Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь в рахунок - відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 13237,43 грн. та моральної шкоди у розмірі 1500 грн.. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 13 квітня 2017 року Куп'янським міськрайонним судом Харківської області ухвалено вирок, яким [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Вирок набрав законної сили 15 травня 2017 року. Зазначеним вироком встановлено, що 16.10.2016 року в період часу з 08:00 год. до 09:00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, [PERSON], знаходячись в гостях, у приміщенні квартири [ADDRESS], яка належить позивачу, та куди її запросив знайомий [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, діючи з умислом направленим на заволодіння чужим майном, таємно, шляхом вільного доступу, зі шкатулки, що знаходилася на тумбі в спальній кімнаті квартири, викрала золоті вироби, а саме: золотий ланцюжок вагою 12,45 гр. вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №184 від 18.01.2017року 7446,09 грн., золоті сережки вагою 2,93 гр. вартістю згідно тієж експертизи 1752,37 грн., два золотих персні 583 проби, вагою 1,97 гр. та 4,81 гр. вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №578 від 13.02.2017року 1173,56грн. та 2865,41 грн., на загальну суму 13237,43 грн.. В подальшому [PERSON] з даними золотими виробами з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинила позивачу як потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму. Ні за час досудового розслідування кримінального провадження, ні під час судового розгляду справи, ні після ухвалення вироку, відповідач [PERSON] завдану [PERSON] шкоду не відшкодувала, викрадені речі їй не повернуті. Оскільки вирок Куп'янського міськрайонного суду Харківської області у справі № 628/801/17, провадження № 1-кп/628/205/17 відносно [PERSON] набрав законної сили, а отже обставини, викладені в ньому доказуванню не підлягають. Вартість викраденого майна, тобто розмір матеріальної шкоди, підтверджене, висновками судово-товарознавчої експертизи, на які послався суд при ухваленні вироку. Позивач вказує, що враховуючи те, що внаслідок злочинних дій відповідача [PERSON] їй завдано моральних страждань через втрату золотих виробів, які є пам'ятними речами; крім того, відчуття незаконного перебування в її житловому приміщенні сторонньої особи без достатньої на те правової підстави, тобто втручання у особистий простір - квартиру спричинило моральну шкоду та душевні страждання; через розслідування кримінального провадження позивач вимушена була змінити буденний розклад життя, витрачати час на неодноразове відвідування правоохоронних органів; враховуючи психотравмуючу ситуацію, виходячи із засад розумності, виваженості, та справедливості, оцінює спричинену моральну шкоду у розмірі 1500 гривень.. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, які просить суд задовольнити. Також не заперечує проти заочного розгляду справи і винесення судом заочного рішення у разі виникнення обставин, викладених в ч.1 ст. 224 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що 16.10.2016 року в період часу з 08:00 год. до 09:00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, [PERSON], знаходячись в гостях, у приміщенні квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], та куди її запросив знайомий [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, діючи з умислом направленим на заволодіння чужим майном, таємно, шляхом вільного доступу, зі шкатулки, що знаходилася на тумбі в спальній кімнаті квартири, викрала золоті вироби, а саме: золотий ланцюжок вагою 12,45 гр., вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №184 від 18.01.2017 р., складає 7446,09 гри., золоті сережки вагою 2,93 гр., вартість яких, згідно висновку вказаної експертизи складає 1752,37 грн, два золотих персні 583 проби, вагою 1,97 гр. та 4,81 гр., вартість яких, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №578 від 13.02.2017 р., складає 1173,56 та 2865,41 грн., на загальну суму 13237,43 грн.. Вироком Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 13.04.2017 року у справі №628/801/17, що набрав законної сили 15.05.2017 року, [PERSON] визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України її звільнено від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік з покладанням обов'язків, передбачених ст. 76 КК України. Також стягнуто з [PERSON] на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню № 12016220370003308 за проведення товарознавчих експертиз № 184 від 18.01.2017, у сумі 175 гривень 92 коп; № 578 від 13.02.2017 р. в сумі 87,96 грн. Всього - 263,88 грн.. (а.с. 2, 3) Згідно із ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, вироком суду встановлено, що внаслідок злочинних дій відповідача позивачу заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 13237,43 грн., яку [PERSON] під час судового розгляду кримінального провадження визнала і ця обставина є обов'язковою для суду при розгляді цієї справи. Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному процесі, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Так, статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди належить задовольнити. Що стосується позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із такого. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Судом встановлено, що внаслідок злочину, вчиненого відповідачем, позивач зазнав моральних страждань, злочин, вчинений відповідачем призвів до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивача, остання зазнала душевних страждань. Очевидним є те, що вчиненим відповідачем злочином позивачу завдано моральної шкоди. При цьому немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на це, ураховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань позивача, їх тривалість, неможливість відновлення немайнових втрат, суд вважає розмір моральної шкоди, заявлений позивачем до стягнення з відповідача, обґрунтованим. Аналіз досліджених у судовому засіданні та оцінених доказів переконують суд у тому, що позивачем доведено факт порушення відповідачем його права, внаслідок чого позивачу було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, а тому її позов належить задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача в дохід держави слід стягнути 1280,00 грн. судового збору.

Outcome: approved