Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини [PERSON], [INFO], звернулись з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Туроператор Ільтур», третя особа ФОП [PERSON], про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Просили стягнути з відповідача на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 7 930,57 грн. та моральну шкоду в сумі 1 000 грн., а всього 8 930,57 грн. Стягнути з відповідача на користь [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дочки [PERSON], [INFO], моральну шкоду по 1000 грн. - кожній, а всього 2 000 грн. Стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. Свої позовні вимоги мотивують тим, що 17 червня 2014 року вони з Товариством з обмеженою відповідальністю «Туроператор Ільтур» за посередництвом фізичної особи-підприємця [PERSON] уклали Договір на туристичне обслуговування № 17\\06. За цим договором відповідач взяв на себе зобов'язання надати позивачам туристичні послуги. Позивачі виконали свої зобов'язання і вчасно сплатили туроператору через турагента фізичної особи-підприємця [PERSON] 17599, 27 грн. Відповідач не виконав свої зобов'язання, а саме не надав оплаченого комплексу туристичних послуг, чим порушив права позивачів як споживачів , завдавши матеріальної в сумі 7930, 57 грн. і моральної шкоди по 1000 грн. кожному, а всього моральної шкоди в сумі 3000, 00 грн. Позивачі в судове засідання не з'явились. Про час і місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Подали до суду заяву про розгляд справи в їх відсутність в заочному порядку. Позовні вимоги підтримали повністю. Представник відповідача та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, ФОП [PERSON] в судове засідання повторно не з»явились. Про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Згідно із ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд, дослідивши докази, надані позивачами на підтвердження своїх позовних вимог, вважає позов таким, що підлягає до задоволення повністю з таких підстав. Судом встановлено, що між позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Туроператор Ільтур» за посередництвом фізичної особи-підприємця [PERSON] 17.06.2014 року був укладений Договір на туристичне обслуговування №17\\06, предметом якого являється надання всім позивачам туристичних послуг, зокрема поїздки до Туреччини на відпочинок. За цим договором Туроператор взяв на себе зобов'язання надати туристичний продукт, до складу якого входять такі туристичні послуги: туристичну подорож до Туреччини з 21 червня 2014 року по 28 червня 2014 року на трьох осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON] Позивачі зобов'язалися сплатити за туристичний продукт 17599,27 грн. Укладенню вказаного договору передувало оформлення бронювання туру та здійснення повної оплати, що підтверджується відповідними заявкою на бронювання туру від 14.06.2014 року та платіжною квитанцією № 432291000918201403007773 від 17.06.2014 року про повну сплату вартості туристичних послуг в сумі 17599,27 грн. Статтею 1 Закону України «Про туризм» визначено, що туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов'язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об'єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). За цим же Законом, туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність. Туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. Разом з тим, статтею 33 Закону України «Про туризм» передбачено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб'єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Як встановлено судом, Турсервіс « [INFO]» СПД ФО [PERSON], надалі «Тур агент» що діє на підставі ліцензії Держтурадміністрації України [NUMBER] від 22.10.2010 р. в особі директора [PERSON], що діє від імені та за дорученням ТОВ «Туроператор Ільтур» на підставі агентського договору на реалізацію туристичних послуг № 020711-05 від 12.06.2012 р. ліцензія Державної служби туризму і курортів на тур операторську діяльність серія [NUMBER]від 07.12.2007 року, надалі «Туроператор» з однієї сторони та [PERSON], [PERSON], [PERSON], надалі «Турист» з іншої сторони уклали договір № 17/06 від 17 червня 2014 року на туристичне обслуговування. Відповідно до п. 1.2. зазначеного договору Тур оператор ( Тур агент) зобов'язується забезпечити Туристу надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), відповідно до заявки на бронювання Туриста - додаток № 1 (надалі Заявка) та додатку № 2 про надання інформаційно-консультативних послуг з подорожування та підбору туру до цього договору забезпечити Туриста через тур агента необхідними документами : ваучер,страховий поліс, авіа, авто/ж/квитки на авіа,авто,ж-д рейси згідно з графіком ( датою) відправлення за маршрутом, вказаним в Заявці. Передача Туристу пакета документів туристичної подорожі (послуги),туристичного продукту здійснюється тільки після повного виконання п.2.2.3, п.6 цього договору в аеропорту вильоту, авто, ж/д вокзалі або в місці замовлення туристичної послуги представником Тур оператора. Відповідно до п.п. 2.1.2 - 2.1.3. договору Додаток №1 і Додаток № 2 оформляються за спеціальною формою, що є невід'ємною частиною договору. Згідно п.2.1.1 зазначеного договору Турагент зобов'язаний інформувати туристів, з якими уклав договори на туристичне обслуговування, про строки і порядок оплати готельного обслуговування; дату і час початку та закінчення туристичного обслуговування; програму туру та можливі зміни в програмі; ціну і порядок здійснення оплати. Згідно статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій (електронній) формі відповідно до закону. Договір на туристичне обслуговування може укладатися шляхом видачі ваучера. Позивачі відповідно до додатку №1 договору на туристичне обслуговування № 17/06 від 17.06.2014 року зробили замовлення на бронювання туристичних послуг до країни Туреччина, дата туру 21.06.2014 року - 28.06.2014 року. Позивачі виконали свої зобов'язання, сплативши туроператору через турагента фізичної особи-підприємця [PERSON] 17599,27 грн., що підтверджується платіжною квитанцією № 432291000918201403007773 від 17.06.2014 року. Після укладення договору відповідачем видані позивачам електронні чартерні пасажирські квитки та багажні квитанції на переліт в обидві сторони за маршрутом : Київ-Бориспіль-Анталія-Київ- Бориспіль з датою вильотів 21.06.2014 р. та 28.06.2014 р. В міжнародному аеропорту « Київ-Бориспіль» представником відповідача позивачам видані ваучери від 21.096.2014 року під спільним № 20162 на поселення в готелі « MC Beach Park Resort Hotel&SPA » з 21.06.2014 року по 28.06.2014 року на 7 ночей у стандартному номері. Після прильоту в міжнародний аеропорт «Анталія» (Туреччина) позивачів зустрів представник відповідача, забезпечив трансферт з аеропорту до вищевказаного готелю. По прибуттю до готелю позивачів поселили у готель. Потім з»ясувалось, що відповідач не здійснив на користь готелю повну оплату за проживання і обслуговування позивачів, які не мали можливості повернутися до України, оскільки згідно електронних чартерних пасажирських квитків та багажних квитанцій на переліт за маршрутом : Анталія-Київ-Бориспіль оформлений лише 28.06.2014 року. Позивач [PERSON] змушений був сплатити на користь готелю вартість проживання і обслуговування як за себе, так і за інших позивачів : · 160 доларів США, що за офіційно встановленим курсом НБУ на день оплати 13,7891 грн. за долар США складало 2 206,56 грн.); · 1020 турецьких лір ( за курсом ПАТ « Приватбанк», який здійснював оплату становить 5 724,01 грн.), а всього 7 930,57 грн. Обставини проведення позивачем оплати підтверджуються платіжною квитанцією № 2069 від 24.06.2014 року, платіжною випискою готелю № 117291 від 28.06.2014 року, платіжною випискою ПАТ « Приватбанк» за період з 22.06.2014 року по 25.06.2014 року. Вибуття (виліт) позивачів з Київ-Бориспіль до Анталії та повернення до аеропорту Київ-Бориспіль підтверджується штампами прикордонних служб України і Туреччини в закордонних паспортах позивачів. Зазначена туристична подорож до Туреччини є туристичним продуктом, який було створено туроператором ТОВ « Туроператор Ільтур», а реалізація вказаного продукта у відповідності до Закону України « Про туризм» відбувалася від його імені через турагента СПД -ФО [PERSON] Згідно ст.32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов»язань туроператор, турагент, інші суб»єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Згідно вимог ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 20 Закону України «Про туризм» визначено, що за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов»язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг ( туристичний продукт), а турист зобов»язується його оплатити. Відповідно до вимог чинного законодавства турагент не створює туристичний продукт, а лише здійснює функції з його продажу. За таких обставин турагент несе відповідальність виключно за власні дії і не несе відповідальності за надання туристичного продукту. Суд вважає доведеним, що відповідачем ТОВ «Туроператор Ільтур» не надані позивачам зазначені в договорі послуги , чим завдано майнову шкоду в сумі 7 930, 57 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до п.5 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов»язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає доведеним, що позивачам заподіяна моральна шкода, яка виразилась в душевних стражданнях, яких вони зазнали, внаслідок протиправної поведінки відповідача щодо них самих та членів їх сім»ї, в зв»язку з ненаданням замовленої туристичної послуги, що вимагало додаткових зусиль для організації їх життя. З врахуванням глибини та тривалості душевних страждань позивачів, суттєвості змін в їх життєвих стосунках та додаткових зусиль необхідних для організації їх життя, вимог розумності і справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню моральна шкода в розмірі по 1000 грн. - кожному, а всього в сумі 3000 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн., оскільки позивачі були звільнені від сплати судового збору при поданні позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved