Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту народження дитини, просила встановити, факт народження нею дитини жіночої статі, [INFO] року. Свої вимоги заявниця обґрунтувала тим, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Вони з чоловіком є громадянами України, постійно проживають та зареєстровані у місті Словянську Донецької області. В грудні 2015 року вони знаходилися в місті Севастополі, за станом здоров'я вона не могла повернутися до міста Слов'янська. [INFO] року в пологовому будинку № 1 м. Севастополя вона народила дитину жіночої статі. Про що їй було надано медичне свідоцтво про народження. Зазначила, що у зв'язку з погодними умовами переїзд в місто Слов'янськ після народження дитини був вкрай скрутним , тому по травень 2016 року вона знаходилася у місті Севастополі. Вона отримала свідоцтво про народження дитини в управлінні ЗАГС м. Севастополя, оскільки воно було потрібно для виїзду з дитиною на територію міста Слов'янська. Після приїзду до міста Слов'янська , вона з дитиною звернулася до амбулаторії № 4 ЦПМЛ м. Слов'янська, де дитина була оглянута лікарем. Згодом, їй стало відомо, що свідоцтво про народження її дитини, видане у на території не підконтрольній Уряду України, є недійсним, у зв'язку із чим, вона звернулась до ВДРАЦС по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області із заявою про реєстрацію народження її дитини жіночої статі, народженої [INFO] року, на підставі свідоцтва про народження виданого відділом ЗАГС Нахимівського району міста Севастополя Управління ЗАГС міста Севастополя. Однак, у ВДРАЦС по м. Слов'янску Слов'янського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області заявниці було роз'яснено, що оскільки її дитина народилася в пологовому будинку м. Севастополя , довідка про її народження була видана медичним закладом, на території яка тимчасово непідконтрольна Уряду України, то провести реєстрацію народження її доньки відділи ДРАЦС на території України, яка контролюється державними органами, на підставі цієї довідки не можуть. Зазначила, що встановлення факту народження дитини їй необхідне для проведення державної реєстрації народження на території України, яка контролюється державними органами, а саме відділом ДРАЦС по місту Слов'янську, Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, та отримання свідоцтва про народження її доньки встановленого державного зразка, для подальшого його використання згідно із законодавством України. У зв'язку із викладеним, через, відсутність можливості зареєструвати народження своєї доньки у встановленому законом порядку, аніж як через звернення до суду, вона змушена була звернутися із даною заявою та просити суд встановити факт народження нею дитини жіночої статі , [INFO] року. В судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала , надала аналогічні доводи вказані нею в заяві. Зацікавлена особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області,у судове засідання не з'явилась, але керівником відділу надано суду клопотання в якому вони просять слухати справу у їх відсутність, проти задоволення вимог не заперечують, просили ухвалити рішення згідно діючого законодавства. Суд дослідивши матеріали цивільної справи та надані докази, вважає, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Приписами частини 1статті 3 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1статті 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.7 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 04 лютого 2016 року № 990-VIII встановлені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, які відображені в ст.257-1 ,367 п.8 ЦПК України. Відповідно до ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»№1207-VII від 15.04.2014 року Відповідно до ст.ст. 1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України, відповідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 р. (далі-Закон), є, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №467, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 вересня 2008 року /а.с.10/. Цей факт також підтверджується копією паспорту заявниці [PERSON] / а.с. 6/ З медичного свідоцтва про народження серії 67 виданого 22.12.2015 року пологовим будинком № 1 м. Севастополя , вбачається, що [INFO] року о 10 годині 24 хвилини [PERSON] , [INFO] народила дівчинку /а.с. 7/ З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 травня 2016 року відділом ЗАГС Нахимівського району міста Севастополя Управління ЗАГС міста Севастополя, вбачається, що [INFO] року у місті Севастополі Російської Федерації народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON], громадянин України та [PERSON], громадянка України. /а. с. 8/ З довідки КП « Центру первинної медико - санітарної допомоги міста Слов'янська» від 02.06.2016 року вбачається, що дитина [PERSON], [INFO] року спостерігається на дільниці № 4 ЦПМСД м. Слов'янська ./ а.с. 9/ В суді також встановлено, що [PERSON] зверталася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області з заявою про здійснення реєстрації народження дитини, яка народилась [INFO] року, однак їй було відмовлено оскільки заявницею для підтвердження факту народження дитини пред'явлено свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] , вказаний документ видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, за таких підстав було відмовлено у державній реєстрації народження дитини. /а.с.10/ Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. З урахуванням вищенаведеного, суд не має підстав ставити під сумнів у сукупності наданих доказів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником та підтверджених наданими письмовими доказами, стосовно того, що вона, [PERSON] , [INFO] року народила дитину жіночої статі. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, від яких залежить встановлення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження нею дитини в певний час . Відповідно до ст. ст. 257-1, 367 п.8.ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню На підставі викладеного й

Outcome: approved