Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], який діє від свого імені та як законний представник в інтересах малолітньої [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обгрунтування вимог вказує, що на підставі рішення виконкому Управління ЖКГ в Рівненській області Ради народних депутатів м. Рівне №31 було видано ордер, згідно з яким сім`ї [PERSON], що складалась з трьох осіб, а саме: її чоловіка [PERSON], [PERSON] та їх сина [PERSON], було передано у користування квартиру [ADDRESS]. Зазначає, що у вказаній квартирі зареєстровані три особи, а саме: вона, її син - [PERSON] та онука - [PERSON]. Відповідач зі своєю малолітньою донькою в зазначеній квартирі зареєстровані з 13.02.2003 року, але фактично не проживають вже протягом десяти років і по теперішній час, витрати з комунальних платежів, платежів за воду, тепло, газ та світло не несуть, не отримують кореспонденції за даною адресою, їхніх особистих речей у квартирі немає. Вказує, що відповідач разом з дитиною добровільно виселились і вивезли усе належне йому та дитині майно і речі з даної квартири. Позивач та її представник - адвокат Луцюк М.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON], який діє від свого імені, та як законний представник в інтересах малолітньої [PERSON] в судове засідання не з»явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, про що свідчить його підпис на довідковому листі до справи, причину неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату до суду не надходило. Представник [PERSON] - адвокат Максимович М.М. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав. Крім того повідомив, що відповідач - [PERSON] позовні вимоги не визнає, оскільки раз у рік він з»являється у вказаній квартирі, де зберігає свої колеса. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому заперечує проти задоволення позовних вимог в частині визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків - [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до ордеру [NUMBER], який був виданий на підставі рішення виконкому Управління ЖКГ по Рівненській області Ради народних депутатів м. Рівне №31, [PERSON], сім»я якого складалась з трьох осіб, а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було передано у користування квартиру [ADDRESS] (а.с. 9). Після розірвання шлюбу між позивачкою та її чоловіком - [PERSON], 01 квітня 1988 року останній знявся з реєстрації у вказаній квартирі, відповідно до довідки № 298 від 11.02.2011 року про зняття з реєстрації [PERSON] (а.с. 10). На даний час у квартирі, згідно довідки №2112 від 24.07.2015 року, виданої ЖКП «Галицьке» зареєстровані три особи, а саме: позивачка - [PERSON], її син - [PERSON] та онука - [PERSON] (а.с. 11). Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Судом встановлено, що відповідач з малолітньою дитиною не проживають у вищевказаній квартирі без поважних причин понад шість місяців, що підтверджується відповідними актами від 30.05.2016 року та від 01.09.2016 року, завіреними начальником ЖКП «Галицьке» Хорхолюком А.В. та Головою правління ОСББ "Київська 44. Рівне" Похильчук Г.П. (а.с. 12, 34). Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази, що відповідач та його неповнолітня донька не проживають разом з позивачкою у квартирі [ADDRESS] протягом останніх десяти років. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази, що останній раз бачила відповідача разом з його донькою більше року назад як вони відвідували позивачку, однак у квартирі [ADDRESS] вони не проживають. Вказала, що їй відомо, що відповідач разом зі своєю сім»єю проживають у іншій квартирі в районі Боярки, точна адреса їй не відома. Крім цього, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України відповідачем не представлено суду доказів на підтвердження поважності причин відсутності у квартирі [ADDRESS] понад шість місяців. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення щодо визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Щодо визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням суд прийшов до такого висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Судом встановлено і це не заперечувалося відповідачем [PERSON], що місцем його фактичного проживання і дочки [PERSON] є житло його дружини, де вони постійно проживають всією сім»єю досить тривалий час. Виходячи з положень вказаної статті права малолітньої [PERSON], яка проживає разом зі своїм батьком - [PERSON] та своєю матір»ю в іншому місці, щодо користування житлом не порушуються. Таким чином, оскільки відповідач з донькою за вказаною адресою не проживають досить тривалий час, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що втратили право користування цим жилим приміщенням. На підставі ст. ст. 16, 29 ЦК України, ст. ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 64, 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved