Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати недійсними договори №07216 від 24 липня 2018 року, №07216/18 від 24 липня 2018 року, укладені між позивачем та товариства з обмеженою відповідальністю «Економкомфорт», стягнути з відповідача на користь позивача 24 858 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві позивачем зазначено, що вона з метою отримання кредиту звернулась до відповідача - ТзОВ «Економкомфорт», де [PERSON] запропонували укласти договір та сплатити 14 850 грн. на користь ТзОВ - в рахунок подальших відсотків за користування кредитними коштами. 24 липня 2018 року між сторонами по справі був укладений договір №07216, за умовами якого відповідач зобов`язовувався вчинити певні дії по копіюванню документів, перевірку достовірності інформації, складання договору щодо участі в програмі «Комфорт», надання консультаційних та інших додаткових послуг, а позивачем сплачено обумовлену суму у розмірі 14850 грн. на користь ТзОВ. В подальшому цього ж дня між сторонами було укладено договір №07216/18, за яким відповідач зобов`язовується вчинити від його імені певні дії, спрямовані на отримання [PERSON] позики у сумі 150 000 грн. За умовами цього договору позивачем на користь відповідача сплачено 10008 грн. Однак, після оплати позивачем вказаних вище сум, вона кредитні кошти від відповідача не отримала. [PERSON] просить визнати вказані договори, укладені між сторонами по справі недійсними та стягнути з відповідача на її користь сплачені нею суми коштів, оскільки зазначає, що послуги, які за умовами укладених договорів мав надати відповідач по суті є фінансовою послугою, що потребує отримання особою, що надає такі послуги, відповідної ліцензії. Однак, ТзОВ «Економкомфорт» ліцензії на надання фінансових послуг не мало, про що позивача повідомлено не було. В судове засідання представник позивача та позивач подали письмові заяви, якими заявлені [PERSON] вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився вдруге, повідомлявся про час слухання справи належним чином, не повідомив суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подав. Позивач не висловила заперечень щодо заочного вирішення справи, а тому суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Клопотань від сторін не надходило. Правовідносини між сторонами виникли з приводу договірних правовідносин. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, є договором. Із копії договору № 07216, укладеного 24 липня 2018 року між ТзОВ «Економкомфорт» в особі консультанта та [PERSON] встановлено, що сторони уклали договір щодо доручення замовником ( [PERSON] ) виконавцеві (ТзОВ «Економкомфорт») здійснити оплатно наступні дії : копіювання та сканування наданих замовником документів, перевірку достовірності наданої замовником інформації у реєстрі судових рішень та за іншими джерелами, скласти з урахуванням побажань замовника договір та інші необхідні письмові документи щодо його участі у програмі «Комфорт» з дотриманням чинного законодавства, надати інформаційні, консультаційні, роз`яснювальні та довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі замовника у програмі, а також з питань податкового, цивільного, фінансового та господарського законодавства щодо участі замовника у програмі. Вартість вказаних послуг, відповідно до п.2.1 вказаного договору становить 14 850 грн. Договір підписаний сторонами. Досліджена судом копія договору №07216/18 від 24 липня 2018 року доводить, що 24 липня 2018 року між ТзОВ «Економкомфорт» в особі консультанта та [PERSON] укладено ще один договір, за умовами якого виконавець, яким є ТзОВ «Економкомфорт» за згодою замовника, яким є [PERSON] , зобов`язовується за плату вчинити від імені та за рахунок замовника певні юридичні дії, спрямовані на отримання ним позики, розмір та умови надання якої вказані в додатку №1 до Договору і становить, відповідно до вказаного додатку 150 000 грн. Відповідно до умов договору №07216/18 від 24 липня 2018 року, укладеного між сторонами по справі - виконавець зобов`язовується включити замовника до складу програми «Комфорт». Копія умов програми «Комфорт», яка є додатком №2 до договору №07216/18 від 24 липня 2018 року свідчить про те, що виконавцем надаються замовнику послуги, які є предметом договору, що здійснюються шляхом передбачених договором дій щодо формування фонду програми. Умовами програми передбачено надання кредиту у розмірі, вказаному в додатку №1 до договору та зазначено порядок здійснення розрахунків з повернення кредитних коштів. Таким чином, із змісту вказаних вище договорів вбачається, що сторони дійсно домовились про надання відповідачем позивачу фінансових послуг, відповідно до п.11-1 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно до якого фінансовими вважаються, в тому числі, послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Вказаним вище Законом, а саме : п.4 ч.1 ст.34 передбачено обов`язкове отримання ліцензії, що видається національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах її компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами, також, діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб. При чому, відповідно до ч.2 цієї ж норми - здійснення діяльності, зазначеної у частині першій цієї статті, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. Доказів наявності ліцензії, згідно із вимогами ст.81 ЦПК України відповідачем суду надано не було. Відповідно до ч.1 ст.227 ЦК України - правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Таким чином, враховуючи зміст ч.2 ст.203 ЦК України, якою встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, є обґрунтованою вимога позивача про визнання укладених нею договорів недійсними, оскільки відповідач не був вправі укладати договори про надання фінансових послуг. відповідних діє. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України - у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт та квитанції №58 від 24 липня 2018 року - [PERSON] на користь ТзОВ «Економкомфорт» сплачено 14850 грн., призначення платежу - за послуги за договором №07216 від 24 липня 2018 року. Крім цього, договір №07216/18 від 24 липня 2018 року, укладений сторонами по справі, також є платним. Позивач зазначає про сплату нею за умовами, передбаченими цим договором 10 008 грн. Отже, відповідно до вимог ст.216 ЦК України, отримані за умовами недійсного договору кошти мають бути стягнуті з ТзОВ "Економкомфорт" на користь позивача. Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, остання є звільненою від сплати судового збору - є необхідним, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору, виходячи із двох задоволених судом вимог майнового та немайнового характеру. На підставі наведеного, ст.ст. 22, 23, 216, 230, 628, 651 ЦК України,

Outcome: approved