Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

[PERSON] (надалі - «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін АП!» (надалі - «Відповідач», «ТОВ «Джоін АП!») про розірвання туристичного договору та стягнення з ТОВ «Джоін АП!» на її користь 40 530,00 грн. оплаченої вартості не наданих туристичних послуг. Позовні вимоги мотивовано тим, що 06.03.2020 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] , яка діяла на підставі агенського договору від імені та за дорученням ТОВ «Джоін АП!» було укладено договір про надання туристичних послуг, відповідно до якого Відповідач зобов`язувався надати комплекс туристичних послуг (туристичний продукт) (поїздка до Єгипту у період з 21.03.2020 р. по 27.03.2020 р.), а Позивач оплатила вартість туристичного продукту у 40 530, 00 грн. Туристична поїздка не відбулася у зв`язку із запровадженням на території України карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби Covid 19, а запропоновані Відповідачем умови на заміну попередньої туристичної поїздки не влаштовують Позивача у зв`язку із збільшенням вартості такої поїздки. У зв`язку з викладеним, вказуючи на наявність підстав для розірвання договору, Позивач звернулась до суду з даним цивільним позовом. Позивачем подано заяву про розгляд справи без її участі, в якій вона позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Джоін АП!», - направлено на адресу суду Відзив на позов, у якому представник Відповідача заперечив проти позовних вимог та просив залишити їх без задоволення. Зокрема, заперечуючи проти позову, представник Відповідача у відзиві на позов покликається на те, що туристична поїздка Позивача не відбулася у зв`язку з форс-мажорною обставиною (запровадження загальнодержавного карантину та закриття авіасполучення), у зв`язку з чим, Відповідач, на думку його представника, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання. Крім того, у відзиві на позов представник Відповідача покликається на те, що до складу туристичного продукту входила страховка СК «УКРФІНСТРАХ», а одним із страхових випадків є епідемія коронавірусу, а, відтак, у Позивача була можливість звернутися за страховою виплатою. Призначене в режимі відеоконференції судове засідання за участю представника Відповідача не відбулося у зв`язку з технічними причинами (неможливістю встановити інтернет-з`єднання з Дарницьким районним судом міста Києва). Проаналізувавши викладені в письмових заявах доводисторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. 06 березня 2020 року між турагентом ФОП [PERSON] , що діє на підставі Агенського договору на реалізацію турпродукту №1225/15 від 10.07.2015 року від імені та за дорученням Туроператора Товариство з обмеженою відповідальністю «Джоін АП!» та громадянами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (туристи) було укладено Договір про надання туристичних послуг (а.с.6-14), відповідно до пункту 2.1 якого Туроператор через Турагента зобов`язується відповідно до заявки Туриста на бронювання (Лист бронювання) забезпечити надання комплексу туристичних послуг (Туристичний продукт), а Турист зобов`язується на умовах даного договору прийняти та оплатити їх. Згідно істотних умов договору (а.с.7) туристична поїздка повинна була відбутись у період з 21.03.2020 р. по 27.03.2020 року до Шарм Ель Шейху , Єгипет. Вартість туристичного обслуговування - 39 730,00 грн. Франшиза 30$. Як підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій (а.с.15-16) [PERSON] сплачено ФОП [PERSON] за туристичне обслуговування кошти в сумі 39 730,00 грн. та 800,00 грн. Як зазначено в позовній заяві, туристична поїздка не відбулася. За три дні до поїздки Позивача було повідомлено про те, що поїздка відміняється, і вона може перебронювати її на іншу дату з урахуванням курсу долару США, який буде діяти на той час. 21 березня 2020 року представник [PERSON] адвокат Саюк Н.В. надіслав до ТОВ «Джоін АП!» вимогу про розірвання договору та повернення сплачених коштів, в якій посилався на зміну істотних умов договору, як на підставу його розірвання, та повернення сплачених [PERSON] коштів за договором. Листом від 22.04.2020 року (а.с.40) генеральний директор ТОВ «Джоін АП!» повідомив представника Позивача про те, що туристична подорож не змогла відбутись у зв`язку із запровадженням органами державної влади України та органами інших країн світу тимчасового обмеження перетинання державного кордону та карантину, який офіційно віднесено до форс-мажорних обставин. Крім того, у вказаному листі Відповідачем зазначено, що туристам було запропоновано перебронювання туристичної подорожі на альтернативні дати, або повернення коштів з урахуванням фактичних витрат Туроператора, після закінчення форс-мажорних обставин. Вважаючи порушеними свої права, [PERSON] в особі свого представника звернулася до суду з даним цивільним позовом. Відповідно до статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору: 1) строк перебування у місці надання туристичних послуг із зазначенням дат початку та закінчення туристичного обслуговування; 2) характеристика транспортних засобів, що здійснюють перевезення, зокрема їх вид і категорія, а також дата, час і місце відправлення та повернення (якщо перевезення входить до складу туристичного продукту); 3) готелі та інші аналогічні засоби розміщення, їх місце розташування, категорія, а також строк і порядок оплати готельного обслуговування; 4) види і способи забезпечення харчування; 5) мінімальна кількість туристів у групі (у разі потреби) та у зв`язку з цим триденний строк інформування туриста про те, що туристична подорож не відбудеться через недобір групи; 6) програма туристичного обслуговування; 7) види екскурсійного обслуговування та інші послуги, включені до вартості туристичного продукту; 8) інші суб`єкти туристичної діяльності (їх місцезнаходження та реквізити), які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту; 9) страховик, що здійснює обов`язкове та/або добровільне страхування туристів за бажанням туриста, інших ризиків, пов`язаних з наданням туристичних послуг; 10) правила в`їзду до країни (місця) тимчасового перебування та перебування там; 11) вартість туристичного обслуговування і порядок оплати; 12) форма розрахунку. Зміна ціни туристичного продукту після укладення договору на туристичне обслуговування допускається лише у разі необхідності врахування зміни тарифів на транспортні послуги, запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів та інших обов`язкових платежів, зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена вартість туристичного продукту. Зміна ціни туристичного продукту можлива не пізніш як за 20 днів до початку туристичної подорожі. При цьому збільшення ціни туристичного продукту не може перевищувати п`яти відсотків його початкової ціни. У разі якщо ціна туристичного продукту вища за початкову ціну на п`ять відсотків, турист має право відмовитися від виконання договору, а туроператор (турагент) зобов`язаний повернути йому раніше сплачену суму. Кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі: 1) погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків; 2) непередбаченого підвищення тарифів на транспортні послуги; 3) запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів, інших обов`язкових платежів; 4) істотної зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена ціна туристичного продукту; 5) домовленості сторін. Туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою. Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. Договір на туристичне обслуговування може передбачати компенсацію у разі спричинення шкоди туристу невиконанням або неналежним виконанням туристичних послуг, включених до туристичного продукту, відповідно до міжнародних конвенцій, що регламентують надання таких послуг. Права і обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також цим Законом. Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України "Про захист прав споживачів". Відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну туриста, встановлюється законом, якщо договором на туристичне обслуговування не передбачена більша відповідальність туроператора. Права та обов`язки суб`єктів туристичної діяльності визначено статтею 24 Закону України «Про туризм». Суб`єкти туристичної діяльності мають право: виробляти і реалізовувати туристичні послуги згідно із законодавством; вносити пропозиції щодо охорони туристичних ресурсів України, їх збереження та відновлення, порядку використання; вносити пропозиції щодо вдосконалення освітніх програм з професійного навчання в галузі туризму, підвищення рівня професійної підготовки працівників і фахівців у галузі туризму; на встановлення об`єктам туристичної інфраструктури (готелям, іншим об`єктам, призначеним для надання послуг з розміщення, закладам харчування, курортним закладам тощо), власниками яких вони є, відповідної категорії; на отримання в установленому порядку інформації, необхідної для здійснення їх діяльності, в органах державної влади та органах місцевого самоврядування; брати в установленому порядку участь у розробці програм розвитку туризму та курортно-рекреаційної сфери; визначати та оприлюднювати шляхом опублікування загальні умови типового (публічного) договору на надання туристичних послуг; визначати мінімальну кількість туристів (екскурсантів) у групі; на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок незаконних рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб чи заподіяних суб`єктами туристичної діяльності. Суб`єкти туристичної діяльності зобов`язані: проводити діяльність у галузі туризму, яка підлягає ліцензуванню, лише за наявності ліцензій; залучати до надання туристичних послуг осіб, які відповідають встановленим законодавством відповідним кваліфікаційним вимогам; надавати туристам необхідну і достовірну інформацію про туристичні послуги, права, обов`язки та правила поведінки туристів (екскурсантів), умови страхування, порядок відшкодування завданих збитків, умови відмови від послуг, правила візового митного режиму, перетинання державного кордону та іншу інформацію, передбачену цим Законом; надавати туристичні послуги в обсягах та в терміни, обумовлені договором; виконувати вимоги закону щодо забезпечення безпеки туристів, охорони туристичних ресурсів України та довкілля; вести облікову та іншу визначену законодавством документацію, надавати в установленому порядку бухгалтерську та статистичну звітність; відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані туристам (екскурсантам), іншим особам та довкіллю. Статтею 25 Заокну України «Про туризм» визначено права та обов`язки туристів і екскурсантів Туристи і екскурсанти мають право на: реалізацію закріплених Конституцією України прав громадян на відпочинок, свободу пересування, відновлення і зміцнення здоров`я, на безпечне для життя і здоров`я довкілля, задоволення духовних потреб, захист і повагу людської гідності; необхідну і достовірну інформацію про правила в`їзду до країни (місця) тимчасового перебування, а також виїзду з країни (місця) тимчасового перебування і перебування там, про звичаї місцевого населення, пам`ятки природи, історії, культури та інші об`єкти туристичного показу, що знаходяться під особливою охороною, стан навколишнього середовища; інформацію про наявність ліцензії у суб`єкта, що здійснює підприємницьку діяльність у галузі туризму, інших документів, наявність яких передбачена законодавством; отримання обов`язкової інформації, що передує укладенню договору; отримання туристичних послуг, передбачених договором; особисту безпеку, захист життя, здоров`я, прав споживача, а також майна; одержання відповідної медичної допомоги; відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору; сприяння з боку органів державної влади України в одержанні правових та інших видів допомоги, а громадяни України також і за її межами; реалізацію інших прав. Туристи і екскурсанти зобов`язані: не порушувати права та законні інтереси інших осіб, вимоги законів, які діють на території країни перебування; виконувати митні, прикордонні, санітарні та інші правила; поважати політичний та соціальний устрій, традиції, звичаї, релігійні вірування країни (місця) перебування; зберігати довкілля, дбайливо ставитися до об`єктів природи та культурної спадщини в країні (місці) тимчасового перебування; дотримуватися умов і правил, передбачених договором про надання туристичних послуг; надавати персональну інформацію в обсязі, необхідному для реалізації туристичного продукту; дотримуватися під час подорожі правил особистої безпеки; відшкодовувати збитки, завдані їх неправомірними діями. Виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством України та законодавством країни тимчасового перебування. Так, предметом розгляду в даній цивільній справі є позовні вимоги Позивача (туриста) про розірвання договору про надання туристичних послуг та стягнення коштів, оплачених як ціну туристичного продукту. Підставами позовних вимог [PERSON] зазначено не забезпечення Відповідачем надання туристичного продукту у зв`язку з введенням карантину на території України у зв`язку з поширенням корона вірусної інфекції та подальшу зміну істотних умов договору, оскільки пропозиція Відповідача щодо пере бронювання замовлення на іншу дату зі зміною ціни договору не влаштовує Позивача. Так, Так, Указом Президента України № 87/2020 від 13 березня 2020 року введено в дію рішення Ради Національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричинено корона вірусом SARS-CoV-2», відповідно до якого з 17 березня 2020 року закрито регулярне пасажирське сполучення через державний кордон України. Юридичний факт введення карантину віднесений до форс-мажорних обставин Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 530-IX від 17 березня 2020 року. При цьому, пунктом 9.1 укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] . Договору про надання туристичних послуг від 06.03.2020 року сторони звільнено від майнової відповідальності за невиконання зобов`язань, передбачених цим договором, при виникненні форс-мажорних обставин. При цьому, відповідальність сторін Договору про надання туристичних послуг від 06.03.2020 року визначено у Розділі 7 даного договору. Відтак, невиконання умов Договору про надання туристичних послуг від 06.03.2020 року у зв`язку з настанням форс-мажорної обставини (карантин у зв`язку з пандемією коронавірусу) звільняє його сторін відповідальності за невиконання умов договору. Судом встановлено, що у спірних правовідносинах [PERSON] у повному обсязі виконано зобовязання за вищевказаним туристичним договором шляхом повної оплати вартості туристичного продукту. Натомість, туроператором ТОВ «Джоін АП!» свої зобов`язання за туристичним договором з Позивачем не виконано у зв`язку з настанням форс-мажорної обставини, тобто незалежно від його волі. Натомість, з метою забезпечення виконання зобов`язання щодо виконання умов договору Відповідачем було запропоновано Позивачу перебронювати туристичну подорож на іншу дату або повернення коштів з урахуванням фактичних витрат туроператора після закінчення форс-мажорних обставин (Лист Відповідача від 22.04.2020 року (а.с.40). В той же час, звертаючись до суду з даним цивільним позовом, Позивач у позовній заяві покликається на те, що в даному випадку має місце зміна істотних умов договору, а тому просить розірвати даний договір та повернути їй оплачені кошти. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази на підтвердження того, які саме конкретні альтернативні дати туристичної подорожі та їхньої вартості, які з боку Відповідача пропонувалися Позивачу. Відповідачем у відзиві на позов про дані обставини взагалі не зазначено. Таким чином, враховуючи те, що з моменту зникнення форс-мажорної обставини (з моменту відновлення авіасполучення між Україною та іншими державами світу) сторони договору не дійшли згоди щодо виконання зобов`язань за договором про надання туристичних послуг від 06.03.2020 року, тобто, надання Позивачу відповідного туристичного продукту, а Позивач стверджує, що запропоновані їй в телефонному режимі умови не є прийнятними для неї, Суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце зміна істотних умов договору. Відповідно, належить дійти висновку, що на період запровадження в державі надзвичайної ситуації та обмеження перетину кордону позивач повідомив туроператора про неможливість виконання сторонами договору з незалежних причин, тому у відповідності до ч.1 ст. 907 ЦК України, п.1 ч. 6 ст. 30 Закону України «Про туризм» належить вважати вимогою розірвати договір у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, а саме запровадження в державі надзвичайної ситуації, карантину, обмеження перетну державного кордону, який неможливо було передбачити і виконати виконавцем з незалежних від сторін причин. При цьому Суд зауважує, що виникнення форс-мажорної обставини звільняє сторін від відповідальності за невиконання умов договору. В той же час, фактично у спірних правовідносинах виникнення форс-мажорної обставини не повинно погіршувати становища і туриста, який, оплативши повну варітсть туристичного продукту, не зміг ним скористатися. Відповідно до ч.1 ст. 907 ЦК Українидоговір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Частиною 1 ст. 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 20 Закону України «Про туризм» кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків. Таким чином, згідно правил п. 1 ч. 6 ст. 20 Закону України «Про туризм», ч. 2 ст. 651 ЦК України, у зв`язку з чим згідно ч.1 ст. 907, ч.ч.1, 2 ст. 652 ЦК України вказаний договір на туристичне обслуговування від 06.03.2020 підлягає розірванню. Відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про те, що укладений 06 березня 2020 року між турагентом ФОП [PERSON] , що діяла на підставі Агенського договору на реалізацію турпродукту №1225/15 від 10.07.2015 року від імені та за дорученням Туроператора Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін АП!» та громадянами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (туристи) Договір про надання туристичних послуг підлягає розірванню, внаслідок чого з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума сплаченої вартості туристичної подорожі. Щодо посилання представника Відповідача у відзиві на позов на те, що до складу туристичного продукту входила страховка СК «УКРФІНСТРАХ», а одним із страхових випадків є епідемія коронавірусу, а, відтак, у Позивача була можливість звернутися за страховою виплатою, - Суд зауважує, що звернення за страховою виплатою є правом страхувальника, а тому такі посилання представника Відповідача не можуть бути підстаою для відмови в задовленні позову. Судовий збір слід розподілити згідно ст. 141 ЦПК України. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Так, на підтвердження розміру правової допомоги представником Позивача надано суду витяг з договору про надання правової допомоги від 04.04.2020 року, додаток №1 до даого договору, (попередній розрахунок вартості послу адвоката з описом виконаних робіт), ордер, квитанцію про оплату вартості правової допомоги у 12 000,00 грн. (а.с.20-24). За таких обставин, враховуючи визначені у ч.4-6 ст. 137 ЦПК України критерії, суд вважає за доцільне стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн., оскільки саме такий розмір правової допомоги вважає за відповідним встановленим процесуальним законом критеріям. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 611, 617, 651, 652 ЦК України, ст. ст. 20, 24, 25, 30 Закону України «Про туризм», ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved