матір'ю . Заперечень проти позовних вимог не надав. Оскільки сторони у попереднім судовому засіданні досягли згоди одна сторона підтримала заявлені позовні вимоги, друга сторона їх визнала маються підстави згідно ст.130, ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалити рішення. Дослідивши матеріали справи у повному обсязі суд приходить до думки про задоволення заявлених позовних вимог. Відповідно до ч . 2 ст.112 СК України "Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення ." Як слід з свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 10 серпня 2012 року у відділі державної реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції у Луганській області , актова запис № 24. (а.с.6) З свідоцтв про народження сторони мають дитину [PERSON] [INFO].(а.с.8) Згідно довідки від 29 жовтня 2014 року позивачка [PERSON] взята на облік як особа переміщена з тимчасової окупованої території України разом зі своєю малолітньою дочкою. (а.с.7) Сторони є громадянами України відповідно наданих паспортів. (а.с.4-5) Таким чином було доведено, що позивач та відповідач не бажають знаходитись разом у шлюбі , живуть окремо один від другого, не ведуть сумісного господарства , з таких підстав вимоги позивача законні та підлягають задоволенню, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Сторони досягли згоди про знаходження та життя дитини з матір'ю . Позивачка просила після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з позовною заявою у якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] який був зареєстрований 04 грудня 2007 року виконавчим комітетом Мусіївської сільської ради Міловського району Луганської області, актова запис №06 Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу мають з відповідачем неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], який зараз проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Однак спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідач влаштовував постійні скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей та в громадських місцях що ображало її честь і гідність. Постійні необргунтовані претензії зробили спільне життя нестерпимим. На підставі цього погіршилось її самопочуття вона постійно перебуває в стані стресу. При цьому відповідач не бере участі у матеріальному забеспеченні сім'ї. Спільного господарства не веде з липня 2014 року, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, втрачені всі духовні та фізичні зв'язки. Зараз вона бажає утворити нову сім'ю з іншою людиною, чекає від нього дитину Позивачка [PERSON] до судового засідання не прибула однак у своєї заяві повідомила про можливість розгляду справи за її відсутністю , позовні вимоги вона підтритмує наполягає на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу просила змінити її прізвище на дошлюбне «[PERSON]», дитину залишити жити разом з нею. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, однак повідомив суд у своєї заяві про те що позовні вимоги він визнає просить розглянути справу за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи у повному обсязі суд приходитьдо думки про можливе задоволення позовних вимог, оскільки: Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України "Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення." Як слід з свідоцтва про шлюб сторонами був зареєстрований шлюб 04 грудня 2007 року виконавчим комітетом Мусіївської сільської ради Міловського району Луганської області актова запис №06 .(а.с.9) Відповідно до свідоцтва про народження сторони мають дитину сина, [PERSON] [INFO]. (а.с.10) За довідкою яка дана позивачу [PERSON] слід, що вона знаходиться на обліку по вагітності вагітність 19-20 неділь. (а.с.11) Відповідно копії паспортів позивачка та відповідач є громадянами України. (а.с.4-7,8) Таким чином було встановлено, що позивач не бажає жити разом з відповідачем, який також не бажає жити разом з позивачем, сторони мають сумісну дитину, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Оскільки позивачка бажає утворити нову сім'ю є вагітною від другого чоловіка з таких підстав позовні вимоги належить задовольнити. Сторони погодилися про залишення дитини проживати подалі з позивачем матерію. Позивачка наполягала на зміну прізвища після розірвання шлюбу, просила змінити на до шлюбне «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з позовною заявою у якій просить розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON] який був зарестрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Міловського районного управління юстиції Луганської області 01 серпня 2009 року актовий запис № 29. Свої вимоги мотивує тим, що за час шлюбу був народжений син [PERSON] [INFO]. Спільне життя не склалось з відповідачкою, через відсутність взаєморозуміння між ними, розхожістью поглядів на сімейні відносини, що робить спільне життя нестерпимим. З лютого 2017 року фактичні шлюбні відносини між ними припинені з того часу мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Просив не надавати часу для примирення, оскільки таке не можливо та стане перепоною для створення ним нових сімейних відносин та буде суперечити його та відповідачки інтересам. Питання про сина вони вирішили між собою він повинен залишитись жити з матерю. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав послався на вище означені обставини. Відпвідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала і пояснила, що також не бажає жити разом з позивачем. Просила залишити сина після розірвання шлюбу жити з нею, прізвище змінювати не бажає. Оскільки сторони у попередньому судовому засіданні досягли згоди одна сторона підтримала заявлені позовні вимоги, друга сторона їх визнала маються підстави згідно ст.130, та ч. 4 ст.174 ЦПК України ухвалити рішення. Вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у повному обсязі суд приходить до думки про задоволення заявлених позовних вимог, оскільки відповідно до ч. 2 ст.112 СК України "Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення." Як слід з свідоцтва про шлюб, сторони зареєстрували шлюб 01 серпня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Міловського районного управління юстиції Луганської області, актова запис № 29. /а.с.8 / Згідно свідоцтва про народження сторони мають сина [PERSON] [INFO]./а.с.7/ З копії паспортів слід, що позивач та відповідачка є громадянами України /а.с.4-6, 9-10/ Таким чином було встановлено, що позивач не бажає знаходитись у шлюбі з відповідачкою, відповідачка також не бажає жити разом з позивачем, вимоги позивача законні та підлягають задоволенню збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та їх дітей що має істотне значення. Після розірвання шлюбу залишити прізвище відповідачу шлюбне «[PERSON]». Крім того позивач не заперечував проти того, щоб дитина після розірвання шлюбу залишилась жити з відповідачкою, відповідачка цьому не заперечувала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

До суду звернувся позивач з даним позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування свого позову позивач вказує, що з відповідачем було укладено шлюб -05.09.1998 р. р., який було зареєстровано у відділі РАЦС Петропавлівського РУЮ Дніпропетровської області за актовим записом № 61.. Від сумісного шлюбу у них є дитина - син [PERSON] , [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося , в результаті певних життєвих ситуацій вони втратили почуття поваги та любові одне до одного і тому подальше збереження шлюбу між ними є неможливим. Спору про розподіл спільного майна подружжя у них немає. Питання про місце проживання дитини вони вирішили мировою угодою. Позивач подав заяву за місцем роботи про стягнення аліментів на дитину. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] , і.п.н. - [NUMBER] та [PERSON] , і.п.н. - [NUMBER] , який було зареєстровано 05.09.1998 р. відділом РАЦС Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Після розірвання шлюбу не заперечує щодо залишення за відповідачем шлюбного прізвища - " [PERSON]". Позивач у судове засідання не з'явився . У своїй заяві просить суд розглянути справу без нього . Позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не з'явилася. Надала суду заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутності та розірвати шлюб. Суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін , на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони дійсно уклали шлюб , тобто перебувають у шлюбних відносинах і від даного шлюбу мають спільну дитину. Судом також встановлено, що подальше спільне життя між сторонами неможливе, між ними постійно виникають непорозуміння , конфлікти , що привело до розриву шлюбно-сімейних відносин . На думку суду така ситуація є неможливою для подальшого спільного життя та збереження шлюбу , а примирення між сторонами неможливе . Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Частина 2 ст. 112 передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи всі вищезазначені обставини, ситуацію, яка склалась, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Також суд дійшов висновку про стягнення з відповідача судових витрат, що були понесені позивачем при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

До суду звернувся представник Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 Житомирської обласної ради головний лікар Гусак О. Я. з вищевказаною заявою у зв`язку з необхідністю госпіталізації пацієнта в психіатричний стаціонар через наявність тяжкого психічного розладу. У судовому засіданні лікарем-психіатром заяву підтримано. Прокурор також вважає, що заява лікаря-психіатра має бути задоволена. Згідно з висновком Психіатричної ЛКК від 13 листопада 2019 року № 1145 перебування пацієнта у судовому засіданні є недоцільним (а.с. 7). Лікар підтримала вказане клопотання, зазначивши, що психічний стан [PERSON] дуже важкий, агресивно налаштований до оточуючих його людей. Учасники справи не заперечували щодо проведення судового засідання без участі особи, стосовно якої вирішується питання про примусове лікування, з огляду на стан його здоров`я. За умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядається судом за місцезнаходженням зазначеного закладу (ч. 1 ст. 339 ЦПК України) протягом 24 годин (ч. 1 ст. 341 ЦПК України) в порядку окремого провадження (п. 9 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Згідно з Висновком комісії лікарів-психіатрів від 13 листопада 2019 року пацієнт перебуває в гострому психотичному стані, виявляє тяжкий психічний розлад. Ненадання своєчасної психіатричної допомоги може призвести до погіршення психічного стану і завдати шкоду його здоров`ю та здоров`ю оточуючих. Пацієнт потребує лікування в умовах Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 в порядку примусової госпіталізації (а.с. 2). Згідно зі статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження й лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, унаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, а також діагоз [PERSON] , суд дійшов висновку, що заява про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] має бути задоволена. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

До суду звернувся представник Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 Житомирської обласної ради головний лікар Гусак О. Я. з вищевказаною заявою у зв`язку з необхідністю госпіталізації пацієнта в психіатричний стаціонар через наявність тяжкого психічного розладу. У судовому засіданні лікарем-психіатром заяву підтримано. Прокурор також вважає, що заява лікаря-психіатра має бути задоволена. Згідно з висновком Психіатричної ЛКК від 24 жовтня 2019 року № 1089 перебування пацієнта у судовому засіданні є недоцільним (а.с. 4). Учасники справи не заперечували щодо проведення судового засідання без участі особи, стосовно якої вирішується питання про примусове лікування, з огляду на стан здоров`я. За умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядається судом за місцезнаходженням зазначеного закладу (ч. 1 ст. 339 ЦПК України) протягом 24 годин (ч. 1 ст. 341 ЦПК України) в порядку окремого провадження (п. 9 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Згідно з Висновком комісії лікарів-психіатрів від 24 жовтня 2019 року пацієнт перебуває в гострому психотичному стані, виявляє тяжкий психічний розлад. Ненадання своєчасної психіатричної допомоги може призвести до погіршення психічного стану і завдати шкоду його здоров`ю та здоров`ю оточуючих. Пацієнт потребує лікування в умовах Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 в порядку примусової госпіталізації (а.с. 2). Згідно зі статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження й лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, унаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] має бути задоволена. З огляду на наведене,

Outcome: approved