Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просить поділити спільне майно подружжя, а саме житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями і земельні ділянки, що розташовані за адресою: Конотопський район, [ADDRESS], визнавши за нею та [PERSON] по 1/2 частині права власності на зазначене нерухоме майно. Вимоги обгрунтовує тим, що спірне нерухоме майно власником якого, згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та договорів купівлі-продажу, вказаний відповідач [PERSON] було придбане ними під час шлюбу за спільні кошти. Отже, дане майно є об"єктом спільної власності подружжя. Проте, відповідач заперечує цьому і не бажає визнавати за нею право власності на ? частину, що і стало підставою для звернення до суду. Представник позивача за угодою адвокат [PERSON] підтримала вимоги і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON], а також його представник за угодою [PERSON] заперечують задоволенню позову. На обгрунтування правової позиції, кожен окремо, послався на те, що спірне нерухоме майно придбане за рахунок коштів матері відповідача [PERSON], а тому не може бути спільним майном подружжя [PERSON]. На підтвердження цього доводу надали ксерокопію розписки про те, що продавець нерухомості [PERSON] отримав саме від [PERSON] 40000 грн., проте оригінал зазначеного документа у них відсутній. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За приписом ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Із представлених доказів вбачається, і це не оспорюється сторонами, що спірне майно було придбане під час їх перебування у шлюбі. Проте, покупцем і власником майна у правовстановлюючих документах зазначений лише відповідач (а.с.7-8, 9, 10,11-12, 47). Вподальшому шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.4) після чого позивачка звернулася з позовом про поділ майна. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із того, що спірне майно придбане під час перебування сторін у шлюбі за спільні кошти, що доведено позивачем, а тому є спільним майном подружжя, яке підлягає розподілу між ними. Відхиляючи доводи відповідача про те, що нерухомість придбана за кошти його матері, а тому не може бути об"єктом спільного майна подружжя суд вважає необхідним зазначити, що на підтвердження цього [PERSON] не надано ніяких доказів. Ксерокопія ж розписки без наявності оригіналу, з огляду на припис ст.64 ЦПК України, не може бути належним письмовим доказом (з цих підстав клопотання відповідача про приєднання ксерокопії розписки до матеріалів справи судом відхилено). Крім того, особисто [PERSON] вимог щодо спірного майна не заявлялось. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved