Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі (на день звернення з даним позовом в провадженні Фрунзенського районного суду м.Харкова перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу справа №645/5668/17) Від подружнього життя сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка з моменту розпаду сім'ї та по теперішній час проживає разом з позивачкою та знаходиться на її вихованні та утриманні. Відповідач з початку 2014 року не виконує обов'язків щодо виховання та утримання дитини, не цікавиться життям дитини, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною, та не приймає участі в її вихованні. Враховуючи викладене, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їх спільної малолітньої дитини. Представник позивача - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву, якою просила суд розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації відповідача, причини неявки суду не повідомив, відзив та письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються та заяви про розгляд справи без його участі не надав. Представник третьої особи - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява директора Департаменту - Малько О.П. про розгляд справи без участі представника третьої особи, в якій вона підтримала позовні вимоги [PERSON] та просила їх задовольнити. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивача не заперечувала проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. На час розгляду справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі. Відомостей стосовно розірвання шлюбу між сторонами в матеріалах справи відсутні. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], виданому Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції [NUMBER] від 10.12.2013 року, батьками записані [PERSON] та [PERSON] Згідно матеріалів справи малолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Також, матеріалами справи підтверджено, що відповідач не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його життям. Згідно з інформації вих..№ 33 від 18.01.2018 року КЗОЗ "Харківська міська дитяча поліклініка №7" вбачається, що малолітня [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], знаходиться на обліку поліклініки з 2015 року. На медичні оглади дитину супроводжувала мати - [PERSON] Рекомендації лікарів виконувались. Батько дитини [PERSON] дитину до поліклініки на профілактичні прийоми не супроводжував, до дільничного педіатра відносно інформації про стану здоров'я своєї доньки не звертався. Згідно інформації КЗ «Дошкільний заклад (ясла-садочок) №148 Харківської міської ради» вих.. №624/01-36-17 від 21.12.2017 року вбачається, що [PERSON] відвідує КЗ «ДНЗ (ясла-садочок) №148 Харківської міської ради» групу №6 з 01 вересня 2016 року. Останнє відвідування 06.12.2017 року. До дитячого навчального закладу №148 приводе та забирає мати, [PERSON] мати цікавиться навчанням дитини, відвідує батьківські збори, святкові ранки. Батько [PERSON] - [PERSON] батьківські збори не відвідує, святкові ранки не відвідує, вихованням та навчанням дитини не цікавиться. Вихователь групи №6 батька дитини ніколи не бачила та за ним не знайома. Від Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради до матеріалів справи наданий висновок № 172 від 14.03.2018 року, відповідно до якого питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього доньки [PERSON] було додатково розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Батько дитини, [PERSON] був запрошений на засідання Комісії, однак не з'явився, про причини неявки не повідомив, жодних документів чи пояснень не надав. Мати дитини, [PERSON] на засіданні комісії, особисто пояснила, що батько ухиляється від обов'язків по вихованню та утриманню дитини, матеріально дитину не утримує. Враховуючи вищезазначене, з врахуванням рекомендації Комісії, в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані приймати участь у вихованні дитини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 в постанові від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов'язків з незалежних від неї причин. Проте жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконує. Як вже було зазначено, відповідач не проявляв до доньки батьківської турботи, не цікавиться та не відвідує її, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на її утримання та виховання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу сторони у справі, позивач був зобов'язаний довести в судовому засіданні обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач як заперечення проти позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, не надав доказів, що спростовують вимоги позивача, не надав заперечень, що свідчать про його небажання займатися сином, відстоювати свої інтереси й інтереси дитини. За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, у зв'язку з такою поведінкою відповідача, свідомим нехтуванням ним своїми обов'язками, байдужого ставлення до своєї дитини, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним позов задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Одночасно відповідачу роз'яснюється, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Таким чином, суд вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] є доцільним та таким, що не суперечить вимогам сімейного законодавства України.

Outcome: approved