Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

В грудні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 29 квітня 1979 року в Чортківському райвідділі ЗАГС Тернопільської області. Від шлюбу мають трьох дітей, які вже повнолітні. З відповідачем сімейним життям не проживають з 1993 року. За час спільного сімейного життя відповідач не цікавився ні дітьми, ні сімєю. Він влаштовував дома сварки і скандали, проявляв подружню невірність. Просить розірвати шлюб з [PERSON], за нею залишити прізвище «Шубчик». Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, миритися не бажає, суду пояснила, що відповідачем зареєстрували шлюб 29.04.1979 року. На протязі 20 років не підтримують подружніх відносин, відповідач проявив подружню невірність, зловживає спиртними напоями на грунті чого вчиняє сварки, скандали, спричиняв їй тілесні ушкодження.. терпіти його знущання не взмозі, просить позов задовольнити.Прізвище їй залишити "Шубчик". Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення в пресі. Вислухавши позивачку, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Головатчук) [PERSON] уклали шлюб 29 квітня 1979 року, який зареєстрували в Чортківському райвідділі ЗАГС Тернопільської області, актовий запис №31, про що свідчить свідоцтво про шлюб. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Сторони разом не проживають з 1993 року, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Між ними постійно виникали сварки та скандали через поведінку відповідача, який зловживав спиртними напоями, проявив подружню невірність. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved