overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

В позовній заяві та в судовому засіданні позивач просить розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем 02.03.2002 року, зареєстрований Лисівською сільською радою Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис № 03, покликаючись на те, що їхнє подружнє життя не склалося по вині відповідача, який останнім часом влаштовував сварки та скандали в присутності дітей, поводив себе агресивно по відношенню до позивачки погрожуючи фізичною розправою. Вихованням дітей не займається, не цікавиться станом здоров'я, матеріально сім'ю не забезпечує. Така його поведінка негативно впливає на психологічний стан та розвиток дітей. На її неодноразові прохання змінити свою поведінку та налагодити нормальні сімейні стосунки відповідач не реагує. Сторони більше року проживають окремо. До відповідача вона втратила почуття любові та поваги. На даний час їхній шлюб носить формальний характер. За таких обставин збереження їхнього шлюбу є недоцільним, а його розірвання відповідає інтересам позивачки. Також, в судовому засіданні позивач просить після реєстрації розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". Від спільного шлюбу в сторін є двоє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2017 року сторонам був наданий час на примирення 3 місяці. Примирення не наступило. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, разом не проживають, не поєднані спільним побутом, позивач не виявив бажання примиритись та наполягав на розірванні шлюбу, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сімї, а також створюватиме невизначеність у правах та обовязках подружжя. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення в її користь з відповідача сплаченого нею судового збору в розмірі 640 гривень, суд приходить до висновку що дана вимога не підлягає до задоволення так як позивачем не доведено що шлюб розпався саме із вини відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

В позовній заяві та в судовому засіданні позивач просить розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем 09.02.2016 року, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Заліщицького районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 08, покликаючись на те, що приблизно протягом року після реєстрації їхнього шлюбу вони з відповідачем жили добре, між ними склалися нормальні шлюбні стосунки. Після народження їхньої спільної дитини, яка народилася передчасно, в їхню сім'ю почала втручатися мати відповідача, налаштовуючи чоловіка на сумнів, що саме він є батьком народженої нею дитини. На цьому грунті між сторонами почали виникати сварки, під час яких відповідач ображав її брутальними, образливими словами, що в свою чергу принижувало її гідність та негативно впливало на її здоров'я та спокій дитини. Згодом їхні відносини загострилися ще більше, оскільки чоловік під час сварок застосовув до неї фізичну силу, наносив побої та доводив до нервових зривів. Поскільки існуючий між ними юридичний шлюб на сьогодні є на шкоду її інтересам, позивач вважає за необхідне розірвати його в судовому порядку. Після реєстрації розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище "[PERSON]". Від спільного шлюбу в сторін є малолітня дочка - [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, разом не проживають, не поєднані спільним побутом, позивач не виявила бажання примиритись та наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сімї, а також створюватиме невизначеність у правах та обовязках подружжя. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що позивачем та її представником, доведено той факт, що шлюб розпався саме з вини відповідача, та в свою чергу не спростовано останнім, а відтак з відповідача слід стягнути в користь позивачки сплачений нею судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

В позовній заяві та в судовому засіданні представник позивача [PERSON] просить визначити [PERSON] додатковий строк - три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті його батька - [PERSON], який помер [INFO]. Протягом шести місяців після смерті спадкодавця він не звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини у зв"язку з поважними причинами - через хворобу. Представник позивача адвокат [PERSON] просить позов задовольнити з наведених у позові підстав. Відповідач - представник Улашанівської сільської ради Славутського району Хмельницької області в судове засідання не з"явився, а в заяві до суду позовні вимоги визнав, просить розглянути справу за його відсутності; відзив на позов не подав. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази і матеріали справи, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в [ADDRESS] що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 09 червня 2018 р (а.с.7). [PERSON] є сином [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 24.12.1983 р (а.с. 6), а отже спадкоємцем його майна першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена, на що вказує лист нотаріуса, а отже інші спадкоємці відсутні (а.с.8). На момент смерті [PERSON] проживав один в [ADDRESS] що стверджується довідкою Улашанівської сільської ради Славутського району від 11.06.2018 р № 956 (а.с.10). Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач пропустив визначений законом строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.8). З довідки Славутської ЦРЛ вбачається, що в період з 20.03.2007 р по 10.04.2007 року [PERSON] знаходився на лікуванні з діагнозом гіпертонічна хвороба І ст кризовий перебіг (а.с.10), а отже [PERSON] фактично був обмежений у можливості здійснювати активні дії, в тому числі з'явитися до нотаріуса. За вказаних обставин суд вважає причини пропуску позивачем строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини поважними, так як вони є об'єктивними та істотними перешкодами для реалізації права [PERSON] на спадкування після смерті батька. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

В позовній позовній заяві позивач [PERSON] вказує, що в шлюбі з відповідачем перебуває з [INFO] року, за час шлюбу у них народилася дочка - [PERSON]. На даний час дитина проживає з матір'ю та перебуває на повному її утриманні. Відповідач коштів на утримання дочки не надає, участі у її вихованні не бере. Оскільки відповідач офіційно не працює, то просить стягнути аліменти з відповідача в твердій грошовій сумі на утримання їх малолітньої дочки [PERSON]в розмірі по 200 (двісті) гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Суду надала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. До суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає. Дослідивши заяви сторін, письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Веснянської сільської ради Корецького району Рівненської області, актовий запис № 1, (свідоцтво про шлюб [NUMBER] Від шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 22.07.2013 року). Стаття 180 Сімейного кодексу України регламентує порядок та обов'язок батьків утримувати матеріальне становище платника аліментів; стан здоров'я та матеріальне становище дитини; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Зі ч.1 ст. 183 СК України вбачається, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки, дитина проживає разом з матір'ю, потребує матеріального забезпечення, відповідач коштів на її утримання не надає, вихованням не цікавиться, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача. Розгляд справи здійснювався за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

В позовній позовній заяві позивач [PERSON] вказує, що в шлюбі з відповідачем перебувала з 23 квітня 2010 року, проте шлюб не склався і 23 березня 2016 року рішенням Корецького районного суду Рівненської області шлюб між сторонами було розірвано. За час шлюбу у сторін народилося двоє дочок - [PERSON] та [PERSON]. На даний час діти проживають з матір'ю та перебувають на повному її утриманні. Відповідач коштів на утримання дочок не надає, участі у їх вихованні не бере. Оскільки відповідач офіційно не працює, то просить стягнути аліменти з відповідача в твердій грошовій сумі на утримання їх неповнолітніх дочок по 500 гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Суду надала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. До суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає. Дослідивши заяви сторін, письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 23 березня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. В силу ч.3 ст.61 ЦПК вказані обставини не підлягають доказуванню. За час шлюбу у позивача та відповідача народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження [NUMBER] від 20.03.2012 року) та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER] від 15.03.2013 року) Стаття 180 Сімейного кодексу України регламентує порядок та обов'язок батьків утримувати матеріальне становище платника аліментів; стан здоров'я та матеріальне становище дитини; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Зі ч.1 ст. 183 СК України вбачається, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки, діти проживають разом з матір'ю, потребують матеріального забезпечення, відповідач коштів на їх утримання не надає, вихованням не цікавиться, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача. Розгляд справи здійснювався за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

В проваджені Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], про усунення перешкод в користуванні житлом. Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені та усунуто перешкоди в користуванні і розпорядженні домоволодінням № 16 по вул.Фабрична в Нікополі, шляхом зняття відповідача [PERSON], [INFO], з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою. 04 червня 2018 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від [PERSON] надійшла заява, про ухвалення додаткового рішення, оскільки під час виконання рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року було встановлено, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Тому, [PERSON] просить суд ухвалити додаткове рішення у справі, згідно якого усунути їй перешкоди в користуванні і розпорядженні домоволодінням №16 по вул.Фабрична в Нікополі, шляхом зняття відповідача [PERSON], [INFO], з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою. Суд, розглянувши дану заяву, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до вимог\~ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. \~\~\~\~ Отже, суд \~з врахуванням вимог \~ч. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", вважає доцільним ухвалити додаткове рішення за умов, передбачених ст.270 ЦПК України, при цьому не змінюючи суті основного рішення та не вирішуючи вимоги, які не були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

В проваджені Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до територіальної громади м.Нікополя Дніпропетровської області в особі Нікопольської міської ради про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2016 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені. Визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями (літ.„А), загальною площею 74,0 кв.м.; літню кухню (літ.„Б), загальною площею 18,0 кв.м.; підвал „В, розміром 3,0/8.0 кв.м.; вбиральню (літ.„Г); літню кухню (літ.„Д), загальною площею 7,4 кв.м; 1-3,6 1 - спорудження, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] у м.Нікополі. 03 липня 2020 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по даній справі. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на даний час він бажає розпорядитися своїм майном, однак у зв`язку з розбіжностями у складових житлового будинку він позбавлений можливості це зробити. Тому, просить суд ухвалити додаткове рішення, яким доповнивши резолютивну частину рішення наступним: визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями, яке складається із житлового будинку літера «А», загальною площею приміщень - 51,1 кв.м, житловою площею - 24,9 кв.м., допоміжною площею - 26,2 кв.м. (коридор - 6,9 кв.м (загальна площа приміщень), (допоміжна) -6,9 кв.м; кухня - 6,1 кв.м. (загальна площа приміщень), (допоміжна) - 6,1 кв.м; житлова кімната - 16,4 кв.м. (загальна площа приміщень), (житлова) - 16,4 кв.м; житлова кімната - 8,5 кв.м. (загальна площа приміщень), (житлова) - 8,5 кв.м; вітальня - 10,4 \~ \~ \~ \~кв.м. (загальна площа приміщень), (допоміжна) - 10,4 кв.м; санвузол - 2,8 кв.м. (загальна площа приміщень), (допоміжна) -2,8 кв.м.) Суд, розглянувши дану заяву, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до вимог\~ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. \~\~\~\~ Отже, суд \~з врахуванням вимог \~ч.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", вважає доцільним ухвалити додаткове рішення за умов, передбачених ст.270 ЦПК України, при цьому не змінюючи суті основного рішення та не вирішуючи вимоги, які не були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала вищевказана цивільна справа. 08 грудня 2014 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю винесено рішення суду, яким позовні вимоги задоволені. Вказаним рішенням не вирішено питання про розподіл судових витрат в порядку ст.88 ЦПК України. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.03.2015 року цивільну справу повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про розподіл судових витрат. В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути питання про винесення додаткового рішення у відсутність сторін, оскільки їх неявка в судове засідання не є перешкодою за ч.3 ст.220 ЦПК України. Суд, що ухвалив рішення, відповідно до ст. 220 ЦПК України, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд вирішив питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином законом визначений вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п.2 4 ст.215 ЦПК України, рішення суду складається в тому числі з резолютивної частини із зазначенням: висновку суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку суду по суті позовних вимог; розподілу судових витрат; строку і порядку набрання рішенням суду законної сили та його оскарження. Згідно з ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотку від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, а за вимоги позовної заяви немайнового характеру - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до висновку оцінки вартості спірного майна, гараж [ADDRESS], який межує зі стіною будинку [NUMBER] має ринкову вартість 47 600 грн. Згідно квитанції від 07.11.2014 року №ПН408, позивачем сплачено судового збору 500 грн. Таким чином, наявна переплата позивачем судового збору на 24 грн., які підлягають поверненню позивачу, та в порядку ст.88 ЦПК України при задоволенні позовних вимог належить стягнути з відповідача на користь позивача 476 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved