Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання повнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтувала тим, що під час шлюбу з відповідачем [PERSON] у них народився син [PERSON], [INFO], який у даний час є повнолітнім, однак з 29.07.2013 року навчається на першому курсі денної форми навчання Військової академії м. Одеса, із терміном навчання 4 роки. Незважаючи на те, що він знаходиться на повному державному забезпеченні, однак продовжує перебувати на її утриманні, оскільки обсяг державного забезпечення є недостатнім для покриття усіх витрат, пов'язаних із його навчанням, проживанням, харчуванням, проїздом та матеріальним забезпеченням. Таким чином позивач вважає, що відповідач, який офіційно працює та має стабільний заробіток, має змогу надавати допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON] до закінчення ним навчання, а саме до 29.07.2017р., а тому із урахування уточнених вимог просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в сумі 400 гривень на місяць. У судове засідання позивач не з'явилася, надавши через канцелярію суду відповідну заяву від 15.04.2014р. із уточненням позовних вимог, яку просить задовольнити та розглянути справу у її відсутність. Належним чином повідомлений відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, подавши через канцелярію суду відповідні пояснення у яких зазначив, що вимоги позивача про сплату аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 400 гривень на місяць він визнає, а справу просить розглянути без його участі. У відповідності до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За наведених вище обставин та враховуючи, що передумов для відкладення розгляду справи не має, суд вирішує справу на підставі тих доказів, які містяться в матеріалах справи у відсутність сторін та їх представників. Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності встановив, що сторони по справі - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу батьків проживає із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка № 203 від 10.03.2014р. голови будинкового комітету, завірена відділом організаційно-масової роботи Хмільницької міської ради. Як вбачається із довідки № 1/55/10 від 06.02.2014р., [PERSON] у даний час є студентом 1 курсу денної форми навчання у Військовій академії м. Одеси з 29.07.2013 року, з терміном навчання 4 роки, тобто до 29.07.2017 року. Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. Разом із тим частина 2 статті 200 СК України наголошує, що при визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що у повнолітнього сина [PERSON], у зв'язку із його навчанням у Військовій академії м. Одеси, існує наявна потреба у матеріальній допомозі з боку відповідача, оскільки тих витрат, які несе позивач на його утримання, є недостатньо. Сам відповідач у даний час має можливість надавати допомогу на утримання сина у заявленому розмірі - 400 гривень щомісячно, про що свідчить його письмові пояснення, які приєднані до матеріалів справи. Тобто, обставини щодо підстав стягнення аліментів та їх розміру визнаються відповідачем, а тому згідно зі ст. 61 ЦПК України є такими, які не підлягають доказуванню. За наведених вище обставин суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги, з урахуванням відповідних уточнень, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243.60 грн.

Outcome: approved