Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просила суд встановити факт спільного проживання її батька [PERSON] та її баби [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] , [INFO] . За життя [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на землю та склала заповіт, відповідно до якого земельну ділянку, майновий пай та грошові вклади заповіла своєму синові [PERSON] . Будучи похилого віку [PERSON] переїхала проживати з січня 2006 року у квартиру свого сина [PERSON] у [ADDRESS] . Заявниця є донькою [PERSON] та спадкоємцем за законом майна [PERSON] , проте оформити право власності в порядку спадкування на земельну ділянку не може через відмову нотаріуса, оскільки вона не може довести факт спільного проживання спадкодавців на момент відкриття спадщини. Заявниця подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує. Заінтересована особа - Новоушицька селищна рада, Хмельницької області надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника та при винесенні рішення покладається на думку суду. Заінтересована особа - Борсуківська сільська рада, Хмельницької області надіслала до суду заяву в якій заявлені вимоги визнала, просить справу слухати у відсутності представника. Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06 травня 2006 року (а.с.8). Даними заповіту посвідченого секретарем Борсуківської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області підтверджується, що [PERSON] заповіла земельну ділянку, майновий пай та грошові вклади синові [PERSON] (а.с.7). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25 грудня 2014 року (а.с.9). Заявниця є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.5,6,11). Із державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №80433623 січня 2002 року вбачається, що померлій [PERSON] належала земельна ділянка на території Борсуківської сільської ради. Згідно із довідками №199250, 199255 від 18 лютого 2020 року, №107 від 19 лютого 2020 року [PERSON] до дня смерті був зареєстрований і проживав у [ADDRESS] . Разом із ним були зареєстровані дочка - [PERSON] , внук - [PERSON] [PERSON] до дня смерті була зареєстрована в [ADDRESS] . Згідно із актом обстеження на предмет проживання від 25 лютого 2020 року [PERSON] з січня 2006 року і до дня смерті [INFO] проживала без реєстрації разом із сином [PERSON] в його квартирі за адресою [ADDRESS] . Так як вона була похилого віку та потребувала стороннього догляду (а.с.17). Заявниці відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на майно, у зв`язку з неможливістю довести факт спільного проживання [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з повідомленням цього ж нотаріуса №97/01-16 від 12 березня 2020 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. Із матеріалів спадкової справи №204-2015 вбачається, що спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON] , які отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК (в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини) є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до частини десятої статті 6 того ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п.3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22.02.2012 року № 296/5 (в редакції, яка діє з 08.12.2017 року) у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. За змістом ст.1268 ЦК України причини постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вказана норма закону не передбачає. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання [PERSON] за місцем проживання [PERSON] не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкоємцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року по справі № 484/747/17. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про встановлення факту постійного проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини у [ADDRESS] , оскільки встановлення цього факту необхідне заявниці для вирішення спадкових прав. Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved