Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернулась до суду з позовом про зміну розміру стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини Андрія, в обґрунтування якого зазначила, що в жовтні 1996 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем - [PERSON]. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] 29.02.2012 шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний за рішенням суду, діти залишились проживати разом з позивачкою. 20 березня 2012 року згідно рішення Центрально - Міського райсуду м. Кривого Рогу по справі №444/647/12 з відповідача - [PERSON] були стягнуті аліменти на користь позивача у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На сьогоднішній день матеріальне становище позивача змінилося, оскільки дочці - [PERSON], виповнилося повних 19 років, вона вступила до ВУЗу у м. Києві, де проживає та навчається. У зв'язку з досягненням дочкою повноліття, розмір аліментних платежів був змінений з 1/3 на 1/6 частини, що значно погіршує матеріальний стан неповнолітнього сина - [PERSON], який перебуває на її утриманні. Крім того змінився також матеріальний стан позивачки, оскільки на даний момент вона не працює. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому просила збільшити розмір стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання сина до досягнення ним повноліття у розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що відповідач у добровільному порядку допомогу на утримання дитини не надає, просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти позовних вимог не заперечував, зазначив, що аліменти на утриманні інших дітей не сплачує за рішенням суду. Суд, вислухавши сторони, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, знаходить вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та сторонами не оспорюється, що 25.10.1996 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб (а.с. 3), від якого сторони мають спільну неповнолітню дитину -[PERSON] [INFO] (а.с. 6), який проживає з позивачем і перебуває на її утриманні на час розгляду справи в суді. Згідно виконавчого листа по справі №444/647/12 від 09 квітня 2012 року відповідач сплачує на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно до досягнення ними повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а.с.5) На даний момент позивач не працює, регулярного заробітку не має. (а.с.7) Згідно з ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках передбачених законом. Згідно зі ст. 180, 183, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, розмір аліментів на утримання дитини може бути встановлений у частці від заробітку та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач та відповідач, перебуваючи у шлюбі, разом не проживають, спільна дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач є працездатною людиною, а тому зобов'язаний виплачувати аліменти. Згідно роз'яснень п. 17 Постанови ПВСУ № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, інших непрацездатних осіб, інші обставини, що мають значення для справи непрацездатних. Із врахуванням матеріального становища позивача та відповідача, інших обставин справи, що мають суттєве значення, суд вважає, що розмір аліментних платежів слід змінити з 1/6 на 1/3 частини зі всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, суд ухвалює рішення про задоволення позову та попереджає відповідача, про його відповідальність за прострочення сплати аліментів в порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України. Згідно зі ст. 367 ч. 1 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved