Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Сиберізької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, в якому просили визнати за кожним право власності на ? частини земельної ділянки, в порядку спадкування після смерті матері - [PERSON], яка сталась [INFO] року, що розташована на [ADDRESS], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,3567 га (кадастровий номер [NUMBER]) та визнати за кожним право власності на ? частини земельної ділянки, в порядку спадкування після смерті матері - [PERSON], яка сталась [INFO] року, що розташована на [ADDRESS], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,0960 га (кадастровий номер [NUMBER]). В обгрунтування позову вказують, що: - вони є спадкоємцями за заповітом після смерті матері [PERSON], яка сталась [INFO] року; - спадкова маса складається з земельних ділянок, що розташовані на [ADDRESS], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею: 4,3567 га (кадастровий номер [NUMBER]) та площею: 0,0960 га (кадастровий номер [NUMBER]); - вказані земельні ділянки вони не можуть оформити у нотаріуса у зв'язку з наявністю виправлення у даті видачі державного акта, про що державним нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В судове засідання: - позивачі [PERSON] та [PERSON], їх представник [PERSON] не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність; - представник відповідача Сиберізької сільської ради Ріпкинського району не з'явився, надавши при цьому заяву про розгляд справи у його відсутність та про визнання позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. По справі встановлено, що: - [PERSON] являлася матір'ю позивачів [PERSON] та [PERSON], що вбачається з свідоцтв про народження позивачів (серії [NUMBER], Серія [NUMBER]) та свідоцтва про одруження останньої (серія [NUMBER]); - 1 жовтня 2001 р. Сиберізькою сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області на ім'я [PERSON], на підставі рішення Сиберізької сільської ради Ріпкинського району від 25 вересня 2001 р. (16 сесія 23 скликання), був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], який посвідчував належність останній право власності на земельні ділянки загальною площею 4,456 га в межах згідно з планом, що розташовані на [ADDRESS], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 220. При цьому, у даті видачі Державного акту міститься виправлення, закреслено «серпня» та зазначено «жовтень»; - [PERSON], згідно заповіту від 16 січня 2001 р., який посвідчений секретарем Сиберізької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, заповіла все майно, де б воно не находилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати і на, що вона по Закону матиме право в рівних долях своєму сину [PERSON] та своїй дочці [PERSON]; - [PERSON] померла [INFO] року, що вбачається зі свідоцтва про смерть останньої (серії [NUMBER]); - 24.04.2013 р. Ріпкинською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 138/2013 після померлої [INFO] року [PERSON] за заявами про прийняття спадщини за заповітом від 22 квітня 2013 р., які подані [PERSON] та [PERSON], тотбто спадкоємцями за заповітом, після померлої [INFO] року [PERSON] являються, в рівних частинах, син померлої [PERSON] та донька померлої [PERSON]; - у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок за адресою: [ADDRESS], та у зв'язку з тим, що право власності на нього не зареєстроване, у зв'язку з тим, що встановлена невідповідність по батькові [PERSON] по паспорту ([PERSON]) і в заповіті (Віталіївна), у зв'язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на землю (серії [NUMBER]) містить виправлення у даті його видачі, було відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі на їх ім'я, після померлої [INFO] року [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та свідоцтва про право на спадщину на частини земельних ділянок площею 4,3567 га (кадастровий номер [NUMBER]), площею 0,0960 га (кадастровий номер [NUMBER]), що розташовані на [ADDRESS], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що відображено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Богдановської О.М. № 3899/02-31 від 24.02.2017 р.. Оскільки жоден нормативний акт не надає нотаріусам права переоцінювати дії попередніх нотаріусів щодо прийняття заяв про прийняття спадщини, а в даному випадку сукупністю доказів доводиться, що [PERSON] та [PERSON] являється однією особою, то судом встановлюється така обставина в судовому порядку. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів захисту (стаття 16 ЦК України). Положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п. 45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії» (N 2), згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Підставою звернення позивачів до суду з даним позовом є неможливість оформлення спадкових прав після смерті [PERSON], яка сталась [INFO] у Першій чернігівській державній нотаріальній конторі, у зв'язку з наявністю виправлень у даті видачі Державного акту на право приватної власності на землю. На думку суду, наявністю вказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої Чернігівської державної нотаріальної контори доведено неможливість позасудового оформлення права власності на вказані земельні ділянки та пасивне заперечення наявності у позивачів суб'єктивного цивільного права на спадкування даних об'єктів нерухомого майна за заповітом, яке безпосередньо не спричиняє шкоди суб'єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб'єктивного права. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне захистити права [PERSON] та [PERSON] в спосіб, передбачений ст. 152 ЗК України та ст. 16 ЦК України, який відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, а саме шляхом визнання за [PERSON] та за [PERSON], в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] року [PERSON], право власності за кожним на: - 1/2 частини земельної ділянки площею 4,3567 га, що розташована на [ADDRESS], з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером [NUMBER]; - 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0960 га, що розташована на [ADDRESS], з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером [NUMBER].

Outcome: approved