Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Дворічанської селищної ради Дворічанського районуХарківської області про визнання права на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування, третя особа - відділ держгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 07 лютого 1999 року, відкрилася спадщина. Свого часу на імя чоловіка позивача було виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР №0215003, площею 6,61 умовних кадастрових га, яка розташована на території Дворічанської селищної ради Дворічанського району Харківської області. Однак коли позивач звернулася до Дворічанської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючого документа на вищесказану земельну ділянку. [PERSON] просила суд визнати за нею право на право на земельну частку (пай), як за спадкоємцем за законом. В відкрите судове засідання позивач не зявилася, надавши заяву, в якій просила суд справу розглянути в її відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача Дворічанської селищної ради Дворічанського району Харківської області до суду не зявився, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив справу розглянути в його відсутність. Представник третьої особи відділу держгеокадастру у Дворічанському районі Харківської області до суду не зявився, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив справу розглянути в його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В ході судового розгляду встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР №0215003 від 08 серпня 1999 року, виданого Дворічанською районною державною адміністрацією Харківської області, [PERSON] надано право на земельну частку (пай) розміром 6,61 умовних кадастрових га, яка розташована на території Дворічанської селищної ради Дворічанського району Харківської області. Згідно з свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №142950 від 09 лютого 1999 року, [PERSON] помер 07 лютого 1999 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №8. Місце смерть: с. Западне, Дворічанського району Харківської області. Відповідно до рішення Дворічанського районного суду Харківської області від 26 травня 2016 року, заяву [PERSON] задоволено, встановлено факт спільного проживання однією сімєю, як чоловіка та дружини без шлюбу не менше 5 років [PERSON], [INFO], і [PERSON], який помер 07 лютого 1999 року. Згідно з довідкою відділу держеокадастру у Дворічанському районі Харківської області №К-374/0-366/6-16 від 29 квітня 2016 року, [PERSON] є власником сертифіката на земельну частку (пай) серії ХР №0215003, земельна частка (пай) розташована на території Дворічанської селищної ради Дворічанського району Харківської області, площа рілля 4,98 га, пасовище 1,07 га, сіножаті 0,56 га, грошова оцінка земельної частки (паю) в умовних кадастрових га складає: 33\~678 грн. 49 коп. Постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори [PERSON] №914/02-31 від 21 вересня 2016 року, позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Відповідно до ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно з ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. Згідно з ст. 1258 ч. 1 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до положень ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved