Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся представник позивача Національної академії внутрішніх справ з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача вартість витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі в сумі 27 026,33грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що наказом ректора КНУВС, правонаступником якого є Національна академія внутрішніх справ, від 05.08.2010 року № 562 відповідача [PERSON] з 01.09.2010 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ. 27.09.2010 року між КНУВС, комплектуючим органом - ГУ МВС України у місті Києві та відповідачем [PERSON] укладено договір №10-279 про підготовку фахівця у КНУВС, який пізніше було доповнено Додатковим договором №1 від 05.10.2012, відповідно до якого [PERSON] навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов'язався після закінчення навчання відпрацювати не менше як три роки за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі. З 01 вересня 2010 року по 15 березня 2014 року, відповідно до умов договору, відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Відповідно до наказу НАВС від 15 березня 2014 року №341 відповідачу присвоєно кваліфікацію бакалавра права за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом бакалавра. Після здобуття вищої освіти відповідно до умов Договору [PERSON] направлений для подальшого проходження служби до ГУ МВС України у м. Києві. Таким чином, навчальним закладом виконано умови договору в повному обсязі. 15 вересня 2014 року на адресу НАВС надійшов лист від ГУМВС України в м. Києві від 10.09.2014 №14/1512, яким було повідомлено, що наказом ГУ МВС України в м. Києві від 08 вересня 2014 року № 842 о/с відповідача звільнено з ОВС на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням, тобто відповідачем порушено умови договору щодо трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. Відповідно до укладеного договору, [PERSON] у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до закінчення встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, передбачених п. 3. договору, зобов'язаний відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Вартість витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі за період з 01.09.2010р. по 15.03.2014р. становить 27026,33грн. Із сумою витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі, відповідача ознайомлено та проінформовано про необхідність відшкодування зазначеної суми, однак грошові кошти від відповідача не надходили. Представник позивача Національної академії внутрішніх справ в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені вимоги визнав, також просив в порядку статті 217 ЦПК України розстрочити виконання рішення, відраховуючи кошти в рахунок заборгованості в розмірі, який не перевищує 50 відсотків заробітної плати, посилаючись на те, що отримує мінімальну заробітну плату. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як убачається з матеріалів справи, Наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 05.08.2010 року №562 «Про зарахування на навчання у 2010 році», [PERSON] зараховано з 01 вересня 2010 року курсантом першого курсу денної форми навчання за державним замовленням за спеціальністю «Правознавство» (а.с.9). 27 вересня 2010 року між Київським національним університетом внутрішніх справ та [PERSON] було укладено договір №10-279 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ (а.с.10-11). Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Згідно статуту Національної академії внутрішніх справ, Національна академія внутрішніх справ є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ та Академії управління Міністерства внутрішніх справ (а.с.34-37). 05.10.2012 року між Національною академією внутрішніх справ та [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до договору про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ №10-279 від 27.09.2010р. (а.с. 12). Наказом Національною академією внутрішніх справ від 15.03.2014 року №341 «Про випуск курсантів навчально-наукового інституту підготовки фахівців для підрозділів слідства та кримінальної міліції у 2014 році», [PERSON] було присвоєно кваліфікаційний рівень бакалавра за напрямом кваліфікації «Правознавство» (6.030401) та видано диплом бакалавра за кваліфікацією бакалавр права (а.с.13). Висновком ГУ МВС України в м. Києві щодо звільнення з органів внутрішніх справ [PERSON] встановлено, що у вересні 2010 року [PERSON] був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ на посаду курсанта Національної академії внутрішніх справ. У березні 2014 року за направленням Державної комісії з розподілу молодих спеціалістів прибув до Головного управління МВС України в місті Києві для подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ (а.с.31-32), та наказом Головного управління МВС України в м. Києві від 19.03.2014р. №190о/с «Щодо особового складу» лейтенанта міліції [PERSON] призначено на посаду дільничного інспектора сектору дільничних інспекторів міліції 3-го відділу міліції (з обслуговування житлового масиву «Русанівка») Дніпровського районного управління (а.с.28). Наказом Головного управління МВС України в м. Києві від 08.09.2014 року №842о/с, лейтенанта міліції [PERSON], дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції 3-го відділу міліції (з обслуговування житлового масиву «Русанівка»), з 09.09.2014 року звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України згідно з п.п. "ж" (за власним бажанням) п. 64 (а.с.29), на підставі рапорту [PERSON] (а.с.30). Згідно п.п. 3.2. п. 3 договору №10-279 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п.п. 4.1. п. 4 даного договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно ст. 56 Закону України «Про вищу освіту», випускники вищих навчальних закладів вільні у виборі місця роботи, однак якщо випускник вищого навчального закладу навчався за кошти третьої особи, його працевлаштування здійснюється відповідно до укладеної між ними угоди. Відповідно до довідки про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у Національній академії внутрішніх справ від 04.03.2014 року, розмір фактичних витрат, пов'язаних з навчанням у навчальному закладі [PERSON] становить 27026,33грн. (а.с.14). Згідно довідки про розрахунок фактичних витрат, пов'язаних з утриманням рядового міліції [PERSON] в Національній академії внутрішніх справ від 24.09.2014 року, розмір фактичних витрат, пов'язаних з навчанням [PERSON], становить 27026,33грн., з яких фактичні витрати, пов'язані з: грошовим забезпеченням - 8 577,73грн.; продовольчим забезпеченням - 4651,77грн.; речовим забезпеченням - 3953,13грн.; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 9843,70грн. (а.с.15). Вказані відомості також підтверджуються довідкою про фактичне перебування на харчовому забезпеченні по ФПКБНОН НАВС рядового міліції [PERSON] за період з 01.09.2011 року по 31.08.2013 року (а.с.16), довідкою про фактичне перебування на харчовому забезпеченні по ФПФПС ННІПФПСКМ НАВС рядового міліції [PERSON] за період з 01.09.2013 року по 15.03.2014 року (а.с.17), розрахунком фактичних витрат на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (а.с.18-19), довідкою про фактичні витрати на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (а.с.20), довідкою-корегування про забезпечення речовим майном перемінного особового складу академії за період навчання з 01 вересня 2010 року по 15 березня 2014 року (а.с.21), довідкою про доходи та відрахування за 2010 рік (а.с.22), довідкою про доходи та відрахування за 2011 рік (а.с.23), довідкою про доходи та відрахування за 2012 рік (а.с.24), довідкою про доходи та відрахування за 2013 рік (а.с.25), довідкою про доходи та відрахування за 2014 рік (а.с.26). Таким чином, враховуючи вищевикладене, загальний розмір витрат за навчання [PERSON] склав 27026,33грн. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов'язковості виконання договору. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. На адресу [PERSON] позивачем надсилався лист від 09.07.2015 року про відшкодування вартості фактичних витрат на навчання (а.с.33). Відповідно до статті 174 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі в розмірі 27026,33грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1378,00 грн. Згідно довідки від 29.09.2016 року №ПИ000000045, виданої ТОВ «Пані аптека», [PERSON] працює в ТОВ «Пані аптека» з 07.10.2014р. на посаді охоронника, дохід за період з 01.03.2016р. по 31.08.2016 р. склав 12507,16 грн. Згідно цієї довідки, сума до виплати за вказаний період коливається від 1567,55грн. До 2424,38грн. на місяць (а.с.60) Судом встановлено, що на момент розгляду справи відповідач перебуває в скрутному матеріальному становищі, отримує не значну заробітну плату, тому сплатити всю суму заборгованості відповідача одним платежем не зможе. Згідно ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до п.4 ст. 70 закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати. Суд, зважаючи на те, що [PERSON] зможе здійснювати виплати в розмірі не більше 1000,00 грн. щомісяця, вбачає підстави та вважає за доцільне розстрочити виконання рішення суду строком на 30 (тридцять) місяців, шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 946,81грн., оскільки загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 28404,33грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved