Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 2001 по 2017 рік. За рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 01 березня 2017 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають двох доньок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] на даний час є повнолітньою, однак продовжує навчатися на І курсі в Уманському державному педагогічному університеті імені Павла Тичини. Оскільки вона навчається на денній формі навчання, то не має змоги працевлаштуватись. Позивач не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, тому їй одній важко утримувати себе та доньку, її доходу не вистачає. Враховуючи зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідача щомісячно на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі до суду заяви і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 29 березня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання призначено на 07 травня 2021 року. 07 травня 2021 року судове засідання було відкладено на 10 червня 2021 року у зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 10 червня 2021 року постановлено ухвалити заочне рішення. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання неодноразово повідомлявся своєчасно та належним чином. Про причини неявки до суду не повідомляв. Відзив на позовну заяву не подав. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч.1 ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 201 Сімейного кодексу України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Стаття 182 Сімейного кодексу України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Диспозитивність є однією з основних засад цивільного судочинства (п.5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З аналізу змісту наведених норм вбачається, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Чистопілля Вільшанського району Кіровоградської області, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 лютого 2003 року Чистопільською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області. У вказаному свідоцтві її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). 14 січня 2021 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14 січня 2021 року Вільшанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.8). Згідно з довідкою виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Кіровоградської області за №95 від 09 березня 2021 року, [PERSON] , 2003 року народження, проживає разом з матір`ю [PERSON] , 1983 року народження, за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до довідки, виданої Уманським державним педагогічним університетом імені Павла Тичини за №1750 від 09 березня 2021 року, [PERSON] є студенткою I курсу освітнього ступеня бакалавр, денної форми навчання, основа навчання державна. Термін навчання в університеті з 15 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року (а.с.12). Зібрані у справі докази достовірно вказують на те, що [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] і перебуває на її утриманні, не працює, навчається на денній формі навчання, а тому факт потреби останньої у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Крім того, [PERSON] , яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування. Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Аналізуючи та оцінюючи докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що у зв`язку з продовженням навчання [PERSON] потребує матеріальної допомоги, а відповідач спроможний надавати їй таку допомогу, оскільки покладення на особу, з якою проживає дитина тягаря її утримання до закінчення навчання не відповідатиме інтересам дитини та загальним принципам цивільного судочинства, принципам законності та справедливості. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому з відповідача мають бути стягнуті 908 грн. 00 коп. судового збору на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved