Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона 05.02.2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання мають доньку: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою на її утриманні. В позові зазначає, що в даний час вони разом як одна сім'я не проживають. Відповідач не виконує свого обовязку по утриманню дитини, достатньої матеріальної допомоги не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. У зв'язку з наведеним, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України. Позивач в судове засідання не з"явилася, у поданій до суду заяві позовні вимоги зменшила, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на її утримання щомісячно аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років.Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 74, 76 ЦПК України, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони 05 лютого 2014 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільшанського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.5). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-ОЛ №156088, виданого 05 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільшанського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.6). Згідно з довідкою про склад сім'ї, виданої Вівсяниківською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області 26 квітня 2016 року за №182, до складу сім"ї [PERSON] входить чоловік [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] (а.с.7). В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати,\~ батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.\~Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікованої Україною 27.02.1991 року), Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України\~\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, і в разі розірвання шлюбу. Частиною 1 статті 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Судом встановлено, що дитина, яка потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, а тому відповідач зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. Поряд з цим, встановлено, що позивач,\~з якою проживає дитина, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, тому має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач є працездатною людиною, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні немає, атому суд дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно та дружини, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років, у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно. Згідно з ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача мають бути стягнуті 551 грн. 20 коп. судового збору на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved