Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі з 2001 по 2008 роки. У 2002 році у них народився син [PERSON], який після припинення шлюбних відносин між сторонами залишився проживати разом з матірю. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 17.08.2007р. з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. щомісячно до повноліття дитини. На теперішній час розмір стягнутих з [PERSON] аліментів є надто малим та недостатнім для забезпечення потреб дитини. В звязку з цим, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку відповідача та в подальшому стягувати з нього 1/4 частину його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Також внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх аліментних зобовязань виникла заборгованість, розмір якої станом на 31.12.2017р. складає 21000,00 грн. Таким чином позивач також просить, на підставі ст. 196 СК України, стягнути з відповідача неустойку, яка виникла в період з 01.01.2011 по 31.12.2017 року в сумі 6392,50 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала на підставах викладених в позовній заяві та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив не подавав. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України згідно ч.11 ст.128 ЦПК України). На підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 20.10.2001 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КГ № 019439. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КГ № 032724, 15 січня 2002 року у сторін народився син [PERSON]. 16 січня 2008 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, про що було видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-КГ № 023671. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 17.08.2007 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 250 гривень, щомісячно починаючи з 04.04.2007 року і до повноліття дитини. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки\~\~зобов'язані\~\~утримувати\~дитину\~до досягнення нею\~\~повноліття. Згідно ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, суд має право визначити частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Відповідно до ст.192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, суд приходить до висновку, що стягувана з відповідача на теперішній час сума аліментів є недостатньою і не може забезпечувати гармонійний розвиток дитини, а тому враховуючи положення ч.5 ст. 183 СК України, яка визначає розмір частки платника аліментів на утримання однієї дитини, а також виходячи з мінімального розміру аліментів, встановленого ст.. 182 СК України, суд вважає, що позовні вимоги стосовно зміни способу стягнення аліментів є обґрунтованими та відповідають нормам матеріального права в звязку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Слід зазначити, що сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно наданої державним виконавцем довідки-розрахунку по виконавчому листу №2-9919, виданому 17.08.2007р. встановлено, що розмір боргу [PERSON] по зобовязанням щодо сплати аліментів на утримання свого малолітнього сина за період з 01.01.2011 по 31.12.2017р. становить в загальній сумі 21000,00 грн. Заборгованість нарахована по квитанціям, які знаходяться у виконавчому провадженні. Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць) (постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України: від 3 лютого 2016 р. у справі N 6-1477цс15; від 16 березня 2016 р. у справах N 6-2589цс15, N 6-300цс16; від 1 червня 2016 р. у справі N 6-535цс16). Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок, як такий, що здійснений з дотриманням вищевикладених норм та погоджується з розміром пені, яка утворилася за період з 01.01.2011р. по 31.12.2017р. в сумі 6392,50 грн., а відтак позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved