Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 20.03.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Позивачка обгрунтовує свої позовні вимоги наступним. Вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 10 серпня 2004 року по 8 січня 2014 року. Шлюб між ними розірваний рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2013 року. Від подружнього життя у них [INFO] народився син [PERSON] . Зазначає, що син зареєстрований та проживає разом із нею. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2014 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на сина в розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказує, що відповідач обов`язок зі сплати аліментів виконував нерегулярно. Окрім того, стягувана за рішенням суду сума аліментів на теперішній час є недостатньою для утримання сина. Тому, виникла потреба звернутися до суду з позовом. При визначенні розміру стягуваних аліментів просить врахувати, що відповідач не має інвалідності та є працездатним, інших дітей на утриманні не має. Зазначає, що у 2018 році відповідач продав належну йому та батькам трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] . На отримані від продажу квартири кошти він придбав автомобіль «Wolkswagen», займається перевезеннями. Стверджує, що син часто хворіє на застудні захворювання /хронічний тонзиліт/, у 2019 р. переніс запалення легенів та за станом здоров`я син потребує санаторно-курортного лікування. Зазначає, що її заробіток після утримання податків та зборів становить у середньому на місяць 11442 грн. Такий дохід згідно довідки про доходи складається з заробітної плати та премії за 2 місяці. При цьому просить врахувати, що сам розмір заробітної плати становить 9730 грн. на місяць /після утримання податків/. Такий дохід не надає їй можливості повноцінно харчувати сина, оплачувати його відпочинок, лікування, забезпечувати його необхідним одягом, взуттям, книжками, зошитами та іншими предметами, необхідними для навчання, забезпечувати культурний розвиток сина. Вказує, що квартири у праві власності чи іншого нерухомого майна вона та син не мають. Вона із сином проживають в одній кімнаті у гуртожитку. Окрім того, просить врахувати, що розмір коштів, які у середньому витрачає на утримання сина в місяць становить більшу суму, а саме 7188 грн. Таку суму підтверджує своїми розрахунком та копіями квитанцій, які я долучаю до позовної заяви. Зазначає, що нею вживалися заходи досудового врегулювання спору у формі усного прохання надавати сину утримання /аліменти/ для забезпечення його потреб, а саме: одяг, взуття, належне харчування та лікування, для забезпечення його фізичного, духовного розвитку, навчання, культурних та інших потреб, однак відповідач на її прохання не відреагував. Враховуючи наведені вище обставини, позивачка просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання сина відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 31.10.2014 року та стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн., але не меше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей певного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, що стверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву чи клопотань не подав. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуаних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали 27.12.2013 року, що стверджується копією рішення Шевченківського районного суду м. Львова, яке набрало законної сили. Від подружнього життя у позивачки та відповідача[INFO] народився син [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про його народження Серія [NUMBER] , виданого 26 серпня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2014 року вирішено стягувати з відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] аліменти на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 500 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів проводити з 30 листопада 2013 року до досягненя дитиною повноліття. Із довідки, виданої директором студентського містечка Львівського національного аграрного університету № 23 від 28.01.2020 року вбачається, що [PERSON] мешкає і зареєстрована в [ADDRESS] і до складу її сім`ї належить син [PERSON] , 2006 року народження. Із довідки про доходи позивачки від 28.01.2020 року, вбачається, що [PERSON] працює та займає посаду доцента кафедри генетики, селекції та захисту рослин Львівського національного аграрного університету. Загальна сума її доходу за період із 01.01.2019 року по 31.12.2019 року, за винятком аліментів, становить 182 032 грн. Позивачкою на підтвердження своїх витрат долучено до матеріалів справи, зокрема, копії квитанцій за оплату-житлово комунальних послуг. Позивачкою долучено також розрахунок, в якому вона зазначає, що її витрати на утримання сина на рік становлять 86253 грн. або 7188 грн. на місяць, однак суд вважає, що саме така сума витрат в повному обсязі не обгрунтована та не доведена позивачкою поданими нею доказами та квитанціями. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз`яснення п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, згідно якого відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Позивачка у позовній заяві вказує, що відповідач обов`язок зі сплати аліментів виконував нерегулярно, а розмір аліментів, який визначений рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 31.10.2014 року є на теперішній рівень життя надто малий і недостатній для утримання дитини. Позивачка зазначає, що за станом здоров`я син потребує санаторно-курортного лікування. Із копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, долученої позивачкою до позовної заяви, вбачається, що син [PERSON] , 2006 р.н., хворіє на застудні захворювання, зокрема, хронічний тонзиліт, у 2019 р. переніс запалення легенів. Ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Висновки суду про те, що відповідач має можливість виконувати обов`язки по утриманню сина як це передбачено чинним законодавством та сплачувати аліменти у більшому розмірі ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки судом встановлено, що неповнолітній син [PERSON] хворіє, проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, майна у власності ні позивачка, ні син не мають; відповідач є здоровим, місце праці судом не встановлено, однак є працездатною особою молодого віку, а від так взмозі сплачувати аліменти на утримання сина в більшому розмірі. Докази, які б спростували такі висновки у суду відсутні. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 р.» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень; Враховуючи прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, а також вимоги ст.182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок обох батьків на утримання дітей, докази, які надані позивачою суду в обгрунтування своїх позовних вимог, те, що серед таких відсутні відомості про місце праці відповідача та його доходи, і такі відомості не надані сторонами в ході розгляду справи, те, що відповідач проявив байдужість до розгляду справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме, що слід збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання неповнолітнього сина відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 31.10.2014 року та стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього синав твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн., але не меше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей певного віку щомісячно, починаючи з дати набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони його батька, із врахуванням вищенаведеного. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] .

Outcome: approved