Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] згідно якого просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у вищевказаній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З 2001 року відповідач не проживає за адресою реєстрації, не сплачує комунальні платежі, участі в утриманні житла не бере, особистих речей в квартирі немає. Перешкод у користуванні майном [PERSON] ніхто не чинив. Оскільки, відповідач не сплачує комунальні послуги, вказане призвело до утворення заборгованості по платежам, що завдає позивачу значних ускладнень та фінансових витрат. У зв'язку з чим, просить задовольнити позовні вимоги та покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 22 жовтня 2018 у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз'яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. У встановлений судом строк, відповідач будучи повідомленою належним чином, відзив на позов не подав, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. Третя особа не скористався своїм правом на подачу пояснень по суті спору. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до довідки Форми № 02/10/03-1112 від 05 квітня 2017 р. виданої КП «Центр комунального сервісу» у квартирі [ADDRESS], наймачем якого був [PERSON] (помер), зареєстровані: [PERSON] (дочка), [PERSON] (онук), [PERSON] (брат). Згідно з довідки про реєстрацію місця проживання за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської РДА, [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 10.09.1974 р. По теперішній час. Як зазначає позивач, відповідач не проживає за адресою реєстрації з 2001 року, витрат по сплаті житлово-комунальних послуг не несе, що завдає позивачу значних фінансових труднощів. Будь-яких перешкод щодо проживання відповідача у спірній квартирі не чинилось. Також, актом, від 03.07.2018 р. підтверджується факт не проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з 13.11.2001 року. Під час розгляду справи доказів, які б свідчили про те, що відповідач приймає участь у сплаті комунальних та інших послуг на утримання квартири отримано не було. Як передбачено ст. 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами,наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому (п.9 Постанови). Як роз'яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року за № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. З врахуванням наведеного, оскільки на даний час позивач є користувачем квартири [ADDRESS], а зареєстрований в цій квартирі відповідач [PERSON] в ній не проживає та не несе майнової відповідальності по її утриманні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Ухвалою суду від 13 серпня 2018 року позивача було звільнено від сплати судового збору за подання даної позовної заяви у відповідності до положень ст. 136 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved