Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] (надалі також позивач) звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житлом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить 10/100 частини житлового будинку 7 по вул. Святослава Ріхтера, кв.3, в якій також зареєстровані члени його сімї: сестра - [PERSON], племінниця - [PERSON], та їх онука - [PERSON], які фактично не проживали в вказаній квартирі з моменту реєстрації, однак добровільно з реєстрації не знялися. Зазначає, що йому, як власнику вищевказаної квартири, реєстрація відповідачів складає незручності, цей факт порушує його права в розпорядженні квартирою, в звязку з чим він вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася згідно ч.9 ст. 74 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик в газеті "Житомирщина" №86 (20732) від 24 листопада 2017 року. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявну у справі згоду позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 10/100 будинку 5-7 по вул. 1 Травня ([PERSON]) належить на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 30.12.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №2101 (а.с.4). Згідно довідки КП «ВЖРЕП №16» Житомирської міської ради №504 від 29.06.2016 року, в квартирі №3 по вул. 1 Травня ([PERSON]), будинку 7 зареєстровані 7 (семеро) осіб, а саме: позивач [PERSON], сестра - [PERSON], дружина [PERSON], дочка [PERSON], син [PERSON], племінниця - [PERSON], та онука - [PERSON] (а.с.7). З актіу перевірки проживання від 14.06.2017 р., вбачається, що комісією в складі паспортиста [PERSON], паспортиста [PERSON], майстра ТД [PERSON]було проведено перевірку проживання в [INFO] та встановлено, що [PERSON], [PERSON], та [PERSON] не проживає у вказаній квартирі (а.с. 8). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, права власника житлового будинку, квартири визначені ст. ст.317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Конвенцією про захист прав та основоположних свобод, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає доведеною відсутність відповідачів в спірному жилому приміщенні більше шести місяців без поважних причин, що згідно ст. 71 ЖК України є підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №3 по вул. Святослава Ріхтера, будинку 7 в м. Житомирі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved