Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, та зменшивши позовні вимоги, просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 11 березня 2014 року, що був укладений між позивачем та померлим [INFO] [PERSON] , в розмірі 6702,58 грн., яка є заборгованістю за простроченим тілом кредиту, та сплачений судовий збір. На обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою одержання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 11 березня 2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг, можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. [INFO] [PERSON] помер. Посилаючись на статті 608, 1218, 1219 ЦК України, позивач вважає, що у разі у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців і таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Спадкоємці померлого [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з 06 жовтня 2017 року по 06 квітня 2018 року. Спадкоємцями, які постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є [PERSON] та [PERSON] . На виконання вимог ч.2 ст. 1281 ЦК України, позивачем була направлена претензія кредитора до Другої кам`янської державної нотаріальної контори, від якої 30 серпня 2018 року була отримана відповідь про те, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Позивач вважає, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять в тому числі кредитні зобов`язання померлого [PERSON] , оскільки вони не відмовилися від спадщини у передбачені законом строки, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину. 03 вересня 2019 року відповідачам було направлено лист - претензію про пред`явлення своїх вимог, але ніяких дій відповідачами виконано не було. Станом на дату смерті [PERSON] його заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 березня 2014 року становила 7102,58 грн., яка є заборгованістю за простроченим тілом кредиту, і яку необхідно стягнути з відповідачів, як із спадкоємців померлого боржника. Ухвалою судді від 11 липня 2019 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 19 вересня 2019 року визнано обов`язковою явку представника позивача - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк». Ухвалами суду від 04 листопада 2019 року та від 18 грудня 2019 року, за клопотанням представника позивача про забезпечення доказів, витребувані наступні докази: з Другої кам`янської державної нотаріальної контори - копія спадкової справи № 34/2018 після померлого [INFO] [PERSON] ; з Дніпровського районного у м. Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - копія актового запису про шлюб № 859 від 15 листопада 1984 року на [PERSON] та [PERSON] ; з Заводського районного у м. Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - копія актового запису № 1345 від [INFO] травня 1988 року про народження на [PERSON] , [INFO] . 22 квітня 2020 року закрито підготовче провадження і справа призначена до розгляду по суті. Представник позивача Таран І.М. в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідачка [PERSON] до розгляду справи по суті через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності та відсутності її дочки [PERSON] , уточнені позовні вимоги визнає у повному обсязі. Виходячи з наведеного, відповідно до ч.3 ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.2 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу в судовому засіданні за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі письмових доказів. Дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, 11 березня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] уклали кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком кредитний договір (а.с. 12, 13-46). Пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» було передбачено, що клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і він дає право банку в будь-який моменту змінити (зменшити, збільшити або анулювали) кредитний ліміт, а підписання цього договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно пунктів 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.5.7 «Умов та правил надання банківських послуг» [PERSON] зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором; у разі невиконання зобов`язань на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] можливість розпоряджатися кредитним коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 09 жовтня 2017 року Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 741 (а.с. 50). Як вбачається із розрахунку заборгованості, який перевірений судом (а.с. 141-144), заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № б/н від 11 березня 2014 року на дату його смерті - 05 жовтня 2017 року становила 7102,58 грн., яка є заборгованістю за простроченим тілом кредиту. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою. 23 листопада 2017 року АТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу Другої кам`янської державної нотаріальної контори претензію кредитора після смерті [PERSON] , яка надійшла до нотаріальної контори 18 січня 2018 року (а.с. 111). На підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк» була заведена спадкова справа №34/2018 після померлого [INFO] [PERSON] . Згідно даних спадкової справи, копія якої витребувана судом, станом на 03 серпня 2018 року, ніхто із спадкоємців померлого [PERSON] до нотаріальної контори не звертався. 20 лютого 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» направив відповідачам [PERSON] та [PERSON] листи-претензії, в яких банк повідомив відповідачів про необхідність сплатити заборгованість за договором про надання кредиту після смерті [PERSON] , розмір якої станом на дату смерті спадкодавця становив 7102,58 грн. (а.с. 59-64), але відповідачі на листи-претензії не відреагували. Проте, після надходження до суду позовної заяви та відкриття провадження у справі відповідачами в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним 11 березня 2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та спадкодавцем [PERSON] , були сплачені грошові кошти в сумі 200 грн. - 14 лютого 2020 року та 200 грн. - 13 березня 2020 року, у зв`язку з чим заборгованість за кредитним договором від 11 березня 2014 року зменшилася до 6702,58 грн. (а.с. 144), і позивач надав суду заяву про зменшення позовних вимог. Згідно витребуваної судом копії актового запису про шлюб № 859 від 15 листопада 1984 року (а.с. 99), [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 1984 року до дня смерті [PERSON] . Відповідачка [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується копією актового запису № 1345 від [INFO] 1988 [INFO] про народження на [PERSON] , [INFO] , яка була витребувана судом (а.с. 117). [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткам в їх паспортах про зареєстроване місце проживання (а.с. 47-19). Як вказала [PERSON] у своїй заяві про розгляд справи за її відсутності (а.с 159, вона мешкає за адресою: [ADDRESS] , і вона визнає пред`явлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11 березня 2014 року, що був укладений її чоловіком з АТ КБ «ПриватБанк». Таким чином, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , а відповідачка [PERSON] є його дочкою, отже вони є спадкоємцями першої черги після померлого [INFO] [PERSON] , з яким разом проживали у квартирі по [ADDRESS] , та залишилися проживати в цій квартирі після його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України). Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, тому умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Згідно ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцем і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Зазначене узгоджується із правовою позицією, що викладена у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі №6-2962 цс16. Відповідно до ч.2 п. 32 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5, з урахуванням положення статті 1282 ЦК України, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Таким чином, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Як встановлено судом, відповідачі, які є спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON] та постійно проживали разом з ним по [ADDRESS] на час відкриття спадщини, протягом шести місяців після смерті спадкодавця не звернулися до нотаріальної контори із заявами про відмову від спадщини. Отже, вони вважаються такими, що прийняли спадщину після свого померлого чоловіка та батька, хоча і не звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та не отримали свідоцтво про право на спадщину за законом. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, відсутність у відповідачів свідоцтва про право на спадщину, яка є процесуальним документом, що підтверджує перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємця, не позбавляє відповідачів права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачі, як спадкоємці боржника, повинні виконати боргові зобов`язання [PERSON] , які входять до складу спадщини. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що з відповідачів, солідарно, на користь позивача необхідно стягнути 6702,58 грн. заборгованості за кредитним договором, що був укладений між позивачем та [PERSON] . Визнання відповідачкою [PERSON] позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду справи повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням визнання відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Outcome: approved