Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

В.о. Прокурора Тлумацького району Івано-Франківської області, який діє в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства в Івано-Франківській області, звернувся в суд з позовом до Прибилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, [PERSON] про скасування рішення Прибилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 30.04.2009 року та зобов'язання [PERSON] повернути земельну ділянку площею 34,9886 га, яка знаходиться в урочищі «Чорний хрест» за межами с. Прибилів Тлумацького району, у державну власність. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Прибилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 30.04.2009 року «Про розгляд заяви [PERSON]», погоджено надання [PERSON] в оренду земельної ділянки площею 37,6 га в урочищі «Чорний хрест» за рахунок земель запасу сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Прибилівської сільської ради Тлумацького району. На підставі цього рішення між Прибилівською сільською радою Тлумацького району та [PERSON] укладено договір оренди землі від 02.11.2009 року № 42 площею 34,9886 га для ведення сільськогосподарського виробництва, терміном на 10 років. У 2013 році між ними також було укладено додаткову угоду № 3/1 до договору оренди земельної ділянки, згідно якої [PERSON] (орендар) зобов'язаний сплачувати орендну плату 5465,30 грн. за користування вказаною земельною ділянкою. Згідно інформації відділу Держземагенства у Тлумацькому районі від 06.03.2015 року та від 21.04.2015 року вартість земельної ділянки становить 272979,02 грн. та вказана земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту с. Прибилів Тлумацького району. Таким чином повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою розташованою за межами населених пунктів на момент винесення незаконного рішення Прибилівською сільською радою належало виключно Тлумацькій районній державній адміністрації. Договір оренди землі укладений між відповідачами не реєструвався, державний реєстраційний номер не присвоювався., а тому дана угода не може вважатись укладеною, правочин є нікчемним та не потребує визнання його недійсним. А тому, рішення Прибилівської сільської ради Тлумацького району від 30.04.2009 року, яким [PERSON] було надано в користування земельну ділянку в ур. «Чорний хрест», площею 34,9886 га, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Прибилів Тлумацького району необхідно скасувати, а земельну ділянку, якою незаконно користується [PERSON] повернути у державну власність. Представник Прокуратури Тлумацького району Івано-Франківської області - Богусевич І.М. в судове засідання не з'явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій просив позов задовольнити та розгляд справи провести без його участі. Представник позивача Головного управління Держземагенства в Івано-Франківській області - Бойчук Г.О., в судове засідання не з'явилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просила розгляд справи провести у її відсутність. Представник відповідача - Прибилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області та відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явились, однак до суду подали письмові заяви, в яких вказали, що позов визнають в повному обсязі та просять розгляд справи провести без їх участі. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов, з врахуванням змінених позовних вимог, слід задовольнити з таких підстав. Згідно ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством. Пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Згідно ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 36-1 ЗУ «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадян або держави в суді полягає у здійсненні прокурором від імені держави процесуальних і інших дій, спрямованих на захист інтересів громадян або держави у випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, державний контроль за використанням та охороною земель здійснює спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Згідно ч. 4 ст. 11 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч. 8 цієї статті, у власність або користування для всіх потреб. Виконувач обов'язків прокурора Тлумацького району, який діє в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства в Івано-Франківській області, звернувся до суду з вказаним позов, оскільки Головне управління Держземагенства в Івано-Франківській області не наділене повноваженнями щодо звернення з позовами до суду, а здійснює лише контроль за додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України. Крім цього згідно положення «Про Головне управління Держземагенства в Івано-Франківській області» від 10.05.2012 року функції вказаного органу полягають у здійсненні заходів щодо моніторингу та охорони земель в межах визначеної території. Судом встановлено, що Рішенням ХІІІ сесії V скликання Прибилівської сільської ради Тлумацького району № 19 від 30.04.2009 року погоджено надання [PERSON] в оренду земельну ділянку площею 37,6 га, контур 122, в урочищі «Чорний хрест» за рахунок земель запасу сільської ради. Також вказаним рішенням [PERSON] було рекомендовано звернутись в Тлумацьку РДА для відводу земельної ділянки (а.с. 8). На підставі даного рішення між Прибилівською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області та [PERSON] було укладено договір оренди землі від 02.11.2009 року № 42, площею 34,9886 га, з призначенням «для ведення сільськогосподарського виробництва», терміном на 10 років (а.с. 9). Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки від 02.11.2009 року Прибилівська сільська рада Тлумацького району передала [PERSON] земельну ділянку загальною площею 34,9886 га, що розташована в ур. «Чорний хрест» Тлумацького району Івано-Франківської області. Додатковою угодою № 3/1 від 2013 року до договору оренди землі № 42 від 02.11.2009 року, укладеною між Прибилівською сільською радою Тлумацького району та [PERSON], орендар ([PERSON].) зобов'язався сплачувати орендну плату у 2013 році в сумі 5465,30 грн. за використання вказаної земельної ділянки (а.с. 11). Факт використання даної земельної ділянки протягом 2012-2014 років підтверджується інформацією Тисменицької оДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 11.03.2015 року, з якої вбачається, що [PERSON] було сплачено 14425,03 грн. орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою (а.с. 17). Нормативно-грошова оцінка земель сількогосподарського призначення площею 34,98 га, яка знаходиться в урочищі «Чорний Хрест» Тлумацького району становить 272979,02 грн., що підтверджується інформацією відділу Держземагенства у Тлумацькому районі Івано-Франківської області (а.с. 13). Згідно ст.ст. 12, 17 ЗК України, п. 34 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради здійснюють передачу у власність або надання у користування земельних ділянок виключно відповідно до та в порядку, передбаченому Земельним кодексом України. Частиною 1 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній власності або комунальній власності, здійснюється на підставі відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельних ділянок. Згідно інформації відділу Держземагенства у Тлумацькому районі Івано-Франківської області від 21.04.2015 р. земельна ділянка площею 34,9886 га, яка розташована в ур. «Чорний хрест» Тлумацького району та яка передана у користування [PERSON], згідно до державної статистичної звітності форми 6-зем станом з 01.01.2009 року по 01.01.2015 року, відноситься до земель запасу сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту Прибилівської сільської ради (а.с. 14). Крім того, даний факт також підтверджується викопіюваннями із проекту формування території і встановлення меж населеного пункту с. Прибилів Тлумацького району Івано-Франківської області, які діяли на момент винесення незаконного рішення Прибилівською сільською радою та діють по даний час (а.с. 15,16). Відповідно до ст. 122 ЗК України (в редакції від 03.02.2009 року, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), визначено виключне повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність, або у користування. Частиною 3 вказаної статті визначено, що районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, Прибилівська сільська рада Тлумацького району, прийнявши оскаржуване рішення щодо розпорядження земльною ділянкою, яка знаходиться поза межами населеного пункту Прибилівської сільської ради, вийшла за межі наданих їй законом повноважень, а відтак ухвалене нею рішення є незаконним. Згідно ст. 16 ч. 2 ЦК України, одним із способів захисту прав судом є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Частиною першою статті 21 ЦК України, встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Разом з тим, відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Договір оренди земельної ділянки від 02.11.2009 року № 42, укладений між Прибилівською сільською радою Тлумацького району та [PERSON], відділом Державного комітету України по земельних ресурсах в Тлумацькому районі, правонаступником якого є управління Держземагенства в Тлумацькому районі, не реєструвався, державний реєстраційний номер не присвоювався. Оскільки право оренди на зазначену земельну ділянку, в порушення вимог ст. 125 ЗК України, зареєстровано не було у встановленому законом порядку, правочин який був укладений між відповідачами відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України є нікчемним та дана угода не може вважатись укладеною. А тому [PERSON] в порушення вимог ст.ст. 116, 124 ЗК України незаконно використовує земельну ділянку площею 34,9886 га в ур. «Чорний Хрест» за межами населеного пункту с. Прибилів Тлумацького району Івано-Франківської області. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги прокурора є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Тому з відповідачів слід стягнути на користь держави судовий збір за двома вимогами немайнового характеру в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved