Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від [PERSON] вказано, що 27 листопада 2007 року померла його мати - [PERSON]. 15 травня 2008 року помер його батько - [PERSON]. До складу майна, спадщина на яке відкрилась зі смертю [PERSON], входить зокрема й право на земельну частку (пай), посвідчене Сертифікатом серії ЗП № 013492 від 12 червня 1996 року. До складу майна, спадщина на яке відкрилась зі смертю [PERSON], входить зокрема й право на земельну частку (пай), посвідчене Сертифікатом серії ЗП № 013491 від 12 червня 1996 року. З метою реалізації спадкових прав, він звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою, внаслідок чого була заведена спадкова справа № 60744500 за 2017 рік. Крім нього, ніхто до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась зі смертю його батьків не звертався. Готуючи документи для оформлення спадкових прав, він встановив відсутність оригіналів вищезазначених сертифікатів внаслідок чого, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтв про право власності на спадкове майно. У зв'язку з зазначеним, позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно за законом, а саме: земельні ділянки, які залишилися після смерті його матері [PERSON], яка померла 27 листопада 2007 року та батька [PERSON], який помер 15 травня 2008 року. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися, але від представника позивача [PERSON]Г, до суду надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що у відповідності до свідоцтва про смерть серії I-ЖС № 092557, виданого 29 листопада 2007 року Високівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області [PERSON] померла 27 листопада 2007 року (а.с. 6). Згідно з свідоцтвом про смерть серії I-ЖС № 092557, виданого 19 травня 2008 року Високівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області [PERSON] помер 15 травня 2008 року ( а.с. 6) Відповідно до свідоцтва про одруження серії I-УР; 774333, виданого 18 серпня 1960 року Високівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області [PERSON] та [PERSON] одружилися 18 серпня 1960 року, про що в книзі реєстрації актів про шлюб було зроблено відповідний актовий запис 16. ( а.с. 7). Згідно з Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 013492, [PERSON] належить право на земельну частку у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мир», розміром 6.61 га (а.с. 8) Відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 013491, [PERSON] належить право на земельну частку у землі , яка перебуває у колективній власності КСП «Мир», розміром 6.61 га ( а.с. 9) Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47958784 від 03 червня 2017 року , після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 76/2017 ( а.с. 10). Відповідно до повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області [PERSON] при житті була членом КСП «Мир» Михайлівського району Запорізької області та мала право на земельну частку (пай) розміром 6,61 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості) у колективній власності на землю вищевказаного господарства. Це право підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 013492, виданим [PERSON] районною державною адміністрацією Запорізької області 25 квітня 1996 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 445 ( а.с. 12) Згідно з повідомленням Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, [PERSON] при житті була членом КСП «Мир» Михайлівського району Запорізької області та мав право на земельну частку (пай) розміром 6,61 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у колективній власності на землю вищевказаного господарства. Це право підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 013491, виданим [PERSON] районною державною адміністрацією Запорізької області 25 квітня 1996 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 444 ( а.с. 13) Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 червня 2017 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлої 27 листопада 2007 року матері [PERSON] у звязку з тим, що спадкоємцем будь-яких правовстановлюючих документів щодо майна яке належало померлій не було надано ( а.с. 14). Згідно з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31 травня 2017 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого 15 травня 2008 року батька [PERSON] у звязку з тим, що спадкоємцем будь-яких правовстановлюючих документів щодо майна яке належало померлому не було надано( а.с. 15). Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 ЗК України , право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Пунктом 4 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] Позивач [PERSON] оформити своє право на спадщину не може через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. Таким чином, визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо.

Outcome: approved