Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що наказом [PERSON] освіти і науки Київської ОДА № 46-к від 8 травня 2015 року його призначено на посаду ректора [PERSON] навчального закладу Київської обласної ради „Київський обласний інститут післядипломної освіти педагогічних кадрів на умовах контракту на строк з 8 травня 2015 року до 8 травня 2018 року. Відповідно до п. 2.15 даного контракту він має право з дозволу [PERSON] освіти і науки Київської ОДА працювати на 0,5 посадового окладу професором та займатися викладацькою діяльністю не більше 240 годин. Наказом [PERSON] освіти і науки Київської ОДА від 8 травня 2015 року № 46-к „Про сумісництво ректора КПЗ КОР "КОІПОПК" [PERSON]Г. йому дозволено виконувати обов'язки професора кафедри управління освітою в обсязі 0,5 посадового окладу на період відсутності основного працівника з 8 травня 2015 року. Наказом КНЗ КОР „Київський обласний інститут післядипломної освіти педагогічних кадрів від 8 травня 2015 року № 68-к „Про сумісництво [PERSON]Г. його було прийнято на посаду професора кафедри управління освітою в обсязі 0,5 ставки за сумісництвом. [PERSON] освіти і науки Київської ОДА було видано наказ від 24 січня 2017 року № 11-к „Про визнання таким, що втратив чинність наказ департаменту освіти і науки КОДА 08.05.2015 № 47-к „Про сумісництво ректора КВНЗ КОР „КОІПОПК [PERSON]Г., яким його звільнено з посади професора кафедри дошкільної і початкової освіти та менеджменту з 25.03.2017 року. З метою недопущення порушення умов пункту 2.15 контракту між ним та [PERSON] освіти і науки Київської ОДА наказом КВНЗ КОР „[PERSON] неперервної освіти від 25 січня 2017 року № 17-к „Про звільнення [PERSON] за сумісництвом його звільнено з посади професора кафедри дошкільної і початкової освіти та менеджменту з 25.03.2017 року. З урахуванням уточнених позов них вимог (а.с. 184) позивач просить суд скасувати наказ від 24 січня 2017 року № 11-к „Про визнання таким, що втратив чинність наказ департаменту освіти і науки КОДА 08.05.2015 № 47-к „Про сумісництво ректора КВНЗ КОР „КОІПОПК [PERSON]Г. та наказ КВНЗ КОР „[PERSON] неперервної освіти від 25 січня 2017 року № 17-к „Про звільнення [PERSON] за сумісництвом; поновити його на посаді професора кафедри дошкільної і початкової освіти та менеджменту КВНЗ КОР „[PERSON] неперервної освіти в обсязі 0,5 ставки за сумісництвом; стягнути з КВНЗ КОР „[PERSON] неперервної освіти на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 березня 2017 року по дату винесення рішення та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали, підтвердили обставини, на які посилається в позовній заяві позивач. Представник відповідача [PERSON] вищого навчального закладу Київської обласної ради „[PERSON] неперервної освіти [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] освіти і науки Київської ОДА [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що [PERSON] освіти і науки Київської ОДА не є суб'єктом призначення професора кафедри управління освітою КНЗ КОР „КОІПОПК. Пунктом 2.15 вищезазначеного контракту від 8 травня 2015 року, визначено, що керівник має право з дозволу [PERSON] освіти і науки працювати на 0,5 ставки посадового окладу професором. Тобто, [PERSON] освіти і науки Київської ОДА має право надати відповідний дозвіл, скасувати його або не надавати зовсім. Видаючи наказ від 24 січня 2017 № 11-к [PERSON] освіти і науки Київської ОДА скористався своїм правом на визнання таким, що втратив чинність наказ про надання дозволу ректору КНЗ КОР „КОІПОПК працювати на 0,5 ставки посадового окладу професором. вищезазначений наказ не регулює та не встановлює жодних трудових відносин для професора кафедри управління освітою КНЗ КОР «КОІПОПК», а стосується виключно ректора КНЗ КОР „КОІПОПК. Відповідачем жодним чином не порушено прав позивача, оскільки останній звернувся до суду 22 лютого 2017 року, а наказ [PERSON] освіти і науки Київської ОДА від 8 травня 2015 року № 47-к „Про сумісництво ректора КНЗ КОР „КОІПОПК [PERSON]Г., визнаний таким, що втратив чинність з 25 лютого 2017 року. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідачів та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 8 травня 2015 року між [PERSON] освіти і науки Київської обласної державної адміністрації та [PERSON] було укладено контракт, відповідно до якого наказом [PERSON] освіти і науки Київської ОДА від 8 травня 2015 року № 46-к (а.с. 34) останнього було призначено на посаду ректора [PERSON] навчального закладу Київської обласної ради „Київський обласний інститут післядипломної освіти педагогічних кадрів на строк з 8 травня 2015 року до 8 травня 2018 року (а.с. 28-33). Відповідно до п. 2.15 вищевказаного контракту [PERSON] має право з дозволу [PERSON] освіти і науки працювати на 0,5 посадового окладу професором та займатися викладацькою діяльністю не більше 240 годин на рік (а.с. 28-33). Наказом [PERSON] освіти і науки Київської ОДА від 8 травня 2015 року № 47-к (а.с. 35) позивачу дозволено додатково виконувати обовязки професора кафедри управління освітою в обсязі 0,5 посадового окладу на період відсутності основного працівника з 8 травня 2015 року. Наказом [PERSON] навчального закладу Київської обласної ради „Київський обласний інститут післядипломної освіти педагогічних кадрів від 8 травня 2015 року № 68-к (а.с. 60) [PERSON] прийнято на посаду професора кафедри управління освітою за сумісництвом в обсязі 0,5 ставки з 8 травня 2015 року на підставі наказу [PERSON] освіти і науки Київської ОДА від 8 травня 2015 року № 47-к та контракту від 8 травня 2015 року. 13 серпня 2015 року [PERSON] навчальний заклад Київської обласної ради „Київський обласний інститут післядипломної освіти педагогічних кадрів перейменовано на [PERSON] вищий навчальний заклад Київської обласної ради „[PERSON] неперервної освіти, що підтверджується копіями рішення Київської обласної ради шостого скликання від 13 серпня 2015 року № 1017-51-VІ, статуту [PERSON] вищий навчальний заклад Київської обласної ради „[PERSON] неперервної освіти затвердженого рішенням Київської обласної ради від13 серпня 2015 року № 1017-51-VІ (а. с. 61-89). Відповідно до штатних розписів КВНЗ КОР „[PERSON] неперервної освіти на 2015 рік (а.с. 91-98), на 2017 рік (а.с. 103-109), копій наказів КВНЗ КОР „[PERSON] неперервної освіти від 17 серпня 2015 року №138-К та від 30 грудня 2016 року № 167-к (а.с. 99, 199) судом встановлено, що з 1 вересня 2015 року змінено назву кафедри управління освітою на кафедру філософії освіти та управління, а з 1 січня 2017 року в даній академії обєднано кафедру педагогіки і психології дошкільної та початкової освіти з кафедрою філософії освіти та управління та присвоєно назву - кафедра дошкільної і початкової освіти та менеджменту. На кафедрі дошкільної і початкової освіти та менеджменту академії, відповідно до штатного розпису КВНЗ КОР „[PERSON] неперервної освіти на 2017 рік (а.с. 103-109) та довідки, виданої 20 лютого 2017 року КВНЗ КОР „[PERSON] неперервної освіти за № 8 (а.с. 120) станом на 24 січня 2017 року передбачено 2,5 штатні одиниці посади професора, з них 0,8 штатних одиниць - вакансія. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. 24 січня 2017 року [PERSON] освіти і науки Київської ОДА видав наказ за № 11-к (а.с. 121), згідно з яким визнано таким, що втратив чинність, наказ департаменту освіти і науки КОДА від 08.05.2015 № 47-к „Про сумісництво ректора КНЗ КОР „КОІПОПК [PERSON]Г., з 25 лютого 2017 року, з яким 25 січня 2017 року був ознайомлений останній. Тобто, станом на 22 лютого 2017 року даний наказ був чинний, а тому позивач мав право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Заперечення представника [PERSON] щодо передчасного звернення до суду професором за захистом своїх прав є безпідставними і не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Наказом КВНЗ КОР „[PERSON] неперервної освіти від 25 січня 2017 року за № 17-к відповідно до п. 4 ч.1 ст. 36, ст. 49-2 КЗпП України [PERSON] звільнено із займаної посади професора кафедри дошкільної і початкової освіти та менеджменту з ініціативи уповноваженого власником органу з 25 березня 2017 року на підставі вищевказаного наказу [PERSON] освіти і науки Київської ОДА (а.с. 122). Відповідно до п. п. 1.12, 2.13, 1.14 [PERSON] КВНЗ КОР „[PERSON] неперервної освіти, затвердженого рішенням Київської обласної ради від 13 серпня 2015 року за № 1017-51-VI (а.с. 62-88) [PERSON] освіти і науки Київської ОДА в межах повноважень, визначених законом, здійснює контроль та координує роботу [PERSON]. Академія підпорядкована Міністерству освіти і науки України та [PERSON] освіти і науки Київської ОДА відповідно до законодавства. Структурні підрозділи [PERSON] створюються відповідно до чинного законодавства України за погодженням з [PERSON] освіти і науки Київської ОДА із врахуванням головних завдань академії та функціонують за окремими положеннями, що затверджуються ректором. Згідно з п. п. 7 п.6.7 вищевказаного [PERSON] ректор [PERSON] в межах наданих йому повноважень призначає на посаду та звільняє з посади працівників. Відповідно до п. п. 1.2, 1.3 Положення „Про порядок заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників КВНЗ КОР „[PERSON] неперервної освіти, затвердженого рішенням Вченої ради від 31 серпня 2015 року (а.с.110-118), яке визначає порядок обрання за конкурсом осіб на вакантні посади науково-педагогічних працівників КВНЗ КОР „[PERSON] неперервної освіти. Дія положення поширюється на завідувачів кафедр, деканів, професорів, доцентів, старших викладачів, викладачів, завідувача бібліотеки [PERSON]. Згідно з п. 1.6 даного Положення посади науково-педагогічних працівників можуть займати особи, які мають науковий ступінь та/або вчене звання, а також особи, які мають ступінь магістра (спеціаліста). [PERSON] можуть бути встановлені відповідні до чинного законодавства України додаткові вимоги до осіб, які є претендентами на зайняття вакантних посад науково-педагогічних працівників. Відповідно до п. 1.9 вищевказаного Положення конкурс не оголошується на посади, зайняті сумісництвом. Враховуючи вимоги Положення „Про порядок заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників КВНЗ КОР „[PERSON] неперервної освіти, затвердженого рішенням Вченої ради від 31 серпня 2015 року [PERSON] правомірно було прийнято на посаду професора кафедри управління освітою за сумісництвом без оголошення та проведення конкурсу. А тому заперечення представника [PERSON] освіти і науки Київської ОДА не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються вимогами п. 1.9 даного Положення. Відповідно до довідки виданої 20 лютого 2017 року КВНЗ КОР „[PERSON] неперервної освіти за № 8 (а.с. 120) у КВЗН КОР „[PERSON] неперервної освіти відсутні науково-педагогічні працівники (за основним місцем роботи), які могли б претендувати на заміщення посади професора кафедри дошкільної і початкової освіти та менеджменту за спеціальністю „Загальна педагогіка та історія педагогіки. Статтею 21 КЗпП України визначено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Зазначена вище норма Закону самостійною підставою припинення трудового договору або його в частині за ініціативою власника бути не може, оскільки такі конкретні підстави законодавцем встановлені ст. ст. 40, 41 КЗпП України. Згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. При цьому слід зазначити, що цивільно-правовий договір укладається заради досягнення результатів праці, а саме покращення організації навчального процесу та економії державних коштів. [PERSON], саме за згодою [PERSON] освіти і науки Київської ОДА, прийнято на посаду професора кафедри управління освітою за сумісництвом в обсязі 0,5 ставки з 8 травня 2015 року, чим фактично встановили трудові відносини між сторонами. Проте, в порушення вимог п. 2.15 вищевказаного контракту, наказом КВНЗ КОР „[PERSON] неперервної освіти від 25 січня 2017 року за № 17-к (а.с. 122) на підставі наказу [PERSON] освіти і науки Київської ОДА від 24 січня 2017 року № 11-к (а.с. 121) [PERSON] звільнено із займаної посади професора кафедри дошкільної і початкової освіти та менеджменту з ініціативи уповноваженого власником органу з 25 березня 2017 року, чим позбавлено права займати посаду професора кафедри дошкільної і початкової освіти та менеджменту. Конкретних підстав звільнення позивача з посади професора, визначених ст. ст. 40, 41 КЗпП України, у наказах [PERSON] освіти і науки Київської обласної державної адміністрації від 24 січня 2017 року № 11-к та [PERSON] вищого навчального закладу Київської обласної ради „[PERSON] неперервної освіти від 25 січня 2017 року за № 17-к не вказано. Спірні накази не містять посилань на Закони, які б передбачали додаткові підстави для звільнення позивача з посади професора, ніж ті, що передбачені нормами КЗпП України. В судовому засіданні представник відповідача ([PERSON] освіти і науки Київської ОДА) пояснив, що [PERSON] позивача не звільняв з посади професора, а на виконання рішення сесії Київської облради від 26 грудня 2016 року № 242-11-VІІ „Про обласний бюджет Київської області на 2017 рік та з метою раціонального використання затверджених бюджетних асигнувань на 2017 рік скасував наказ, яким позивачу було надано дозвіл виконувати обовязки професора, а тому право останнього не порушив. Проте, в судовому засіданні представник відповідача на підтвердження вищезазначених пояснень належних доказів не надав, а судом їх не встановлено. Спеціальне законодавство щодо припинення трудових відносин із сумісниками не містить обов'язку роботодавця виконання вимог ст.49-2 КЗпП України в частині попередження такого працівника про наступне вивільнення не пізніше, ніж за два місяці. Суд критично оцінює та не бере до уваги Рішення Київської облради від 9 квітня 2010 року та від 24 грудня 2015 року „Про делегування повноважень Київської облради Київській ОДА та копію виписки з х осіб-підприємців Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних від 5 жовтня 2015 року, оскільки відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України дані документи не містять інформації щодо предмету доказування в даній справі. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що оскільки [PERSON] освіти і науки Київської ОДА та КВНЗ Київської обласної ради „[PERSON] неперервної освіти в порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України та п. 2.15 вищевказаного контракту, накази від 24 січня 2017 року № 11-к „Про визнання таким, що втратив чинність, наказ департаменту освіти і науки КОДА від 08.05.2015 № 47-к „Про сумісництво ректора КНЗ КОР „КОІПОПК [PERSON]Г. та від 25 січня 2017 року за № 17-к „Про звільнення [PERSON] за сумісництвом звільнено з посади професора кафедри дошкільної і початкової освіти та менеджменту [PERSON] вищого навчального закладу Київської обласної ради „[PERSON] неперервної освіти в обсязі 0,5 ставки за сумісництвом, винесені неправомірно, тому їх слід скасувати та поновити [PERSON] на вищезазначеній посаді. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 р. № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів постановлено, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в звязку з незаконним звільненням він визначається за загальними правами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи при цьому суд керується постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 р. № 100 Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати. Для даного розрахунку суд бере до уваги середньоденну заробітну плату на посаді професора кафедри дошкільної і початкової освіти та менеджменту КВНЗ КОР „[PERSON] неперервної освіти (0,5 штатних одиниць), яка згідно довідки КВНЗ КОР „[PERSON] неперервної освіти від 3 жовтня 2017 року за № 71 становить 256,27 грн. (а.с. 197). З часу безпідставного звільнення позивача з посади професора кафедри дошкільної і початкової освіти та менеджменту КВНЗ КОР „[PERSON] неперервної освіти - з 25 березня 2017 року, загальна кількість робочих днів вимушеного прогулу за період з 25 березня 2017 року по 10 жовтня 2017 року (день винесення рішення) при пятиденному робочому тижні складає 106 днів. Відповідно, середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 27164 гривні 62 копійки (106 х 256,27 грн.). Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Судом встановлено, що між позивачем та адвокатом [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги від 20 лютого 2017 року №20/02/2017 (а.с. 123-126), відповідно до якого [PERSON] який діє на підставі свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю, надає [PERSON] правову допомогу. Відповідно до п.1.1.3. даного договору для виконання цього договору, адвокат має повноваження як його представник. Позивач в судовому засіданні не зазначив суми понесених ним витрат на правову допомогу та не надав суду доказів про сплату представнику вартості наданих останнім послуг. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки сума витрат понесених позивачем у судовому засіданні останнім та його представником не була зазначена, тому в стягненні витрат на правову допомогу понесених [PERSON] слід відмовити. Позивач звільнений від сплати судових витрат відповідно до ст. 81 ЦПК України, оскільки не підлягають оплаті при зверненні суду заяви про поновлення на роботі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати витрат, вони стягуються з відповідача. З [PERSON] вищого навчального закладу Київської обласної ради „[PERSON] неперервної освіти слід стягнути судовий збір на користь спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 320 грн. З [PERSON] освіти і науки Київської обласної державної адміністрації на користь спеціального фонду Державного бюджету України слід стягнути судовий збір на користь спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 320 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved