Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Кривоозерської селищної\~ради Миколаївської\~області про визнання права земельну ділянку площею 3.21 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В нотаріальному порядку в оформленні спадщини йому відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ відсутній. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач Кривоозерської селищної ради Миколаївської області в підготовче судове засідання не з`явилась, надіслала заяви, відповідно до яких просили розглянути справу без її участі, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] ,що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Великомечетнянської сільської ради\~Кривоозерського району\~Миколаївської області24 серпня 2004 року(а.с.5). Заповітом, посвідченим секретарем Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області Кропивницької Л.М., 09 квітня 2003 року, зареєстрованим в реєстрі за №70, встановлено, що [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] , що підтверджується даними спадкової справи №464/2004(а.с.19-29), вказаний заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі та він є чинним на день смерті спадкодавця(а.с.28). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3.1521 га, кадастровий номер: 4823981000:02:000:0169, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, належної на праві власності спадкодавцеві [PERSON] , що підтверджується даними Державного акту на право приватної власності на землю серія Р4 №094615, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 20 січня 2003 року(а.с.8) та даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4811224552021 від 13 березня 2021 року(а.с.11-13). Як вбачається зі спадкової справи №464/2004(а.с.19-29), [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини(а.с.20), проте в оформленні спадкових прав на земельну ділянку у нотаріальному порядку позивачу відмовлено(а.с.7), так як правовстановлюючий документ на спадкове майно відсутній. Згідно з\~положеннями ст.131\~ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Положеннями ст.1218\~ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За приписами ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст.1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на земельну ділянку не порушує права та законні інтереси інших осіб. Суд враховує те, що дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались. За вказаних обставин, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом, суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved