overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що від шлюбу вони мають двоє неповнолітніх дітей, які на даний час проживають разом з нею. Оскільки відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, тому позивачка просила стягнути з нього аліменти на їх утримання в розмірі 1\\3 частки всіх видів доходу( заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з часу подачі позову до суду і до повноліття дітей В судове засідання позивачка не з'явилась, подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, відносно заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. Відповідно до ст.224 ЦПК України проводився заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони з 11.11.2006р. перебувають в зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Главою 15 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Якщо сторони такої згоди не дійшли, кошти на утримання дитини присуджуються рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. 2 Якщо ж платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На день вирішення спору судом на підставі пояснень позивачки, викладених нею в позовній заяві, а також відсутністю заперечень відповідача на вказане, судом встановлено, що відповідач працює в ТОВ "Київметробуд" та має регулярний дохід - заробітну плату за основним місцем роботи. Інших обставин, які б мали істотне значення для вирішення питання щодо розміру аліментів сторонами суду не надано. З врахуванням вказаного, суд приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів у частці від доходу (заробітку) відповідача. В цьому випадку відповідно до ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Одночасно суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений цим рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]., в якому, посилаючись на те, що відповідач добровільно коштів на утримання їхньої неповнолітньої дитини не надає, просила стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі 400 грн. щомісячно. В суд сторони не з'явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримує, а відповідач - визнає повністю. Суд, оглянувши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про його народження. Главою 15 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Якщо сторони такої згоди не дійшли, кошти на утримання дитини присуджуються рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо ж платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. 2 На день вирішення спору судом встановлено, та не заперечується сторонами те, що відповідач має нерегулярний дохід, офіційно ніде не працює, не має на утриманні інших дітей або батьків, є працездатним, не хворіє на тяжкі хвороби. Інших обставин, які б мали істотне значення для вирішення питання щодо розміру аліментів сторонами суду не надано. З врахуванням викладеного, суд погоджується з думкою сторін стосовно визначенняспособу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд виходить із того, що у відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а тому, виходячи із засад рівності прав та обов'язків обох батьків відносно неповнолітніх дітей та з врахуванням того, що позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 400 грн. щомісячно, а відповідач погоджується з вказаним, позовні вимоги суд задовольняє повністю. Одночасно суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений цим рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що з 05.07.2008 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між нею та відповідачем припинились через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть, вважає що збереження шлюбу є неможливим. Спору з приводу поділу майна немає. В судове засідання позивач надала заяву про слухання справи в її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідач надав заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 05.07.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 288. (а.с. 4) Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданого 16 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку . (а.с.5) Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони ніяких подружніх стосунків не підтримують, сумісне господарство не ведуть, тобто сім'я розпалася остаточно, збереження сім'ї неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Строку на примирення стронам не потрібно. За таких обставин у суду є всі підстави для повного задоволення позову. Згідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шдюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає залишити своє шлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнати за нею право приватної власності на квартиру [ADDRESS], в с-щі Братське Миколаївської області . Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07.02.2014 року, згідно простого письмового договору купівлі-продажу(розписки), вона придбала у відповідача квартиру [ADDRESS]. Зобов"язання за цим договором виконані в повному обсязі - гроші вона відповідачу сплатила при підписанні договору, а останній віддав їй всі документи на будинок та ключі. Однак, в нотаріальній конторі вказаний договір не оформили, а тому він не є правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності на будинок. На теперішній час позивач бажає належним чином і у встановленому законом порядку оформити документи на вищевказаний будинок в якому проживає з 2014 року, щоб надалі реалізувати своє право власності на нерухоме майно, проте відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, тому змушена звернутися до суду з цим позовом. До початку судового засідання позивач надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила справу слухати в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив справу розглянути в його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки наданими позивачем документами підтверджується факт купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. 07 лютого 2014 року між [PERSON]. та [PERSON]. було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу(розпискою) від 07.02.2014р., та що ніким в судовому засіданні не оспорювалося. Відповідно до рішення Братського районного суду Миколаївської області від 27.09.2011 року за [PERSON] Визнано право власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідач [PERSON]., відповідно ст.1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Відповідно довідки -характеристики Вознесенського БТІ за [PERSON] в реєстровій книзі під реєстровим номером 1819 зареєстровано право приватної власності на квартиру [ADDRESS] в с-щі Братське Миколаївської області. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Ч.1 ст. 220 ЦК України передбачає, що у разі недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Проте на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України, такий договір може бути визнано судом дійсним, якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови договору, що має місце у даній справі. Інше в процесі судового розгляду не встановлено. У судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що при укладені договору купівлі-продажу ні одна із сторін не порушила умов договору, а тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що розташований по [ADDRESS] та визнати договір купівлі-продажу дійсним. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07 лютого 2005 року вона та відповідач домовились про купівлю-продаж нерухомого майна, а саме: житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. На основі цієї домовленості вона купила у відповідача вказану нерухомість, про що цього ж дня ми уклали простий письмовий договір (розписку). Зобов"язання за цим договором виконані в повному обсязі - гроші вона відповідачу сплатила при написанні розписки, а останній віддав їй всі документи на будинок та ключі. Однак, в нотаріальній конторі вказаний договір не оформили, а тому він не є правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності на будинок. На теперішній час позивач бажає належним чином і у встановленому законом порядку оформити документи на вищевказаний будинок та земельну ділянку біля нього, щоб надалі реалізувати своє право власності на нерухоме майно, проте відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом. До початку судового засідання позивач надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила справу слухати в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив справу розглянути в його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки наданими позивачем документами підтверджується факт купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, будівлями по [ADDRESS]. 07 лютого 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується розпискою від 07.02.2005р., та що ніким в судовому засіданні не оспорювалося. Власником житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами, що розташований по [ADDRESS], станом на 07 лютого 2005 року, являвся [PERSON], який помер [INFO]. [PERSON] є сином [PERSON] і відповідно ст.1261 ЦК України є спадкоємцем останнього 1-ї черги спадкування. Інших спадкоємців судом не встановлено. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Ч.1 ст. 220 ЦК України передбачає, що у разі недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Проте на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України, такий договір може бути визнано судом дійсним, якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови договору, що має місце у даній справі. Інше в процесі судового розгляду не встановлено. У судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що при укладені договору купівлі-продажу ні одна із сторін не порушила умов договору, а тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що розташований по [ADDRESS] та визнати договір купівлі-продажу дійсним. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16жовтня 2013 року вона та відповідач домовились про купівлю-продаж нерухомого майна, а саме: житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. На основі цієї домовленості вона купила у відповідача вказану нерухомість, про що цього ж дняуклали простий письмовий договір. Зобов"язання за цим договором виконані в повному обсязі - гроші вона відповідачу сплатила до підписання договору, а остання віддала їй всі документи на будинок та ключі. Однак, в нотаріальній конторі вказаний договір не оформили, а тому він не є правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності на будинок. На теперішній час позивач бажає належним чином і у встановленому законом порядку оформити документи на вищевказаний будинок та земельну ділянку біля нього, щоб надалі реалізувати своє право власності на нерухоме майно, проте відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом. До початку судового засідання позивач надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила справу слухати в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явилася, надала заяву, в якій визнала позовні вимоги в повному обсязі та просила справу розглянути в її відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки наданими позивачем документами підтверджується факт купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями по [ADDRESS]. 16 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується простим письмовим договором від 16.10.2013р., та що ніким в судовому засіданні не оспорювалося. Власником житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами, що розташований по [ADDRESS], на підставі договору дарування від 14.12.2007 року є [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Ч.1 ст. 220 ЦК України передбачає, що у разі недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Проте на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України, такий договір може бути визнано судом дійсним, якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови договору, що має місце у даній справі. Інше в процесі судового розгляду не встановлено. У судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що при укладені договору купівлі-продажу ні одна із сторін не порушила умов договору, а тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що розташований по [ADDRESS] та визнати договір купівлі-продажу укладений між нею та відповідачем дійсним. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25 жовтня 2005 року, згідно простого письмового договору купівлі-продажу, вона купила у відповідача житловий будинок [ADDRESS]. Зобов"язання за цим договором виконані в повному обсязі - гроші вона відповідачу сплатила при написанні розписки, а остання віддала їй всі документи на будинок та ключі. Однак, в нотаріальній конторі вказаний договір не оформили, а тому він не є правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності на будинок. На теперішній час позивач бажає належним чином і у встановленому законом порядку оформити документи на вищевказаний будинок та земельну ділянку біля нього, щоб надалі реалізувати своє право власності на нерухоме майно, проте відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, тому змушена звернутися до суду з цим позовом. До початку судового засідання позивач надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила справу слухати в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явилася, надала заяву, в якій визнала позовні вимоги в повному обсязі та просила справу розглянути в її відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки наданими позивачем документами підтверджується факт купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, будівлями, огорожею, по [ADDRESS]. 25 жовтня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується розпискою від 25.10.2005р., та що ніким в судовому засіданні не оспорювалося. Власником житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами, що розташований по [ADDRESS], станом на 25 жовтня 2005 року, являлась [PERSON], що підтверджується довідкою сільської ради, даними технічного паспорту житлового будинку. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO]. [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження та про одруження, і відповідно ст.1261 ЦК України є спадкоємцем останньої 1-ї черги спадкування. Інших спадкоємців судом не встановлено. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Ч.1 ст. 220 ЦК України передбачає, що у разі недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Проте на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України, такий договір може бути визнано судом дійсним, якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови договору, що має місце у даній справі. Інше в процесі судового розгляду не встановлено. У судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що при укладені договору купівлі-продажу ні одна із сторін не порушила умов договору, а тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved