Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

До суду 23 січня 2020 року надійшла зазначена заява. В заяві заявник просить: встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13.11.1991 року. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що він народився [INFO] в м. Жданов, Донецької області, УРСР та з 1989 року проживав на території АР Крим, де отримав: паспорт для виїзду за кордон № [NUMBER] , виданий державою Україна 20.04.1992 р. у графі громадянство якого зазначено: «URSS»; водійське посвідчення серії [NUMBER] , видане Сімферопольським ДАІ 05.11.1991 року; військовий квиток [NUMBER] , виданий 13.06.1990 року Київським районним військовим комісаріатом Кримської області, згідно якого перебував на військовому обліку в Київському РВК м. Сімферополя з 13.06.1990 р. по 10.08.1992 року; трудову книжку [NUMBER] від 24.05.1990 року, згідно якої працював з 05.06.1989 року по 17.08.1989 року та з 22.05.1990 року по 31.07.1990 року на Сімферопольському консервному заводі імені 1 травня, з 01.09.1990 року по 03.06.1991 року був студентом денного навчання по спеціальності «Історія», з 05.06.1991 року по 21.02.1992 року працював у Кооперативі «Експрес» м. Сімферополь; диплом про закінчення Сімферопольського технікуму харчової промисловості МТ №769146 від 01.03.1990 року. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідне заявнику для подання документів до Державної міграційної служби та надання йому громадянства України. Цей факт повинен підтверджуватись судовим рішенням, як зазначено в заяві, у зв`язку з чим заявник звернувся до суду. В судовому засіданні представник заявника та заявник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив розгляд заяви у відсутність представника заінтересованої особи, яка повідомлена належним чином, в судове засідання уповноваженого представника не направила. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника заявника, врахувавши пояснення представника заінтересованої особи, суд приходить до висновку про задоволення заяви за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Жданов, Донецької області, УРСР, а з 1989 року постійно проживав на території АР Крим. Як вбачається з матеріалів справи, факт постійного проживання заявника на території України на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) підтверджено наступними доказами: - свідоцтвом про народження [NUMBER] від 23.07.1971 року видане Приморським Р/ЗПЦС, Донецька область; - паспортом для виїзду за кордон № [NUMBER] , виданий державою Україна 20.04.1992 р. у графі громадянство якого зазначено: «URSS»; - водійським посвідченням серії [NUMBER] , видане Сімферопольським ДАІ 05.11.1991 року; - військовим квитком [NUMBER] виданий 13.06.1990 року Київським районним військовим комісаріатом Кримської області, згідно якого [PERSON] перебував на військовому обліку в Київському РВК м. Сімферополя з 13.06.1990 р. по 10.08.1992 року; - дипломом про закінчення Сімферопольського технікуму харчової промисловості МТ №769146 від 01.03.1990 року; - трудовою книжкою [NUMBER] від 24.05.1990 року, згідно якої [PERSON] працював з 05.06.1989 року по 17.08.1989 року та з 22.05.1990 року по 31.07.1990 року на Сімферопольському консервному заводі імені 1 травня, з 01.09.1990 року по 03.06.1991 року був студентом денного навчання по спеціальності «Історія», з 05.06.1991 року по 21.02.1992 року працював у Кооперативі «Експрес» м. Сімферополь. Відповідно до положення п.5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст.273 ЦПК України (в редакції до 2017 року) перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Статтею 3 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року. При цьому питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України», також Указом Президента України від 27 березня 2001р. № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень». Відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» та зазначеного Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України від 18 січня 2001 року «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону. Тобто юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 р.; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 р. або станом на 13 листопада 1991 р.; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 р. чи 13 листопада 1991 р.; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Таким чином, наявні в справі документи підтверджують той факт, що станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року дати з якими законодавець пов`язує набуття громадянства України заявник постійно проживав на території України. Таким чином, наданими до суду документами підтверджується факт постійного безперервного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Маріуполь (м. Жданов), Донецької області, на території України, а тому суд вважає, що заява обґрунтована та є підстави для її задоволення. З огляду на викладене,

Outcome: approved