Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON],\~звернулась до\~суду з\~позовом до\~[PERSON],\~про поділ\~спільного майна\~подружжя та\~визнання права\~власності на\~Ѕ його\~частину,\~вказуючи,\~що 12.02.2001\~року зареєструвала\~шлюб з\~відповідачем та\~взяла прізвище\~відповідача [PERSON].\~ Від\~вказаного шлюбу\~спільних дітей\~не мають.\~26.09.2001\~року за\~спальні кошти\~ними \~був придбаний\~будинок №12\~по вул.Зеленій\~в с.Грушуватка,\~П»ятихатського району\~Дніпропетровської області\~та зареєстрований\~за відповідачем,\~як головою\~їхньої сім»ї.\~Вартість будинку\~становить 43295\~грн.\~83\~коп..\~ Разом\~з відповідачем\~вона проживала\~у вказаному\~будинку до\~вересня 2018\~року та\~з вказаного\~часу шлюбні\~відносини ними\~були припиненні\~ та\~вони стали\~проживати окремо.\~Відповідач мешкає\~в спірному\~будинку №12\~по вул.\~Зеленій в\~с.\~Грушувата П»ятихатського\~району і\~не визнає\~її право\~власності на\~Ѕ частку\~вказаного будинку.\~Просить визнати\~за нею\~право власності\~на Ѕ\~частину будинку\~ і\~господарських будівель\~№12\~по вул.. Зеленій в с.Грушуватка, П»ятихатського району Дніпропетровської області, без поділу його в натурі. Земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель залишити в спільному користуванні. Позивач [PERSON], в судове засідання не явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутністью. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON], в судове засідання не явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши письмовіф матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя регулюється положеннями статті 65 СК України. Так, статтею 65\~СК України визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України. Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. Зокрема, відповідно до п.3 ч.1 статті 57\~СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60\~СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти\~\~або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60\~СК України вважається правильно застосованою. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 23,24 постанови від 21 грудня 2007 року №11 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб , розірвання шлюбу , визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства , з'ясувати джерело і час його придбання . До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя, та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї ( ч.4 ст. 65 СК України). Як встановлено судом і вбачається із матеріалів справи сторони з 12.02.2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.( а.с.5). \~ \~ \~ \~Згідно копії договору купівлі-продажу від 26.09.2001 року та копії технічного паспорта - подружжя придбало домоволодіння №12 по вул.Зелені (колишня Кірова) в с.Грушуватка, П»ятихатського району Дніпропетровської області. (а.с.27,7,29-31) Згідно довідки ДОКП «П»ятихатське БТІ» від 29.11.2018року та копії реєстраційного посвідчення зареєстрованого 27.02.2002 року під №243 право власності на вказаний будинок зареєстровано за [PERSON].(а.с.6,28). Згідно висновку про вартість майна від 03.12.2018року домоволодіння №12 по вул.Зелені в с.Грушуватка, П»ятихатського району Дніпропетровської області ринкова вартість якого становить 43295 грн. 83 коп.. Вартість Ѕ частини домоволодіння становить 21647 грн. 91 коп. (а.с.8) \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд приходить до висновку, що сторони з 12.02.2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі, у період шлюбу, за спільні сумісні кошти ними був придбаний будинок №12 по вул.Зелені в с.Грушуватка, П»ятихатського району Дніпропетровської області, який зареєстрований за [PERSON], у звязку з чим позивач має право на Ѕ частину вказаного будинку, тому вимоги позивача є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved