Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заявлені вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 15 липня 2005 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №749. Від сумісного життя мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, в сім'ї постійно виникали сварки та суперечки, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. За таких обставин, позивач вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї не можливе. Вказує, що відповідач мешкає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити, при цьому посилався на обставини, зазначені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 15 липня 2005 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №749 (а.с.5). Від сумісного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.6). Приймаючи до уваги наявність неповнолітньої дитини, обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення у даній справі. Відповідно до положень статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.ІХ.1991року та положення «Декларації прав дитини» регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. На даний час, неповнолітня дитина проживає разом з позивачем, яка приймає безпосередню участь в утриманні та вихованні дитини. Відповідач мешкає окремо, працює в КЛПЗ «Чернігівська центральна районна лікарня» (а.с.28-30), отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої становить 2 070,51 грн (а.с.27). Інших неповнолітніх дітей на його утриманні немає. Сторони доказів про наявність чи відсутність рухомого та нерухомого майна у їх власності суду не надали. За умов частини першої та третьої ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, відсутність у платника інших аліментних зобов'язань, визнання відповідачем позову та інші обставини, що мають істотне значення, і вважає за необхідне, відповідно до ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.11.2014 року (а.с.13) в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а також судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved