Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

В квітні 2020 року заступник керівника Чортківської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації з позовом до [PERSON] про відшкодування понесених витрат закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. В позовній заяві позивач вказав, що згідно обвинувального акту 3 липня 2019 року близько 10:00 години водій [PERSON] із порушенням п. 2.3 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України), що зобов`язують водія перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу, керував автомобілем марки ВАЗ 21214 р.н. [NUMBER] , із несправною робочою гальмівною системою та рухався без вантажу з одним дорослим пасажиром головною дорогою сполученням «м. Чортків - м. Борщів» через с. Шманьківчики Чортківського району у напрямку м. Борщів із максимально дозволеною швидкістю 50 км/год. Так, [PERSON] , не маючи перешкод технічного характеру виявити зазначені несправності керованого ним автомобіля марки ВАЗ 21214 р.н. [NUMBER] , на прямій ділянці дороги, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, неподалік будинку потерпілого [PERSON] , що в с. Шманьківчики Чортківського району, вів керований транспортний засіб в межах дозволеної швидкості, а саме 43...46 км/год. У цей час потерпілий [PERSON] , перебуваючи перед своїм будинком, раптово вибіг на проїзну частину поза межами пішохідного переходу. Водій [PERSON] під час руху, не був достатньо уважний та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну, та порушуючи вимоги п. п. 2.3 (а,б,д) - ПДР України, які зобов`язали його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, керував автомобілем марки ВАЗ 21214 р.н. [NUMBER] із несправною гальмівною системою, внаслідок чого не зміг зупинити керований ним автомобіль та допустив наїзд передньою частиною вказаного автомобіля на пішохода [PERSON] , який в цей час вибіг на проїзну частину дороги. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід отримав тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом хірургічної шийки лівої плечової кістки, закритий внутрішньосуглобовий перелом заднього латерального виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, закритий перелом дистального метаепіфізу правої променевої кістки зі зміщенням, закритий перелом верхньої третини тіла правої малогомілкової кістки зі зміщенням, посттравматична нейропатія правого променевого нерва. Вказані тілесні ушкодження не створили небезпеки для життя, проте потягли за собою тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні і за цією ознакою належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Порушення водієм [PERSON] вимог п.2.3 (а) ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому [PERSON] тілесних ушкоджень. Згідно ухвали Чортківського районного суду від 03.02.2020 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України. У зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Тернопільська університетська лікарня» (загалом 17 ліжко-днів). Вартість затрат на лікування становить 8 602 гривень. У зв`язку з наведеним прокурор просить стягнути вказану суму на користь обласного бюджету для перерахування Департаменту фінансів Тернопільської облдержадміністрації. В судовому засіданні прокурор Ярошинська Л. В. позовні вимоги підтримує, просить задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві. Представник Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, від позивача надійшло клопотання про слухання справи у відсутності представника, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги визнають частково, посилаючись на те, що 3 липня 2019 року дорожньо-транспортна подія сталася з вини не тільки відповідача, а і потерпілого [PERSON] , що підтверджується висновком автотехнічної експертизи № 1393/19-22 від 21 листопада 2019 року. За таких обставин відповідач та його представник погоджуються сплатити половину понесених витрат на лікування потерпілого. Вислухавши пояснення прокурора, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності до вимог ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів держави в суді. Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням);вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження; ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; брати участь у розгляді справи; подавати цивільний позов під час кримінального провадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом; брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або держави в суді; з дозволу суду ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та матеріалами виконавчого провадження, робити виписки з них, отримувати безоплатно копії документів, що знаходяться у матеріалах справи чи виконавчого провадження. Судом встановлено, що 3 липня 2019 року близько 10:00 години водій [PERSON] із порушенням п. 2.3 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України), що зобов`язують водія перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу, керував автомобілем марки ВАЗ 21214 р.н. [NUMBER] , із несправною робочою гальмівною системою та рухався без вантажу з одним дорослим пасажиром головною дорогою сполученням «м. Чортків - м. Борщів» через с. Шманьківчики Чортківського району у напрямку м. Борщів із максимально дозволеною швидкістю 50 км/год. Так, [PERSON] , не маючи перешкод технічного характеру виявити зазначені несправності керованого ним автомобіля марки ВАЗ 21214 р.н. [NUMBER] , на прямій ділянці дороги, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, неподалік будинку потерпілого [PERSON] , що в с. Шманьківчики Чортківського району, вів керований транспортний засіб в межах дозволеної швидкості, а саме 43...46 км/год. У цей час потерпілий [PERSON] , перебуваючи перед своїм будинком, раптово вибіг на проїзну частину поза межами пішохідного переходу. Водій [PERSON] під час руху, не був достатньо уважний та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну, та порушуючи вимоги п. п. 2.3 (а,б,д) - ПДР України, які зобов`язали його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, керував автомобілем марки ВАЗ 21214 р.н. [NUMBER] із несправною гальмівною системою, внаслідок чого не зміг зупинити керований ним автомобіль та допустив наїзд передньою частиною вказаного автомобіля на пішохода [PERSON] , який в цей час вибіг на проїзну частину дороги. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід отримав тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом хірургічної шийки лівої плечової кістки, закритий внутрішньосуглобовий перелом заднього латерального виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, закритий перелом дистального метаепіфізу правої променевої кістки зі зміщенням, закритий перелом верхньої третини тіла правої малогомілкової кістки зі зміщенням, посттравматична нейропатія правого променевого нерва. Вказані тілесні ушкодження не створили небезпеки для життя, проте потягли за собою тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні і за цією ознакою належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Порушення водієм [PERSON] вимог п.2.3 (а) ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому [PERSON] тілесних ушкоджень. Ухвалою Чортківського районного суду від 03.02.2020 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України. Кримінальне провадження щодо [PERSON] по обвинуваченню його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Тобто, виходячи з положень даної статті особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати закладу охорони здоров`я витрати на лікування потерпілого. При цьому дана стаття має застосовуватися не тільки коли особа вчиняє злочин проти життя та здоров`я особи, але і у випадку вчинення особою будь-якого іншого злочину, що кваліфікується за іншими статтями Кримінального кодексу України, якщо вчинення такого злочину потягло за собою необхідність лікування потерпілих у закладах охорони здоров`я. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я витрачені на лікування потерпілого [PERSON] , який перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Тернопільська університетська лікарня", що фінансується з обласного бюджету, розпорядником коштів якого є Департамент фінансів Тернопільської ОДА, в повному обсязі. Тому твердження відповідача та його представника про часткове відшкодування закладу охорони здоров`я витрати на лікування потерпілого, оскільки є вина і останнього в дорожньо-транспортній пргоді, не грунтується на вимогах закону. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні КНП «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради з 22.07.2019 року по 08.08.2019 року (загалом 17 ліжко-днів). Вартість затрат на лікування та перебування становить 8 602 гривень, що підтверджується відповідною довідкою лікувального закладу № 01-3/1567 від 19.09.2019 року. Оскільки вищевказаний розрахунок проведено у відповідності до «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх виконання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, він приймається судом як належний та допустимий доказ. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, суд приходить до переконання, що позов заступника керівника Чортківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації підлягає задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь обласного бюджету для перерахування Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації витрат КНП «Тернопільська університетська лікарня», пов`язаних з лікуванням [PERSON] в розмірі 8 602 гривень. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 908 гривень судового збору.

Outcome: approved