Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звертаючись з позовом до суду, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їх спільних малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем, батьком дитини, 09.11.2011 року шлюб було розірвано, проживає він окремо, утриманням та вихованням дітей він не займається, не цікавиться їх здоров'ям, фізичним, моральним, духовним розвитком, не піклується про їх оздоровлення та відпочинок, ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, зважаючи на те, що син [PERSON] хворіє, він не надав дозвіл виїзду сина за кордон на лікування, чим проігнорував інтереси дитини, молодший син [PERSON] навіть не пам'ятає батька, оскільки відповідач пішов від сім'ї коли йому було три роки. Діти навчаються, духовно розвиваються, мають гарні успіхи у навчанні, відвідують додаткові зайняття, проте батько ніякої участі не приймає, ним було проігноровані запрошення на засідання Органу опіки та піклування, при спілкуванні сина [PERSON] з батьком породжує серйозні психологічні проблеми зі здоров'ям дитини. Разом з тим, відповідач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначенні способу у спілкуванні та вихованні дітей, однак рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05.12.2012 р. у задоволені позову [PERSON] було відмовлено, при розгляді справи судом було встановлено, що перешкод у спілкуванні батька з дітьми вона чинила, а [PERSON] не звертався до Органу опіки і піклування з заявами про визначення часу для спілкування з дітьми. Також відповідач в судових засіданнях підтвердив, що він не спілкується з дітьми, не забирає їх зі школи, з дитячого садка, не спілкується з вчителями, вихователями та лікарями, що дало суду можливість зробити висновок, що він не прагне до участі у вихованні дітей. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.02.2013 р. рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05.12.2012 р. залишено без змін, а тому вважає, що відповідач не належно виконує свої батьківські обов'язки, що протирічить інтересам дітей. 20.02.2014 року позивачка надала суду заяву про збільшення позовних вимог (а.с.42-44), відповідно якої, просила стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь, [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 13400,00 грн. щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що діти знаходяться на її повному утриманні та забезпеченні, вона сплачує за їх навчання, несе додаткові витрати, які пов'язані з навчанням дітей у секціях та гуртках, за лікування та відпочинок дітей, батько дітей при цьому жодного разу не надав матеріальної допомоги на утриманні дітей, при цьому відповідач щомісячно отримує дохід у вигляді орендної плати на суму 40202,80 грн., а тому вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, що дорівнює 1/3 частину його доходу в розмірі 13 400,00 грн. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові та заяві про збільшення позовних вимог, додатково пояснила, що відповідач не виконує батьківських обов'язків, будь-яких перешкод у спілкуванні з дітьми позивачка не чинила, що встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05.12.2012 р., тому вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з нього аліментів. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації Дмитренко О.М. проти задоволення позову не заперечував, вважає, що є всі підстави позбавити [PERSON] батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання синів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу, вказану в позовній заяві, причини неявки суду не повідомив. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, яка не заперечує про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника третьої особи - Органу опіки та піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації Дмитренка О.М., дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається з матеріалів справи, 02.10.1999 року між [PERSON] та [PERSON] Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї зареєстровано шлюб. (а.с. 14) Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] нарадились сини: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про народження видані Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. (а.с. 20, 21) Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09.11.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с. 15) Відповідно до довідки Форми 3 від 24.01.2014 року виданої ТзОВ «Т.М.М.» [PERSON] разом з синами [PERSON] та [PERSON] зареєстровані і мешкають в квартирі [ADDRESS]. (а.с. 22) Відповідно до характеристики директора департаменту з управління нерухомістю фірми «ТММ» № 16 від 13.02.2014 року, [PERSON] проживає разом з родиною та виховує неповнолітніх дітей, скарг від сусідів на [PERSON] не надходило, квартплату сплачує вчасно. (а.с. 90) Судом встановлено, що згідно розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 23.08.2012 року № 591 [PERSON] надано дозвіл на заміну прізвища малолітнього [PERSON], [INFO], з прізвища «[PERSON]» на прізвище «[PERSON]». (а.с. 23) Згідно розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 23.08.2012 року № 590 [PERSON] надано дозвіл на заміну прізвища малолітнього [PERSON], [INFO], з прізвища «[PERSON]» на прізвище «[PERSON]». (а.с. 24) Згідно з ч. 2 ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Звертаючись з позовними вимогами про позбавлення батьківських прав [PERSON] вказала, що відповідач, будучи батьком дітей, утриманням та вихованням дітей не займається, не цікавиться їх здоров'ям, фізичним, моральним, духовним розвитком, не піклується про їх оздоровлення та відпочинок, не враховує їх інтереси, ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, спілкування дітей з батьком завдають їм психологічної шкоди, при цьому будь-яких перешкод для виконання своїх батьківських обов'язків позивачка не чинила, у спілкуванні з дітьми не перешкоджала. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.150 Сімейного Кодексу України батьки повинні поважати дитину. Стаття 155 цього ж кодексу встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. З цього випливає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Згідно з пунктом другим частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Стаття 167 Сімейного Кодексу України покладає на суд обов'язок вирішити питання щодо влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України) Як убачається з матеріалів справи, малолітній [PERSON] має хворобливий стан здоров'я, відвідує лікаря невролога та логопеда, страждає, зокрема, астенічним неврозом, невротичним заїкуванням середнього ступеню важкості, у зв'язку з чим, йому рекомендовано спостереження дитячого психіатра, усунення хронічної психотравмуючої ситуації, а також уникнення стресових чинників, про що свідчать виписки з історії хвороби, висновки лікарів, медичні висновки, медичні довідки, тощо. (а.с. 27, 29, 30, 31, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 64, 65, 66, 67) З наміром оздоровити синів за кордоном, в тому числі для їх відпочинку та розширення світогляду, [PERSON] неодноразово зверталась з проханням до відповідача [PERSON] з проханням надати згоду на виїзд синів за кордон, однак вказані звернення залишені поза увагою відповідача, про що свідчать нотаріально посвідченні свідоцтва приватного нотаріуса Капусняк О.Т. (а.с.73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80) Згідно листа заступника директора Олександрійської гімназії встановлено, що [PERSON] навчається в Олександрійській гімназії з 01.09.2008 року, при цьому договір про надання освітніх послуг у 2012-2013 навчальному році заключений з його матір'ю - [PERSON], батько учня - [PERSON] протягом 2012-2013 навчального року до адміністрації гімназії не звертався, участі у батьківських зборах не приймав, всі контакти із класним керівником учня підтримує його мати, витрати з навчання в гімназії несе мати. (а.с. 83) Згідно довідки № 34 від 12.07.2012 р., [PERSON] є членом «Профешенл Денс Студіо» з січня 2010 року, членські внески сплачені мамою, [PERSON] (а.с. 84) Крім того, відповідно довідки від 21.06.2013 року [PERSON] з 31.08.2009 року до 19.05.2013 року навчався на курсах вивчення англійської мови у ТОВ «Мовна Академія. Перші кроки», оплата за навчання проводилася матір'ю [PERSON] завжди вчасно відповідно до встановленого графіку. (а.с. 85) Згідно довідки № 183 від 12.08.2013 року встановлено, що малолітній [PERSON] з вересня 2012 року є вихованцем ТзОВ «Центри раннього розвитку дітей», освітні послуги надаються згідно договору - [PERSON], при цьому батько дитини до навчального закладу ніколи не приходив. (а.с. 86) Згідно довідки № 138/14 від 04.02.2014 року [PERSON] працює у Київському університеті права Національної академії наук України на посаді викладача кафедри цивільного та трудового права з 12.12.2006 року по теперішній час. (а.с. 89) 22.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. (а.с. 92) Як вказувала сторона позивача по справі та підтверджується матеріалами справи, у дітей з вітчимом склалися хороші відносини, при цьому вони називають його батьком. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05.12.2012 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Шевченківського району м. Києва про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначенні способу у спілкуванні та вихованні дітей відмовлено. Згідно з ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, в рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 05.12.2012 року встановлено, що відповідач [PERSON] самостійно без отримання дозволу [PERSON], як батько не спілкується з дітьми та не забирає їх зі шкоди та дитячого садка, не спілкується з вчителями, виховательками та педіатром з приводу своїх дітей, про що не заперечував сам в судовому засіданні. Відповідно до висновку експертного дослідження № ЕД-1-4-07/13 складений 07.02.2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Судова незалежна експертиза України» відносно психологічного стану дітей - [PERSON] та [PERSON] встановлено, зокрема: все своє життя [PERSON] проживає разом з матір'ю, відчуває її підтримку та турботу, до неї ставиться з великою прихильністю, довірою, любов'ю; відчуженість батька від сім'ї, відсутність інтересу до життя дітей, зацікавленість в підтриманні емоційного зв'язку з ними, безвідповідальне ставлення до своїх обіцянок, претензій на адресу [PERSON], відсутність співчуття до його емоційних переживань, сподівань, розчарувань, порушують почуття психологічного благополуччя дитини - [PERSON], негативно впливають на його емоційний стан та психологічний розвиток, сприяють віддаленню, відстороненню дитини від батька; реальним відношенням батька [PERSON] до дитини [PERSON], є: тривала необов'язковість перед дитиною, багаторазове невиконання своїх обіцянок, ігнорування внутрішніх переживань [PERSON], відсутність співчуття до його переживань, нерозуміння особливостей його психологічного розвитку та потреб, неприйняття дитини та його вибору; поведінка батька негативно впливає на психологічний розвиток дитини, наносячи йому психологічну травму, призводячи до посилення заїкання, емоційної нестабільності, погіршення сну; ставлення [PERSON] до матері - [PERSON] з великою теплотою, довірою, любов'ю, в цілому, демонструє надійну, безпечну прихильність до неї; до батька - [PERSON] дитина ставиться індиферентно, батько відсутній серед осіб, що піклуються про дитину; він не є авторитетом для дитини, до нього відсутнє тепле та довірливе ставлення. (а.с. 93-108) Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з Висновком комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с. 49-50) Частиною 2 ст. 155 Сімейного Кодексу України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Отже, із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України випливає, що при вирішенні спору щодо позбавлення батьківських прав, судом мають враховуватися передусім інтереси дітей. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Тому, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, а саме вік дітей, їх стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створені позивачкою належні умови для їх розвитку, причетності батька дітей до повсякденного їх режиму життя, психологічного стану дітей, з урахуванням висновку органу опіки та піклування, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідач не заперечував у задоволенні позовних вимог, не надав жодного пояснення по суті спору, суд дійшов висновку, що до відповідача [PERSON] може бути застосований крайній захід впливу як до особи, яка не виконує батьківських обов'язків, а саме позбавлення батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно із ч.2 ст. 66 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Позивачка [PERSON] звертаючись з позовними вимогами про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], вказала, що діти знаходяться на її повному утриманні та забезпеченні, вона сплачує за їх навчання, несе додаткові витрати, які пов'язані з навчанням дітей у секціях та гуртках, за лікування та відпочинок дітей, батько дітей жодного разу не надав матеріальної допомоги на утриманні дітей, при цьому відповідач щомісячно отримує дохід у вигляді орендної плати на суму 40 202,80 грн., а тому з розрахунку 1/3 частини заробітку відповідача, позивачка визначила розмір аліментів, який би був достатнім для належного рівня життя дітей, їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку з урахуванням майнового стану платника аліментів, в твердій грошовій сумі в розмірі 13400,00 грн. щомісяця на обох дітей, тобто по 6700,00 грн. на кожного із дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, яка дублюється в ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно із ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми, нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. А також якщо виплата заробітної плати провадиться із затримкою на порушення умов трудового законодавства. Судом встановлено, що відповідач отримує щомісячний дохід у вигляді передачі в оренду об'єктів приватної власності, а саме: відповідно договору оренди № 09-01 від 09.07.2008 року [PERSON] передано в оренду нежитлове приміщення [NUMBER] по [NUMBER] будинку [ADDRESS], за умовами п. 6.1.2 якого, орендна плата становить 3350,00 дол. США по курсу НБУ в гривнях на момент сплати згідно договору та згідно листа від 19.08.2013 року орендна плата вказаного приміщення становить 12000,00 грн. на місяць; відповідно договору оренди житла від 30.12.2008 року [PERSON] передано в оренду житлове приміщення, а саме квартиру [ADDRESS], за умовами п. 4.1. якого, орендна плата становить 4000,00 дол. США по курсу НБУ в гривнях на момент сплати згідно договору. (а.с. 109-128, 129) А отже, щомісячний дохід [PERSON] у вигляді передачі в оренду об'єктів приватної власності за офіційним курсом НБУ на момент подачі позову до суду (1 дол. США=8,5507 грн.) становить 40 202,80 грн. Враховуючи, що судом встановлений дохід відповідача [PERSON] у вигляді передачі в оренду об'єктів приватної власності, який може бути нерегулярним, оскільки можливе надходження орендної плати із різною періодичністю, враховуючи що в умовах договорів вказані строки їх виконання, а грошова одиниця оплати за орендовані приміщення вказана в іноземній валюті, а отже має характер коливання, а тому аліменти можуть бути стягнуті в твердій грошовій сумі, з урахуванням положення статті 184 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 79, 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється, суд дійшов висновку, що за обставин, які склалися позовні вимоги про стягнення аліменти на користь позивачки на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліментів в розмірі 13400,00 грн. на обох дітей, що становить по 6700,00 грн. на кожного із дітей, щомісяця, до досягнення ними повноліття, починаючи з 29.01.2014 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене та

Outcome: approved