Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

В серпні 2020 року представник позивача Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача безпідставно отримані кошти в сумі 490,15 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, та отримував пенсію по втраті годувальника, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач вказує, що згідно із даними індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5 від 12.05.2011 року, відповідачу було нараховано суму заробітку з жовтня 2007 р. по березень 2011 р., що свідчить про факт працевлаштування відповідача. У зв`язку зі встановленням факту працевлаштування відповідача, управлінням було проведено перерахунок розміру пенсії відповідача, як працюючому, та розраховано суму надміру виплаченої пенсії в сумі 572,22 грн. за період із 01.01.2008 р. по 30.12.2009 р. Відповідач знятий з обліку із 01.07.2011 р., у зв`язку із закінченням навчання 30.06.2011 р., відповідно до довідки Національного транспортного університету від 07.09.2010 року № 2283. З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено лист відповідачу з пропозицією добровільно виплатити надміру отримані кошти, однак, зазначений лист був залишений відповідачем без належного реагування. З огляду на викладене, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить суд стягнути із відповідача на користь позивача суму в розмірі 490,15 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.12.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Після відкриття провадження у справі представник позивача з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач відзив на позов до суду не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що відповідач [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, та отримував пенсію по втраті годувальника, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5 від 12.05.2011 року, відповідачу [PERSON] було нараховано суму заробітку з жовтня 2007 р. по березень 2011 р., що свідчить про факт працевлаштування відповідача, який, у відповідності до вимог закону, про своє працевлаштування у встановлені законом строки управління не повідомив. У зв`язку зі встановленням позивачем факту працевлаштування відповідача, управлінням було проведено перерахунок розміру пенсії відповідача, як працюючому, та розраховано суму надміру виплаченої пенсії в сумі 572,22 грн. за період із 01.01.2008 р. по 30.12.2009 р., що підтверджується довідкою № 1177 від 29.087.2020 року. Відповідач був знятий з обліку із 01.07.2011 р., у зв`язку із закінченням навчання 30.06.2011 р., відповідно до довідки Національного транспортного університету від 07.09.2010 року № 2283. З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено 17.06.2020 року лист відповідачу з пропозицією добровільно виплатити надміру отримані кошти в сумі 572,22 грн., однак, зазначений лист був залишений відповідачем без належного реагування Станом на момент звернення до суду з позовом, позивач в добровільному порядку коштів не повернув, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Вказана правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 02.07.2014 року № 6-91цс14. Власник, відповідно до ст. 387 ЦК України, має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової правої підстави заволоділа ним. Відповідно до порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджених постановою правління Пенсійного фонду України від 22.11.2005 р. № 22-1, у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання). Надалі для проведення індексації подається довідка про розмір заробітної плати (стипендії) з урахуванням індексації (п. 2.5 розділу 2). У разі працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням (п. 2.21 розділу 2). Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4. Пунктом 4 Порядку визначено, що переплата пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. Встановлено, що сума надміру виплачених коштів у розмірі 572,22 грн. проведена позивачем добровільно, управління своєчасно не було повідомлено про факт працевлаштування відповідача, в результаті чого за період із 01.01.2008 р. по 30.12.2009 р. відповідачем отримано без достатньої правової підстави кошти в сумі 572,22 грн., а тому вказані виплачені кошти підлягають стягненню в судовому порядку. Разом з тим, позивачем в прохальній частині позову зазначено про необхідність стягнення із відповідача на користь позивача суми в розмірі 490,15 грн., та будь-яких уточнень позовних вимог після відкриття провадження з боку сторони позивача до суду не надходило, а тому з огляду на те, що суд, в силу вимог цивільного процесуального кодексу позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума, пред`явлена позивачем до стягнення. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, стороною відповідача в ході розгляду справи, останні, не спростовані, та, зважаючи на розмір пред`явлених позовних вимог, який не є більшим ніж фактично отримані відповідачем кошти, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 2102,00 грн. слід стягнути із відповідача на користь держави.

Outcome: approved