Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.09.2017 року, в період часу з 08:00 до 13:45 годин, [PERSON], діючи умисно та з метою таємного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, знаходячись в будинку [ADDRESS], шляхом вільного доступу проник до квартири №53, звідки таємно викрав належне позивачу майно та документи. За заявою позивача було відкрито кримінальне провадження № 120171614900001518, яке внесене до ЄРДР 07.09.2017р.. Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 20.11.2017р. по справі № 523/13880/17 [PERSON], 21.05.1978 року народженця, визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. [PERSON] повністю визнав свою провину по пред'явленому обвинуваченню. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України, [PERSON] було звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки, якщо протягом визначеного строку випробування зазначена особа не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки. Звільнення відповідача від відбування покарання не звільняє його від відшкодування матеріальної шкоди, яку він мені спричинив. Частково відшкодування відбулось за рахунок того, що позивачу були повернуті частина речей, які були викрадені та які були речовими доказами в межах кримінального провадження. Відповідач власноручно склав розписку, в якій зобов'язувався відшкодувати позивачу спричинену ним матеріальну шкоду в розмірі 11000 (одинадцять тисяч) гривень до 17 грудня 2017 року. Однак зі спливом 17 грудня 2017 року позивач побачила, що відповідач не бажає виконувати своїх обов'язків та сплачувати їй матеріальну шкоду, яку він спричинив своїми протиправними діями. Грошові кошти не повернуті, навіть частково. На телефонні дзвінки відповідач не відповідає, і взагалі, добровільно не бажає усунути ті негативні наслідки, які мають місце після протиправних дій відповідача. У зв'язку з тим, що відповідач не бажає добровільно відшкодувати майнову шкоду позивач змушена звернутися до суду із позовною заявою. Цивільного позову в рамках кримінального провадження пред'явлено не було. Ухвалою суду від "02" січня 2018 р. було відкрите спрощене провадження по справі. Відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження по справі разом з позовом на додатками та запропоновано надати відзив на позовну заяву. Однак, відзиву від відповідача на позов до суду не надходило. Суд вважає можливим, розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 20.11.2017р. по справі № 523/13880/17 [PERSON], 21.05.1978 року народженця, визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. [PERSON] повністю визнав свою провину по пред'явленому обвинуваченню. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України, [PERSON] було звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки, якщо протягом визначеного строку випробування зазначена особа не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд приходить до висновку, що вина відповідача у скоєному злочині відносно позивача повністю підтверджується належними доказами. Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 20.11.2017р. по справі № 523/13880/17 є обов'язковим для суду, оскільки в даному випадку розглядається справа про правові наслідки протиправних дій [PERSON], стосовно якого ухвалений вирок. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до вироку суду розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу діями відповідача, становить 20000 грн. (а.с. 7-8). Частково відшкодування відбулось за рахунок того, що позивачу були повернуті частина речей, які були викрадені та які були речовими доказами в межах кримінального провадження. Відповідач власноручно склав розписку, в якій зобов'язувався відшкодувати позивачу спричинену ним матеріальну шкоду в розмірі 11000 (одинадцять тисяч) гривень до 17 грудня 2017 року (а.с. 9). Оскільки відповідачем не надано доказів, що шкоду заподіяно не з його вини, тому суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування матеріальних збитків підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 704,80 грн. витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved