Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, згідно вимог якого просять ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями, а саме: житловий будинок літера А, прибудова літера а, літня кухня літера Б, навіс літера б, погрібник літера В, погріб літери Вп, навіс літера Д, оглядова яма літера д, вигрібна яма літера Г, вигрібна яма літера І, колонка літера к, огорожа №4, 5, ворота №6, загальною вартістю 415 805,00 грн, розташованих за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що їх батько [PERSON] згідно свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР був забудовником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [NUMBER] а зазначеної адреси батько є власником житлового будинку. Після померлого [PERSON] спадщину в рівних частках по Ѕ прийняли позивачі шляхом подання письмової заяви до нотаріуса. Однак, звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину позивачам було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок з господарським будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , які відповідають вимогам законодавства. Позивачі вказують, що за життя їх батько не зареєстрував своє право власності на житловий будинок з господарськими будівлями. Родинні відносини сторін підтверджуються свідоцтвом про народження дітей. При цьому зазначають, що [PERSON] був зареєстрований та проживав разом з померлим батьком. Отже, у зв`язку із неможливістю оформити спадкові права, позивачі вимушені звернутися до суду для захисту своїх прав та інтересів. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачів адвокат Оловятенко О. Ю. в судовому засіданні просила змінити позовні вимоги в частині визнання права власності у порядку спадкування за законом кожного з позивачів на оглядову яму літера д, навісу літера Д, оскільки вказані об`єкти не входять до спадкової маси. На підтвердження того, що позивачі залишились єдиними спадкоємцями після померлого батька [PERSON] , адвокат надав суду свідоцтво про смерть матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Представник Піщанської сільської ради був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи без участі їх представника та прийняти рішення на розсуд суду. Про задоволення позовних вимог не заперечують. Третя особа - державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртова О. С. була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі та прийняти рішення на розсуд суду. Вислухавши представника позивача Оловяненко О. Ю. , дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Виконавчим комітетом районної ради депутатів трудящих на підставі рішення виконкому сільської Ради від 07 квітня 1973 року, протокол №7, [PERSON] видано свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР. [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Піщанською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області від 25 жовтня 1991 року, запис №67. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Піщанською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області від 15 квітня 2002 року, запис №89. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 18 березня 1968 року міським ЗАГС м. Кременчук, запис №492. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05 серпня 1974 року Піщанською сільською Радою Кременчуцького району Полтавської області, запис №99. У пункті 1 постанови Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільного кодексу України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України. Згідно з положеннями статті 524 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 525 Цивільного кодексу Української РСР визначено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно статті 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON] , але за життя заповіту не склав. Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом є син [PERSON] та дочка [PERSON] . Як убачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №62326021 від 04 листопада 2020 року державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Горбенко Л. В. зареєстровано 26 лютого 2002 року спадкову справу після смерті [INFO] [PERSON] . Згідно з довідкою державного нотаріуса Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори №1280/02-14 від 04 листопада 2020 року після померлого [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа №61/2002. Спадкоємцем за законом в рівних частинах є ? [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину не видано. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Піщанської сільської ради про реєстрацію померлого на день смерті №3546 від 07 жовтня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , до дня смерті був зареєстрований, проживав і помер за адресою: [ADDRESS] . Зареєстровані з померлим на день смерті: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . У довідці Виконавчого комітету Піщанської сільської ради №10-11/410 від 05 березня 2021 року зазначено, що згідно погосподарського обліку №о/р 2439 за громадянином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , лічиться житловий будинок та господарчі будівлі за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами на [ADDRESS] , виготовленого за замовленням [PERSON] станом на 20 листопада 2020 року, самочинні побудови та споруди на території зазначеного домоволодіння відсутні. Однак, є об`єкти збудовані у 2009 році, а саме оглядова яма літера д, навіс літера Д. Під час судового розгляду справи позивачі змінили позовні вимоги в частині визнання права власності у порядку спадкування на вказані будівлі та споруди, оскільки вони не входять до спадкової маси. З матеріалів справи убачається, що позивачі [PERSON] та [PERSON] зверталися до державного нотаріуса Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртової О.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частках (на Ѕ частку у спадщині кожному) на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] , однак постановою державного нотаріуса від 15 грудня 2020 року позивачам відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії з тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи на об`єкт спадкового майна. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно із частиною 4 статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Як роз`яснено у пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Відповідно до пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року №45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. З урахуванням викладеного, а також того, що у погосподарській книзі міститься запис про належність померлому [PERSON] житлового будинку з господарськими будівлями у [ADDRESS] , суд вважає достовірно доведеним факт належності померлому [PERSON] вказаного нерухомого майна, який увійшов до спадкової маси після смерті власника. Згідно змісту листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрації права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно зі статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог частини 1 статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до частини 1 статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. На даний час позивачі позбавлені можливості оформити належним чином свої права на об`єкт нерухомого майна, який, як встановлено судом входить до спадкової маси, оскільки за життя спадкодавцем не було у встановленому законом порядку зареєстровано право власності на такий об`єкт. За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Ураховуючи викладене, а також приймаючи до уваги той факт, що судом достовірно встановлено факт належності спадкодавцеві [PERSON] на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями, спадкоємці [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку прийняли спадщину після померлого батька [PERSON] , однак позбавлені можливості отримати свідоцтво про право власності на об`єкт спадкового майна, а тому суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про визнання за позивачами в рівних частках права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом.

Outcome: approved