Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 14 січня 2017 померла її мати [PERSON]. За життя померла розпочала процедуру приватизації земельної ділянки площею 0.60 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі і знаходяться на території Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області за межами населеного пункту, згідно розпорядження голови Болградської районної державної адміністрації Одеської області №175 від 22 березня 2005 року, але не завершила, а тому правовстановлюючий документ на право приватної власності на земельну ділянку не був виготовлений. Позивач будучи спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], спадщину прийняла, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Зазначена обставина перешкоджає оформити спадщину, тому просила визнати за нею право на завершення приватизації на земельну ділянку, процедуру приватизації якої розпочала померла. В судове засідання позивач не прибула, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності та зазначила, що заявлені вимоги підтримує (а.с.98). Представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру в Одеській області в судове засідання не з'явився. Будучи присутнім в підготовчому засіданні підтримав відзив, в якому викладено заперечення на позовну заяву. Разом з цим, відповідач у відзиві посилається на правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», згідно якої, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст.125 Земельного кодексу України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку (а.с.77-80). Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву якою просив проводити слухання справи у відсутності їх представника (а.с.84). Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на боці позивача: [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву якою просила проводити слухання справи у відсутності (а.с.34, 96). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення\~позовних\~вимог за наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 14 січня 2017 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №475416 виданим Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] територіального управління юстиції в Одеської області (а.с.10). Спадкоємцями за законом першої черги є: - її донька [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про народження серії І-ЖД №252870 від 29.11.1971 року (а.с.6), та свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД №333345 від 02.12.2002 року (а.с.9); - її донька [PERSON] згідно свідоцтва про народження серії V-УР №0751594 від 07.12.1964 року (а.с.35). На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] в спадковому домоволодінні проживали і були зареєстровані її доньки: [PERSON] та [PERSON] та онучка [PERSON], що підтверджується довідкою Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області\~ № 707/05-16 від 12.11.2018 року (а.с.21). З матеріалів спадкової справи №95/2017, заведеної приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], щодо майна померлої 14 січня 2017 року [PERSON] вбачається, що з заявами до нотаріуса звернулися [PERSON] та [PERSON], доньки померлої. Згідно заяви від 10.07.2017 року (а.с.40) [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь позивачки по справі (а.с.39-70). Не зважаючи на фактичне прийняття спадщини позивачем [PERSON], шляхом звернення до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0.60 га, що розташована на території Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області у звязку з тим, що у державному земельному кадастрі відсутня реєстрація вказаної земельної ділянки за померлою [PERSON]. Разом з цим, судом встановлено, що померла [PERSON] розпочала процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, проте померла, не завершивши її, за життя не отримала документа, що підтверджує право власності на земельну ділянку, не здійснила державної реєстрації права. Зокрема на підставі розпорядження голови Болградської районної державної адміністрації Одеської області за № 175 від 22 березня 2005 року [PERSON] надано згоду на передачу безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі і знаходяться на території Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області за межами населеного пункту. Цим же розпорядженням [PERSON] надано дозвіл на розборку проекту відводу земельної ділянки (а.с.18). Також розпорядженням голови Болградської районної державної адміністрації Одеської області за№ 115/А-2014 від 20 березня 2014 року внесені зміни до розпорядження голови райдержадміністрації від 22 березня 2005 року №175, зменшено розмір земельної ділянки, яка передана у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства з 0.85 г, до 0.60 га. (а.с.19). На підставі зазначених розпоряджень голови Болградської райдержадміністрації [PERSON] заказала та виготовила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.60 га у власність (а.с.11). Наказом начальника [PERSON] управління Держгеокадастру в Одеській області №15-4730/13-18-СГ від 18 липня 2018 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність. Надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0.6000 га., в тому числі: ріллі - 0.6000 га (кадастровий номер 5121481600:01:002:1123) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області. Цим же наказом визначено, що право власності на земельну ділянку цього права та оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (а.с.20). Частиною 1\~статті 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. За приписами\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід\~прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у\~статті 1218 ЦК України, входять усі\~права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи та часом її відкриття є день смерті особи. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування може здійснюватись за заповітом, або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно п. «г» ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1, 2 ст. 126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. Однак, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», роз'яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Таким чином, спадщина за законом після смерті [PERSON] відкрилась 14.01.2017 року, остання за життя не набула право власності на спірну земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочала процедуру приватизації цієї земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті спадкодавця та набула право в порядку спадкування, а саме: право на завершення приватизації та право на здійснення реєстрації права власності з отриманням [PERSON] з Державного реєстру прав на своє ім'я. Відповідно до вимог пунктів 4.14, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному звязку у їх сукупності. Отже, задовольняючи позовні вимоги суд виходить з того, що [PERSON] розпочала процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, проте померла, не завершивши її, за життя не отримала документа, що підтверджує право власності на земельну ділянку, не здійснила державної реєстрації права, проте право на завершення процедури приватизації, яке належало померлій на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до позивача, яка є спадкоємцем померлої, та підлягає захисту в судовому порядку. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved