Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом та просить їй виділити в натурі земельну ділянку площею 1039 кв.м. від загального розміру земельної ділянки по вул. Ватутіна, 145 в м.Конотопі. Вимоги обгрунтовує тим, що у м. Конотопі по вул. Ватутіна, 145 знаходиться житловий будинок в якому 16/25 ч. належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.2003 р. та 9/25 ч. - [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.12.1996 р. Зазначений будинок розташований на земельній ділянці площею 1584 кв.м., з яких 1039 кв.м. належить їй на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.10.2003 р., 545 кв.м. є власністю Конотопської міської ради, але знаходиться у користуванні відповідачів. При купівлі даної садиби на городі існувала умовна межа, малися окремі входи у двір. Батьки відповідачів захопили більшу частину городу шляхом перенесення межі, чинять перешкоди у користуванні належної їй частини, відмовились відновити межу, що і змусило звернутись з позовом до суду. Представники відповідачів [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали та пояснили, що дійсно в м. Конотопі по вул. Ватутіна, 145 знаходиться житловий будинок право власності на який зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] по 9/50 ч., 16/25 ч. за [PERSON] З частиною будинку остання купила частину земельної ділянки площею 0,1039 га. Про вищевказане їм стало відомо тільки після звернення [PERSON] до суду. Порядок користування спірною ділянкою склався більше 50 років тому при попередніх власниках. Частки у будинку становили: бабусі відповідачів [PERSON] -13/20 ч., [PERSON] -7/20 ч. Всупереч ст.ст. 91, 120 ЗК України останньому на підставі рішення №279 Конотопської міської ради від 29.07.2003 р. були видані державні акти серії СМ №156190 та серії СМ №156189 на 0,1000 га. під будівлями та 0,0039 га. ріллі, всього 0,1039 га. 17.12.2015 р. [PERSON], [PERSON] звернулися із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], Конотопського міськвиконкому, Конотопської міської ради, третя особа Управління Держгеокадастру у Конотопському районі Сумської області про визнання частково недійсним рішення №279 Конотопської міської ради від 29.07.2003 р., визнання недійсними державних актів про право приватної власності на землю серії СМ №156190, СМ №156189 виданих 07.10.2003 р. на імя [PERSON] та договору купівлі-продажу земельної ділянки по вул.Ватутіна, 145 м.Конотопа від 09.10.2003 р. укладеного між [PERSON] І [PERSON] Вимоги обгрунтовують тим, що [PERSON] всупереч ст.ст. 91, 120 ЗК України, незаконно на підставі рішення №279 Конотопської міської ради від 29.07.2003 р. отримав державні акти серії СМ №156190 та серії СМ №156189 та в подальшому продав частину спірної земельної ділянки [PERSON] Ухвалою суду від 17.12.2015 р. вищевказані позови об"єднано в одне провадження (а.с. 63). [PERSON], її представник [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримують в повному обсязі та просять виділити їм частину земельної ділянки згідно першого варіанту експертизи. [PERSON], її представник [PERSON], [PERSON] позовні вимоги за зустрічним позовом не визнали та просять застосувати строк позовної давності до виниклих правовідносин. Представники позивачів за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] підтримують позовні вимоги в повному обсязі, фактично пославшись на вищевикладені обставини. Представник відповідача за первісним та зустрічним позовом Конотопської міської ради до судового засідання не зявився, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду.при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у Конотопському районі Сумської обл. за первісним та зустрічним позовом до судового засідання не з"явився, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Представник відповідача за зустрічним позовом Конотопської міської ради до судового засідання не зявився, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі, а вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню за наступних підстав. Так з матеріалів справи вбачається, що 09.10.2003 р. [PERSON] придбала у [PERSON] 16/25 ч. буд. №145 по вул. Ватутіна м. Конотопа та земельну ділянку загальною площею 0,1039 га., в тому числі під забудовою - 0,100 га., ріллі - 0,0039 га (а.с. 4-16). [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого Конотопською держнотконторою 10.12.1995 р. за №9909 (прийняли спадщину після [PERSON]Є.) належить по 9/50 ч. буд. №145 по вул. Ватутіна м. Конотопа. Раніше право власності було зареєстровано за [PERSON] - 13/20 ч., за [PERSON] - 7/20 ч. Згідно поданої заяви КП Конотопське МБТІ було зроблено розрахунок ідеальних часток та проведено заміну правовстановлюючих документів, 10.10.1988 р.видано свідоцтво про право власності на нові ідеальні частки: [PERSON] - 9/25 ч., [PERSON] - 16/25 ч. (а.с. 56). Рішенням Конотопської міської ради № 213 від 30.06.1994 р. [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0992 га. (а.с. 56-58). Рішенням виконкому Конотопської міськради № 279 від 29.07.2003 р. визнано за [PERSON] уточнену площу земельної ділянки по вул.Ватутіна, 145/1 площею - 0,1039 га., в тому числі: для індивідуального житлового будівництва -0,100 га., для ведення особистого селянського господарства - 0,0039 га. (а.с. 85). На підставі цього рішення останній отримав державні акти на право власності на земельну ділянку серії СМ №156190 та серії СМ №156189 (а.с. 94-95). На момент зміни часток у спірному будинку 10.10.1988 р. діяв ЗК України в редакції 1971 р. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 91 якого особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок. Наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на будинок, які сталися у звязку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування ділянкою. Отже, розмір часток у спірній земельній ділянці належної [PERSON], в подальшому проданої [PERSON], повинен відповідати розміру часток у спільній власності на будинок станом на 18.04.1975 р. - момент придбання ним частини житлового будинку (а.с. 56). Згідно абз. 3 п. 11 Постанови Пленуму ВС України №14 від 18.12.2009 р. Про судове рішення у цивільній справі встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд приходить до переконання, що [PERSON], [PERSON] про невідповідність розміру належних їм часток земельної ділянки розміру часток у будинку стало відомо 16.09.2003 р., а саме коли [PERSON] придбала частину житлового будинку та земельну ділянку у [PERSON] Про дану обставину свідчить заява [PERSON] та [PERSON], законного представника [PERSON], про те, що їм відомо про продаж співвласником [PERSON] 16/25 ч. спірного будинку та відповідної земельної ділянки. (а.с. 131-132). Крім того, [PERSON], [PERSON] про невідповідність розміру належних їм часток земельної ділянки розміру часток у будинку було відомо також ще у 2010 р., оскільки [PERSON] є платником земельного податку за земельну ділянку розміром 0,0549 га. (а.с. 144, 197-198). Однак, на протязі трьох років, як того вимагає ст. 257 ЦК України, з відповідним позовом до суду відповідачі за первісним позовом не звернулися. Представник позивачів за зустрічним позовом [PERSON] надав суду заяву про поновлення строку позовної давності за зверненням до суду. Однак, останнім не зазначено і не доведено будь-яких поважних причин пропуску такого, тому зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню у звязку з пропуском строку для звернення до суду з позовом. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли сталі неприязнені відносини (а.с. 35-36), мирним шляхом вони узгодити порядок користування спірною земельною ділянкою невзмозі, тому необхідно виділити [PERSON] частину спірної земельної ділянки в натурі у судовому порядку. Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №17 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд зясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвіря. Аналізуючи висновок експертизи, суд вважає, що встановити порядок користування спірною земельною ділянкою згідно другого варіанту (а.с. 159-180) не має можливості, оскільки в даному випадку відсутня суцільна лінія межі сусідніх ділянок, що буде ускладнювати виконання судового рішення та в подальшому може привести до постійних конфліктів між сторонами. Таким чином, суд, враховуючи можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвіря тощо, приходить до переконання, що необхідно встановити порядок користування спірною земельною ділянкою згідно першого варіанту висновку експертизи. Аналізуючи зібрані по справі докази і надаючи їм оцінку, суд приходить до переконання, що пояснення свідків [PERSON], [PERSON] не заслуговують на увагу суду, оскільки є не послідовними, поверховими, а також протирічать встановленій по справі істині. На підставі ст. 88 ЦПК України, з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON], пропорційно задоволеним вимогам, підлягають стягненню в рівних долях 487,20 грн. судового збору, 2500 грн. витрат на правову допомогу та 3963, 60 грн. витрат, повязаних із проведенням експертизи.

Outcome: approved