Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, вказавши третьою особою на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] Малолітня [PERSON], яка є дочкою [PERSON], є власником 1/2 частки житлового будинку, що розташований за адресою: Луганська область, м. Кремінна, вул. Пірогова, 28, де вона зареєстрована. За вказаною адресою також зареєстрований її дідусь [PERSON] Власником другої половини вищезазначеного житлового будинку є [PERSON], який є сином [PERSON], і який є третьою особою на стороні позивача у зазначеній цивільній справі. На даний час відповідач не є власником зазначеного житлового будинку та з 2014 року, тобто більше трьох років, за вказаною адресою не проживає. У цьому ж році відповідач зібрав всі свої речі та виїхав у невідомому напрямку, його місцезнаходження та місце проживання позивачу невідоме. Також у позові зазначається, що на розгляді у Кремінського районного суду Луганської області перебуває кримінальне провадження відносно [PERSON] В той же час, факт реєстрації відповідача створює перешкоди для законного представника позивача в оформленні субсидії, оскільки остання не має можливості отримати довідку про його доходи. У звязку із викладеними обставинами позивач просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням. В судовому засіданні законний представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та зазначила, що відповідач [PERSON] у 2014 році виїхав за межі України та з цього часу не проживає за місцем реєстрації за адресою: Луганська область, м. Кремінна, вул. Пирогова, 28, що створює перешкоди для оформлення субсидії на цей будинок. Крім того, на даний час [PERSON] перебуває у розшуку у звязку із розглядом стосовно нього Кремінським районним судом кримінального провадження. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надійшло, відзив на позов він також не подав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій вказав, що проти позову не заперечує та просить розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що відповідач [PERSON] дійсно з 2014 року за місцем реєстрації не проживає, його місцезнаходження невідоме. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки ним не повідомлялися, відзиву на позову він не подав, у той час як позивач не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, про що судом була постановлена відповідна ухвала. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] у 2014 році виїхав за межі України і з того часу за місцем реєстрації за адресою: Луганська область, м. Кремінна, вул. Пирогова, 28 вони його не бачили. Заслухавши законного представника позивача та свідків, повно, всебічно і обєктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані суду докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], яка є дочкою [PERSON], на підставі договору дарування житлового будинку від 25 вересня 2012 року набула права власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: Луганська область, м. Кремінна вул. Пирогова, 28. Власником іншої частини зазначеного житлового будинку згідно з тим же договором дарування є інший обдарований третя особа [PERSON] (а.с. 9-10). Зазначені обставини також підтверджуються витягом про державну реєстрацію прав № 35814462 від 11.10.2012 та технічним паспортом на зазначений житловий будинок (а.с. 11, 14). Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої адміністратором відділу адміністративних послуг виконавчого комітету Кремінської міської ради Луганської області за № 4057 від 05.07.2018, відповідач [PERSON], який є батьком законного представника позивача [PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 16). Зазначені обставини також підтверджуються домовою книгою на вказаний житловий будинок (а.с. 12-13). З характеристики обстеження житлово-побутових умов від 10.07.2018, підписаною депутатом та секретарем Кремінської міської ради, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], однак, зі слів сусідів, за даною адресою не проживає (а.с. 15). Також з витягу із сайту "Судова влада Україна" з офіційної веб-сторінки Кремінського районного суду Луганської області вбачається, що у провадженні судді цього суду Акулова Є.М. перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у посяганні на територіальну цілісність і недоторканість України (а.с. 17-19). Як зазначається у ст. 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цією особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316, 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин. У звязку з цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку за адресою: Луганська область, м. Кремінна, вул. Пирогова, 28, в якій залишається зареєстрованим її дід відповідач [PERSON], який не проживає за адресою своєї реєстрації з 2014 року, тобто понад один рік, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні характеристикою обстеження житлово-побутових умов від 10.07.2018 та показаннями свідків, і що створює перешкоди для законного представника малолітнього позивача в оформленні субсидії на цей будинок. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації, а тому позов підлягає повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved