Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності батькові [PERSON] , який помер [INFO] , Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ- ВЛ № 020442, виданого [PERSON] 22 лютого 2002 року Турійською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Турійської районної державної адміністрації від 18 лютого 2002 року № 40, та Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 112563, виданого [PERSON] 20 червня 2003 року Турійською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Турійської районної державної адміністрації від 18 лютого 2002 року № 40, посилаючись на те, що прізвище батька в цих документах помилково зазначено як « [PERSON] » та « [PERSON] » замість « [PERSON] ». На теперішній час державні акти на право власності на землю не видаються, тому неможливо внести зміни чи виправлення до державних актів на право власності на землю. Вказуючи, що факт належності правовстановлюючих документів є безспірним і необхідний йому для прийняття спадщини після смерті батька, то просив в судовому порядку встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 020442, виданого [PERSON] 22 лютого 2002 року Турійською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Турійської районної державної адміністрації від 18 лютого 2002 року № 40, та Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 112563, виданого [PERSON] 20 червня 2003 року Турійською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Турійської районної державної адміністрації від 18 лютого 2002 року № 40. Ухвалою судді від 24 січня 2020 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 19 лютого 2020 року витребувано докази та відкладено розгляд справи. Заявник [PERSON] у судовому засіданні 19 лютого 2020 року заяву підтримав повністю, ствердив факти, наведені в ній. Представник заявника [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала повністю з підстав, наведених у ній. Представник заінтересованої особи - Головного управління Держгеокадастру у Волинській області у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак, 13 лютого 2020 року подала до суду клопотання, в якому вказала, що при вирішенні заяви [PERSON] покладається на розсуд суду та просила розглядати справу без її участі. Суд, заслухавши пояснення заявника [PERSON] , представника заявника [PERSON] - [PERSON] , свідків, дослідивши та оцінивши надані по справі докази, дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до пункту шостого частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, та в цьому випадку від зазначеного факту залежить виникнення майнових прав заявника, й іншого порядку встановлення цього факту, крім як судового, законом не визначено, то заявник [PERSON] підставно звернувся з відповідною заявою до суду. Пунктом першим Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Допитані в судовому засіданні 19 лютого 2020 року свідки: [PERSON] та [PERSON] ствердили, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 020442, виданий 22 лютого 2002 року Турійською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Турійської районної державної адміністрації від 18 лютого 2002 року № 40 на ім`я [PERSON] , та Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 112563, виданий 20 червня 2003 року Турійською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Турійської районної державної адміністрації від 18 лютого 2002 року № 40 на ім`я [PERSON] , дійсно належать [PERSON] , який помер [INFO] , і такі показання свідків відповідають встановленим судом обставинам справи. Так, з паспорта громадянина України серії [NUMBER] , вбачається, що він виданий 14 січня 1999 року Турійським РВ УМВС України у Волинській області [PERSON] , який народився [INFO] в с. Сушибаба Турійського району Волинської області (а.с. 11). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27 березня 2018 року виконавчим комітетом Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області, [PERSON] помер [INFO] (а.с.12). Із свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] , виданого 10 березня 1969 року виконавчим комітетом Озерянської сільської Ради депутатів трудящих Турійського району Волинської області, вбачається, що його батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). З Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 020442, виданого 22 лютого 2002 року Турійською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Турійської районної державної адміністрації від 18 лютого 2002 року № 40, видно, що цей Державний акт видано [PERSON] , та з Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 112563, виданого 20 червня 2003 року Турійською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Турійської районної державної адміністрації від 18 лютого 2002 року № 40, видно, що цей Державний акт видано [PERSON] і, відповідно до листа відділу у Турійському районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 15 листопада 2019 року №-3-0.26-123/104-19, після введення в дію Закону України «Про державний земельний кадастр» стало неможливо вносити зміни до державних актів, а тому виправити в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 020442, виданому [PERSON] , та Державному акті на право приватної власності на землю серії Р1 № 112563, виданому [PERSON] , допущену в прізвищі помилку неможливо (а.с. 14, 15, 30). Із спадкової справи № 107/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] видно, що заявник 19 вересня 2018 року у встановлені законом порядку та строки подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , інших спадкоємців немає (а.с. 54-64). За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, а також враховуючи, що написання прізвища спадкодавця у правовстановлюючих документах не відповідає запису в його паспорті, свідоцтві про його смерть та свідоцтві про народження заявника, що унеможливлює використання заявником цих документів для реалізації свого права на спадкування та оформлення права на спадщину після смерті батька, представлені заявником докази на підтвердження правильності написання прізвища спадкодавця в контексті положень статей 77-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, то суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності [PERSON] , який помер [INFO] , правовстановлюючих документів є підставною та підлягає до задоволення. Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved