Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатись. Свої вимоги обґрунтувала тим, що на даний час шлюбні відносини у неї із відповідачем розірвано, однак за час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час він уже є повнолітнім і навчається на першому курсі денної форми навчання інженерно-технічного факультету Житомирського національного агроекологічного університету на бюджетній основі. Однак, незважаючи на те, що він знаходиться на повному державному забезпеченні, він продовжує перебувати на утриманні позивача, оскільки обсяг забезпечення є недостатнім для покриття усіх витрат, повязаних із його навчанням, проживанням, харчуванням, проїздом та матеріальним забезпеченням. Таким чином позивач вважає, що відповідач, який офіційно працює та має стабільний заробіток, має змогу надавати допомогу на утримання повнолітнього сина до досягнення ним 23-річного віку за умови продовження навчання, а тому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в сумі ? частки з усіх видів його доходу. У судове засідання позивач не з'явилася, надавши через канцелярію суду відповідну заяву від 05.07.2016р., яку просить задовольнити та розглянути справу у її відсутність. Відповідач, якого згідно судового доручення (ухвала суду від 16.11.2015р.) було допитано Норільським міським судом район Талнах Красноярського краю [PERSON] федерації, позовних вимог не визнав. Відмову мотивував тим, що сам перебуває у важкому матеріальному становищі, сплачує аліменти на другу неповнолітню дитину та виконує кредитні зобов'язання перед банком. Справу просить розглянути без його участі. У відповідності до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За наведених вище обставин та враховуючи, що передумов для відкладення розгляду справи не має, суд вирішує справу на підставі тих доказів, які містяться в матеріалах справи у відсутність сторін та їх представників. Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності встановив, що сторони по справі - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу батьків проживає із матірю та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка № 07-23/1430 від 12.10.2015р. голови вуличного комітету, завірена відділом організаційно-масової роботи Хмільницької міської ради. Як вбачається із довідки № 09-1057 від 07.10.2015р., [PERSON] у даний час є студентом 1 курсу денної форми навчання інженерно-технічного факультету Житомирського національного агроекологічного університету на бюджетній основі з терміном навчання з 01.09.2015р. по 30.06.2019р. Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. Разом із тим частина 2 статті 200 СК України наголошує, що при визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що у повнолітнього [PERSON], у звязку із його навчанням у Житомирському національному агроекологічному університеті, існує наявна потреба у матеріальній допомозі з боку відповідача, оскільки тих витрат, які несе позивач на його утримання, є недостатньо. Сам відповідач у даний час має можливість надавати допомогу на утримання сина у заявленому розмірі, оскільки є працездатним та працевлаштованим. Доводи відповідача про сплату аліментів на інших утриманців не доведені матеріалами справи. За наведених вище обставин суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги, з урахуванням відповідних уточнень, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551.20 грн.

Outcome: approved