Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання за нею права власності на майно колгоспного двору - житловий будинок, що знаходиться за адресою:\~ с.Стеблівка, вул.Гагаріна,35, Хустського району Закарпатської області з належними до нього господарським будівлями та спорудами. Заява мотивована тим, що 19 серпня 2016 року помер її батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ФМ №214006 від 21.08.2016 року\~ виданим виконавчим комітетом Стеблівської сільської ради. Її мати [PERSON] померла раніше - 29.05.2007 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №046191 від 29.05.2007 року, виданим виконавчим комітетом Стеблівської сільської ради Хустського району. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. До складу спадщини у відповідності до ст. 1218 Цивільного кодексу\~ України ввійшли всі права та обовязки, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.\~\~ Спадкове майно складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: Хустський район, с.Стеблівка, вул.Гагаріна,35, та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0755 га за тією ж адресою. Житловий будинок за адресою с.Стеблівка, вул.Гагаріна,35 (раніше адреса вул.Гагаріна,334) був побудований батьками позивачки, як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок, 1959 року і належав колгоспному двору, головою якого був батько позивачки - [PERSON] згідно свідоцтва про право власності колгоспного двору на житловий будинок від 22.03.1989 року, виданого виконкомом Хустської районної ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Хустської районної ради народних депутатів №50 від 06.03.1989 року. Будинок зареєстрований в Хустському БТІ\~ 22.03.1989 року за колгоспним двором, головою якого являється [PERSON], про що зроблений запис в реєстрову книгу №3, стр. 195 за реєстровим №378. 12.07.2018 року позивачка отримала в Хустській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку. Щодо житлового будинку, то після перевірки документів нотаріусом, позивачці було роз»яснено, що отримати свідоцтво про право на спадщину на будинок неможливо, оскільки житловий будинок зареєстровано як власність колгоспного двору, головою якого є спадкодавець, при цьому у свідоцтві не перераховані усі члени колгоспного двору та не визначені їх частки. Свідоцтво на право власності на жилий будинок колгоспного двору мало бути переоформлене на фізичних осіб - членів колгоспного двору, так як колгоспні двори припинили своє існування у звязку із прийняттям Закону Української РСР «Про власність» від 7 лютого 1991 року. Таким чином, на сьогоднішній день, позивачка як\~ спадкоємець за законом після смерті [PERSON] не може прийняти спадщину на будинок, оскільки будучи головою колгоспного двору, [PERSON] після припинення існування колгоспних дворів не оформив у встановленому порядку свідоцтво про право власності на будинок. Оскільки спадкодавець був членом колгоспу, виконавчим комітетом Хустської районної Ради народних депутатів було видано свідоцтво на право власності колгоспного двору на житловий будинок, яким посвідчено, що в цілому житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с.Стеблівка, вул.Гагаріна,35 Хустського району, дійсно належить колгоспному двору, головою якого являється [PERSON]. Позивачка є єдиною спадкоємицею за законом після смерті батька, яка претендує на спадкове майно. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.\~ У відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту,\~ визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Вимоги позовної заяви підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Стеблівської сільської ради в судове засідання не зявився. Сільський голова [PERSON] подав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнають, не заперечують щодо їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи та виходячи з доданих до позовної заяви письмових доказів, суд приходить до висновку, що позов [PERSON]\~ підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності колгоспного двору на житловий будинок, від 22.03.1989 року виданого Виконкомом Хустської районної Ради народних депутатів, житловий будинок за адресою с.Стеблівка, вул.Гагаріна,35 Хустського району належить колгоспному двору, головою якого являвся [PERSON]. Правовий режим колгоспного двору визначався положеннями ЦК УРСР. Колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об»єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Згідно ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.\~ Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років поспіль до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (у цей строк не включаються час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, а також хвороба). Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних Колгоспний двір припинив своє існування 15.04.1991 р. з прийняттям ЗУ «Про власність». Оскільки право власності на житловий будинок в с.Стеблівка, вул.Гагаріна,35 Хустського району було зареєстровано у встановленому порядку, відповідно до діючого на той час законодавства, як власність колгоспного двору, головою якого на момент припинення існування колгоспних дворів був [PERSON], відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР він мав набути право власності на будинок. Після смерті [PERSON] спадкоємицею за законом є його дочка [PERSON] Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.07.2018 року, згідно ст.1261 ЦК України спадкоємицею зазначеного в цьому свідоцтві майна [PERSON] є його дочка [PERSON] Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 0,0755 га, що розташована у с.Стеблівка, вул.Гагаріна,35 Хустського району Закарпатської області, що належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ЗК-013 №20796, виданого на підставі рішення 14 сесії 22 скликання Стеблівської сільської ради від 26 грудня 1997 року. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до вимог ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, доведений та підлягає до задоволення.

Outcome: approved