Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначає, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 02.11.2010 по 24.07.2013. До укладення шлюбу, за час спільного проживання однією сім`єю, у них народився син [PERSON] , [INFO] . У 2014 році, маючи надію проживати однією сім`єю, позивачка та відповідач вирішили знову проживати разом. [INFO] у сторін по справі, за час спільного проживання однією сім`єю, народилась донька [PERSON] . З жовтня 2018 року стосунки між сторонами були припинено остаточно. Відповідач постійно ухиляється від виконання обов`язків щодо утримання, виховання та розвитку своїх дітей, не займається їх фізичним та моральним розвитком. Діти проживають з позивачкою, відповідач належної допомоги на їх утримання не надає. Разом з тим, антисоціальна поведінка відповідача негативно впливає на виховання дітей, зокрема, перебування останнього в нетверезому стані, застосування нецензурної лайки, пошкодження майна за місцем проживання дітей тощо. За таких обставин, позивачка вважає, що є достатньо підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою суду від 06.07.2020 відкрито провадження у справі за даним позовом за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з розгляду справи. Ухвалою від 03.02.2021 закрито підготовче провадження у даній справі, призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання 14.05.2021 позивачка не з`явилась, на адресу суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, визначеному чинним законодавством. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. Згідно із ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Конвенцією ООН про права дитини встановлено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.07.2013 у справі № 695/2329/13-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02.11.2010 у відділі РАЦС по м. Золотоноші Золотоніського міськрайонного управління юстиції Черкаської області за актовим записом № 175 - розірвано. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.06.2013, виданого повторно, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , значаться [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.02.2016, батьками [PERSON] , [INFO] , значаться [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою № 20 від 12.03.2020, виданої ДНЗ «Берізка», [PERSON] , [INFO] дійсно відвідує ДНЗ «Берізка» з 01.11.2018, проте з 26.09.2019 по день видачі цієї довідки садок не відвідувала у зв`язку з сімейними обставинами. З акта про невиконання батьком батьківських обов`язків щодо навчання та виховання дитини, виданого Золотоніською гімназією ім. С.Д. Скляренка Золотоніської міської ради Черкаської області судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] навчається в гімназії з 01.09.2010. З цей період вихованням, навчанням, матеріальним забезпеченням дитини займалась мати - [PERSON] . Батько дитини до школи не з`являвся, участі у ремонті школи та класу не брав. Згідно з довідкою № 68 від 13.03.2020, виданою головою квартального комітету № 14, [PERSON] , 1983 р.н. зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] спільно з: батьком - [PERSON] , 1960 р.н., матір`ю - [PERSON] , 1956 р.н., сином - [PERSON] , 2003 р.н. та дочкою - [PERSON] , 2016 р.н. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків, як позбавлення батьківських прав. Так згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. З огляду на зміст норми закону, зокрема п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст.150 СК України. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення дітей до батьків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення від виконання обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних, інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм маралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином судом із наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що відповідач не приймає участі у вихованні своїх дітей, в їх духовному та моральному розвитку протягом тривалого часу, як передбачено ст. 150 СК України, докази наявності перешкод у спілкуванні відповідача зі своїми дітьми у матеріалах справи відсутні, окрім того, останній не звертався до органів опіки та піклування за сприянням у здійсненні своїх батьківських прав і виконанні батьківських обов`язків. Вказане відповідачем спростовано не було, відтак зворотнього матеріали справи не містять. Суд враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, виходить із інтересів дітей. Відтак, суд висновує, що вимога позивачки про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки відповідає інтересам дітей, а поведінка відповідача відносно його дітей є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. Частиною другою ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч. 3 ст. 166 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з абзацом першим ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, не є особою з інвалідністю. Таким чином, на підставі викладеного вище та враховуючи потреби неповнолітніх дітей, а також те, що аліменти, спрямовані на утримання дітей, повинні бути достатніми і, разом з тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] , [INFO] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду - 01.06.2020 і до досягнення дітьми повноліття. Отже, на підставі викладеного вище, враховуючи підстави та предмет спору, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку задовольнити позовні вимоги повністю. На підставі ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки відшкодування по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн, та на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн, від якого при подачі заяви позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved