Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулась [PERSON] . В своєму позові позивач зазначає, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2011 року від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду від 26 лютого 2016 року шлюб між ними розірвано, син залишений на проживанні з нею. На день подачі позову до суду вона не має можливості повністю самостійно матеріально утримувати їх з відповідачем дитину, забезпечувати її всім необхідним та у зв`язку з тим, що після розірвання шлюбу відповідач взагалі не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання їх сина, вона вимушена ставити питання про стягнення аліментів. В свою чергу відповідач повністю працездатний, як їй відомо, офіційно в Україні не працевлаштований, однак їздить за кордон на заробітки, має не постійний достатній заробіток, а тому може та повинен матеріально забезпечувати свого сина. Крім того, як їй відомо, матеріальне становище відповідача не обтяжене утриманням інших осіб. Тому, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з`явилась, однак подала до суду письмову заяву у якій просить в судовому засіданні оголосити перерву строком на 6 місяців. В судове засідання відповідач не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся залежним чином, причин своєї неявки суду не повідомив заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Враховуючи, що позовна заява подана до Рівненського міського суду 03 лютого 2020 року, об`єктивних підстав для відкладення судового засідання суд не вбачає, обставин, які б перешкоджали розгляду справи судом не встановлено, тому суд вважає за можливе розгляд справи провести у відсутності учасників судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 10 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №3234. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . З дослідженого в судовому засіданні рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2016 року по цивільній справі №569/257/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу вбачається, що позов задоволено; шлюб між сторонами розірвано; малолітнього сина [PERSON] , [INFO] залишено на проживанні з матір`ю. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України\~"Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2020\~рік» визначено, що у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини є обґрунтованими. Однак, враховуючи вимоги розумності та справедливості, а також те, що в судовому засіданні позивач не довела належними та допустимими доказами, що відповідач спроможний сплачувати заявлений нею розмір аліментів, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача до 1300,00 грн. щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved