Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 17 вересня 1994 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, від якого спільних неповнолітніх дітей не мають. З 2013 року шлюбні відносини між сторонами припинені з причини несумісності характерів, відсутності спільних інтересів, взаєморозуміння та поваги. Позивач та відповідач проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає примирення неможливим, просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач до судового засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи шляхом розміщення інформації про судові засідання для відповідача, місцем проживання якої є тимчасово непідконтрольна територія (Донецька область, м.Донецьк), на сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет. Однак, відповідач в судове засідання не прибула, про наявність поважних для цього причин суд не повідомила, відзив на позов не подала. Частина 1 статті 280 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про поважність причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 11 розділу ІІІ ЦПК України. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції м. Донецька 17.09.1994 року, актовий запис №405. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з 2013 року з причини несумісності характерів, відсутності спільних інтересів, взаєморозуміння та поваги. Проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе. Стаття 110 СК України передбачає право позивача на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом. Враховуючи викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved