Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області, Богодухівська міська рада Харківської області про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування, та уточнивши її просить: визначити, що частка [PERSON] , який помер [INFO] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,100 га (Державний акт ЯИ №606575 від 30 грудня 2009 року становить 2/3 її часток. Визначити, що частка [PERSON] , який помер [INFO] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для ведення садівництва, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0975 га (Державний акт ЯИ №606576 від 30 грудня 2009 року становить 2/3 її часток. Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на 2/3 частки на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,100 га (Державний акт ЯИ №606575 від 30 грудня 2099 року в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на 2/3 частки на земельну ділянку для ведення садівництва, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0975 га (Державний акт ЯИ №606576 від 30 грудня 2009 року в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 4 грудня 2017 року [PERSON] було складено заповіт за яким їй заповідається все майно, яке належало спадкодавцю та може бути успадкованим у повному обсязі. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті залишилася частка земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в розмірі 0,0100 га (державний акт ЯИ №606575 вид. 30 грудня 2009 року) та для ведення садівництва в розмірі 0,0975 га (державний акт ЯИ №606576 вид. 30 грудня 2009 року), яка розташована за адресою [ADDRESS] про що складено заповіт на користь позивача, також частка цієї земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд в розмірі 0,100 га (державний акт ЯИ №606577 вид. 30 грудня 2009 року) та для ведення садівництва в розмірі 0,0975 га (державний акт ЯИ №606578 вид. 30 грудня 2009 року) за адресою [ADDRESS] , ще належить її матері [PERSON] . Після смерті дідуся позивача - [PERSON] залишилась частка земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд в розмірі 0,100 га (державний акт ЯИ №606575 вид. 30 грудня 2009 року) та для ведення садівництва в розмірі 0,0975 га (державний акт ЯИ №606576 вид. 30 грудня 2009 року), яка розташована за адресою [ADDRESS] про що складено заповіт на мою користь, також частка цієї земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд в розмірі 0,100 га (державний акт ЯИ №606577 вид. 30 грудня 2009 року) та для ведення садівництва в розмірі 0.0975 га (державний акт ЯИ №606578 вид. 30 грудня 2009 року) за адресою [ADDRESS] , ще належить матері позивача - [PERSON] . На звернення позивача до Богодухівської державної нотаріальної контори щодо оформлення спадщини, 25.02.2019 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 (дві треті) частки домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Після огляду правовстановлюючих документів на спадкове майно - дві земельні ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] ( Державого акту про право власності на земельну ділянку серії ЯИ №606575 та Державного акту про право на земельну ділянку ЯИ №606576), де на сторінці 3 у розділі «Список співвласників земельної ділянки» не зазначається частка у спільній сумісній власниці і кожного із співвласників земельної ділянки, тобто земельна ділянка належала померлому [PERSON] та [PERSON] (співвласниці будинку та земельних ділянок) на підставі спільної сумісної власності та їх частки за життя [PERSON] не були визначені між ними. В зв`язку з чим виникла необхідність у визначенні розміру часток у спільній сумісній власності. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, відповідно до змісту якої просила справу розглянути за її відсутності, уточнила, що уточнену позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, відповідно до змісту просила справу розглянути за її відсутності, зазначила, що уточнені позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Представники третіх сторін - Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області та Богодухівської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явилися, надали заяви за змістом яких просили розглянути справу без участі їх представників,при цьому зазначили, що міськрада проти позову не заперечує, представник ДНК питання задоволення заяви залишив на розсуд суду. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовної заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи. Не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставини або добровільності їх визнання. З матеріалів справи вбачається що 4 грудня 2017 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] склав заповіт, відповідно до змісту якого спадкоємицею всього майна, яке буде йому належати на день його смерті, де б воно не знаходилося, а також всього того, що згідно з законодавством України може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь-яких винятків, призначив [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] [PERSON] помер. 25.02.2019 року на ім`я [PERSON] , [INFO] було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з: 2/3 (двох третіх) часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння, що в цілому складається з домоволодіння в [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.02.2019 року, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] є власником 2/3 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] Правовстановлюючими документами на спадкове майно, а саме на дві земельні ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] є Державні акти про право власності на земельні ділянки серії ЯИ №606575 та ЯИ №606576. Відповідно до копії Державного акту направо власності на земельну ділянку серії ЯИ № 606576 від 30 грудня 2009 року, виданого на підставі Рішення XXXVI позачергової сесії V скликання Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області від 15.10.2009 року №2247-V, держаний акт на земельну ділянку площею 0,0975 га, розташовану: [ADDRESS] , виданий на ім`я [PERSON] . Згідно додатку до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №606576, у списку співвласників земельної ділянки зазначені: [PERSON] та [PERSON] , частки у спільній власності не визначені Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 606575 від 30 грудня 2009 року, виданого на підставі Рішення XXXVI позачергової сесії V скликання Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області від 15.10.2009 року №2247-V, держаний акт на земельну ділянку площею 0,0100 га, розташовану: [ADDRESS] , виданий на ім`я [PERSON] . Згідно додатку до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №606575, у списку співвласників земельної ділянки зазначені: [PERSON] та [PERSON] , частки у спільній власності не визначені. Згідно відповіді державного нотаріуса №859/02-17 від 23.05.2019 року, в правовстановлюючих документах, а саме Державних актах про право власності на земельні ділянки серії ЯИ №606575 та ЯИ №606576 не визначені частки у спільній сумісній власності кожного із співвласників земельних ділянок, тобто вони належали померлому [PERSON] та [PERSON] на підставі спільної сумісної власності та їх частки за життя [PERSON] не були визначені між ними, в зв`язку з чим неможливо визначити склад спадкового майна, та на ім.»я [PERSON] не може бути видане свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки. Нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного із учасників із учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки спадкодавця у спільному майні. Відповідно до змісту ст.ст.11,15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. За приписом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст.13 Ковенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємці за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За приписами ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Порядок прийняття спадщини визначений законодавцем у ст. 1268 ЦК України. Відповідно до вказаної правової норми спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину після діда та отримала свідоцтво на її частину. З відповіді нотаріуса №859/02/17 від 23.05.2019 року вбачається, що спадкоємець за заповітом [PERSON] здійснила свої спадкові права належним чином, прийняла спадщину після діда, отримала свідоцтво на частину спадщини; інші спадкоємці до спадкування після [PERSON] не залучались, спадщину не приймали, інших заповітів спадкодавець не залишив. Для здійснення спадкових прав [PERSON] на вказані вище земельні ділянки, необхідно визначити спадкову частку спадкодавця у праві власності на них Нормами ч. 1, ч. 2 ст. 355 ЦК України зазначено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб(співвласників),належить їм на праві спільної власності,при цьому,майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Як вбачається з частини 2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 89 Земельного Кодексу України встановлено, що земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки:а) подружжя;б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними;в) співвласників жилого будинку;г) співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Пункт 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.95 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», передбачає, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Суд також керується правовою позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріплену в п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. За змістом ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого ( П.І.Б. ) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила ?». Враховуючи вищезазначені положення законодавства, оскільки частки у земельних ділянках, які належали померлому [PERSON] та належать власнику [PERSON] на праві спільної сумісної власності не визначені, а невизначення часток не дає позивачу можливості реалізувати своє право на спадкування та право власності, суд вважає можливим визначити частку [PERSON] у розмірі 2/3 частини земельних ділянок. Згідно з вимогами ст. 79,80 ЦПК України, надані позивачами докази суд визнає достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а також достатніми, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Суд приходить до висновку, що з аналізу наданих письмових доказів, позивач [PERSON] є належними спадкоємцем за заповітом померлого [INFO] [PERSON] , належним чином прийняла спадщину, а тому має відповідно чинному законодавству право на визнання за нею права власності на спадщину у вигляді земельних ділянок у частці, яка визначена судом. На підставі статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 2 ст.158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. На підставі викладеного, згідно до ст.,ст.15, 16, 355, 368 , 1216-1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1225, 1233, 1234, 1236, 1241, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 89, 120, 152, 158 ЗК України,

Outcome: approved