Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

В квітні 2015 року позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача, в якому просять визнати за ними право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Позивачі, згідно наданих заяви, просили розглядати справу без їх участі, позов підтримали. Причини неявки в судове засідання представника відповідача суду не відомі. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 27 листопада 1992 року, посвідченого Першою Миколаївською держаною нотаріальною конторою за реєстровим № 5-5868, [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. Враховуючи положення ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, що діяв на момент укладення договору, вищевказана квартира належала на праві спільної сумісної власності [PERSON]І, та його дружині [PERSON], шлюб яких був зареєстрований 22 жовтня 1946 року. 10 червня 1923 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS]. Своє право на спадщину після смерті [PERSON] реалізували його дружина [PERSON], шляхом фактичного прийняття спадщини та дочка [PERSON], шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса. 30 листопада 2013 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з 1/4 частки спірної квартири (за правом спадкування після смерті чоловіка) та 1/2 частка спірної квартири. Позивачі вчасно звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Проте, 31 березня 2015 року приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу своїми постановами відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки ними не було надано правовстановлюючого документа на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦК УРСР - право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно ч. 2 ст. 15 ЗУ "Про власність" - наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім'ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про правомірність набуття [PERSON] права власності на спірну квартиру. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З обставин справи вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є дітьми померлої [PERSON] та є спадкоємцями першої черги після її смерті. Відповідно до ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Враховуючи, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS], то [PERSON], [PERSON], [PERSON] мають право на спадщину у вигляді 1/3 частки від 1/2 частки зазначеної квартири кожний. Таким чином, позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено позивачами при зверненні до суду.

Outcome: approved