Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення із [PERSON] боргу за договором позики, посилаючись на те, що 17 жовтня 2012 року відповідач позичив в неї гроші в сумі 1000 доларів США та 100 євро, які зобов'язувався повернути до 17 квітня 2013 року, що підтверджується особисто складеною розпискою відповідача. Однак відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання та до теперішнього часу борг не повернув в зв'язку з цим позивач, з урахуванням уточнень, просить стягнути з [PERSON] борг за договором позики, який в перерахунку на національну валюту в загальній сумі складає 18155 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.41). В судовому засіданні від 24.12.2014 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.44). Від нього до суду не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин, та у відповідності до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення у справі. Суд, заслухавши позивача, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 17 жовтня 2012 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав в борг у позивача позику в сумі 1000 доларів США та 100 євро, з кінцевим терміном повернення 17 квітня 2013 року. В судовому засіданні встановлено, що позивач після розірвання шлюбу змінила прізвище «[PERSON]» на дошлюбне прізвище "[PERSON]", що підтверджується копіями свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області 18 липня 2013 року та паспорта громадянина України серії [NUMBER] (а.с.4, 7). Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Укладання вищезазначеного договору позики між сторонами підтверджується розпискою відповідача від 17 жовтня 2012 року, згідно якої [PERSON] взяв в позику у [PERSON] гроші в сумі 1000 доларів США і 100 євро, які зобов'язувався повернути 17 квітня 2013 року (а.с.24). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст.ст. 526, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, строк повернення боргу наступив 17 квітня 2013 року, однак до цього часу борг відповідачем не повернуто, що підтверджується наявністю боргового документа у позивача (а.с.24). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Оскільки відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, тому суд прийшов до висновку про обгрунтованість та задоволення позовних вимог в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики у розмірі 1000 доларів США та 100 євро, що в перерахунку на гривневий еквівалент станом на 09.12.2014 року(а.с.3,8,9) в загальній сумі складає 18155 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved