Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, у розмірі 4000 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що шлюб між нею та відповідачем, згідно рішення Костопільського районного суду від 16 серпня 2016 року, розірвано. Від подружнього життя мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, у зв`язку з цим вона змушена звернутись до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. У поданому до суду відзиві на позовну заяву вказав, що позивачкою не надано жодних доказів, на підставі яких необхідно стягувати з відповідача аліменти саме у заявленому розмірі. Також зазначив, що у його власності будь-якого нерухомого майна чи транспортних засобів немає, періодично їздить на заробітки та має нерегулярні доходи, проживає разом зі своїм батьком, [PERSON] , 1970 р.н., у будинку своєї баби, [PERSON] , 1940 р.н., яка перебуває на його утриманні, оскільки батько ніде не працює. Окрім того вказав, що має хронічну хворобу сечового міхура, у зв`язку з чим перебуває на «Д» обліку в лікаря-уролога, проходить періодичне лікування та визнаний непридатним до проходження військової служби. Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, з таких підстав. Встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.02.2015 року (а.с.4). Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 16 серпня 2016 року, справа №564/1017/16-ц (а.с.3). Згідно довідки № 196 від 07 лютого 2020 року, виданої Костопільським багатогалузевим житлово-комунальним підприємством, встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з його матір`ю - позивачем [PERSON] (а.с.5). Згідно приписів ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня по 30 червня становить - 1779 гривень, з 1 липня по 30 листопада - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня по 30 червня становить 2218 гривень, з 1 липня по 30 листопада - 2318 гривень, з 01 грудня - 2395 гривень. Судом встановлено, що відповідач має нерегулярний дохід, про наявність будь-якого нерухомого майна у його власності, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №20568095 від 30.03.2020 р., відомості відсутні, проживає разом зі своїм батьком, [PERSON] , 1970 р.н., у будинку своєї баби, [PERSON] , 1940 р.н., яка перебуває на його утриманні, що підтверджується довідкою № 538 від 26.03.2020 року виданою Головинською сільською радою Костопільського району Рівненської області. Як вбачається з епікризу № 4685, виданого Костопільською ЦРЛ, відповідач, [PERSON] , має хронічну хворобу сечового міхура, діагноз: гострий простатит, гостра затримка сечі, у зв`язку з чим перебуває на «Д» обліку в лікаря-уролога та проходить періодичне лікування. Визнаний непридатним до проходження військової служби рішенням медичної комісії від 20.01.2009 року, про що свідчить запис у військовому квитку № 011988. Окрім того, позивачем не доведено наявність обставин та не надано суду жодних доказів, на підставі яких необхідно стягувати з відповідача аліменти саме у заявленому розмірі. Враховуючи викладене, та те, що відповідач частково визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку, що останній спроможний і зможе забезпечити виплату аліментів на утримання свого неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та до досягнення дитиною повноліття. Цей розмір аліментів на думку суду, не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище і відповідатиме загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності. Окрім того, згідно, ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, таким чином [PERSON] звільнена від сплати судового збору. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню у дохід держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved