Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернулась до Южного міського суду Одеської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Южненської міської ради Одеської області, про позбавлення батьківських прав, та, відповідно до уточненої позовної заяви просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 16.05.2019 року цивільну справу передано на розгляд Комінтернівського районного суду Одеської області за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 18.06.2019 року визначено головуючого суддю Доброва П.В. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області відкрито провадження по справі. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на наступне. Позивачка є матір`ю малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, не спілкується з дитиною взагалі, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Южненським міським судом Одеської області було винесено виконавчий лист по справі №519/679/18 про стягнення аліментів з відповідача, однак вищевказаний виконавчий лист не виконується, заборгованість по сплаті аліментів становить 34 069,00грн. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та дату засідання повідомлена належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомила, надав заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та дату засідання сповіщено належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Представник третьої особи Служби у справах дітей Южненської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та дату засідання сповіщено належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.05.2018 року, виданого Южненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис №94. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 01.12.2017 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актова запис 1664. Рішенням Южного міського суду Одеської області по справі №519/78/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище дружині « [PERSON] ». Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 10.02.2020 року наданого Лиманським районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), станом на 10.02.2020 року розмір заборгованості боржника [PERSON] за виконавчим листом №519/679/18 виданим 04.12.2018 року Южним міським судом Одеської області про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти щомісячно починаючи з 03.08.2018 року в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00грн. на утримання неповнолітньої [PERSON] до її повноліття, тобто до [INFO] , становить 34 069,00грн. Згідно довідки ОСББ «Десанту-10» про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб від 01.03.2019 року, виданої на ім`я [PERSON] , власника квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , про те, що до складу сім`ї входять: [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації 03.08.2016 року; [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 22.05.2018 року. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Южненської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , комісія вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача. Рішенням виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області №2303 від 26.03.2020 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 ч. 2 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як зазначає Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При цьому, згідно з роз`ясненням Пленуму ВСУ ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом встановлено, що відповідач не приділяє малолітній доньки уваги, не приймає участі у її вихованні, не цікавиться її фізичним та духовним розвитком. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 10.02.2020 року наданого Лиманським районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), станом на 10.02.2020 року розмір заборгованості боржника [PERSON] за виконавчим листом №519/679/18 виданим 04.12.2018 року Южним міським судом Одеської області про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти щомісячно починаючи з 03.08.2018 року в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00грн. на утримання неповнолітньої [PERSON] до її повноліття, тобто до [INFO] , становить 34 069,00грн. Згідно розрахунку позивача сума неустойки по несплаті відповідачем аліментів становить 10 360,00 грн., а саме за період з серпня 2018 року по 01 січня 2019 року. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дітей тим з батьків, хто проживає окремо від них. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Згідно вимог ч.ч. 1,2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22 своєї постанови № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при вирішенні спору про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів слід з`ясувати розмір не сплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року за результатами розгляду справи № 572/1762/15-ц. Суд вважає, що несплата та несвоєчасна сплата аліментів відповідачем, які він був зобов`язаний платити згідно судового рішення на користь позивача на утримання малолітньої доньки, мала місце з вини [PERSON] , тому суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні передбачені ч. 1 ст. 196 СК України підстави для стягнення неустойки (пені) із відповідача. Беручи до уваги нараховану пеню станом на 01 січня 2019 року, щомісячну суму стягуваних з відповідача аліментів, розмір і дати внесення платежів на погашення заборгованості, період, протягом якого в подальшому така заборгованість існувала (до 01.01.2019 року) є очевидним той факт, що загальна сума нарахованої за вищевказаною формулою пені за несплату відповідачем [PERSON] аліментів у розмірі 10 360,00 грн. не перевищує розмір самої заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 34 069,00грн., у зв`язку з чим вимога позивача підлягає задоволенню. За встановлених обставин та визначених відповідно до них правовідносин суд дійшов висновку, що позов про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2018 року по 01 січня 2019 року підлягає до задоволення, а тому слід стягнути із відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 10 360,00 грн. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи суд позбавлений можливості врахувати будь-які доводи відповідача, що заслуговують на увагу, оскільки до суду першої інстанції він їх не подав. Тому при винесенні рішення суд виходить з позовних вимог, які вважає справедливими, розумними та співмірними. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Крім цього, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, якщо позивач звільнений від сплати судового збору він підлягає стягненню з відповідача на користь держави, а тому з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved