Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно. Позивач посилаються на те, що [INFO] року померла її мати - [PERSON]. Після смерті спадкодавця залишилася спадщина, а саме земельна ділянка [NUMBER] площею 2,31 га, що розташована на території Лип`ятинської сільської ради Хмільницького району Вінницької області для товарного сільськогосподарського виробництва. На момент смерті спадкодавця позивач проживала без реєстрації разом із нею, здійснювала за нею догляд. Позивач не може оформити своє право на спадщину через нотаріальну контору у зв'язку з тим, що після смерті матері не залишилось оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від [INFO] року.(а.с.6) Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, земельна ділянка [NUMBER] площею 2,31 га, що розташована на території Лип`ятинської сільської ради Хмільницького району Вінницької області для товарного сільськогосподарського виробництва, у відповідності до державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Хмільницької районної державної адміністрації від 17.12.2002 року №345. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів направо приватної власності на землю за №2084.(а.с.9) Відповідно до довідки №542 від 24.10.2016 року, виданої Лип'ятинською сільською радою, зазначається, що [PERSON] постійно проживала з [PERSON] на момент її смерті в [ADDRESS].(а.с.10) Дані правовідносини регулюються наступним: Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування", судам роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах незаборонених законом. Таким чином суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з метою захисту прав спадкоємця на спадщину після померлої, вважає можливим задовольнити позовні вимоги, позивач підтримує позовні вимоги, відповідач їх визнав повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі ст.ст. 328, 1216 - 1225, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved