Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів звернулась [PERSON] В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримала. Суду пояснила, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2004 року, від якого мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалось. Більше року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Крім того, відповідач не надає у добровільному порядку кошти на утримання їх неповнолітньої доньки, яка перебуває на «Д» обліку у дитячого психіатра у звязку з захворюванням, потребує систематичних занять із розвитку мовлення, занять з логопедом та психологом, а також дитині приписане загальне загартування та раціональне харчування. Отримуваного нею заробітку не достатньо для забезпечення належного утримання дитини та її реабілітації. Тому, просить суд заявлені позовні вимоги задоволити, розірвати шлюб між нею та відповідачем; визначити місце проживання неповнолітньої доньки з нею; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх доньки в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 640,00 грн. Відповідач в судове засідання повторно не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою та оголошенням у засобах масової інформації. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2004 року. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про одруження серії 1-ГЮ №078852 виданим 04 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 04 червня 2004 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №524. Прізвища після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії 1-АП №276633 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народилася 29 жовтня 2004 року в м.Рівне, про що зроблено відповідний актовий запис за №2355. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та бюджету, фактично їх сімя розпалась, перспектив для збереження сім»ї не вбачається, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки від відповідача не надійшло заперечень проти того, що після розірвання шлюбу неповнолітня донька сторін буде проживати з позивачем, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», установлено у 2017 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня 1860 грн. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що відповідач працездатний, офіційно працює та отримує заробітну плату, у добровільному порядку коштів позивачу на утримання дитини не надає, а також те, що донька сторін [PERSON] перебуває на «Д» обліку у дитячого психіатра у звязку з захворюванням, потребує систематичних занять із розвитку мовлення, занять з логопедом та психологом, а також дитині приписане загальне загартування та раціональне харчування, та те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про розірвання шлюбу позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 640,00 грн., рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач в частині позовних вимог про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved