Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], третя особа,\~ яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтувує тим, що її чоловікові [PERSON], який помер 28.02.2015 року, належала 1/2 частка у праві власності на земельну ділянку площею 0,4598 га, з них: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд - 0,2500 га та для ведення підсобного особистого господарства - 0,2098 га. Зазначена земельна ділянка та будинок у рівних частках за життя були подаровані останньому його матір'ю [PERSON] на підставі договору дарування від 06.11.2002 року. Згідно вказаного договору мати [PERSON] подарувала своїм синам - [PERSON] та [PERSON] - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, в рівних частках будинок №57 по вул. Вишневій в с. Гадзинка Житомирського району Житомирської області та земельну ділянку, на якій знаходиться цей будинок. Чоловік позивача прийняв в дар від матері зазначене майно в 1/2 частині, зареєстрував право власності на 1/2 частку будинка, але на 1/2 частку земельної ділянки, не оформивши своїх спадкових справ, [PERSON] помер. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті чоловіка [PERSON] є його дружина і син: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Зазначає, що відповідач [PERSON] на спадщину не претендує згідно умов договру про поділ спадкового майна від 22.10.2015 року. Проте, оформити спадщину на частину земельної ділянки у нотаріуса позивач не може, через те, що її чоловік, який помер 28.02.2015 року за життя не здійснив державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/2 частку земельної ділянки площею 0.4598 га, яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Гадзинка, вул. Вишнева, б. 57, та належала померлому [PERSON] Представник позивача та позивач до початку розгляду справи подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі. Відповідач також подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що будь-яких заперечень не має, позов визнає в повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, також подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що з позовом погоджується . Проаналізувавши матеріали справи, приймаючи до уваги думку сторін, викладену в письмових заявах, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно вимог ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку, переходить до спадкоємців на загальних підставах, з збереженням її цільового призначення. У відповідності до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено, що чоловік позивача [PERSON] набув право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,4598 га, яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Гадзинка, вул. Вишнева, б. 57, згідно договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, укладеному 06.11.2002 року між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу [PERSON] (а.с.8). У відповідності до п.1 вказаного договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 06.11.2002 року, земельна ділянка належала дарувательниці на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЖТ №013626, виданого Глибочицькою сільською радою 21.08.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №300 (а.с.15). Дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про смерть серії 1-ТП №255463 від 28 лютого 2015 року, яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, доведено, що [PERSON], чоловік позивача [PERSON] (а.с.7), помер 28 лютого 2015 року (а.с.6). Згідно з матеріалами спадкової справи №39/2015 (а.с. 41-129) спадкоємцями за законом після померлого є дружина, позивач [PERSON] та її син, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON]. Відповідно до договору про поділ спадкового майна, укладеного та посвідченого 22.10.2015 року за реєстровим №893, між спадкоємцями досягнуто згоди щодо поділу спадкової маси, а саме, домовлено, що [PERSON] отримує свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку у праві власності на житловий будинок №57, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Гадзинка, вул. Вишнева, б. 57, а [PERSON] - вклади, які зберігаються в Житомирському обласному управлінні ПАТ "Ощадний банк України" та автомобіль марки ВАЗ 21112 (а.с.11, 96). 22 жовтня 2015 року позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві власності на житловий будинок №57 по вул. Вишневій в с. Гадзинка Житомирського району Житомирської області (а.с.10, 120). Відповідно реєстрація права власності на зазначений будинок за позивачем підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.10.2015 року за №46086294 (а.с. 124). Відповідно до ч. 1 статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені (ч. 2 ст. 1225 ЦК України). До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом (ч.3 ст. 1225 ЦК України). Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набув право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Гадзинка, вул. Вишнева, б. 57, і це право підлягає успадкуванню в загальному порядку. Право власності на спадкове майно ніким не оспорюється. З довідки Управління Держземагентства у Житомирському районі Житомирської області від 31 серпня 2015 року №29-603-0.8-110889/2-15 вбачається факт відсутності реєстрації земельної ділянки на державному рівні за спадкодавцем (а.с.12). Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,4598 га, яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Гадзинка, вул. Вишнева, б. 57, та належала померлому [PERSON]

Outcome: approved