Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

В січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою щодо стягнення аліментів на його утриманні на час навчання в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання. В підтвердження своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідач є його батьком. До 18 років відповідач за виконавчим листом сплачував щомісячно на його утримання аліменти. Після досягнення ним повноліття -06.12.2020, відповідач в добровільному порядку за цей період надав один раз в розмірі 1700 гривень. Він навчається в Криворізькому професійному транспортно-металургійному ліцеї №431, отримує стипендію в розмірі 490,00 щомісячно, однак цих коштів йому не вистачає. Інших доходів позивач не має. Відповідач зобов`язань перед третіми особами не має, тому він змушений звернутись до суду. 27 січня 2021 року ухвалою суду позовна заява прийнята до розгляду з відкриттям провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву. Право подання відзову на позов відповідач не скористався. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, свої вимоги підтримав, та у разі неявки до суду відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 грудня 2002 року, яка міститься в матеріалах справи. [PERSON] навчається в Криворізькому професійному транспортно-металургійному ліцей, ІІ рівня, денна форма навчання, за професією слюсар з ремонту колісних транспортних засобів, рихтувальник кузовів. Термін навчання з 02.09.2019 до 30.06.2022 року, що підтверджується довідкою № 431 від 30.09.2020, що долучена до матеріалів справи. Згідно довідки про доходи [PERSON] в період з 01 червня 2020 року по 30 листопада 2020 року отримав стипендію по 490,00 гривень щомісячно, всього 2940,00 гривень. Відповідно до ст.198 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як зазначено в рекомендаціях Пленуму Верховному Суду України викладених в постанові від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.ст.182, 200 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, матеріальне становище відповідача, який аліментних зобов`язань та на утриманні інших непрацездатних не має, таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1\\4 частини заробітку (доходу) на утримання повнолітньої дитини. Вказана частка буде наближеною до задоволення матеріальних потреб позивача. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 908 грн. 00 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved