Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

До суду з заявою про встановлення факту родинних відносин звернулась [PERSON], яка вказала, що 26.03.1999р. помер її батько [PERSON]. Так як документи, що посвідчують родинні відносини між ними, містять розбіжності в написанні деяких літер, а при реєстрації народження заявника було не вірно записано національність батька, заявник просила встановити, що [PERSON], який помер 26.03.1999 року, є її рідним батьком, та становити факт приналежності заявника до національності "полька". В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в заяві обставини. Представник реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції до суду не зявився, заінтересована особа повідомлена належним чином та своєчасно про час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши оригінали документів, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно копії свідоцтва про народження батьками російською мовою «Милявской Анны Владимровны» є «Милявский Владимир Михайлович» й «Милявская Текла Савельевна» (а.с. 8). Заявник 22.01.1967р. уклала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 9). Заявник є донькою померлого 26.03.1999р. [PERSON] (а.с. 31), національна належність якого є «поляк». Вказані обставини підтверджуються також свідченнями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], сімейними фотографіями, опізнаними свідками (а.с. 29), свідоцтвами про народження [PERSON], [PERSON] й [PERSON] (а.с. 10, 11, 30), військовим квитком [PERSON] (а.с. 13), витягом з державного реєстру актів цивільного стану про народження [PERSON] (а.с .15), фактично також підтверджується висновком відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (а.с. 17-18) Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 256 ЦПК України, суд може встановити факт родинних відносин між фізичними особами. А згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.300 Цивільного кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їхні права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Згідно зі ст.11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. У відповідності до ст.3 Закону України „Про національні меншини в Україні до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається, про що зазначено у ст. 11 вказаного закону. Встановлення факту національної ідентичності заявнику необхідне для усвідомлення її національної самоідентифікації, збереження нею своєї національності, культурної, релігійної, мовної самобутності, а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved