Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В позові зазначено, що причиною її звернення до суду є аморальна поведінка її онуки [PERSON], яка систематично ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню своїх малолітніх дітей. [PERSON] протягом тривалого часу зловживає наркотичними засобами, перебуває на обліку в Запорізькому обласному клінічному наркологічному диспансері за місцем проживання в місті Бердянськ Запорізької області. Відповідач [PERSON] не бажає займатися дітьми, про що свідчить її власноручна заява від 16.01.2011, яка була нею передана своїй матері [PERSON], яка також приймає участь у вихованні дітей. Всі діти народжені поза шлюбом. [PERSON] має статус матері-одиночки, але отримані пільги витрачає на придбання наркотичних засобів. У [PERSON] також є ще одна донька - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на вихованні та утриманні у батьків батька цієї дівчинки в місті Бердянськ Запорізької області. З початку 2011 року [PERSON] за місцем своєї реєстрації не проживає, її фактичне місце проживання невідоме. З самого початку народження дітей всі клопоти про них були покладені на позивача [PERSON] та членів її сім'ї. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] активно приймають участь в житті і вихованні малолітніх дітей моєї племінниці. Вони також надають допомогу педагогам дитячих дошкільних закладів - КДНЗ - яслі - садок № 6, а в спостереженні за станом здоров'я дітей - медичним працівникам КУ «ЦПМСД» міста Вільнянськ Запорізької області. Крім цього, [PERSON] та [PERSON] приймають активну участь в духовному розвитку дітей - сприяють відвідуванню ними церкви, організовують дитячі ігри на території домоволодіння, допомагають освоювати учбові програми виховних закладів, придбають необхідне дітям майно, предмети та інше. [PERSON] з власної ініціативи організовує дітям розвиваючі ігри по віку, допомагає їм в розвитку навиків самообслуговування, подає їм позитивний приклад у поведінці. Всі члени нашої родини плекають теплі родинні почуття до дітей. Діти мають окремі кімнати. [PERSON] проживає в окремій кімнаті від хлопчиків [PERSON] та [PERSON], згідно плану будинку. Беручи до уваги те, що відповідачка [PERSON] самоусунулась від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей, позивач [PERSON] змушена була звернутись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] зменшила позовні вимоги та просила суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, своїх заперечень не надала. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Представник служби у справах дітей Вільнянської райдержадміністрації, не заперечував проти задоволення позову, вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні треті особи, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], підтвердили викладене позивачем [PERSON] в позовній заяві та факт того, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню своїх малолітніх дітей. Прокурор в судовому засіданні позов підтримала. Суд, вислухавши пояснення позивача, третіх осіб, думку прокурора, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (арк. с. 18-20). Мати дітей самоусунулася від їх виховання, що підтверджується поясненнями третіх осіб в судовому засіданні, а також довідкою (арк. с. 28), наданою виконавчим комітетом Вільнянської міської ради Запорізької області від 30.05.2014 року, про те, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом зі своїми малолітніми дітьми, але за місцем реєстрації не проживає. Крім того, до матеріалів справи у судовому засіданні було долучено висновок Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 08.12.2014 року № 01-15/1185 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], згідно якого [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своїх малолітніх дітей, а тому Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області вважає за доцільне позбавити її батьківських прав. Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'ям дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1, 2, 3 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підставами позбавлення батьківських прав є ухиляння від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року у ст. 111 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою участю є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються спору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти ухилення матері від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, оскільки, як було встановлено, [PERSON] не проявляє до них материнської турботи, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, абсолютно не цікавляться ані здоров'ям, ані подальшою долею своїх дітей. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст. ст. 150, 164, 180, 183 СК України, враховуючи те, що мати не приймає участі у вихованні та утриманні своїх дітей, суд вважає можливим позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved