Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про зняття заборони відчуження нерухомого майна, вказавши третіми особами Кремінський РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області та Рубіжанську державну нотаріальну контору Луганської області. В обґрунтування позову вона зазначає, що є власником будинку, розташованого за адресою: Луганська область, м. Кремінна, пл. Піонерська, 19. Згідно з рішенням Кремінського районного суду від 10.12.2003 за позовом її сестри [PERSON] було з позивача були стягнуті аліменти на її чотирьох дітей. Оскільки [PERSON] на той час не працювала і не мала змоги вчасно виплачувати аліменти, Кремінський районний суд направив своє рішення до Державної виконавчої служби у Кремінському районі. 20.07.2006 під час проведення виконавчих дій ДВС у Кремінському районі направила заяву про реєстрацію обтяження обєкта нерухомого майна належного їй будинку у Кремінську державну нотаріальну контору, де нотаріусом до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна було внесено реєстраційний запис про заборону на зазначене нерухоме майно. Оскільки на сьогоднішній день діти досягли повноліття, позивач мала намір передати їй цей дім, а гроші поділити між ними, тому звернулася до виконавчої служби для зняття заборони на це майно, однак їй було надано відповідь, що звільнити майно з-під арешту вони не мають можливості через відсутність у ВДВС відповідних проваджень. Після цього [PERSON] звернулася із заявою до Рубіжанської державної нотаріальної контори, яка їй письмово відмовила у знятті заборони у звязку із вилученням цієї дії з переліку нотаріальних дій, передбачених Законом України "Про нотаріат". Позивач зазначає, що вказані нею обставини позбавляють її як власника майна права вільно розпоряджатися належним їй будинком, внаслідок чого вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Посилаючись на викладене, позивач просила суд зняти заборону на нерухоме майно будинок, розташований за адресою: Луганська область, м. Кремінна, пл. Піонерська, 19, що зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 24 липня 2006 року Кремінською державною нотаріальною конторою за № 3500615. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засіданні не зявилася та надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, а також зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи Кремінського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Рубіжанської державної нотаріальної контори Луганської області виконуючий обовязки державного нотаріуса Кремінської державної нотаріальної контори державний нотаріус Рубіжанської державної нотаріальної контори [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також вказав, що проти заяви заперечень не має. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, всебічно та обєктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору довічного утримання, укладеного 11 серпня 1992 року з [PERSON], який діяв від імені [PERSON], отримала у власність будинок за адресою: Луганська область, м. Кремінна, пл. Піонерська, 19 (а.с. 9). Згідно з рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 10 грудня 2003 року у цивільній справі № 2-2448/2003р. з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку щомісячно на утримання чотирьох дітей, починаючи з 03.12.2002 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 10). 20 липня 2006 року Державна виконавча служба у Кремінському районі направила Державному нотаріусу у Кремінському районі заяву про реєстрацію обтяження обєкта нерухомого майна будинку боржниці [PERSON] за адресою: м. Кремінна, пл. Піонерська, 19 за виконавчим листом Кремінського районного суду Луганської області за № 2-2448 від 10.12.2003 (а.с. 11, 12-13). З витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 8422711 від 24.07.2006 вбачається, що Кремінською державною нотаріальною конторою на підставі заяви про реєстрацію обтяження обєкта нерухомого майна Державної виконавчої служби у Кремінському районі від 20.07.2006 було внесено реєстраційний запис за № 3500615 про заборону на нерухоме майно будинок за адресою: Луганська область, м. Кремінна, пл. Піонерська, 19, що належить [PERSON] (а.с. 14, 15). В той же час, відповідно до листа Кремінського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області за № 6731/16.17-31 від 29.09.2017 згідно з базою даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у Відділі не перебуває виконавчих документів, за якими стороною виконавчого провадження (боржником) є [PERSON], у звязку з чим вирішити питання щодо звільнення з-під арешту майна, вказаного у заяві [PERSON], немає можливості (а.с. 16). Також Кремінська державна нотаріальна контора у своєму листі за № 196/01-16 від 12.10.2017 зазначає, що для зняття заборони на нерухоме майно, накладеної за заявою Державної виконавчої служби у Кремінському районі від 20.07.2006, [PERSON] необхідно надати рішення Кремінського районного суду Луганської області про припинення (зняття) заборони або належним чином оформлену постанову та заяву Державної виконавчої служби у Кремінському районі. При цьому на цей час накладення та зняття заборони вилучені з переліку нотаріальних дій, передбачених Законом України «Про нотаріат» (а.с. 17). У ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України зазначається, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що обтяження на майно (будинок) позивача було накладено у звязку із наявністю виконавчого документа, проте наразі у Кремінському РВ ДВС відсутні будь-які виконавчі документи, за якими позивач є боржником, крім того, стягувач за вказаним виконавчим документом, яка є відповідачем у зазначеній цивільній справі, повністю визнала позов, а отже не заперечує проти зняття заборони на відчуження цього майна на теперішній час. Існування у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна заборони на відчуження будинку, що є власністю позивача [PERSON], на даний час є протиправним, оскільки підстави для такої заборони наразі відпали, а наявність цієї заборони порушує права [PERSON] як власника, а саме позбавляє її права розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд. Відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідач надала суду письмову заяву, в якій безумовно визнала позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому судом враховано, що у справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, проаналізувавши встановлені у справі обставини, виходячи із таких засад цивільного законодавства, як справедливість та розумність, суд вважає за необхідне повністю задовольнити позов та зняти заборону відчуження будинку позивача, оскільки подальше існування цієї заборони порушує її права як власника цього нерхумового майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved