Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 квітня 2009 року. Від шлюбу мають одну дитину, дочку [PERSON] , [INFO] . Поряд з тим, зазначила, що після реєстрації шлюбу, вони протягом року проживали у будинку її батьків у с.Пилипче Борщівського району, а потім перейшли жити до його батьків у с.Шупарку, де також прожили один рік. Однак відповідач не дбав про матеріальне становище в сім`ї, вчиняв сварки та скандали, тому вона з дочкою з осені 2011 року перейшла жити до своїх батьків у с.Пилипче. Так прожили окремо від відповідача один рік, і останній рідко навідувався до дочки. Надалі на прохання відповідача, знову почали проживати разом. У 2014 році відповідач за їх взаємною згодою поїхав на роботу за кордон, звідки повернувся у березні 2020 року. З сім`єю він не був близько п`яти з половиною років. Перебуваючи за кордоном, він час від часу надавав матеріальну допомогу сім`ї, а згодом перестав це робити. Коли відповідач повернувся з-за кордону, до сім`ї не повернувся, а живе у своїх батьків в с. [PERSON] . За цей час він декілька разів приїжджав до дочки, та брав її до себе додому, проте разом вони так і не проживають, спільного бюджету не мають та не ведуть спільного господарства. За таких обставин вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 02 червня 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як встановлено з поштових повідомлень, відповідач [PERSON] за вказаною адресою не проживає. У зв`язку з цим, 24 червня та 15 липня 2020 року [PERSON] про надходження позову був повідомлений через офіційний веб - сайт суду. Крім того, за вжиття судом заходів щодо належного повідомлення позивача про відкриття провадження у справі, останній 20 липня 2020 року отримав позовну заяву, ухвалу суду. Проте, на день розгляду спави відзиву на позов не подав. Поряд з тим, судом враховано, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XІІ "Прикінцеві положення" Цивільного процесуальнго Кодексу України в редакції Закону України від 30 березня 2020 року N 540-IX, закінчилися через 20 днів після набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року N 731-IX, і протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), не подали будь-яких заяв щодо продовження процесуальних строків з підстав, встановлених Законом України від 18 червня 2020 року N 731-IX) За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , повторно виданого 27 липня 2016 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 22 квітня 2009 року у Шупарській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 02. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу мають одну дитину, дочку [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі разом не проживають, спільного бюджету та господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved