Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їхньої повнолітньої дочки [PERSON], [INFO] на період її навчання. У позовній заяві зазначено, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. 22.10.2001 року шлюб між ними розірвано в установленому законом порядку. За час спільного проживання в шлюбі в них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття. Однак дочка поступила на навчання в Тернопільський національний економічний університет, є студенткою ІІ курсу денної форми навчання напряму підготовки «міжнародна економіка». Самостійного заробітку в дочки немає, навчається на місці державного замовлення без отримання стипендії, а тому потребує матеріальної допомоги від батька. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі ? частки від усіх видів заробітків відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дочкою 23- річного віку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала частково. Просила позовні вимоги задовольнити, однак щодо розміру коштів, які будуть стягуватися на утримання повнолітньої дочки, то вона покладається на розсуд суду, не заперечує щодо стягнення аліментів на утримання дочки в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно. Відповідач позовні вимоги визнав частково. Направив на адресу суду заперечення щодо позову в якому зазначив, що має на утриманні ще одну неповнолітню дочку від другого шлюбу, непрацездатну матір, яка постійно хворіє і потребує матеріального утримання від нього. Крім того, його робота носить тимчасовий характер, постійного стабільного заробітку в нього немає. Має можливість сплачувати на утримання дочки аліменти в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно. У судовому засіданні представник відповідача просив позовні вимоги задовольнити частково в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно. Аліменти просив стягнути безпосередньо на користь [PERSON], яка досягла повноліття. Суд, вислухавши доводи позивачки, представника відповідача, якими вони мотивували свої вимоги та заперечення, дослідивши та перевіривши всі надані сторонами докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 28.09.2005 року міським відділом РАЦС Львівського міського управління юстиції [PERSON] народилася [INFO] в м.Львові. Батьки дитини [PERSON] і [PERSON] (а.с.4). [PERSON] є студенткою 2-го курсу денної форми навчання напряму підготовки «міжнародна економіка» Івано-Франківського навчально-наукового інституту менеджемну Тернопільського національного економічного університету ІУ рівня акредитації. Навчаєтьсяна місці державного замовлення без отримання стипендії (а.с.11). Мати [PERSON] - [PERSON] працює згідно договору підряду, оплата праці здійснюється згідно об'ємів виконаних робіт. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дітей - моральний обов'язок і найважливіший правовий обов'язок їх батьків. За ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до роз'яснень, даних у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного кодексу України - стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають значення для справи. Судом встановлено, що [PERSON] працездатний, постійної роботи немає, має на утриманні неповнолітню дочку від другого шлюбу, матір похилого віку, яка потребує матеріальної допомоги, погоджується надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка навчається і потребує такої допомоги в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно. За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячео. На підставі викладеного та ст.ст.182, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved