Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

До Лугинського районного суду Житомирської області звернулося ПАТ\~«Державний експортно-імпортний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 26.02.2008 між позивачем та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту № 0002032329ЕК/2008-02, на підставі якого відповідачу було відкрито кредитну лінію з лімітом заборгованості не більше 14500,00 грн. на строк до 29.01.2010 включно (далі Кредитний договір). У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за договором станом на 22.06.2012 виникла заборгованість за кредитом в сумі 28027,81 грн., яка була присуджена до стягнення рішенням Лугинського районного суду від 29.10.2012. На даний час зазначена заборгованість не стягнута. Станом на 01.02.2017 зобовязання [PERSON] в частині погашення кредиту та процентів залишаються не виконаними та становлять 23290,76 грн., зокрема, борг складається з: 14629,83 грн. заборгованості за процентами; 4374,46 грн. пені, нарахованої на прострочену заборгованість за процентами; 4964,76 грн. пені, нарахованої за прострочену заборгованість за кредитом (основним боргом). З урахуванням викладеного позивач просив стягнути з відповідача на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість в сумі 23290,76 грн. за кредитним договором за період з 28.06.2012 по 01.02.2017 та 1600,00грн. судового збору, сплаченого за подання позову. Від ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" надійшла заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Від [PERSON] надійшли заперечення на позов, у яких він просить відмовити у задоволенні позову та розглядати справу за його відсутності. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про можливість здійснювати розгляд справи за відсутності сторін по наявним у справі документам. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 26.02.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту № 0002032329ЕК/2008-02, на підставі якого відповідачу було відкрито кредитну лінію з лімітом заборгованості не більше 14 500,00 грн. Рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 29.10.2012 року у цивільній справі № 612/577/12 за позовом ПАТ Державний експортно-імпортний банк України до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором позов задоволено. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ Державний експортно-імпортний банк України заборгованість по кредитному договору № 0002032329ЕК/2008-02 від 26.02.2008 року в сумі 28\~027,81 грн. та судовий збір у сумі 280,28 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Така ж правова позиція висловлена і у висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові суду від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15. Відповідно до п. 2.2 ст. 2, пп. 5.2.4 ст. 5 Кредитного договору відповідач зобовязаний сплачувати щомісяця позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 22 % річних, не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем в якому вони були нараховані, та в дату остаточного повернення кредиту. Згідно з п. 3.7 ст. 3 Кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісяця в останній робочий день місяця та/або в дату остаточного повернення кредиту. Проценти нараховуються з дня видачі кредиту по останній робочий день місяця або дату, яка передує даті повного повернення кредиту включно. Відповідно до п. 7.1 ст. 7 Кредитного договору, при неповерненні кредиту в строки, передбачені п. 2.1 та пп. 5.2.6 цього Договору, позичальник сплачує кредитору за кожен день прострочки, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів за кредитом із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу за кредитом у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Згідно з п. 9.2 Кредитного договору договір діє до повного виконання Сторонами взятих на себе за цим Договором зобовязань. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором наданої позивачем від 01.02.2017 року заборгованість відповідача становить 23\~290 грн. 76 коп. і складається з: заборгованості за процентами 14\~629 грн. 83 коп., пені, нарахованої на прострочену заборгованість за процентами 4374,46 грн.; пені, нарахованої за прострочену заборгованість за основним боргом 4964,76 грн. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не було подано та судом не досліджено жодного доказу, який свідчив би про те, що [PERSON] виконуються зобовязання за Кредитним договором. Натомість, відповідачем подано заперечення на позов, у яких він визнає, що позивачем належно виконано умови Кредитного договору. Відповідач жодним чином заявлені до нього позовні вимоги не спростував. А тому суд вважає ці вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 1600,00 грн. Таким чином, відповідачу належить сплатити Банку зазначену суму на відшкодування понесених ними судових витрат. На підставі ст. 509, 526, 530, 1049,1054 ЦК України,

Outcome: approved