Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

[PERSON] місцева прокуратура в інтересах держави в особі позивача [PERSON] районної ради звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Золотоніського міськрайонного суду від 20.11.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Внаслідок вчинення злочину [PERSON] було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, в наслідок чого потерпіла знаходилася на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні [PERSON] ЦРЛ з 22.06.2015 року по 02.07.2015 року та на її лікування було витрачено 2554,31 грн. На підставі ст. 1187, 1206 ЦК України прокурор просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] районної ради 2554,31 грн. У судове засідання прокурор не зявилася, але скерувала до суду заяву в якій наполягала на задоволенні позовних. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, справу просив розглядати без його участі. Від [PERSON] районної ради надійшов лист, в якому справу просили розглядати без участі їх представника, позовні вимоги підтримали повністю. Від [PERSON] центральної районної лікарні надійшов лист, в якому справу просили розглядати без участі їх представника, позовні вимоги підтримали повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вироку Золотоніського міськрайонного суду від 20.11.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Даним вироком було встановлено, що внаслідок вчинення злочину потерпілій [PERSON] було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження (у вигляді травми органів черевної порожнини з розривом селезінки, що супроводжується внутрішньою кровотечею; травма голови з струсом головного мозку, забійною раною обличчя). Відповідно до ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Згідно матеріалів справи [PERSON] районна рада є засновником та головним розпорядником коштів [PERSON] ЦРЛ. Як вбачається з довідки [PERSON] ЦРЛ №741 від 22.04.2016 року, вартість лікування [PERSON], яка знаходилася на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні [PERSON] ЦРЛ з 22.06.2015 року по 02.07.2015 року становить 2443,33 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1206 ЦК України Особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. У звязку з викладеним сума витрат на лікування потерпілої [PERSON] в розмірі 2443,33 грн. підлягає до задоволення. Суд, відповідно до ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1378,00 грн. .

Outcome: approved