Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до\~суду із\~позовом,\~в якому\~просить стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони з 19 червня 2015 року перебувають у шлюбі,\~ під час від якого в них народився син - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що більше трьох років сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, а відповідач добровільно будь-які кошти на утримання сина не надає. Наголошує, що позивач самостійно несе витрати на утримання дитини, а згоди щодо розміру аліментів між сторонами не було досягнуто. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 02 червня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Позивачем подано до суду заяву, відповідно до змісту якої позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить провести судовий розгляд справи, призначений на 30 червня 2021 року об 11:00, за відсутності позивача. Відповідачем подано до суду заяву, відповідно до змісту якого відповідач щодо задоволення позовних вимог не заперечує та просить провести судовий розгляд справи за відсутності відповідача. У відповідності до положень ч.3 ст.211, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на основі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. У відповідності до наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19.06.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19 червня 2015 року, про що складено відповідний актовий запис №1044. Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.01.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: [PERSON] , [PERSON] . Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою Управлінням ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради від 04.03.2020, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що відповідає зареєстрованому місцю проживання [PERSON] , зазначеному у паспорті громадянина України [PERSON] та відповіді Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради на запит щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] . Як встановлено із наявної у матеріалах справи заяви [PERSON] від 30.06.2021, відповідач позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів щомісячно, але не менше 50% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Положеннями статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною першою статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями статті 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів у 1/4 частці від доходу батька, яка має стягуватись на утримання його неповнолітнього сина, суд враховує, що відповідачем визнано позовні вимоги у повному обсязі. З урахуванням всіх встановлених обставин суд дійшов висновку про необхідність присудження на користь позивача аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх доходів платника аліментів, але не менше 50% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Із матеріалів справи встановлено, що позивач звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів 12 травня 2021 року, а тому аліменти підлягають присудженню саме з цієї дати. Положеннями статті 430 ЦПК України закріплено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI. Враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved