Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, позики. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 19 жовтня 2012 року позивач надала [PERSON] позику у розмірі 25 000 грн. Факт отримання грошей підтверджується розпискою. Отримані грошові кошти відповідач повинен був віддати позивачу строком до 31 серпня 2013 року. Однак станом на 15 липня 2014 року відповідач борг не повернула. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача борг за договором позики у розмірі 25 000 грн, а також судовий збір у розмірі 250 грн. В судове засідання позивач, його представник не з"явились, представник позивача за договором адвокат Антоненко В.А. надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, повідомлень про причини неявки або клопотань про відкладення розгляду справи від позивача не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з розписки, оригінал якої долучений судом до матеріалів справи, відповідач [PERSON] 19 жовтня 2012 року отримала у борг 25 000 грн. на строк до 31 серпня 2013 року. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, у силу ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Судом встановлено, і не спростовано відповідачем, що [PERSON] отримала у борг 19 жовтня 2012 року від [PERSON] кошти в сумі 25 000 грн., які мала повернути у строк до 31 серпня 2013 року. Факт наявності у [PERSON] оригіналу розписки, свідчить про існування між сторонами боргових зобов"язань. Оригінал розписки зберігається в матеріалах справи. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав від позивача грошову суму у розмірі 25 000 грн., які зобов'язалася повернути до 31 серпня 2013 року, про що видана письмова розписку, оригінал якої знаходиться у справі, однак свого обов'язку по поверненню не виконала. Таким чином, суд вважає, що між сторонами укладено договір позики, який позивачем належним чином підтверджений, а оскільки відповідач у встановлений строк борг не повернув, то позивач має право вимагати його повернення з застосуванням положень ст. 625 ЦК України. Заперечень щодо позову, а також належних та допустимих доказів в обгрунтування своїх заперечень відповідачем не надано. З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення боргу за розпискою є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. На підставі вищенаведеного та ст.ст. 218, 625, 1046, 1047, 1049;

Outcome: approved