Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], відкрилась спадщина, до якої входять земельні ділянки площею 1,3831 га - кадастровий номер [NUMBER] та площею 1,4004 га кадастровий номер [NUMBER] на території Яблунівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельні ділянки площею 0,3300 гектарів - кадастровий номер [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства, та площею 0,2500 га -кадастровий номер [NUMBER] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд, та садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем по закону до даного майна. Після смерті спадкодавця, фактично прийняла спадщину, оскільки проживала з матір»ю на день її смерті. Інших першочергових спадкоємців до даного майна, оскільки сестри [PERSON] та [PERSON] від такої відмовилися. У нотаріальній конторі не може оформити прийняття спадщини, оскільки відсутній оригінал Державного акту на право приватної власності на землю, а видача дублікату такого, чинним законодавством не передбачена, також на житловий будинок спадкодавцем не виготовлено правовстановлюючих документів. Просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно. Позивач позовні вимоги підтримувала в повному об'ємі, просить позов задовольнити. Представник відповідача Яблунівської сільської ради та представник третьої особи Відділу у Буському районі Головного управління Держгеокадастру Львівської області подали листи з проханням справу слухати у відсутності їх представників, заперечень проти такого, не мають. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом серії [NUMBER], виданим повторно Дніпровським райнооим у місті Києві відділом ДРАЦС ГТУЮ у місті Києві 22.06.2017 року, підтверджується факт смерті [PERSON], про що зроблено актовий запис № 24 від [INFO]. Померлій на праві власності належали: - земельні ділянки площею 1,3831 га - кадастровий номер [NUMBER] та площею 1,4004 га кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Яблунівської сільської ради, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Буської Райдержадміністрації від 14.02.2000 року №72, який виданий на імя [PERSON] (площа земельних ділянок згідно даного акту 1,4003 га та 1,3830). - земельні ділянки: а саме - площею 0,3300 гектарів - кадастровий номер [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства, та площею 0,2500 га -кадастровий номер [NUMBER] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (Державний акт на право приватної власності на землю Серії [NUMBER], який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 55 від 01.09.1995р., - та садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS]. Рішенням Буського районного суду від 05.03.2018 року (справа № 440/2177/17), яке вступило в законну силу, встановлено факт належності матері позивачки [PERSON], яка померла [INFO], Державного акту на право приватної власності на землю Серії [NUMBER] для від 01.09.1995р. та Державного акту на право приватної власності на землю Серії [NUMBER] від 28.02. 2000 р. Як встановлено, спадкодавець заповіту не залишила. Позивач є донькою померлої та спадкоємцем першої черги спадкування за законом до даного майна. Крім неї спадкоємцями першої черги також є сестри [PERSON] та [PERSON]. Останні на спадщину не претендують та відмовляється від такої, про що подали письмові, нотаріально завірені, заяви. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 529 - 532 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємцями за законом у рівних частках є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, онуки і правнуки померлого, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем (перша черга), а також брати і сестри, дід та бабка померлого (друга черга). Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично прийняла спадщину, вступила у володіння і розпорядження спадковим майном. Інших спадкоємців, які могли б претендувати на зазначене вище майно немає. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. З огляду на наведені положення закону, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд переконаний, що є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved