Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що між нею та відповідачем по справі - [PERSON] 18.12.1999 року був укладений шлюб. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказувала, що протягом останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач не розумує та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їхній сім`ї. Протягом тривалого часу відповідач взагалі самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою сім`ю. Почуття любові, поваги, довіри та взаєморозуміння, що існували між ними раніше, зникли. Спільне господарство не ведуть. Разом не проживають, подальше спільне життя з відповідачем є неможливим, тому позивачка просить розірвати шлюб. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, в ньому наведених, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) 18.12.1999 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , зареєстрованим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Березанської міської ради Київській області, актовий запис № 141. Шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем фактично припинилися. Спільного господарства сторони не ведуть, не живуть єдиною сім`єю з тих підстав, що мають різні характери та погляди на життя. Примирення сторін є неможливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому сторони свідомо прийняли рішення про його розірвання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України, абз. 1 ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.1-2 ст.112 Сімейного кодексу України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, встановивши, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинені, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим і шлюб має бути розірваним. Враховуючи викладене,

Outcome: approved