Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

До Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивач) до ТОВ «Фінансова компанія «Вердикт Капітал» (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовує безпідставністю його вчинення, оскільки він договору факторингу про відступлення права вимоги не отримував; про наявність будь-яких рішень, відповідно до яких він має зобов`язання перед відповідачем щодо сплати коштів йому не відомо. Позивач зазначає, що письмову вимогу про сплату заборгованості та розрахунок суми заборгованості він не отримував, а адреса його проживання у м. Києві зазначена у виконавчому написі та постанові про відкриття виконавчого провадження не відповідає дійсності, оскільки зареєстроване у законному порядку місце проживання у м. Первомайськ Миколаївської області він не змінював. Крім того, з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, що позбавляє права нотаріуса вчиняти виконавчий напис. Позивачем до суду було подано заяву про забезпечення позову, яку ухвалою суду 18.05.2021 року задоволено та зупинено стягнення у виконавчому провадження відкритому за спірним виконавчим написом. Оскільки, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не враховано строки щодо виникнення права вимоги та відсутність безспірності заборгованості, просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача судовий\~збір, сплачений за подання до суду заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн. Ухвалою судді від 31.05.2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 29.06.2021 року. 16.06.2021 року від позивача до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог у якій він просить стягнути з відповідача списані кошти у розмірі 10815,98 грн. В обґрунтування зазначає, що постановою державного виконавця звернуто стягнення на його заробітну плату на підставі якої списуються кошти з його картки у розмірі 20% заробітної плати, що станом на 30.04.2021 року становить 10815,98 грн. Вважає що виконавчий напис вчинено безпідставно, а тому кошти списано з картки незаконно. Для запобігання повторного звернення до суду звертається із заявою про збільшення позовних вимог. Крім того, просить стягнути сплачений за подання до суду заяви про збільшення позовних вимог судовий збір. 29.06.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому він просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначає, що строк для вчинення виконавчого напису обчислюється з дня коли у\~ стягувача виникло право примусового стягнення боргу; для вчинення виконавчого напису нотаріусу було надано всі необхідні документи, натомість позивачем не надано доказів що заборгованість стягнута за виконавчим написом є спірною. Ухвалою суду від 29.06.2021 року заяву про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду, підготовче засідання відкладено на \~08.07.2021 року. 02.07.2021 року\~від відповідача до суду надійшла заява про зменшення витрат на правову допомогу, у якій просить відмовити позивачу у стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки позивач не надав доказів оплати правничої допомоги. Ухвалою суду від 08.07.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 15.09.2021 року. Представник позивача надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність та відсутність позивача, на задоволенні позовних вимог наполягають, проти постановлення заочного рішення не заперечують. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник відповідача у судове засідання не з`явився. Треті особи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином до суду не прибули. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. [PERSON] \~ [INFO] , реєстраційний номер картки платника податків [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області 22.07.2004 року, адреса реєстрації [ADDRESS] , фактичне місце проживання [ADDRESS] , звернувся до ПАТ «Альфа\~Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим ним підписано анкету-заяву б/н від 11.05.2013 року. Згідно з п.2 зазначеної заяви підписуючи заяву позивач виявив бажання отримати від банку кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії з лімітом в межах 50000,00 грн. Позивач підтвердив, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 14.11.2016 року між ПАТ «Альфа Банк»\~ та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу №4-АБ/КІ про відступлення права\~ вимоги за кредитними договорами до боржників перелік яких міститься у Додатку№1. 26.12.2018 року між\~ ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» було укладено договір факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА про відступлення права\~ вимоги за кредитними договорами до боржників перелік яких міститься у Додатку№1-1. 16.01.2019 року між\~ ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №16-01/19/1 про відступлення права\~вимоги за кредитними договорами до боржників перелік яких міститься у Додатку№1-1. У Додатку 1-1 до Договору відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 року, за підписом генерального директора ТОВ «Вердикт Капітал», міститься інформація за №8680 про суми заборгованості [PERSON] за договором №401441214, сума заборгованості 12772,04грн. Згідно з випискою з особового рахунку позивача № [NUMBER] за підписом представника ТОВ «Вердикт Капітал», яка надійшла від приватного виконавця, станом на 11.11.2020 року заборгованість за кредитним договором №600224689 від 11.05.2013 року не погашена, сума операції за період з 16.01.2019 року по 11.11.2020 року складає 54622,22 грн. \~\~\~\~\~\~ 20.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №93550, про стягнення з [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження невідомо, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання [ADDRESS] , фактичне місце роботи не відоме, який є боржником за Кредитним договором №600224689 від 11.05.2013 року, укладеним з АТ «Альфа -Банк», ідентифікаційний код юридичної особи 23494714, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 1 від 21.06.2016 року є ТОВ «Кредитні Ініціативи», ідентифікаційний код юридичної особи 35326253, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року є ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс\~Веста» ідентифікаційний код юридичної особи 41264766, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 16-01/19/1 від 16.01.2019 є ТОВ «Вердикт Капітал», ідентифікаційний код юридичної особи 36799749, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз буд. 5Б - заборгованість за кредитним договором 600224689 від 11.05.2013 року. Стягнення заборгованості проводиться за період 16.01.2019 року по 11.11.2020 року. Сума заборгованості складає 54622,22 грн. з яких: 22428,76 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 2101,25 грн. строкова заборгованість за комісією; 18706,45 грн. строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 11385,76 грн. строкова заборгованість за штрафами і пенею. Крім того, стягнуто з позивача\~650,00 грн. за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню 55272,22 грн. 16.12.2020 року відповідач звернувся до приватного виконавця із заявою про примусове виконання виконавчого напису. 17.12.2020 року за вищезазначеним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. відкрито виконавче провадження №63947433 та 22.12.2020 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Згідно з довідкою ТОВ «АВД Україна» №2 від 03.06.2021 року за вищезазначеною постановою державного виконавця утримано із заробітної плати позивача за період з 01.01.2021 року по 30.04.2021 року 10815,98 грн. Відповідно до частини першої ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною першою\~статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. З огляду на\~\~викладене,\~\~до спірних правовідносин\~\~підлягає\~\~застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав,\~\~що випливають з кредитних відносин». Зазначений висновок містить постанова Верховного суду у справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також у разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (пункт 2.2. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5). При цьому нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.3 глави 16 розділу ІІ вищевказаного Порядку). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та положень ст.ст.\~15,\~16,\~18 ЦК України, ст.ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованості взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як вбачається з матеріалів справи, нотаріусу не було надано документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Суд обґрунтовує свій висновок таким. Згідно з ч. 1, ч. 2\~ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"\~підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Тобто,\~належними доказами,\~які підтверджують\~наявність чи\~відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог зазначених вище. У розпорядженні нотаріуса не було усіх необхідних для вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості документів, передбачених постановою від 29 червня 1999 року № 1172, а тому останнім не дотримано встановлену законом процедуру вчинення виконавчого напису. Окрім зазначеного,\~\~матеріали\~справи не\~містять\~доказів щодо\~наявного зобов`язання\~позивача перед\~відповідачем,\~первинних документів,\~щодо відступлення\~права вимоги\~за зобов`язаннями\~позивача не\~надано,\~договори,\~за яким\~відступлено права\~вимоги не\~містять інформації\~щодо відступлення\~права вимоги\~за зобов`язаннями\~позивача,\~а додатків\~до договорів\~ №4-АБ/КІ\~та №2019-1КІ/ВЕСТА\~не надано;\~заява підписана\~позивачем з\~ПАТ «Альфа\~Банк»\~з метою\~отримання банківських\~послуг є\~без номеру;\~виконавчий напис\~вчинено щодо\~заборгованості за\~кредитним договором\~№600224689,\~виписку з\~особового рахунку\~позивача надано\~за зобов`язанням\~за \~кредитним договором\~№600224689\~на суму\~54622,22\~грн.,\~натомість у\~додатку 1-1\~до Договору\~відступлення прав\~вимоги №16-01/19/1\~зазначено зобов`язання\~позивача за\~договором №401441214 та сума заборгованості 12772,04 грн. - номера договорів та суми заборгованості різні. Виконавчий напис вчинено після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги. \~\~\~\~\~\~ \~Ураховуючи, що матеріали справи не містять доказів, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість була безспірною; відсутність доказів про відступлення права вимоги саме за зобов`язаннями позивача від первісного кредитора до відповідача; відсутність нотаріально посвідченого кредитного договору, суд доходить до висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Панькова Д.А. від 18.05.2021 року у справі №484/1820/21 заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення за виконавчим провадженням № ВП 63947433 від 17.12.2020 р. про примусове виконання виконавчого напису № 93550, вчиненого 20.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., до набрання рішенням законної сили. За подання до суду зазначеної заяви позивачем було сплачено 454,00 грн. що підтверджується квитанцією №31964759 від 21.04.2021 року. Ураховуючи те, що вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволена в повному обсязі, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений за подання до суду заяви про забезпечення позову. Щодо вимог позову про стягнення безпідставно отриманих коштів в межах виконавчого провадження ВП № 63947433 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. зареєстрований в реєстрі за №93550, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №600224689 від 11 травня 2013 року у розмірі 55272,22 грн., суд виходить з такого. Згідно з довідкою ТОВ «АВД Україна» №2 від 03.06.2021 року за постановою державного виконавця, виданою за виконавчим написом №93550 від 20.11.2020 року, що видав приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., утримано із заробітної плати позивача за період з 01.01.2021 року по 30.04.2021 року 10815,98 грн. За положеннями ст.\~1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного суду України від 07.06.2017 р по справі № 923/1233/15. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Під час розгляду справи судом встановлено порушення прав позивача, а відповідачем, в свою чергу, такі доводи позивача суду не спростовані. Ураховуючи викладене, а також зважаючи на те, що кошти, які були отримані відповідачем за виконавчим написом набуті у відсутність для цього правових підстав, заявлені вимоги в цій частині підлягають задоволенню. За подання до суду заяви про збільшення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача списаних на підставі оспорюваного виконавчого напису коштів, позивачем сплачено 908,00 грн., що підтверджується квитанцією № 32826922 від 14.06.2021 року. Оскільки, зазначену вимогу задоволено, сума сплачена за подання до суду даної заяви підлягає стягнення з відповідача на користь позивача. За договором №15 про надання юридичних послуг від 21.04.2021 року укладеного між адвокатом Біловим І.В. та Колісніченком Є.Ю. останній доручив здійснити адвокату представництво і захист\~ зокрема в судах, а\~ за виконання адвокатом своїх зобов`язань замовник має сплатити 7000,00 грн. Згідно з детальним описом виконаних робіт, які викладені в акті виконаних робіт від 04.06.2021 року, адвокатом було надано такі послуги: вивчення матеріалів справи, судової практики 3 год., запит ТОВ «Вердикт Капітал» 1 год., запит приватному нотаріусу 1 год., запит приватному виконавцеві 1 год., аналіз отриманих відомостей 2 год., подання клопотання про забезпечення позову 2 год., підготовка та подання позову 4 год. Вартість 1 год. складає 500 грн. Разом витрачено 14 год. Сума 7000,00 грн. Згідно Договору вартість послуг адвоката та порядок їх сплати передбачено у договорі. У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами ч. 3 ст.\~27\~Закону\~України\~«Про адвокатуру\~і\~адвокатську\~діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63\~Цивільного\~кодексу\~України (далі ЦК України). Зокрема, ст.\~903\~ЦК\~України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52\~ЦК\~України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК\~України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною другою статті 137\~ЦПК\~України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України). \~ \~За висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч.8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст. 126 ГПК України аналогічний п.1ч. 2 ст.137 ЦПК України). У п.п.113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07.11.2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Аналогічні висновки викладені у поставі Верховного Суду у справі №922/445/19 від 03.10.2019 року, постанові від 21.01.2021 року у справі №280/2635/20. Як вбачається зі змісту позовної заяви, заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірними як складності справи так і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). До цього ж, розмір витрат на оплату професійної допомоги було визначено за домовленістю сторін у Договорі. Отже, за вказану професійну допомогу, позивач зобов`язаний сплатити адвокату 7000,00 грн., вказана правнича допомога була узгоджена сторонами в Договорі. Надання адвокатом позивачу адвокатських послуг підтверджується: договором про надання юридичних послуг від 21.04.2021 року, витягом з Єдиного реєстру адвокатів України, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії №359 року на ім`я Білова І.В., ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВЕ №1039017 від 26.04.2021 року, ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВЕ №1039024 від 07.06.2021 року, детальним описом виконаних робіт від 04.06.2021 року, актом виконаних робіт від 04.06.2021 року, прибутковим касовим ордером №78 від 21.04. 2021 року. Представник відповідача заперечував проти задоволення клопотання щодо стягнення витрат на правову допомогу, мотивуючи тим, що позивач не надав доказів сплати понесених ним витрат на правничу допомогу. Зважаючи на правові позиції, зазначене не може бути підставою для відмови у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу. Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу на підставі поданих представником позивача доказів, суд ураховує те, що ці судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову. При визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих позивачем доказів, суд також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи). Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача має бути стягнуто на користь позивача витрати пов`язані з правничою допомогою. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати щодо сплати судового збору за подання позовної заяви майного характеру та заяви про забезпечення позову; крім того з відповідача має бути стягнуто на користь держави судовий збір за подання позовної заяви немайного характеру.

Outcome: approved