Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

В квітні 2014 року позивач ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], третьої особи на стороні відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві позивач вказав, що 2 жовтня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2001031626. Відповідно до умов договору кредитор надав відповідачу кредит в сумі 16 250 гривень. 18 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу № 18/12/2013. Згідно із вказаним договором до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за кредитним договором № 2001031626 від 2 жовтня 2012 року. В свою чергу, [PERSON] зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у визначені договором строки, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом. Позичальник неналежно виконував взяті на себе зобов'язання, в результаті чого станом на 1 квітня 2014 року утворилась заборгованість за кредитом в сумі 25 232,66 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту 15 721,23 гривень; заборгованість за нарахованими і не сплаченими відсотками - 4 240,15 гривень; комісія за розрахункове обслуговування - 5 271,28 гривень. Позивач просить стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. Представник позивача ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов заперечує, посилаючись на те, що відповідач кредитні кошти від банку не отримував, а такі кошти були перераховані фізичній особі-підприємцю [PERSON] на виготовлення вікон та дверей. Проте останній таке замовлення не виконав і кошти не повернув, а тому він і повинен сплатити позивачу заборгованість за кредитним договором. За таких обставин просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа [PERSON] не з'явився в судове засідання, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Судом встановлено, що 2 жовтня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 2001031626 на придбання товарів (вікон та дверей) в фізичної особи-підприємця [PERSON] строком на 24 місяці під 24% річних. Відповідно до умов договору кредитор надав відповідачу кредит в сумі 16 250 гривень. Відповідно до платіженого доручення № 2900333338 від 4 жовтня 2012 року та договору про співробітництво № ПК-Т-8045-12 від 2 липня 2012 року АТ "ОТП Банк" перерахував фізичній особі-підприємцю [PERSON] кошти в сумі 16 050 гривень. 18 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу № 18/12/2013. Згідно із вказаним договором до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 2001031626 від 2 жовтня 2012 року. Відповідно до договору [PERSON] зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у визначені договором строки, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом. Крім цього, суд зазначає, що і пунктом 3.3.3. договору про співробітництво № ПК-Т-8045-12 від 2 липня 2012 року передбачено, що клієнт (в даному випадку відповідач) самостійно погашає Банку залишок заборгованості за кредитом (відсотки за користування кредитом, комісію і т.п.). Відповідач свої договірні зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 1 квітня 2014 року утворилась заборгованість за кредитом в сумі 25 232,66 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 15 721,23 гривень; заборгованість за нарахованими і не сплаченими відсотками - 4 240,15 гривень; комісія за розрахункове обслуговування - 5 271,28 гривень. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Враховуючи вищенаведене, порушені права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову і стягнення в його користь із [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Невиконання третьою особою в даній справі зобов'язання перед відповідачем щодо виготовлення вікон та дверей не впливає на рішення суду, оскільки зобов'язання відповідача щодо погашення заборгованості виникають саме з умов укладеного ним та позивачем кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені і документально підтверджені витрати по сплаті 252,33 гривень судового збору.

Outcome: approved