Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку в [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем по закону до даного майна, фактично прийняла спадщину. Відповідачі по справі є матір`ю та сестрою позивачки, однак на спадкове майно не претендують, про що подали письмові заяви. Позивач до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, не зверталася, оскільки батько за життя не виготовив правовстановлюючі документи на означений будинок. Просить суд визнати за нею право власності на таке спадкове майно. Позивач, до початку підготовчого судового засідання, подала письмове клопотання про розгляд справи слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] також подали письмові заяви з проханням справу сулухати у їх відсутності, позов визнають, просять такий задоволити. Представник третьої особи Кізлівської сільської ради подав лист з проханням справу слухати у відсутності їх представника, заперечень проти позову не подав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку про доцільність позову, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим 30.07.202001 року Кізлівською сільською радою підтверджується факт смерті [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 12. Після смерті останнього залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] , згідно технічного паспорту, виготовленого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» станом на 25.09.2019 р., на замовлення позивачки, відповідає технічним нормам забудови, придатний для проживання. Судом встановлено, що спадкодавець заповіту не залишив. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно ст. 1258 ЦК України. Позивач є дочкою померлого, що підтверджується матеріалами справи та спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Крім неї, спадкоємцями першої черги спадкування є її мати [PERSON] та сестра [PERSON] . Останні на дану спадщину не претендують, відмовляються від такої в користь позивачки, про що подали відповідні письмові заяви. Інших першочергових спадкоємців немає. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 529 - 532 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємцями за законом у рівних частках є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, онуки і правнуки померлого, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем (перша черга), а також брати і сестри, дід та бабка померлого (друга черга). Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач, як першочерговий спадкоємець, фактично прийняла спадщину, вступила у володіння і розпорядження спадковим майном. Суд надає віри показам позивачки, які викладені в позовній заяві, тому кладе їх в основу рішення. Враховуючи вище викладене, те що відповідачі позов визнають, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивач набула права власності на спадкове майно на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved