Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цією заявою і просила встановити факт її проживання однією сім'єю у період часу з 06.10.2009 року по [INFO] з [PERSON], який помер [INFO] На обґрунтування своєї заяви повідомила, що [INFO] року помер [PERSON]., після смерті якого відкрилась спадщина на майно, що залишилось після його смерті. За життя [PERSON] мав першу групу інвалідності та був визнаний недієздатним, оскільки страждав на захворювання, за яким потребував постійного догляду. Її ([PERSON].) з 06.10.2009 року було призначено опікуном, після чого, та до дня смерті [PERSON], тобто до [INFO] року, вони проживали однією сім'єю [ADDRESS]. Сімейні відносини між ними було створено на підставах не заборонених законом та таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з'явилася, попередньо подала до суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримала повністю, заяву просила задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Представник заінтересованої особи - Другої тростянецької державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, однак на адресу суду від завідувача нотаріальної контори Кощеєвої Г.С. надійшла заява, у якій остання, просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника контори та зазначила, що не заперечує проти задоволення заяви. Відповідно до ч. 2ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши докази та надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення обґрунтована та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 статті 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, шо мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали разом зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини. Стаття 3 СК України передбачає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ч.4 ст. 3 СК України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування", а саме у пункті 21 передбачено, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем у шлюбі. Таке право можуть мати й інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на майно, що залишилось після його смерті. За життя [PERSON] мав першу групу інвалідності та був визнаний недієздатним, оскільки страждав на захворювання, за яким потребував постійного догляду. [PERSON] з 06.10.2009 року було призначено опікуном, після чого та до дня смерті [PERSON], тобто до [INFO] року вони проживали однією сім'єю [ADDRESS]. Сімейні відносини між ними було створено на підставах не заборонених законом та таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості. Із свідоцтва про смерть від 16.05.2017року, виданого Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, видно, що [PERSON] помер [INFO], про що складено відповідний актовий запис№ 69 років. Із рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 06.10.2009року видно, що [PERSON] призначено опікуном над недієздатним двоюрідним братом [PERSON] Із пояснень свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] видно, що [PERSON] з 06.10.2009 року призначено опікуном [PERSON] і з того часу вони проживали однією сім'єю до дня його смерті. [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON], вони мали спільний бюджет, кошти витрачали на свої потреби. Ці докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи, приймаючи до уваги норми діючого матеріального закону, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. Встановлення факту, про який просить заявниця має для неї юридичне значення, оскільки дає право на прийняття спадщини, іншого порядку чи можливості встановити такий факт вона не має. Встановлення такого факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. На підставі ст.ст. 3, 10, 197 ч. 2, 212, 234 ч. 2, 256-258 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved