Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON] . В обґрунтування позову позивач зазначає, що [INFO] в с. Олексіївка Миколаївського району Одеської області померла її мати, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина яка складається з права на земельну частку (пай) з земель колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства «КОМІНТЕРН» с. Олексіївка, розміром 8,26 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ОД № 0218996 від 22.041997 року. За життя [PERSON] заповіту не складала. Для оформлення спадщини позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак, отримала відмову, через відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). На підставі викладеного позивач просить визнати за нею в порядку успадкування за законом, право на земельну частку (пай) з земель КСП «Комінтерн», який розташований на території Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області, розміром 8,26 умовних кадастрових гектарів, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ОД № 0218996 від 22.341997 року, що належало [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі, позов підтримала. Представник Миколаївської селищної ради Миколаївського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, з позовними вимогами згодний. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст.12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст.78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 24 липня 1997 року Олексіївською сільською радою Миколаївського району Одеської області, актовий запис № 20 (а.с. 9). [PERSON] по день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована і мешкала за адресою: Одеська область, Миколаївський район, с. Олексіївка, що підтверджується довідкою № 270 від 30.09.2020 року наданої Виконавчим комітетом Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області, а також довідкою № 02/02-16/201 від 17.02.2021 року наданої Миколаївською селищною радою. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) на території Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області 22.04.1997 року, серія ОД 0218996, площа 8,26 га, с. Олексіївка КСП «Комінтерн». Відповідно до довідки архівного відділу Миколаївської районної державної адміністрації Пятниця Марія Іванівна отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) на території Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області 22.04.1997 року, серія ОД 0218996, площа 8,26 га, с. Олексіївка КСП «Комінтерн» (а.с. 12). Як встановлено судом, позивач, [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про одруження та народження, а також копією паспорта (а.с. 6-7,10, 11). Судом також встановлено, що згідно рішення Миколаївського районного суду від 06 травня 2019 року (справа № 508/279/19), позивачці було визначено додатковий строк тривалістю в три місяці для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 16 серпня 2019 року, [PERSON] , звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Одеської області. У зв`язку з чим, 16 серпня 2019 року була заведена спадкова справа № 101/2019, до майна померлої [INFO] [PERSON] . Згідно відповіді приватного нотаріусу Миколаївського районного нотаріального округу Одеської області від 13.11.2020 року, [PERSON] , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) за відсутності правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) яка розташована на території Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області (а.с.5). Пунктом 1 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~№ 7\~від 30\~травня 2008\~року роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Статтею 548\~ЦК УРСРвизначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями ст.ст. 549, 554\~ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (ст.ст. 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Як слідує із матеріалів справи та матеріалів спадкової справи (а.с. 25-37), позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори. Таким чином, з представлених в судове засідання письмових доказів, матеріалів спадкової справи, судом встановлено, що позивач прийняла спадщину шляхом подачі письмової заяви про прийняття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину в порядку, визначеному ст.\~549\~ЦК України (в редакції 1963 року). Про відмову від її прийняття у визначений законом строк не заявляла. Указом Президента\~України від\~08.08.1995\~року №720/95\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до частини 3 Указу Президента України № 666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», право на земельну частку (пай) є об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні. Частиною 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно абзацу 2 п. 1 Перехідних положень\~Земельного Кодексу\~України від\~25.10.2001\~року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно статті 2\~Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі - продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зазначені обставини свідчать, що є всі підстави для визнання за позивачем [PERSON] права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, але юридично не може оформити свої спадкові права, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував право померлого на дану земельну частку (пай), що підтверджується матеріалами справи, а тому суд вважає, що позивачка правомірно набула право на дане спадкове майно, в зв`язку з чим за нею слід визнати право на вищевказану земельну частку (пай), в порядку спадкування.

Outcome: approved