Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

До суду з названим позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. З 27 листопада 2010 року відповідач була зареєстрована в належному їй житловому будинку, де проживала разом із її сином [PERSON] В зв'язку з тим, що подружні стосунки між її сином [PERSON] та відповідачем не склалися, остання 9 березня 2013 року забрала речі, остаточно залишила сім'ю та переїхала разом із неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO], до іншого місця проживання. Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 5 лютого 2014 року шлюб між її сином та відповідачем розірвано. Відповідач у належному їй на праві приватної власності будинку не проживає з часу вибуття, тобто більше одного року, між нею, як власником та відповідачем будь - якої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було, витрати по утриманню будинку вона не несе, не приймає участі в спільному побуті і не є членом її (позивача) сім'ї. Відповідач не перебуває з нею в сімейних стосунках, має інше місце проживання, відпали правові підстави для збереження її реєстрації в будинку [ADDRESS] та права користування вказаним будинком. Проте знятися з реєстрації місця проживання в будинку та зареєструватися за фактичним місцем проживання відповідач відмовляється. Позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування належним їй вищевказаним житловим будинком. В судовому засіданні позивач позов підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не прибула, із заявою про розгляд справи в її відсутність до суду не зверталася. Відповідно до ст. 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що позивач є їхньою сусідкою. Їм відомо, що відповідач колишня невістка позивача. Після одруження вона проживала в будинку [PERSON], в якому зареєстрована на даний час. З березня 2013 року відповідач поїхала проживати в інше місце і в будинок позивача більше не поверталася. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, покази свідків [PERSON] і [PERSON], та перевіривши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування жилого будинку серії ВЕА № 186878 від 12 вересня 2006 року, зареєстрованого в Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації 9 жовтня 2006 року за реєстром № 364 в книзі № 3 (а.с. 9) та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 10). З копії акту обстеження складу проживаючих від 14 січня 2014 року (а.с. 11), довідки виконкому Ставищенської селищної ради від 7 лютого 2014 року № 407/6 (а.с. 8), витягу із будинкової книги (а.с. 13-15), показів свідків судом встановлено, що у вищевказаному будинку разом із позивачем з 27 листопада 2010 року зареєстрована дружина її сина [PERSON] - [PERSON], яка з 10 березня 2013 року в даному будинку не проживає, витрати по утриманню будинку не несе, не приймає участі в спільному побуті. Рішенням Ставищенського районного суду від 5 лютого 2014 року (а.с. 12) шлюб між відповідачем та сином позивача було розірвано. Жодних сімейних відносин між позивачем та відповідачем в даний час не існує. Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно з ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК України. Тобто дружина, діти, батьки, та інші особи, якщо вони постійно проживають разом із власником і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч. 2 ст. 167 Житлового Кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Відповідно до ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7 Закону "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування є юридичною процедурою обліку фізичних осіб за обраним ними місцем проживання, наявність або відсутність якої не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених законами, або підставою для їх обмеження. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач, яка з 27 листопада 2010 року зареєстрована в [ADDRESS], який належить на праві власності позивачу, з 9 березня 2013 року в ньому не проживає та не веде спільне з позивачем господарство, суд вважає, що [PERSON] втратила право користування належним [PERSON] вищезазначеним житловим будинком.

Outcome: approved