Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернувся [PERSON] З зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулась [PERSON] В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю підтримав. Суду пояснив, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2007 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Шлюб між ними існує лише формально, перспектив для збереження сім»ї не вбачається, продовжувати такі шлюбні відносини він не бажає. Тому просить суд шлюб між ним та відповідачем [PERSON] розірвати. Заявлений зустрічний позов [PERSON] до нього про стягнення аліментів повністю визнав та не заперечив проти його задоволення. В судовому засіданні відповідач за первинним позовом [PERSON] заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала та не заперечила проти їх задоволення. Зустрічний позов про стягнення аліментів повністю підтримала та просить суд його задоволити. Суду пояснила, що з відповідачем по справі вони мають неповнолітнього сина [PERSON]. З квітня 2017 року вони проживають окремо, відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання сина. Тому просить суд зустрічний позов задоволити та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі по 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином повноліття. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та зустрічні позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до повного задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2007 року. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ №017461 виданим 15 червня 2007 року Княгининською сільською радою Дубенського району Рівненської області з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 червня 2007 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №6. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №059849 виданим 29 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народився 20 жовтня 2007 року в м.Рівне, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №2470. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та бюджету, фактично їх сімя розпалась, перспектив для збереження сім»ї не вбачається, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», установлено у 2018 році прожитковий мінімум\~дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що в судовому засіданні було встановлено, що відповідач не надає позивачу належної матеріальної допомоги на утримання їх неповнолітнього сина, а також те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, тому суд вважає, що зустрічні позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі зустрічного позову до суду про стягнення аліментів [PERSON] звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача за зустрічним позовом в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved