Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. 16 квітня 2012 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований вико- навчим комітетом Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, акто- вий запис № 3. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] народ- ження. Останнім часом вони не могли проживати разом як сім'я, постійного сперечалися та при- нижували один одного, з минулого року припинили спільне проживання. Вважає, що збереження сім'ї не доцільне, не піде на користь розвитку дитини, тому просила розірвати шлюб між ними. З моменту фактичного припинення шлюбних стосунків відповідач матеріально їй та їх спільній ди- тині не допомагає, участі у вихованні сина не приймає, тобто ухиляється від обов'язку щодо утри- мання дитини. Відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх дітей, батьків, які потре- бують обов'язкового утримання. Вона вимушена самостійно утримувати дитину, одночасно пра- цює, але отримує мінімальну заробітну плату, якої не достатньо для забезпечення і утримання ма- лолісної дитини. Крім того, відповідач як батько зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину. Їх син відвідує Одеський дошкільний навчальний заклад № 299, що необхідно для всебічного розвитку, розвитку здібностей та виховання. Вона сплачує в даний заклад за харчу- вання 756 грн., за заняття з аеробіки, логіки та англійської мови 200 грн. на місяць, на матеріальні потреби закладу 600 грн. на рік (в перерахунку 50 грн. на місяць). Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ним повно- ліття, та додаткові витрати в розмірі 1006 грн. до закінчення навчання сином в ОДНЗ № 299. Позивач у судове засідання не з'явилася, надіслала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, після розлучення залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здій- снюється. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або доб- ровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як передбачено ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4) вбачається, що 16.04.2016 р. виконавчим ко- мітетом Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 3. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6), 25.09.2012 р. у сторін по справі народився син [PERSON] Як слідує з довідки № 16/18 від 08.02.2018 р. споживчого кооперативу «Світанок» (а.с.7), [PERSON] проживає, але не зареєстрована за адресою: [ADDRESS], з 04.047.2016 р. по теперішній час, разом з [PERSON], [INFO]. Довідкою Одеського дошкільного навчального закладу № 15 від 20.02.2018 р. (а.с.8) підтверд- жується, що [PERSON] дійсно відвідує Одеський дошкільний навчальний заклад № 299, в період з червня 2016 р. по теперішній час. Сплата за харчування складає 25 грн.20 коп. на день, вартість додаткових занять з англійської мови, логіки та аеробіки складає 200 грн., витрати на канцелярські товари, іграшки, миючі засоби та інше обладнання для групи становить 600 грн. на рік. Грошові кошти сплачує своєчасно мати дитини - [PERSON] Загальна сума в місяць ск- ладає 1006 грн. (харчування -25,2 грн. на день х на 30 днів = 756 грн. на місяць; заняття з аеробіки, логіки англійської - 200 грн. на місяць; матеріальні потреби закладу 600 грн. на рік = 50 грн. на місяць). Відповідно до ст.112 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу може бути постановле- но, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу су- перечить інтересам одного із них, інтересам дітей, що мають істотне значення. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день наб- рання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. За змістом ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розпався, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим суд вва- жає, що шлюб має бути розірваний. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою роз- витку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за вихо- вання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, нав- чання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дити- ни, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 27 Конвенції «про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР Ук- раїни № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх зді- бностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуд- жуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для за- безпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у п.17 своєї постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. № 3, роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд п винен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на ди- тину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових вит- ратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися пі- сля їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на її утримання. Крім того, існують додаткові витрати на дитину, необхідні для розвитку здібностей та виховання, які полягають у витратах пов'язаних з відвідуван- ням навчального закладу, та які складають 1006 грн. щомісячно. Тому суд вважає за можливе та необхідне стягувати з [PERSON] аліменти на користь пози- вача на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину щомісячно, до досягнення ним повноліття, та стягувати додаткові витрати в роз- мірі 1006 грн. щомісячно до закінчення ним навчання в Одеському дошкільному навчальному зак- ладі № 299. За змістом ст.191 СК України, аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто у даному випадку з 20.02.2018 р. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК Ук- раїни. На підставі викладеного,

Outcome: approved