Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, а також позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.08.2004 року вона уклала шлюб з відповідачем. [INFO] у них народився син [PERSON]. З лютого 2010 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 11.10.2010 року їхній шлюб розірвано, з відповідача на її користь стягнуто аліменти в мінімальній сумі на утримання дитини у розмірі 1/6 частини від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При ухваленні вказаного рішення суду про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини суд приймав до уваги те, що відповідач на той час був платником аліментів ще на одну дитину. Позивач зазначає, що зміна її прізвища відбулась у зв'язку з укладенням 09.06.2012 року шлюбу з [PERSON] Станом на 01.12.2017 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 104038,13 гривень. Позивач вказує, що іншій дитині відповідача, на утримання якої він також сплачував аліменти, вже виповнилося 25 років, тому, на її думку, є всі підстави для збільшення розміру стягуваних аліментів. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями, не працює, дитиною не цікавиться, батьківських почуттів до неї не проявляє. Протягом 2010-2018 років відповідач батьківські обов'язки не виконує, участі у вихованні сина не бере. Відповідач батьківські збори в навчальному закладі не відвідує, харчування не оплачує, успіхами сина не турбується, після 2010 року жодного разу не приїздив до сина. При цьому позивач вказує, що вона не перешкоджала відповідачу брати участь у вихованні, піклуванні та утриманні сина. Однак відповідач не вчиняв жодних спроб для виконання своїх батьківських обов'язків, у зв'язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом про позбавлення його батьківських прав та збільшення розміру аліментів. Ухвалою суду від 08.10.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01.11.2018 року замінено третю особу у даній справі - замість Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області залучено до участі у справі Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області. Підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі. Представник позивача - адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав повністю, проти позбавлення його батьківських прав заперечував. Пояснив, що участі у вихованні сина не бере, оскільки так склалося життя. Він доглядає за батьком, не працює, тому фінансових коштів на сплату аліментів та виховання сина у нього немає. З сином не спілкується, оскільки так склалось. Представник третьої особи у судовому засіданні у режимі відеоконференції з Енергодарським міським судом Запорізької області позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Пояснив, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків відносно свого сина, протягом 8 років батько свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків, не проявляє батьківської уваги та турботи, не піклується про здоров'я хлопчика, його духовний та моральний розвиток, взагалі не цікавиться його життям. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З 20.08.2004 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у сторін народився син - [PERSON], що також підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження (а.с.6). Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 11.10.2010 року шлюб між сторонами розірваний, а з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 квітня 2010 року до повноліття дитини (а.с.7). Згідно з копією свідоцтва про шлюб, [PERSON] 09 червня 2012 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.5). Відповідно до довідки голови квартального комітету від 13.07.2018 року, [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] (а.с.10). На підставі вищевказаного рішення суду був виданий виконавчий лист (а.с.8). Відповідно до наданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості, станом на 01.12.2017 року загальна заборгованість відповідача зі сплати аліментів на користь [PERSON] складає 104038,13 гривень (а.с.9). Частинами 2, 3 ст. 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 08.07.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017р. №2037-VIII, яким змінено мінімальний розмір аліментів на дитину. У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України (в ред. від 08.07.2017 року) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, які були визначені рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 11.10.2010 року, підвищився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і на сьогодні розмір отримуваних аліментів не відповідає рівню життя та розміру прожиткового мінімуму. Крім того, при ухваленні вказаного рішення суд брав до уваги той факт, що відповідач сплачував аліменти на сина від першого шлюбу, який на сьогодні вже досяг повноліття. Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет на 2018 рік» з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 1860 грн., а передбачений ст. 182 ч. 2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у даному випадку є підстави для зміни розміру аліментів, оскільки дійсно розмір аліментів, які сплачує відповідач на користь позивачки є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто не відповідає вимогам закону. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, а також враховуючи те, що відповідач в цій частині визнав позов у повному обсязі, інших дітей, на утримання яких мають стягуватися аліменти, у відповідача немає, виходячи із закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи наведені роз'яснення, суд вважає за необхідне стягнути аліменти у зміненому розмірі саме з дня набрання рішенням суду законної сили. Щодо вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 вказаної постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і розумовий розвиток дитини, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду і лікування, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Згідно висновку Органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Енергодарської міської ради в особі служби у справах дітей, доданого до матеріалів справи, органом опіки та піклування Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради, як органом опіки та піклування вивчено та проаналізовано обставини справи про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON], [INFO]. В ході бесіди з [PERSON] було встановлено, що в 2010 році після розірвання шлюбу з [PERSON] він переїхав до Криму, де мешкав та працював до 2015 року. За цей період із сином не спілкувався, не виявляв інтересу до його життя, матеріально не утримував. З 2015 року по теперішній час відповідач мешкає в м. Енергодар, за цей період один раз зустрічався із сином влітку 2017 року, коли малолітній разом зі своєю тіткою приїжджав до м, Енергодара на два дні. Згідно з вказаним висновком, в ході бесіди в телефонному режимі з малолітнім [PERSON] з'ясовано, що з батьком, [PERSON], він не спілкується протягом 5 років, батько не телефонує йому, не вітає з днем народження та не дарує подарунків. Також [PERSON] розповів, що коли йому було 5 років, вони разом з матір'ю пішли від батька, тому що той зловживав алкогольними напоями. На запитання чи бажає хлопчик налагодити стосунки з батьком, він відповів відмовою. Згідно з довідкою Мелітопольської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 від 30.07.2018 № 357, [PERSON], навчається у 8 класі. За час навчання дитини з 2 по 7 клас, батько, [PERSON], в школу не приходив, батьківські збори не відвідував. Таким чином, враховуючи наведені обставини, оскільки відповідач протягом 8 років свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не проявляє батьківської уваги та турботи, не піклується про здоров'я сина, його духовний та моральний розвиток та взагалі не цікавиться життям дитини, тому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON], [INFO]. Наведені вище обставини переконують суд в тому, що поведінка відповідача відносно свого сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов'язками. Враховуючи вищевикладене, надавши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав також підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги позивача задоволено у повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв немайнового характеру. На підставі вимог, встановлених п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, оскільки при подачі позовної заяви позивачем за вимогу немайнового характеру було сплачено судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 704,80 гривні за розгляд позовної вимоги немайнового характеру про позбавлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved