Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 25.12.2010 року вона уклала шлюб з відповідачем. 09.04.2011 року у них народився син [PERSON]. Подружнє життя у них з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов»язки. Через постійні безпідставні ревнощі та претензії з боку відповідача, між ними часто виникали сварки, внаслідок чого вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Понад рік вони проживають окремо, шлюб між ними існує тільки формально, спільне господарство ними не ведеться. Примирення між ними, збереження сім»ї та подальше спільне проживання з відповідачем, на думку позивачки, є неможливим. А тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач немає офіційного місця роботи, його доходи є нерегулярними та мінливими, а також враховуючи, що їх малолітній син є інвалідом, хворіє на тяжку хворобу і потребує проходження відповідного лікування, що тягне за собою значні матеріальні витрати, а позивач самостійно не має можливості сплачувати такі кошти. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов. Зазначила, що понад півтора року проживають з відповідачем окремо, примирення між ними є неможливими, тому просить суд строк на примирення їм не надавати. Також пояснила, що відповідач незважаючи на хворобу дитини жодним чином матеріально не допомагає їй в утриманні їх малолітнього сина, водночас як їй достеменно відомо, що відповідач працюючи поваром у Києві отримував зарплату в розмірі 10000 грн. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення про виклик до суду в газеті «Новини Закарпаття» від 29.04.2017 року № 31 (4646), про причини неявки суду не повідомив, а тому суд розглядає справу за його відсутності, за наявності достатніх доказів про права та обовязки сторін і ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги наявність спільної з відповідачем дитини яка являється інвалідом, її інтереси, суд вважає, позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 25.12.2010 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 101787, що видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. і. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов»язки, понад пітора роки сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Позивачка бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, про що свідчить зміст позовної заяви та її пояснення під час розгляду справи в суді. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, а також наявність дитини, та її інтереси, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам позивачки та дитини, а тому шлюб підлягає розірванню. Малолітнього [PERSON], [INFO] слід залишити проживати разом з матір»ю [PERSON]. Статтею 180 СК України визначений обов"язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як встановлено в ході розгляду справи згідно історії розвитку дитини та виписки з історії хвороби малолітнього [PERSON], [INFO] він є інвалідом з дитинства, має діагноз «синдром Дауна.ВВС, тетрода Фалло», потребує домашнього режиму і постійного догляду матері, що підтверджується направленням на ВКК та протоколами ЛКК № 76 від 30.08.2011 року, № 1/50 від 29.03.2016 року. Зазначене унеможливлює влаштування позивачки на роботу та змушує її займатися лише доглядом сина. Як вбачається з посвідчення серії ААБ № 067912 від 21.12.2011 року державна соціальна допомога, яку отримує позивачка, на дитину інваліда становить 560 грн. та така є її єдиним доходом. Враховуючи наведене, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути в користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], відповідно до ст. 184 СК України, в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду 20.01.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved