Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

До Тульчинського районного суду 23.04.2015 звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак спільне життя у них не склалося і 13.04.2009 шлюб між ними розірвано. За час спільного життя у позивача з відповідачем народився син - [PERSON], [INFO], який з 2012 року навчається у Немирівському коледжі будівництва та архітектури, на денній формі навчання, термін навчання до 30.06.2016. З відповідача стягувались аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття, але [INFO] йому виповнилося 18 років і відповідач більше не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина, який продовжує навчання у розмірі ? частини доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму. Позивач в судовому засідання підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, і не заперечив проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив, що 29.07.1995 сторони уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.07.1995, виданого Тульчинським райвідділом реєстрації актів громадянського стану (а.с. 5), згідно рішення Тульчинського районного суду, 13.04.2009 шлюб між ними розірвано (а.с. 8). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.02.1997, у позивача і відповідача [INFO] народився син - [PERSON] (а.с. 6). Згідно довідки № 37 від 16.02.2015, [PERSON] навчається у Немирівському коледжі будівництва та архітектури, дата закінчення навчання 30.06.2016 (а.с. 9). В зв'язку з вищевикладеним, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: В частині 3 ст. 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 цього Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Згідно ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум", прожитковий мінімум - це вартісна величина для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Частиною 3 ст. 199 СК України, встановлено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 цієї ж статті, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За змістом ч. 1, 2 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Постанови пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, встановлено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач по справі позов визнав і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути у дохід держави суму судового збору - 243,60 грн., а також на користь позивача документально підтверджені витрати на правову допомогу - 250,00 грн. Згідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved