Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 24\~568,29 грн., грошову компенсацію в розмірі 25\~000,00 грн. за завдання моральної шкоди та сплачений судовий збір в розмірі 2\~270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01 грудня 2015 року приблизно о 18 год. 35 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по вул. Дубенська зі сторони вул. Соборна в напрямку вул. Макарова в м. Рівне на пішохідному переході здійснив на її наїзд. Зазначає, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 635/Д-1236У, в результаті вищевказаного наїзду вона отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому лонної та сідничної кісток з обох сторін, перелому дна правої кульшової западини, перелому тіла та крила правої клубової кістки, фрагментарного перелому крижової кістки зліва, перелому поперечних відростків хребців L4 та L5 зліва зі зміщенням відламків, уламкового двохкісткового перелому правого гомілково-ступневого суглобу, забійної рани голови, множинних забоїв верхніх та нижніх кінцівок, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалості розладу здоров`я. Вказує, що за фактом наїзду слідчим відділом Рівненського ВП ГУНП України в Рівненській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №12015180010007288, внесеному 01.05.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 11.05.2018 року під час судового розгляду кримінального провадження нею було пред`явлено цивільний позов до відповідача про відшкодування матеріальних та моральних збитків в порядку, передбаченому ст.ст. 127 та 128 Кримінального процесуального кодексу України. Вказує на те, що вина відповідача також підтверджується тим, що останній в судовому засіданні по справі № 569/7641/18 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності, просив його задоволити. Зазначає, що після виписки з лікарні вона не може ходити без допомоги милиць, потрібні кошти на ліки та систематична щоденна стороння допомога у повсякденному житті. Вказує, що у зв`язку з протиправними діями відповідача вона зазнала непоправимої моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та сильних душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з каліцтвом, ушкодженням здоров`я. З моменту вчинення ДТП вона практично не спить від завданої травми та стресу, втратила нормальну життєдіяльність внаслідок набутого довготривалого розладу здоров`я. Постійно відчуває тривогу, що завдає значних незручностей, турбот усій її сім`ї, своїм найріднішим: дітям на внукам. Крім цього, вона перебуває в постійному стресі через необхідність пошуку сторонньої допомоги у повсякденному житті та додаткових грошових коштів на це. У зв`язку з чим звичайний життєвий її устрій потерпів значних негативних змін. Зазначає, що термін впродовж якого позивач страждає від душевного болю та спричинених/завданих тілесних ушкоджень становить майже 6 років. Просить стягнути з відповідача на її користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 24\~568,29 грн., грошову компенсацію в розмірі 25\~000,00 грн. за завдання моральної шкоди та сплачений судовий збір в розмірі 2\~270,00 грн. Представник позивача адвокат Солімчук І.М. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просить їх задоовлити. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, однак до суду не з"явився повторно, причин неявки не повідомив та не подав заяву про розгляд справи у свою відсутність. За таких обставин, в зв"язку із повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши думку представника позивача адвоката Рак О.С., дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 грудня 2015 року приблизно о 18 год. 35 хв. відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по вул. Дубенська зі сторони вул. Соборна в напрямку вул. Макарова в м. Рівне, на пішохідному переході здійснив наїзд на позивачку [PERSON] . Після одержаної травми 01.12.2015 року, [PERSON] майже два місяці знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні центральної міської лікарні м. Рівне, де було проведено ряд хірургічних операцій. В цей час позивач понесла матеріальні збитки в розмірі 24 568,29 грн., що підтверджується епікризом № 23215, чеками та квитанціями наданими позивачем (а.с. 18, 26-36). Згідно висновку судово-медичної експертизи № 635/Д-1236 вбачається, що у результаті наїзду [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому лонної та сідничної кісток з обох сторін, перелому дна правої кульшової западини, перелому тіла та крила правої клубової кістки, фрагментарного перелому крижової кістки зліва, перелому поперечних відростків хребців L4 та L5 зліва зі зміщенням відламків, уламкового двохкісткового перелому правого гомілково-ступневого суглобу, забійної рани голови, множинних забоїв верхніх та нижніх кінцівок, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалості розладу здоров`я (а.с. 19-24). Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02.03.2021 року по справі № 569/7641/18 кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а цивільний позов потерпілого [PERSON] залишено без розгляду (а.с. 14-17). З вищевказаної ухвали суду від 02.03.2021 року вбачається, що відповідач - [PERSON] в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності. Частиною 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодження здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За змістом ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної\~небезпеки є\~діяльність,\~пов`язана з\~використанням,\~зберіганням або\~утриманням транспортних\~засобів,\~механізмів та\~обладнання,\~використанням,\~зберіганням хімічних,\~радіоактивних,\~вибухо-\~і вогненебезпечних\~та інших\~речовин,\~утриманням диких\~звірів,\~службових собак\~та собак\~бійцівських порід\~тощо,\~що створює\~підвищену небезпеку\~для особи,\~яка цю\~діяльність здійснює,\~та інших\~осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 24\~568,29 грн. є обґрунтованими, доведеними, а тому вони підлягають до повного задоволення. Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. За правилами ст.ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пленум Верховного Суду України у абзаці 2 пункту 5постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» роз`яснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Обґрунтовуючи вимогу про відшкодування моральної шкоди позивач зазначає, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 635/Д-1236, у результаті наїзду вона отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому лонної та сідничної кісток з обох сторін, перелому дна правої кульшової западини, перелому тіла та крила правої клубової кістки, фрагментарного перелому крижової кістки зліва, перелому поперечних відростків хребців L4 та L5 зліва зі зміщенням відламків, уламкового двохкісткового перелому правого гомілково-ступневого суглобу, забійної рани голови, множинних забоїв верхніх та нижніх кінцівок, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалості розладу здоров`я. Після виписки з лікарні позивач [PERSON] не може ходити без допомоги милиць, потрібні кошти на ліки та систематична, щоденна стороння допомога у повсякденному житті: приготувати їсти, прибрати в хаті, виконати роботи на присадибній ділянці, городі. У зв`язку з протиправними діями відповідача, позивач зазнала непоправимої моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та сильних душевних стражданнях, яких зазнала у зв`язку з каліцтвом, ушкодженням здоров`я. З моменту вчинення ДТП позивач практично не спить від завданої травми та стресу, втратила нормальну життєдіяльність внаслідок набутого довготривалого розладу здоров`я. Позивач постійно відчуває тривогу, що завдає значних незручностей, турбот усій моїй сім`ї, своїм найріднішим: дітям на внукам. Крім цього, вона перебуваю в постійному стресі через необхідність пошуку сторонньої допомоги у повсякденному житті та додаткових грошових коштів на це. У зв`язку з чим звичайний життєвий устрій позивача потерпів значних негативних змін. Слід зазначити, що термін впродовж якого позивач страждає від душевного болю та спричинених/завданих тілесних ушкоджень становить майже 6 років. Враховуючи, що позивач зазнала душевних страждань внаслідок протиправних дій відповідача, протиправність діяння її заподіювача, що змусило позивача змінити свій звичний образ життя, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вину останнього в її заподіянні, суд вважає, що наявні підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди в розмірі 25\~000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем, а тому вони підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 2\~270,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Такий правовий висновок викладений Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19). Відповідно до положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представництво визначається як забезпечення реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Витрати на професійну правничу допомогу є різновидом судових витрат, які підлягають відшкодуванню. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи, суд приймає до уваги поданий представником позивача оригінал Договору про надання правничої допомоги №Р/05-18 від 03 травня 2018 року, а також враховує складність справи; обсяг підготовлених адвокатом документів, витрачений адвокатом час на виконання відповідних робіт та наданих послуг, та вважає, що пред`явлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу є обґрунтованою, та відповідає принципу співмірності. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 137 ЦПК України, суд за клопотанням іншої сторони, може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Також, суд враховує висновки Верховного Суду з цього приводу, з яких слідує, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням сторони. (Постанова ВС від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 року у справі № 902/347/18). З таким клопотанням відповідач до суду не звертався, а тому у суду відсутні підстави для зменшення розміру понесених стороною витрат. Оскільки, пред`явлена до стягнення сума не виходить за граничні рамки, встановлені\~ст. 137 ЦПК України, а тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6\~000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved