Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області про встановлення факту належності спадкового майна спадкодавцю та про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно та майнові права в тому числі і право на земельну ділянку орієнтовною площею 0,20 умовних кадастрових га. яка розташована в с.Вишняки Хорольського району Полтавської області. Право на вказану земельну ділянку належало [PERSON] на підставі рішення Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 24.07.1997 року «Про передачу у власність громадянам, згідно поданих заяв, земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства». Хорольською Державною нотаріальною конторою, на підставі моєї заяви про прийняття спадщини було відкрито спадкову справу на майно померлої [INFO] [PERSON] , за № 493/2009. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилася, але в позовній заяві прохала суд провести розгляд справи за її відсутності. В судове засідання представник відповідача Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської областів не з"явився, але подали заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Після звернення до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,20 умовних кадастрових га., що в с.Вишняки Хорольського району Полтавської області, право на яку за життя належало, [PERSON] , позивачу листом за вих.№ 563/02-14 від 21.05.2019 року Хорольська державна нотаріальна контора повідомила , як спадкоємцю першої черги за законом, яка прийняла спадщину за законом на майно своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , останнім місцем проживання якої було: [ADDRESS] , що спадкова справа до майна [PERSON] була відкрита у Хорольській державній нотаріальній конторі 16.11.2009 року за № 493/2011 на підставі заяви позивача про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину. Спадкодавець [PERSON] мала право на земельну ділянку площею 0,20 га, яка розташована в с.Вишняки Хорольського району Полтавської області, була включена у списки громадян, яким безкоштовно передано в приватну власність земельну ділянку, але за життя не оформила документи належним чином і державного акту на право власності на вказану землю не отримала. Відповідно до ст. 68 ЗУ «Про нотаріат» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання документів, що підтверджують право власності цього майна спадкодавцеві. Спадщина на приватизовану земельну ділянку, право на яку виникло та оформлено було у період по 2011 рік включно оформляється на підставі державного акту на право приватної власності на землю, який пройшов державну реєстрацію відповідно до ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Якщо правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні то позивач має право звернутися до суду і за умови надання суду усіх достатніх та необхідних доказів, вирішувати питання про визнання за ним права власності в порядку спадкування на спадкове майно. Викладені обставини підтверджуються наступними письмовими доказами: -Копією свідоцтва про смерть [PERSON] ; -Копією паспорта та ідентифікаційного коду [PERSON] ; -Копією свідоцтва про народження [PERSON] ; -Копією свідоцтва про шлюб [PERSON] ; -Копією рішення Вишняківської сільської ради від 24.07.1997 року; -Копією свідоцтва про право на спадщину за законом; -Копією довідки Вишняківської сільської ради № 545 від 15.05.2019 рокуІ; -Копією довідки Вишняківської сільської ради № 546 від 15.05.2019 року; -Копією звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки; -Копією листа нотаріуса за вих. № 563/02-14 від 21.05.2019 р. Таким чином, виникла ситуація при якій, спадкоємець не може набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. Статтею 328 цього Кодексу визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, для реалізації набуття позивачем права власності щодо вказаного нерухомого майна необхідно визнати право власності на нього у порядку, визначеному ст. 392 ЦК України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 318, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved