Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

В серпні 2015 року до Рівненського міського суду надійшов на розгляд позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] внаслідок не проживання в будинку понад встановлені законом строки. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER], виданого 07 липня 2015 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Хомутовським В.С., позивач успадкувала після смерті свого чоловіка, [PERSON], який помер в 2015 році, 69/100 часток житлового будинку [ADDRESS]. Згідно довідки ЖКП «Західне» № 4205 від 13 серпня 2015 року за вказаною адресою крім позивача зареєстрована її племінниця - відповідач [PERSON] У серпні 2011 року відповідач виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації. З моменту її виїзду, відповідач жодного разу не з'явилася в будинку, ніяких зв'язків з позивачем не підтримує. Теперішнє місце проживання не відоме. Актом від 03.08.2015 року складеним за участю працівників ЖКП «Західне» підтверджено, що [PERSON] за місцем реєстрації з серпня 2011 року не проживає. Відповідач самостійно, добровільно, забравши свої речі, вибула на інше постійне місце проживання, будь - яких перешкод в користуванні вказаним житлом ніхто їй не чинив. Будь - яких витрат щодо утримання квартири та сплати комунальних платежів, які нараховуються згідно кількості зареєстрованих осіб, відповідач не несе, жилим приміщенням не користується. Заперечення відповідача на позовну заяву не надано. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі в межах доводів позовної заяви. Пояснила, що у зв'язку із реєстрацією відповідача в будинку вона позбавлена можливості оформити субсидію, змушена тривалий час нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, виникають складнощі при оформленні документів в різних інстанціях, що в сукупності змусило позивача звернутись до суду. Будь які домовленості про збереження житла за відповідачем відсутні. Просила позов задовольнити. Відповідач була повідомлена про час і місце судового розгляду справи у встановленому порядку судовою повісткою, за адресою її місця реєстрації, зареєстрованою у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 74 ЦПК України, що підтверджено доказами, наявними у справі, а тому суд вважає, що сторона належним чином повідомлена про день судового засідання. В судове засідання відповідач повторно не з'явилась, причину неявки суду не повідомила. Заперечень до позову не надавала. Суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у відсутність відповідача, який вважається належно повідомленим, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України за згодою позивача, з винесенням заочного рішення в порядку ст. 224 - 228 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши в сукупності встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, доведені, підлягають до задоволення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER], виданого 07 липня 2015 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Хомутовським В.С., позивач [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка, [PERSON], який помер в 2015 році, 69/100 часток житлового будинку [ADDRESS] Відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. З дослідженої судом довідки ЖКП «Західне» № 4205 від 13.08.2015 року вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована в будинку [ADDRESS]. З дослідженого в судовому засіданні акту від 03 серпня 2015 року, складеного за участю майстра ЖКП «Західне» та підписаного членами комісії вбачається, що [PERSON] в будинку [ADDRESS], не проживає з серпня 2011 року. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що добре знають сім'ю [PERSON]. Приблизно чотири роки тому відповідач [PERSON] приїхала із Росії, для отримання паспорту зареєструвалась, як член сім»ї /племінниця/ в будинку позивачки, після чого виїхала на постійне місце проживання за кордон. Доповнили, що вибула відповідачка добровільно, забрала свої речі, на житлову площу не претендувала, будь яких перешкод в користуванні житлом не чинилось. На запитання головуючої вказали, що фактичне місце проживання відповідача невідоме, на їх думку повертатись в Україну відповідачка [PERSON] наміру не має. Будь які домовленості про збереження житла за відповідачем невідомі. Згідно ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи, що відповідач [PERSON] колишній член сім'ї власника, добровільно вибула з зареєстрованого місця проживання, а факт її відсутності понад один рік в приміщенні будинку, який є власністю позивача, за відсутності будь-яких угод чи домовленості знайшов своє підтвердження, суд прийшов до висновку, що наявні передбачені законом підстави для визнання її такою, що втратила право на користування жилою площею в належному на праві власності позивачу будинку [ADDRESS], внаслідок не проживання в будинку понад встановлені законом строки. Питання про стягнення з відповідача судових витрат по оплату судового збору позивачем не ставилось. На підставі викладеного, ст. 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" № 1382-ІУ від 11.12.2003 року,

Outcome: approved