Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким: встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у будинку [ADDRESS] на час відкриття спадщини; встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] правовстановлюючих документів, а саме заповіту, посвідченого 24.04.2000 року секретарем Красіївської сільської ради Монастириського району та державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 №659826 від 15.10.2002 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що [INFO] помер - [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 0,49 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовано на території Красїївської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 № 659826 від 15.10.2002 р. Згідно заповіту, посвідченого 24.04.2000 року, секретарем Красіївської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, спадкодавець [PERSON] все своє майно заповів заявнику [PERSON] . Спадщину заявник прийняв, оскільки на час смерті [PERSON] , постійно проживав разом з ним до дня його смерті у будинку [ADDRESS] . Останні роки [PERSON] хворів, заявник здійснював за ним догляд, вони вели спільне господарство. Після смерті спадкодавця, заявник звернувся до приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу Пивоварчук О.Є. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначене спадкове майно. Однак, оформити спадкові права та видати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно, нотаріус не зміг у зв`язку із тим, що спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини. Крім того, було встановлено, що у заповіті, який посвідчений 24 квітня 2000 року, секретарем Красіївської сільської ради Монастириського району Тернопільської області та у Державному акті на право приватної власності на землю серія Р1 № 659826 від 15.10.2002 р. існують розбіжності, а саме: прізвище спадкодавця [PERSON] помилково зазначено « [PERSON] ». У зв`язку з вищенаведеним, виникла необхідність встановити факт належності вищезазначеного заповіту та Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] , а також встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у будинку [ADDRESS] на час відкриття спадщини. Встановлення вказаних фактів, що мають юридичне значення, необхідно заявникові для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отриманні в подальшому відповідного свідоцтва. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Від заявника до суду надійшла заява, про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи Красіївської сільської ради Монастириського району в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності представника сільської ради, заперечень щодо задоволення заяви не має. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.01.2009 року Красіївською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №01. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, до якого входить земельна ділянка площею 0,49 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Красїївської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 № 659826 від 15.10.2002 р., що підтверджується довідкою №159, виданою 22.06.2020 року Красіївською сільською радою Монастириського району. Згідно заповіту від 24.04.2000 року, посвідченого секретарем Красіївської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, спадкодавець [PERSON] все своє майно, яке буде належати на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, заповів заявнику [PERSON] . Заявник вказує, що встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, необхідно йому для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та оформлення в подальшому свідоцтва про право на спадщину. Зі змісту довідки № 159, виданої Красіївською сільською радою Монастириського району Тернопільської області від 22.06.2020 року, [PERSON] , який помер [INFO] році до моменту смерті постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] в даному будинку постійно проживав без реєстрації [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що у вищевказаних правовстановлюючих документах, а саме заповіті, посвідченому 24.04.2000 року секретарем Красіївської сільської ради Монастириського району та державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 №659826 від 15.10.2002 року прізвище спадкодавця [PERSON] помилково вказано як « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». Так, згідно довідки №159, виданої 22.06.2020 року Красіївською сільською радою Монастириського району [PERSON] , який помер [INFO] , належала земельна ділянка площею 0,49 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Красїївської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. За відомостями наявними в Красіївській сільській раді, [PERSON] 24.04.2000 року за реєстровим №72, Красіївською сільською радою було зареєстровано заповіт, який на день смерті заповідача не змінено і не скасовано. Відповідно до довідки №158 від 22.09.2020 року, виданої виконкомом Красіївської сільської ради Монастириського району, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - одна особа. Заявник вказує, що на даний час, через вищевказані неточності у правовстановлюючих документах, він не має можливості оформити спадкові права. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Відповідно до вимог п.п. 3.21, 3.22, 3.28 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5 від 03.03.2004 N 20/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Судом встановлено та підтверджено матеріалам справи, що заявник [PERSON] на час смерті спадкодавця [PERSON] постійно проживав разом із ним на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №159, виданою виконкомом Красіївською сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 22.06.2020 року. Також, згідно акту опитування свідків №129, виданого Красіївською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, комісія в складі Красіївського сільського голови Рібого В.В., секретаря сільської ради Герин Г.В. та депутата сільської ради [PERSON] провела опитування свідків, щодо підтвердження факту проживання без реєстрації [PERSON] на час смерті [PERSON] по [ADDRESS] . Під час опитування свідків встановлено, що [PERSON] на час смерті [PERSON] , який помер [INFO] , проживав без реєстрації в житловому будинку [ADDRESS] . Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки, водночас, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи вищезазначені обставини справи, а також те, що відсутній спір про право, суд вважає, що в судовому засіданні доведено факт постійного проживання заявника [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . Також, аналізуючи перевірені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що встановлення факту належності спадкодавцю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] правовстановлюючих документів, а саме заповіту, посвідченого 24.04.2000 року секретарем Красіївської сільської ради Монастириського району та державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 №659826 від 15.10.2002 року, відповідатиме інтересам заявника та забезпечить реалізацію його законних прав, а тому слід встановити факт належності вказаних правовстановлюючих документів заявнику [PERSON] .

Outcome: approved