Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2009р.. Рішенням Снятинського районного суду від 16.03.2015р. ххній шлюб було розірвано. Від спільного сімейного проживання у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] .. Їй відомо, що відповідач офіційно працює в ПП ПВБК "МОНОЛІТ -СПАС". Між нею та відповідачем була домовленість про добровільну сплату аліментів в позасудовому порядку. Відповідач час від часу сплачував суми в різних розмірах. Донька ходить до школи, харчується там та додатково ходить в художню школу, що потребує додаткових витрат. Просить стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , 2011 р.нар., в розмірі 2 500 грн. до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 10.09.2021р. було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, з наданням сторонам строку для подання письмових заяв по суті спору та вчинення процесуальних дій. Позивачка, у встановлений судом строк, на адресу суду письмову заяву по суті спору не надала. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що після розірвання шлюбу відповідач щомісячно надавав матеріальну допомогу позивачці на утримання доньки [PERSON] , купляв одяг та іграшки, не дивлячись на те, що останні роки здійснював догляд за перестарілими родичами. Визначений позивачкою розмір аліментів вважає необгрунтованим, не підтвердженим належними доказами, та таким, що суперечить чинному законодавству. Відповідач офіційно працевлаштувався в липні 2021р., працює в ФОП [PERSON] на посаді інженера-енергетика. Однак, вимушений наймати житло, так як доїжджати до місця проживання йому далеко. Тому і матеріальне забезпечення не дозволяє відповідачу сплачувати аліменти в розмірі, який просить позивачка. Вважає, що саме на позивачці лежить обов`язок доведення можливостей відповідача сплоачувати аліменти. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Відповідач має змогу сплачувати аліменти в меншому розмірі - 1500 грн. Просив позов задоволити частково, призначити [PERSON] сплату аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Снятинського районного суду від 16.03.2015р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] .. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] у позивачки та відповідача народилася донька [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 30.01.2016р. зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 07.09.2021р. вбачається, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог ч.1, ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. На підставі викладеного, зважаючи на обов`язок батьків утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, враховуючи обставини справи, часткове визнання відповідачем позовних вимог, а також його фінансове становище, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення, а тому із відповідача слід стягувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову, тобто з 09.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до зазначеного та на підставі 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved