Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

вересні 2018 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що є власником житлового будинку №8 по вул. Пестеля в м. Маріуполі Донецької області, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 12.09.2003 року. Іншим співвласником є [PERSON], який помер 12.07.2005 року. У вказаному будинку також зареєстрований відповідач по справі [PERSON], який за вказаною вище адресою тривалий час не проживає, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні будинку. В будинку не знаходиться ніяких особистих речей відповідача. Просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул. Пестеля, буд.8. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, підтримала вимоги, просила позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в суд не повідомив. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 11.02.2019 року ухвалено рішення проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку №8 по вул. Пестеля в м. Маріуполі Донецької області, на підставі договору купівлі-продажу будинку від 12.09.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] Право власності зареєстроване 27.03.2007 року в Маріупольському бюро технічної інвентаризації. 12 липня 2005 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО №048809, виданого 14 липня 2005 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Із відповіді, наданої 01 лютого 2019 року на адресу суду\~ Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою Головного територіального управління юстиції Донецької області інформація щодо наявності спадкової справи після смерті [PERSON], померлого 12 липня 2005 року відсутня, тому надати інформацію щодо кола спадкоємців неможливо. Згідно інформації Центру надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради вбачається, що відповідач по справі - [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. З акту, складеного 17.09.2018 року головою КСН «Азовкольцо» вбачається, що [PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO], але фактично не мешкає за вказаною адресою з 2013 року по теперішній час. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За ст. 71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право\~ користування жилим приміщенням\~ внаслідок\~ відсутності\~ цієї\~ особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.\~\~ Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач не проживає в [INFO] понад чотири роки, він втратив право користування цим житловим приміщенням.\~\~\~\~ Оскільки позовні вимоги позивачки задоволені, а її при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved