Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із даним позовом, який мотивувала тим, що працювала на посаді молодшої медичної сестри фельдшерсько акушерського пункту в с. Лишнівка Маневицького району у Комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико санітарної допомоги Прилісненської сільської ради» з 5 грудня 2018 року в порядку переведення з УП «Маневицький РЦПМСД». Наказом №31-к від 6 травня 2019 року вона була звільнена на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, а саме у зв`язку зі скороченням штату працівників. Звільнення вважає незаконним, оскільки відповідачем не дотримано вимог ст. ст. 42, 49-2 КЗпП України, так як має більше переваг, порівняно із іншими працівниками, оскільки їй присвоєне почесне звання «Мати героїня», на даний час на утриманні має двох неповнолітніх дітей, а також матір похилого віку, чоловік є інвалідом третьої групи довічно. Крім того, через два роки отримає право на вихід на пенсію за ст. 17 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Зважаючи на зазначене просила суд визнати незаконним і скасувати наказ Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичко санітарної допомоги Прилісненської сільської ради» №31-к від 6 травня 2019 року та поновити її на посаді молодшої медичної сестри, стягнувши з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 13 листопада 2019 року було залучено до участі у справі за даним позовом Прилісненську сільську раду Маневицького району Волинської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. В судовому засіданні позивач та її представники, кожен зокрема, позов підтримали із наведених у ньому підстав та просили задовольнити. Представник відповідача та представник третьої особи позовні вимоги заперечили, просили відмовити у їх задоволенні. Зазначили, що роботодавцем при звільненні було дотримано усіх передбачених чинним законодавством норм та проведено скорочення працівників у повній відповідності до норм чинного законодавства. Заслухавши думку учасників судового процесу, кожного зокрема, проаналізувавши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом установлено, що [PERSON] працювала на посаді молодшої медичної сестри фельдшерсько акушерського пункту в с. Лишнівка Маневицького району у Комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико санітарної допомоги Прилісненської сільської ради» з 5 грудня 2018 року в порядку переведення з УП «Маневицький РЦПМСД», що підтверджується даними трудової книжки [NUMBER] (а.с. 4, 5). Наказом Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико санітарної допомоги Прилісненської сільської ради» №31-к від 6 травня 2019 року позивач була звільнена на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників (а.с. 6). Згідно з пунктом 1 частини першої\~статті 40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Положеннями частини другої\~статті 40 КЗпП України\~визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до\~статті 49-2 КЗпП України\~про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті\~40, частини третьої статті\~49-2 КЗпП України\~щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно до ст. 42 КЗпП України\~при скороченні\~чисельності чи\~штату працівників\~у зв`язку\~із змінами\~в організації\~виробництва і\~праці переважне\~право на\~залишення на\~роботі надається\~ з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних\~умовах продуктивності\~праці і\~кваліфікації перевага\~в залишенні\~на роботі\~надається:\~ сімейним\~-\~при наявності\~двох і\~більше утриманців;\~ особам,\~в сім`ї\~яких немає\~інших працівників\~з самостійним\~заробітком;\~ працівникам\~з тривалим\~безперервним стажем\~роботи на\~даному підприємстві,\~в установі,\~організації;\~ працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Судом встановлено, що [PERSON] у 2012 році присвоєно почесне звання «Мати героїня», на її утриманні перебуває матір [PERSON] та чоловік [PERSON] , вона має безперервний стаж роботи та є особою, якій залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Відповідно до частин першої, другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»,при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав у цей час. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100). \~ \~ \~ \~За вимогами частини 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Статтею 12 цього ж Кодексу унормовано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач в порушення вимог ст. 12, 81 ЦПК не надав належних та допустимих доказів, які б спростували вимоги позивача про незаконність її звільнення, не довів, що [PERSON] було запропоновано іншу роботу, однак вона відмовилася, і представник відповідача, представник третьої особи, кожен зокрема, в судовому засіданні погодилися із розрахунком середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 27\~399 гривень 12 копійок, який був наданий представником позивача у даній справі. Статтею 43 Конституції України гарантовано, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права (п. 2 Постанов, Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Outcome: approved