Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільно нажитого майна. Позовні вимоги позивачем вмотивовано тим, що 25 вересня 1997 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який було зареєстровано у відділі РАЦС м. Хуст за актовим записом № 216. Під час перебування їх у шлюбі, відповідно до рішення виконавчого комітету Хустської міської ради відповідачу [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житлову квартиру [ADDRESS] . Також під час перебування її з відповідачем у шлюбі ними за спільні кошти було придбано легковий автомобіль марки «Рено Кенго» д.н.з. [NUMBER], який також було зареєстровано за відповідачем [PERSON] В позові позивач [PERSON] покликаючись на норми чинного законодавства, просила суд , визнати за нею та відповідачем право спільної сумісної власності подружжя на квартиру та легковий автомобіль . Провести поділ майна подружжя за визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , та на 1/2 частину автомобіля «Рено Кенго» д.н.з. [NUMBER]. В судовому засіданні позивач [PERSON] її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, покликаючись на наведені в позові обставини, просять їх задоволити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що він не заперечує проти визнання за позивачкою право власності на 1/2 частину автомобіля «Рено Кенго» д.н.з. [NUMBER]., який ними було придбано за час шлюбу. Що стосується визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] просить суд в цій частині відмовити в задоволенні позову враховуючи , що дану квартиру ним було приватизовано під час перебування у шлюбі, а отже дана квартира не є обєктом спільної сумісної власності подружжя . Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 .09.1987 року . Під час перебування сторін у шлюбі сторонами було придбано легковий автомобіль «Рено Кенго» д.н.з. [NUMBER], який зареєстровано за відповідачем [PERSON] Дана обставина відповідачем не заперечується, і він не заперечує проти визнання за позивачкою право власності на 1/2 частину даного автомобіля . Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню, а згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За наведених обставин суд вважає , що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права власності на 1/2 частину автомобіля «Рено Кенго» д.н.з. АО 7441АЕ слід задоволити. Також в судовому засіданні , встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі на підставі рішення виконкому Хустської міської ради від 23.12.2009 року № 790 за відповідачем було зареєстровано в цілому житлову квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні відповідач [PERSON] в цій частині позовні вимоги не визнав . Суду ствердив, що дана квартира ним була приватизована відповідно до Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» а тому є його приватною власністю і не входить до складу спільної сумісної власності подружжя . Відповідно до ст. ст. 60, 70, 71 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до розяснень, які містяться в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» з відповідними змінами - розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: … квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" . Виходячи з вищезазначених норм чинного законодавства, суд вважає, що оскільки житлова квартира [ADDRESS], була виділено відповідачу відповідно до рішення виконавчого комітету Хустської міської ради під час перебування його у шлюбі з позивачем [PERSON] то дана квартира не є особистою власністю відповідача є обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] За встановлених в судовому засіданні обставин, позовні вимоги [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, а саме квартири підлягають задоволенню. Суд вважає необхідним визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та припинити право спільної сумісної власності сторін на цю квартиру. Не підлягають до задоволення вимоги позивача [PERSON]С, про визнання за відповідачем [PERSON] право спільної сумісної власності подружжя на житлову квартиру та на легковий автомобіль, оскільки існує презумпція права спільної сумісної власності подружжя , який закріплений в. ч.2 ст 60 СК України відподно до якої - кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Outcome: approved