Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Завідуючий відділенням №9 КЗ КОР «Обласне психіатрично-нарологічне медичне об'єднання» О.В. Гольденберг звернувся до суду з заявою про госпіталізацію недієздатного [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS], якого рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 30.12.2010 р. визнано недієздатним, доКомунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об'єднання», який 10.08.2017 р. за направленням районного психіатра Переяслав-Хмельницької ЦРЛ поступив до медичного об'єднання у супроводі опікуна - дружини [PERSON], матері та медсестри мед. Кабінету. Зі слів опікуна, медичної документації: стан [PERSON] змінився протягом останнього місяця, поводить себе неадекватно, виявляє агресію до оточуючих, тікає з дому. За результатами огляду комісією лікарів-психіатрів надано висновок, що [PERSON] неспроможній самостійно задовольнти свої життєві потреби, являє загрозу для себе та оточуючих тому потребує госпіталізації до психіатричної лікарні для надання стаціонарного лікування. В судовому засіданні представник заявника, лікар психіатр заяву підтримали та просили прийняти рішення про госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON] як особи, визнаної у судовому поряду недієздатною. Опікун [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти його госпіталізації до психіатричного закладу. Прокурор заяву підтримала, посилаючись на рішення Конституційного Суду України №2-рп/2016 р. від 01.06.2016 р. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Судом достовірно встановлено, що рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від [INFO] [PERSON], [INFO] визнано недієздатним, встановлено над ним опіку, призначивши опікуном його дружину [PERSON] [PERSON] у супроводі опікуна 08.08.2017 р. був направлений психіатром Переяслав-Хмельниької ЦРЛ у зв'язку з погіршенням психічного стану, неадекватною поведінкою. Згідно з висновком огляду комісії лікарів-психіатрів КЗКОР «Обласне психіатрично-нарологічне медичне об'єднання» 10.08.2017 р. діагноз [PERSON] «Шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний тип перебігу, психопатоподібний тип дефекту. Параноїдний синдром ». Веде себе неадекватно, не спить ночами, проявляє агресію до рідних, злісний, напружений, підозрілий, йде з дому, висловлює маячні ідеї нісенітного характеру, акретичний. Він неспроможний самостійно задовільнити свої життєві потреби на рівні, які б задовольняли його життєдіяльність, являє загрозу для себе та оточуючих. В зв'язку з цим комісією прийнято рішення, що хворий потребує госпіталізації до психіатричної лікарні для надання лікування. Згідно з рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. №1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В зв'язку з тим, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, тому суд застосовує норму ст. 282 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved