Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO]. З липня 2014 року відповідач за вищевказаною адресою не проживає, житлове приміщення за призначенням не використовуються, станом на 01.01.2016 року мається заборгованість за оплату комунальних послуг в сумі 1155,64 грн., особистих речей відповідача в квартирі немає. У звязку з тим, що відповідач за адресою: м. Торецьк (Дзержинськ), с. Новгородське, провулок Поштовий, 5/33 не проживає понад 6 місяців, просить визнати його таким, що втратив право користування житлом. Визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням необхідно для надання зазначеної квартири іншим особам, які потребують житлових умов. Представник позивача до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не зявився з невідомих причин, заяви про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Житловим кодексом України та іншими нормативно правовими актами. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 71, ст. 72 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наймачем кімнати № 33 будинку № 5 по пров. 1 Поштовий в с. Новгородське м. Дзержинська Донецької області є [PERSON], відповідач по справі (а.с. 5). Відповідно до копії особового рахунку № 4122 та розрахунку заборгованості за комунальні послуги вбачається, що відповідачу [PERSON] станом на 01.01.2016 року нарахована плата за надані комунальні послуги в сумі 1155 грн. 64 коп. (а.с.6-7). Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Факт того, що відповідач не проживає в квартирі за місцем своєї реєстрації понад встановлені чинним законодавством строки також підтверджено актами обстеження житлового приміщення від 22.07.2015 року та 20.01.2016 року (а.с. 9-10). Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд вважає, що відповідач з липня 2014 року, тобто понад шість місяців, без поважних причин був відсутній за місцем своєї реєстрації. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved