Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітнього [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька - [PERSON] Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Богунського районного суду м.Житомир від 17.11.2010р. розірвано шлюб між сторонами, малолітнього сина - [PERSON] залишено на виховання матері. Відповідач відмовляється надати дозвіл на виїзд сина за межі України для відпочинку та оздоровлення, хоча участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Богунського районного суду м.Житомир від 17.11.2010р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками [PERSON], [INFO] Згідно довідки КП «ВЖРЕП №5» №127 від 25.01.2014р. [PERSON] проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Відповідач відмовляється без поважних причин надати згоду на виїзд дитини за кордон у встановленому законом порядку. Відповідно до положень статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. З листа служби у справах дітей Житомирської міської ради №30/2 від 31.01.2014р. вбачається, що батько неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] проживає окремо, до органу опіки та піклування з питань призначення днів та годин зустрічей з дитиною не звертався. Згідно характеристики учня [PERSON], що видана Житомирською дитячо-юнацькою спортивною школою "Авангард" 17.01.2014р. за №15, [PERSON] займається в школі з 2006р., приймає участь у всіх спортивних змаганнях міста та області, а також у закордонних турнірах із плавання. Є членом збірної команди з плавання у своїй віковій групі. Встановлено, що [PERSON] неодноразово приймав участь у спортивних змаганнях з плавання серед молоді та займав призові місця. Окрім іншого, позивач підтвердив, що [PERSON] часто хворіє простудними захворюваннями, а тому за рекомендаціями лікарів необхідне періодичне перебування дитини у країнах із теплим кліматом. На підтвердження вказаного позивачем надано виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON]. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що виїзд неповнолітнього [PERSON] за кордон не пов'язано із виїздом на постійне місце проживання та є необхідним для розвитку дитини, участі у спортивних змаганнях та лікування. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України». Згідно ст.3 зазначеного Закону перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється при пред'явленні одного з документів, вказаних в ст. 2 цього Закону. Відповідно до ч.2 ст.4 зазначеного Закону оформлення проїзного документу проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. А в п. 2 ч. 2 ст. 4 зазначеного закону встановлено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено за рішенням суду. Відповідно до ч.3 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою KM України від 27.01.1995 року №57, перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі. Згідно з п. 2-2 даних Правил виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків, здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, ї фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Оскільки виїзд неповнолітнього [PERSON] за кордон не пов'язано із виїздом на постійне місце проживання, є необхідним для його участі у спортивних змаганнях з плавання, покращення стану здоров'я, та сприятиме загальному розвитку дитини, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved