Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], який помер 17 лютого 2016 року на тимчасово окупованій території України в місті Красний Луч Луганської області. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] звернулася до Кіровоградського міського відділу державної реєстрації смерті [PERSON] управління юстиції у Кіровоградській області з метою реєстрації смерті колишнього чоловіка [PERSON], який помер 17.02.2016 року. Проте, листом Відділу заявнику відмовлено у державній реєстрації смерті, в звязку з тим, що заявником подано свідоцтво про смерть, видане відділом запису актів громадянського стану Краснолучського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, яка є тимчасово окупованою територією України. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідне для реалізації права щодо оформлення пенсії по втраті годувальника неповнолітній дочці [PERSON], [INFO]. Заявник в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву (вх. № 4336 від 10.02.2017 року) про розгляд заяви про встановлення факту смерті без її участі, заяву підтримує (а.с. 24). Представник Кіровоградського міського відділу державної реєстрації смерті [PERSON] управління юстиції у Кіровоградській області в судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. Причини неявки суду не повідомив, заяв та заперечень не подавав. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Глава 6 Цивільного процесуального кодексу України, а також постанова Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 (із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 року № 15) "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії. Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті відповідно до пункту 8 частини першої статті 256 Цивільного процесуального кодексу України встановлюється в судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Судом встановлено, що згідно свідоцтва пор розірвання шлюбу, серії І-ЕД № 210193 від 17.03.2005 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 130 (а.с. 4). Батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-ЕД № 229827 від 17.04.2003 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції (а.с. 6). Згідно посмертного епікризу з історії хвороби № 112, [PERSON], [INFO], знаходився на стаціонарному лікуванні в травматичному відділенні ГУ «КлЦГМБ «Княгинінська» міста Красний Луч з 11.02.2016 року та 17.02.2016 року помер від опікової хвороби, гострої нирково-печінкової недостатності в місті Красний Луч, яке є тимчасово окупованою територією України (а.с. 19). Про що також, органом на тимчасово окупованій території України під назвою «Відділ запису актів громадянського стану Краснолуцького міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки» 21.12.2016 року видано свідоцтво про смерть серії І-ВВ № 023088 (а.с. 5). Після смерті колишнього чоловіка [PERSON] звернулася до Кіровоградського міського відділу державної реєстрації смерті [PERSON] управління юстиції у Кіровоградській області з метою отримання державної реєстрації факту смерті [PERSON], який помер 17.02.2016 року. Проте, листом № 86-14.13-01/01-10 від 23.01.2017 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті [PERSON] управління юстиції у Кіровоградській області відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON], померлого 17.02.2016 року, оскільки заявником для підтвердження даного факту предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 18). Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до пункту 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно частини другої та третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною третьою статті 49 Цивільного кодексу України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. За частиною другою статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Частина третя статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначає, що державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. В пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року розяснено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті, що полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою. Частиною першою статті 257-1 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Суд, аналізуючи заяву та її підстави, матеріали справи, вважає встановленим факт, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], громадянин України, помер 17 лютого 2016 року в місті Красний Луч, Луганської області, на тимчасово окупованій території України. Даний факт встановлено для здійснення спадкування після [PERSON], померлого 17.02.2016 року. Відповідно до частини четвертої статті 257-1 Цивільного процесуального кодексу України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved