Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, який мотивує тим, що 04.08.2001 року вона уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Починаючи з 15.02.2018 року шлюбні відносини між сторонами припинено, спільне господарство не ведеться. Позивачка зазначає, що під час спільного проживання виявилося, що у них з відповідачем різні погляди на життя. Це відображалося, зокрема, у відсутності порозуміння між ними, недбайливим ставленням з боку відповідача до позивачки та неповагою, із-за чого між ними часто виникали конфліктні ситуації та сварки, що може негативно вплинути на світогляд їхніх дітей. За таких обставин їхній з відповідачем шлюб носить лише формальний характер. За таких обставин позивач, вважає, що подальше спільне життя як подружжя, і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам їхніх дітей. Примирення між ними неможливе. Також позивач зазначає, що доньки проживають з нею та перебувають на її утриманні. Усі обов»язки що утримання та виховання дітей вона несе самостійно, а відповідач ухиляється від покладеного на нього обов»язку щодо утримання дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Коштів, які отримує позивачка, є недостатньо для забезпечення дітей. В той час як відповідач офіційно працює має високу заробітну плату, інших неповнолітніх дітей у нього немає. А тому на підставі вищенаведеного просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, на утримання неповнолітніх дітей, починаючи з дня пред»явлення позову і до повноліття дітей. Позивач в підготовче судове засідання не з»явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій також зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов підлягає до задоволення наступних підстав. Як встановлено по справі, 04.08.2001 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], що видане Полянською сільською радою Свалявського району Закарпатської області. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей - доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції у Закарпатській області, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Сімейні відносини між сторонами припинені з лютого 2015 року, спільного господарства сторони не ведуть. За твердженням позивачки між сторонами втрачено порозуміння, через, що між ними часто виникають конфлікті ситуації та сварки, у зв»язку з чим подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, про, що свідчить зміст її позовної заяви. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення, подавши заяву відповідного змісту. Враховуючи наведене, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Неповнолітніх - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], суд вбачає за необхідне залишити проживати разом з матір'ю - [PERSON] Статтею 180 СК України визначений обов"язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи наведене, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду - 04 квітня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved