Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 16 жовтня 2018 року [PERSON] взяла у неї в борг для власних потреб 57 000 грн. 00 коп. і зобов`язалася повернути їх у строк до 16 жовтня 2019 року, про що був складений відповідний договір позики. Виконуючи свої зобов`язання за договором позики [PERSON] повертала борг частинами, а саме: 16 квітня 2019 року - 1600 грн. 00 коп., 23 квітня 2019 року - 700 грн. 00 коп., 18 липня 2019 року - 2000 грн. 00 коп., 23 серпня 2019 року - 1500 грн. 00 коп., 21 січня 2020 року - 2000 грн. 00 коп. Далі [PERSON] припинила повернення боргу. Просила стягнути зі відповідача на її користь борг в розмірі 49 200 грн. 00 коп., індекс інфляції, проценти та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та послуг адвоката. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщалися завчасно та належним чином. Представник позивача надала до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, сповіщалася про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено під час судового розгляду, що 16 жовтня 2018 року [PERSON] взяла у [PERSON] в борг для власних потреб 57 000 грн. 00 коп. і зобов`язалася повернути кошти у строк до 16 жовтня 2019 року, про що був складений відповідний договір позики, посвідчений приватними нотаріусом Вовчанського районного нотаріального округу Харківської області (а.с.4). Виконуючи свої зобов`язання за договором позики [PERSON] повертала борг частинами, а саме: 16 квітня 2019 року - 1600 грн. 00 коп., 23 квітня 2019 року - 700 грн. 00 коп., 18 липня 2019 року - 2000 грн. 00 коп., 23 серпня 2019 року - 1500 грн. 00 коп., 21 січня 2020 року - 2000 грн. 00 коп., а всього 7 200 грн. 00 коп.(а.с. 4 об.). Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. За ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Суд приходить до висновку, що між [PERSON] та [PERSON] 16 жовтня 2018 року укладений договір позики, сторони дійшли згоди щодо його істотних умов, а форма договору відповідає вимогам закону. Разом із тим, до теперішнього часу [PERSON] борг [PERSON] не повернула. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 1 договору позики від 16 жовтня 2018 року передбачено, що у разі неповернення грошей у вказаний термін позивальник сплачує за кожний прострочений місяць один відсоток грошей від займаної суми (а.с. 4). Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Отже, станом на 01 травня 2020 року 1% місячних від займаної суми складає 4 218 грн. 00 коп. ( 57000 (сума позики) х 22 (дні прострочки) х 1 : 100 : 30). Розмір простроченої заборгованості станом на 16 жовтня 2019 року складає 49 200 грн. 00 коп., індекс інфляції за період з 16 жовтня 2018 року по 01 травня 2020 року становить: 100,7 х 100,1 х 1 х 100,2 х 1 х 100,8 х 100,8 всього складає 1,026. Таким чином, з урахуванням індексу інфляції та процентів сума боргу станом на 01 травня 2020 року складає 49200 х 1,026 = 50 479 грн. 20 коп. + 4 218 грн. 00 коп. = 54697 грн. 20 коп. та підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі. Позивачем при зверненні до суду наданий попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, за яким, судові витрати позивача складаються з суми сплаченого судового збору у розмірі 840 грн. 80 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп. (а.с.8). При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. (а.с.11), та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп. (а.с.10). Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп., а всього 5 840 грн.80 коп На підставі викладеного,

Outcome: approved