Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

В липні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. В позовній заяві позивачка вказала, що проживає та є власником будинку по [ADDRESS]. У даному будинку, крім неї, зареєстрований син [PERSON], однак фактично протягом останніх п'яти років син там не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в будинку не має, добровільно знятися з реєстрації не бажає. Оскільки іншого способу захисту порушеного права власника немає, вона просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом та зняти його з реєстрації за місцем проживання. В серпні 2018 року від позивачки [PERSON] надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в яких вона просить лише визнати відповідача таким, що втратив право на житло по [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явились, від представника позивачки до суду подана заява про розгляд справи без участі позивачки та представника із-за неможливості з'явитися в судове засідання 19 вересня 2018 року. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.03.2006 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 10251229 від 30.03.2006 року. В будинку позивачки значиться зареєстрованим відповідач [PERSON], який фактично там не проживає і житлом не користується більше року. Актами про встановлення факту непроживання від 6 червня 2018 року, 20 серпня 2018 року встановлено, що [PERSON] по місцю прописки не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в будинку не утримує з березня 2013 року. На даний час проживає в США. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] без поважних причин не користується житлом понад один рік. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність повернення [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 704,80 гривень згідно квитанції АТ КБ "Приватбанк" № 0.0.1088599679.1, код квитанції 1295-3881-9100-2680 від 19 липня 2018 року, що становить 352 гривні 40 копійок.

Outcome: approved