Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] в розмірі 310 грн щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 03 вересня 2011 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №1537. Від сумісного життя мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, в сім'ї постійно виникали сварки та суперечки, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. За таких обставин, позивач вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї не можливе. Вказує, що відповідач мешкає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги уточнила, просила розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 310 грн щомісячно. До викладеного в позові позивач доповнила, що дитина проживає разом з нею, повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 03 вересня 2011 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №1537 (а.с.5). Від сумісного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Приймаючи до уваги наявність неповнолітньої дитини, обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення у даній справі. Відповідно до положень статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.ІХ.1991року та положення «Декларації прав дитини» регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. На даний час, неповнолітня дитина проживає разом з позивачем (а.с.7), яка приймає безпосередню участь в утриманні та вихованні дитини. Позивачка не працює, знаходиться на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Новозаводської у м.Чернігові ради та отримує допомогу по догляду за дитиною, середній розмір якої становить 1 751,89 грн (а.с.8). На її утриманні інших неповнолітніх дітей немає. Відповідач мешкає окремо (а.с.21), на даний час не працює. За умов частини першої та третьої ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач не має стабільного, регулярного заробітку (доходу), що сторонами по справі не оспорюється, суд вважає можливим та доцільним визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи із зазначених правових норм, що регулюють дані спірні правовідносини, фактичних обставин справи, беручи до уваги, що відповідач є працездатним, не має стабільного, регулярного заробітку (доходу), враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, визначений Законом України «Про державний бюджет на 2014 рік», суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 182, 184 Сімейного кодексу України, позовні вимоги щодо стягнення аліментів задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 310 грн. щомісячно, починаючи з 13.03.2014 року в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а також судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved