Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

В листопаді 2014 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив постановити рішення, яким встановити факт його, [PERSON], [INFO], уродженця селища Пога Богданівського району республіки Грузії, постійного проживання на території України з 1989 року. В обґрунтування заяви заявник вказав, що він [PERSON] з 1989 року проживає на території України в с. Степове Дніпропетровського району Дніпропетровської області. У 2002 році він змінив паспорт колишнього СРСР зразка 1974 року, в якому відсутня відмітка про тимчасову прописку з 1989 року. Відсутність документів про реєстрацію за місцем постійного проживання на території України до проголошення незалежності України ускладнює реалізацію його прав. Метою встановлення факту постійного проживання на території України є здійснення та захист його цивільних прав та обов'язків на території України. Просив заяву задовольнити. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав та просив задовольнити її у повному обсязі. Представник зацікавленої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за довіреністю Ступак Т.П. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у відповідному населеному пункті, у якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 1989 року проживає на території України за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район в [ADDRESS]. У 2002 році, [PERSON] змінив паспорт колишнього СРСР, зразка 1974 року, в якому відсутня відмітка про тимчасову прописку з 1989 року. Починаючи з 1989 року та до теперішнього часу заявник проживає на території України за вищевказаною адресою. Даний факт підтверджується, наявними у матеріалах справи, довідкою Степнянської сільради Дніпропетровського району/області (а.с.13), поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] Однак, відсутність документів про реєстрацію за місцем постійного проживання на території України до проголошення незалежності України ускладнює реалізацію прав заявником [PERSON], що є метою встановлення факту, який має юридичне значення, тобто саме здійснення та захист цивільних прав і обов'язків на території України. Так, згідно п. 4 прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію» № 2491-ІІІ від 07.06.2001 року передбачено вважати такими, що мають дозвіл на імміграцію в Україні: іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну на постійне проживання до набрання чинності цим Законом і мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразок 1974 року відмітку про приписку або отримали посвідку на постійне проживання в Україні. Пунктом першим Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 р., передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги заявника про встановлення факту постійного проживання на території України з 1989 року обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved