Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом про стягнення аліментів на своє утримання та на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем по справі у фактичних шлюбних відносинах з 2007 року по 2015 рік. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину. У зв'язку з чим, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі ? частини від усіх видів його доходу (заробітку) до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 06.11.2017 року, починаючи з дня подання цього позову до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце була повідомлена своєчасно та належним чином, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила позовні вимоги задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце був повідомлений своєчасно та належним чином, до суду надав заяву, якою позов визнав в повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що позивач з 2007 року по 2015 рік знаходилась з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Після припинення стосунків відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину. На підставі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 271672 від 18.11.2014 року батьками [PERSON], [INFO] в свідоцтві зазначені сторони по справі. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів\~\~на\~\~одну\~\~дитину\~\~не може бути меншим,\~\~ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). Що ж до максимального розміру аліментів,\~\~які стягуються\~\~з\~\~боржника,\~\~то відповідно до\~\~ч.\~\~3\~\~ст.\~70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV ( 606-14 ) "Про виконавче провадження"\~\~він\~\~не\~\~повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Статтею 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved