Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

заявник [PERSON] звернулась 30.03.2017 року до Дружківського міського суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON], [INFO], уродженця м.Краматорськ Донецької області, померлого [INFO] в м. Сміла Черкаської області та доводиться останньої двоюрідним братом. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] посилається на те, що [INFO] помер [PERSON], який є її двоюрідним братом.Після його смерті залишилась спадщина у вигляді двокімнатної квартири, яка розташована у [ADDRESS]. Вона була опікуном брата, який був недієздатним. Вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй треба підтвердити факт родинних відносин між нею та [PERSON] Просить визнати факт родинних відносин між нею та [PERSON]. В судове засідання заявник [PERSON] з'явилась, заяву підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у заяві. Представник заявника [PERSON] , підтримав заяву у судовому засіданні. Представник заінтересованої особи Краматорської територіальної громади міської ради у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяву про відкладення розгляду справи не надали, причини поважності неявки до суду не повідомили. Представник заінтересованої особи Дружківської територіальної громади міської ради у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяву про відкладення розгляду справи не надали, причини поважності неявки до суду не повідомили. Суд, заслухавши заявника, представника заявника, свідка, з'ясувавши дійсні обставини справи приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 235 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про:1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи;2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності;3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою;4) усиновлення;5) встановлення фактів, що мають юридичне значення;6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред'явника та векселі;7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність;8) визнання спадщини відумерлою;9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку;10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу;11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина. Згідно свідоцтву про право власності на житло квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 січня 1999 року [PERSON] є власником 1/2 частки квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлої [INFO] (а.с.10, 19). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 18 жовтня 2016 року інформація щодо заповіту [PERSON] відсутня. Тобто, враховуючи відсутність заповіту [PERSON], встановлення факту того, що заявник [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON], померлого [INFO], призведе до виникнення права заявника на спадкування після смерті [PERSON] З матеріалів справи встановлено, що батьками заявника [PERSON], 01 січня 1935 року є [PERSON] та [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00017663809 від 15 лютого 2017 року відомості щодо актового запису про народження [PERSON], [INFO] відсутні (а.с.9) Батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується актовим записом № 822 від 31 травня 1947 року (а.с.11). Згідно актового запису № 1068 17 листопада 1946 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу дружині було привласненно прізвище "[PERSON]" (а.с.8). Батьками [PERSON], [INFO] були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується актовим записом № 93 від 18 листопада 1911 року (а.с.17). На підтвердження факту того, що заявник [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON], судом були допитані свідок [PERSON], який підтвердив,що заявник є двоюрідною сестрою [PERSON]. Судом встановлено, що спадкоємців після смерті [PERSON], який помер [INFO], крім заявника, не має. Враховуючи зазначене, суд виносить рішення про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту її родинних відносин з [PERSON].

Outcome: approved