overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 2008 р.н. в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Сторони у судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, звернулися до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутність, відповідач у своїй заяві зазначив визнання позову про стягнення аліментів в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, що визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню не підлягають Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову по наступним підставам. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого батьком записаний відповідач - [PERSON] Дитина знаходиться на утриманні матері, а відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надавати в добровільному порядку відмовляється. При визначенні розміру аліментів, суд враховує розмір встановленого законодавством прожиткового мінімуму, стан здоров'я і матеріальне становище сторін, дитини, яка знаходиться на утриманні матері, матеріальне становище платника аліментів, який отримує постійний дохід у вигляді заробітної плати, працює у ВАТ "Запоріжсталь", інших утриманців не має, аліменти за виконавчими листами не стягуються. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі по 1/4 частині всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину відсутності суду не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, повідомлень щодо причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та заперечень проти позову до суду не надходило. Позивачка не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.4 ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову по наступним підставам. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого батьком записаний відповідач - [PERSON] Дитина знаходиться на утриманні матері, а відповідач матеріальну допомогу на утримання в добровільному порядку не надає, має постійне місце роботи у ВАТ "Укрсемпром", де працює головним енергетиком. При визначенні розміру аліментів, суд враховує розмір встановленого законодавством прожиткового мінімуму, стан здоров'я і матеріальне становище сторін, дитини, яка знаходиться на утриманні матері, матеріальне становище платника аліментів, який інших дітей на утриманні не має, будь-які стягнення за виконавчими листами з нього не провадяться. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що з 06.11.2012 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. [INFO], у них народилася донька [PERSON], яка в теперішній час знаходиться на її утриманні, а відповідач проживає окремо та не надає матеріальної допомоги. Просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу). Позивачка позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі, надавши до суду письмову заяву. Відповідач позов визнав, просив справу розглянути без його участі та згоден сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Зокрема судом встановлено, що сторони з 06.11.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що вбачається із свідоцтва про шлюб сторін, свідоцтва про народження дитини (а.с.3,2). Відповідач проживає окремо і не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, що підтверджується показами позивача та довідкою Біжівської сільської ради Буринського району Сумської області ради (а.с.4). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд повинен врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач працює, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має. Також судом враховується і стан здоров'я та матеріальне становище дитини та позивачки. В силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставинах, суд вважає доведеним, що відповідач, відповідно до Закону, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини щомісячно, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що з 28.02.2008 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. 30.12.2008 року, у них народилася донька [PERSON], яка в теперішній час знаходиться на її утриманні, а відповідач проживає окремо та не надає матеріальної допомоги. Просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та підтвердила обставини викладені у позовній заяві. Відповідач позов визнав, просив справу розглянути без його участі, згоден сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі про що повідомив суд письмовою заявою. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Зокрема судом встановлено, що сторони з 24.02.2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що вбачається із свідоцтва про шлюб сторін,\~ свідоцтва про народження дитини\~ (а.с.3,2). Відповідач проживає окремо і не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, що підтверджується показами позивачки та довідкою Буриківської сільської ради Буринського району Сумської області ради (а.с.4). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу. При цьому, визначаючи розмір аліментів,\~ суд повинен врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що\~\~ відповідач працює, має задовільний стан здоровя, інших утриманців не має. Також судом враховується і стан здоров'я та матеріальне становище дитини та позивачки. В силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставинах, суд вважає доведеним, що відповідач, відповідно до Закону, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини щомісячно, у звязку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цією заявою, на обґрунтування якої повідомила, що 05.10.2018 Ладижинським міським судом Вінницької області було ухвалено рішення у справі № 135/1124/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Однак, у даному рішенні не було вирішено питання стосовно прізвища, яким після розірвання шлюбу надалі іменуватися позивач. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, з такої підстави: суд стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва серії І-АМ № 161551, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, видно, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу «Сірий», а дружини - «Сіра». Однією із вимог у позовній заяві була вимога про відновлення позивачу дошлюбного прізвища "Ясевіна". Однак, 05.10.2018 року при ухваленні судом рішення, не вирішено питання стосовно прізвища, яким після розірвання шлюбу надалі іменуватиметься позивач [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне заяву про додаткове рішення задовольнити, та ухвалити додаткове рішення. На підставі ст. 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цією заявою, яку мотивувала тим, 16.06.2015 року в с. Пеньківка Томашпільського району Вінницької області померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 3,74 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована на території Пеньківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (державний акт на право приватної власності на землю серії ВН №000085, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7, виданий 10 листопада 2000 року Пеньківською сільською радою). За життя мати вказану земельну ділянку заповіла заявниці. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини було встановлено, що в державному акті на право власності на землю ім»я матері в частині вказівки по батькові невірно записане « Север»янівна» замість правильного «Свириянівна».Тому з цією заявою вона змушена звернутися до суду в якій просить ухвалити рішення про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В судове засідання [PERSON]. не з»явилася, надіслала до суду заяву в якій просить розглянути справу по суті у її відсутності, заяву підтримує із наведених у ній підстав, просить суд її задовольнити. Від Пеньківської сільської ради, як заінтересованої особи, надійшла заява в якій остання просить справу розглянути по суті у відсутності представника сільської ради, заяву визнає. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені вимоги обґрунтованими, які підлягають задоволенню з таких підстав. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо встановлення такого факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Однією з ознак справ окремого провадження, у тому числі і встановлення фактів, що мають юридичне значення, є відсутність сторін із протилежними інтересами. Встановлено, що Пеньківська сільська рада не заперечує проти задоволення заяви. Оскільки відсутні сторони з протилежними інтересами, то питання повинно вирішуватися в порядку окремого провадження. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім"ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з актових записів про народження заявниці, про смерть спадкодавця повне ім»я останньо у них записане як [PERSON]. Таке ж прізвище спадкодавця записане і в її заповіті нотаріально посвідченому 17.12.2007 року секретарем Пеньківської сільської ради [PERSON], реєстр за №45. В той же час, в державному акті на право приватної власності на землю ім»я спадкодавця в частині зазначення по батькові записано як «Север»янівна». Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявниці юридичне значення, оскільки пов»язане з її правом на спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому зазначає, що її батько [PERSON] помер 19.01.2005 року. Позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті батька, а саме на житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Заводська, 10, с. Руда Сілецька Кам"янка-Бузького району Львівської області. Позивач в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача подав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують своє право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Судом встановлено, що [PERSON] помер 19.01.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-СГ № 274632 виданий Прибужанівською сільською радою Кам'янка-Бузького району Львівської області, про що складено відповідний актовий запис № 1. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Заводська, 10, с. Руда Сілецька Кам"янка-Бузького району Львівської області. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], [PERSON], [PERSON] своїми заявами відмовилися від належної їм частки спадкового майна. У звязку із вищенаведеним, суд приходить переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому зазначає, що її батько [PERSON] помер 21.06.2014 р. Позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті її батька, а саме на житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. І.Франка, 126, с. Батятичі Кам"янка-Бузького району Львівської області. [PERSON] в судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Батятицька сільська рада, просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують своє право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Судом встановлено, що [PERSON], помер 21.06.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-СГ №360567, виданим виконавчим комітетом Батятицької сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області, про що 23.06.2014 року складено відповідний актовий запис № 17. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. І.Франка, 126, с. Батятичі Кам"янка-Бузького району Львівської області, який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлі зареєстрованого в реєстрову книгу під №55 від 29.07.1988р. Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2014 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що законом матиме право заповідає - [PERSON] Враховуючи вищенаведене, суд приходить переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просить встановити факт належності на праві спільної сумісної власності [PERSON], померлому [INFO], [PERSON], померлій [INFO], а також позивачу [PERSON] квартири [ADDRESS] та визнати за нею, [PERSON], право власності на вказану нерухомість у порядку спадкування за законом. Вимоги обгрунтовує тим, що після смерті її батьків [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина. Вона своєчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але у зв"язку із закресленням, що мається у Свідоцтві про право власності на спірне житло та відсутності реєстрації в Державному реєстрі вказаної нерухомісті нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право власності. Крім неї інших спадкоємців немає. [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач Конотопська міська рада не заперечує задоволенню вимог, розгляд справи просять проводити без їх представника (а.с.24). Треті особи: Конотопська міська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Конотопського МРУЮ подали клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників при винесенні рішення покладаються на розсуд суду, проти позову не заперечують (а.с.27,28). Таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню, оскільки безумовно визнані відповідачем. Родинний зв"язок між спадкоємцем [PERSON] і спадкодавцями [PERSON] та [PERSON], своєчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а також належність зазначеним особам спірної нерухомості повністю доводяться представленими доказами. Відповідно до ст.256 ч.2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця.

Outcome: approved