Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою, у якій просять суд визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 03 жовтня 2015року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачі є рідними сестрами, їх батько [PERSON], який помер 03 жовтня 2015року, за життя з ними не спілкувався, тому вони дізналися про його смерть з листа адвокатського бюро «Тараса Костіва». Після чого позивачі звернулися до 6 Харківської державної нотаріальної контори, де їм повідомив нотаріус, що вони пропустили строк на прийняття спадщини шляхом звернення до суду. Позивачі вважають, що пропустили строк з поважних причин, оскільки не знали та не могли знати про смерть батька, тому як відповідачка [PERSON] навмисно приховала цей факт від них, тому вони не мали можливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги в судовому засіданні не визнала, пояснила суду , що вона є племінницею померлого, під час розгляду справи в Ленінському районному суді м. Харкова [PERSON] не вважала за необхідне повідомити суд про існування в її померлого дядька двох доньок. Також відповідач зазначила, що приїжджали до її батьків, спілкувалися як родичі, привозили один одному гостинці, за 1,5 місяці до смерті почала більш серйозно доглядати [PERSON], якого поховали за гроші їх родини, з лікарні його забирала [PERSON] Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та зазначила, що позивачі не навели та не надали жодного доказу на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, не обґрунтували в чому саме полягає поважність причини пропуску ними строку, тому як необізнаність не може бути визнана судом як поважна причина пропуску строку відповідно до узагальнень судової практики та правових позицій Верховного Суду. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. 15 грудня 2017 року набрав чинності\~Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким\~зокрема\~Цивільний процесуальний кодекс\~викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу\~ХІІ\~Перехідних положень ЦПК України\~справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1\~ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1\~ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що [PERSON] помер 03 жовтня 2015року відповідно до свідоцтва про смерть. Після його смерті залишилась однокімнатна квартира за адресою: м. Харків, вул.. Юннатів, б. 1, кВ. 109. Позивачі [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] є доньками померлого [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. (а.с. 3,4) Згідно відповіді 6 Харківської державної нотаріальної контори № 1303/01-16 від 07.04.2017року після смерті [PERSON] 01 лютого 2016 року із заявою про прийняття спадщини на частку свого померлого батька, рідного брата спадкодавця, - [PERSON], померлого 17 квітня 2012 року, звернулася племінниця спадкодавця [PERSON]. На підставі її заяви була заведена спадкова справа № 50/2016, заява була зареєстрована в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 74. Також 01 лютого 2016 року із заявою про відмову від прийняття спадщини звернувся рідний брат спадкодавця [PERSON]. (Заява зареєстрована в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 85).02 лютого 2016 року із заявою про відмову від прийняття спадщини на яку вона має право на частку свого померлого батька, рідного брата спадкодавця, - [PERSON], померлого 17 квітня 2012 року, звернулася племінниця спадкодавця [PERSON]. (Заява зареєстрована в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №91).26 квітня 2016 року із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася гр. [PERSON]. (Заява зареєстрована в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 558). Більше із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. Свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися. З листа адвокатського бюро «Тараса Костіва» № 11/23 від 04.03.2016р., який позивач [PERSON] отримала особисто 17.08.2016року вбачається, що останню розшукували з метою повідомлення про смерть батька та надання їй можливості реалізувати своє право на спадкування. Позивачі є єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті їх батька [PERSON], заповіт останнім не складався. Для прийняття спадщини ст. 1270 ЦК України встановлює строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини може звернутись до суду з позовом про визначення йому додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов*язані з об*єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду по справі № 6-1320цс17, відповідно до ст.. 63 Закону України «про нотаріат» ( у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов*язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Державний нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно пункту 209 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004року № 20/5 та зареєстрованої в Міністерства юстиції України від 3 березня 2004року за № 283/8882, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом нотаріус за даними спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. В судовому засіданні відповідач підтвердила факт її обізнаності щодо наявності у померлого двох доньок, не заперечувала той факт, що нею та іншими спадкоємцями, які відмовились від прийняття спадщини на її користь, не був поставлений до відома нотаріус про наявність інших спадкоємців, що також підтверджується відповіддю 6 Харківської державної нотаріальної контори № 783/02-14 від 26 лютого 2018року про те, що розшук інших спадкоємців [PERSON], в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі, державним нотаріусом не здійснювався. Факт існування спадкоємців [PERSON] та [PERSON] також був прихований під час розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], 3-тя особа: 6 Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання понад 5 років однією сім*єю, визнання права на спадкування за законом разом із спадкоємцями попередньої черги та визнання права власності в порядку спадкування в Ленінському районному суді м. Харкова. Судом також було встановлено, що позивачі спілкувалися з батьком після розірвання шлюбу між їх батьками виключно в телефонному режимі, тому про його смерть їм стало лише відомо з листа адвокатського бюро «Тараса Костіва», який [PERSON] отримала особисто 17.08.2016року, після чого вона разом з сестрою одразу звернулися до нотаріальної контори, тому суд вважає причини, з яких вони пропустили строк звернення до суду, поважними та такими, що від них не залежали, тому останні правомірно просять визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки не можуть скористатись належним їм правом на спадкування. Таким чином, суд надає позивачам додатковий строк 6 місяців для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON], який помер 03 жовтня 2015 року.

Outcome: approved