Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

В червні 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 28 липня 2011 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 124. Від спільного подружнього життя в них є малолітні доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З відповідачем не підтримують подружніх відносин близько півроку, спільного господарства не ведуть. Спільне життя не склалося в силу несумісності характерів, постійні сварки та суперечки. Їх сім`я розпалася, існує лише формально, тому [PERSON] прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » та повернути сплачений судовий збір. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнає, заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши сторони та дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Судом встановлено, що 28 липня 2011 року сторони зареєстрували шлюб в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 124. Від спільного подружнього життя в них є малолітні доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є суперечки, сварки, які виникають через несумісність характерів. За час спільного подружнього життя належної сім`ї у них не склалося, подружні відносини стали неприязні, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. Сторонам надавався термін на примирення, який не наступив. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 гривень.

Outcome: approved