Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Берегівського районного суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Берегівська міська рада в особі органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що у доньки позивачки [PERSON] та [PERSON] , які перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2017 року, народився [INFO] син [PERSON] . Проживши короткий період часу разом після укладення шлюбу, вони зрозуміли, що є людьми різних характерів та поглядів на життя, неспроможними знайти компроміс. Неодноразово між ними траплялися сварки та скандали, із-за чого їх відносини сильно зіпсувалися. З вересня 2018 року проживали окремо. Рішенням Берегівського районного суду від 22 жовтня 2019 року шлюб [PERSON] та [PERSON] розірвано. Донька з її сином з моменту припинення спільного проживання з чоловіком проживала відтоді разом з позивачкою та її чоловіком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Позивачка з чоловіком повноцінно опікувалися внуком, допомагали доньці у догляді за ним. Гралися з ним, їздили на відпочинок, вчили ходити, говорити та інших навичок. Так трапилось, що із-за онкологічного захворювання, з яким вони всіма силами боролися, донька померла [INFO] . Онук і надалі проживає разом з ними, вони турбуються та піклуються про нього. Вони його приводять та забирають з садочка, оплачують відповідні послуги, беруть участь у батьківських зборах, що підтверджується довідкою № 36 ЗДО № 1 «Малятко». Крім того, позивачка систематично супроводжує онука до Центру розвитку дитини «Янголятко», оплачує всі послуги. Батько дитини в центрі жодного разу не з`являвся. Припинивши спільне проживання з дружиною та сином, якому було всього 4 місяці, [PERSON] практично і не відчув себе у ролі батька. З тих пір він до сина приїхав всього один раз. При цьому, доньці онкозахворювання було діагностовано вже у 2018 році, і [PERSON] поступив цинічно, кинувши онкохвору дружину з 4-місячною дитиною, одразу переїхавши проживати до іншої жінки з двома дітьми. Само собою зрозуміло, що відповідач не виявляє до своєї дитини ніякої турботи, не піклується про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток. Останній фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. У зв`язку з наведеним вище, вважає, що відповідач має бути позбавлений батьківських прав відносно його сина, а над останнім має бути встановлена опіка. При цьому, оскільки і до цього вихованням та утриманням дитини займалася та займається фактично позивачка, тому бажає оформити опікунство над онуком. Крім того, бажає стягувати з відповідача аліменти, так як утримання дитини є його обов`язком, незалежно від позбавлення батьківських прав. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Мензак Ю. Ю. у судове засідання не з`явились, при цьому представник позивачки подав до суду заяву, у якій просив судове засідання провести без їх участі, позовну заяву підтримують та просять задовольнити. Не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Берегівської міської ради в особі органу опіки та піклування Садварі О. до суду не з`явилась, при цьому подала заяву, згідно з якою просила справу розглянути у відсутності представників третьої особи, позовну заяву підтримують та просять задовольнити. Разом з тим, надали суду висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, у якому підтримали таке позбавлення. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи всі обставини, що мають істотне значення по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Берегівської міської ради №1517/03-17 від 22.06.2021 року, вважається за доцільне в інтересах прав дитини [PERSON] [INFO] , позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його сина. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Аналогічні за змістом приписи містяться у статті 150 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Водночас, позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з частиною четвертою статті 19 СК України, участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов`язковою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5. ст. 19 СК України). Відповідно до статті 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. За приписами частини третьої статті 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з частинами першою, четвертою статті 63 ЦК України, опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Під час вирішення питання про позбавлення батьківських прав суд враховує те, що [PERSON] , [INFO] , після смерті його матері [PERSON] перебуває 13 квітня 2021 року на повному вихованні та утриманні бабусі - позивачки [PERSON] , яка і до цього повноцінно допомагала доньці у вихованні дитини. При цьому, відповідач [PERSON] ніякої участі у житті дитини не відіграє. Органом опіки та піклування надано суду висновок, згідно з яким, підтримують позбавлення [PERSON] батьківських прав. При цьому, так як матір дитини померла, а батько позбавляється батьківських прав, доцільно призначити позивачку опікуном дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до актуальної судової практики, у випадку визначення аліментів у частці від доходу, вони визначаються у розмірі 1/4 частки доходу - на 1 дитину, у розмірі 1/3 частки доходу - на 2 дітей та у розмірі 1/2 частки доходу - на 3 і більше дітей. Виходячи з приписів частини другої статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на дитину має становити не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. І так як [PERSON] добровільно кошти на утримання дитини не надає, тому слід стягувати їх з нього у примусовому порядку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, що відповідає вимогам закріпленим ч. 1 ст. 191 СК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Судові витрати по справі відповідно до ст.141 ЦПК слід стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] при пред`явленні позову щодо вимоги про стягнення аліментів, була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп..

Outcome: approved