Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. 1. Перший заступник керівника Камянець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Дунаєвецької міської ради звернувся із позовом до суду про стягнення із [PERSON] 59 247,60 грн. збитків за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів. 2. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач не оформила право користування земельною ділянкою, яка передана їй в оренду відповідно до рішення сесії Дунаєвецької міської ради №25-45/2015р. від 24.04.2015 року, тобто не уклала договір оренди земельної ділянки площею 0,2068 га по вул.Горького, 15 у м.Дунаївці та відповідно не сплачувала орендну плату. 3. Відповідно до таких обставин прокурор приходять до висновку, що відповідач - [PERSON] заподіяла збитки Дунаєвецькій міській раді у вигляді упущеної вигоди у розмірі неодержаної орендної плати в сумі 59 247,60 грн., за період 01.01.2014 року по 01.01.2017 року. Як на підставу для задоволення позовних вимог посилаються на вимоги ст.ст.156, 157 Земельного кодексу України та ст.ст.22, 1166 Цивільного кодексу України. 4. Представник позивача позовні вимоги прокурора підтримує та зазначає, що рішенням сесії Дунаєвецької міської ради №25-45/2015р. від 24.04.2015 року [PERSON] передано в оренду земельну ділянку площею 0,2068 га по вул.Горького, 15 у м.Дунаївці. Однак, всупереч вимогам чинного законодавства відповідач не уклала договір оренди даної земельної ділянки. Використовує її без встановлених законом підстав, чим заподіяла Дунаєвецькій міській раді збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі неодержаної орендної плати в сумі 59 247,60 грн. за період 01.01.2014 року по 01.01.2017 року. 5. Відповідач [PERSON] у відзиві на позов позовні вимоги не визнає, з огляду на те, що обов'язок щодо сплати орендної плати мав би виникнути у неї із 25.06.2015 року, згідно Рішення сорок п'ятої сесії Дунаєвецької міської ради шостого скликання №25-45/2015р. від 24.04.2015 року, пунктом 3 якого [PERSON] зобов'язано у двомісячний термін укласти договір оренди земельної ділянки та здійснити його державну реєстрацію, а тому вважає, що розрахунок збитків мав би охоплювати період починаючи із зазначеної дати. 6. Договір оренди між сторонами не був укладений саме в результаті бездіяльності самої міської ради щодо небажання привести власне ухвалене рішення у відповідність до вимог закону. Тому, на думку відповідача, прокурором безпідставно заявлено до стягнення збитки за період 01.01.2014 року по 24.06.2015 року. 7. Відповідачем подано зустрічний позов про визнання незаконними рішення тридцять дев'ятої сесії Дунаєвецької міської ради шостого скликання №16-39/2014 р. від 07 травня 2014 року, рішення сорок п'ятої сесії Дунаєвецької міської ради шостого скликання №25-45/2015 р. від 24 квітня 2015 року "Про передачу в оренду земельних ділянок" та рішення двадцять дев'ятої сесії Дунаєвецької міської ради сьомого скликання №28-29/2017р. від 17 листопада 2017 року, який судом прийнято до розгляду із первісним позовом. 8. В обґрунтування позовних вимог позивач за зустрічним позовом зазначає, що Рішенням сорок п'ятої сесії шостого скликання Дунаєвецької міської ради № 25-45/2015р. від 24.04.2015 року [PERSON] передано в оренду земельну ділянку кадастровий номер 6821810100:01:142:0047 площею 0.2068 га за адресою м.Дунаївці, вул. Горького, 15 за рахунок земель запасу для обслуговування зазначеної столярної майстерні. У відповідності до Класифікації видів цільового призначення земель, яка затверджена наказам Державного комітету України із земельних ресурсів за № 548 від 23.07.2010 року та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 1.11.2010 року за № 1011/18306, орендована земельна ділянка відноситься до земель громадської забудови (код 03 секції В). У зазначеному рішенні невірно визначений вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель, а саме для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що відповідає класифікації за кодом 03.07. 9.У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до відповідача із вимогою внести на розгляд чергової сесії Дунаєвецької міської ради питання щодо внесення змін до Рішення сорок п'ятої сесії шостого скликання Дунаєвецької міської ради № 25-45/2015 р. від 24.04.2015 року про передачу в оренду [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 6821810100:01:142:0047 площею 0.2068 га за адресою м.Дунаївці вул.Горького, 15 за рахунок земель запасу для обслуговування столярної майстерні, із визначенням виду використання земельної ділянки: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, що відповідає коду 03.15, замість виду використання земельної ділянки для обслуговування будівель торгівлі (код 03.07), що міститься у рішенні. Не правильне визначення виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель, перешкоджає [PERSON] укласти відповідний договір оренди земельної ділянки, через покладення на неї не передбаченого законом обов'язку сплати орендної плати за використання земельної ділянки для обслуговування об'єкту торгівлі, яким столярна майстерня, що на ній розташована таким не являється, а власнику земельної ділянки Дунаєвецькій міській раді отримувати орендну плату у визначеному законом розмірі. Рішенням двадцять дев'ятої сесії Дунаєвецької міської ради № 28-29/2017р. від 17.11.2017 року у задоволенні заяви [PERSON] по суті було відмовлено, із посиланням на те, що рішення міської ради № 25-45/2015р. від 24.04.2015 року щодо надання [PERSON] земельної ділянки площею 0.2068 га в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для обслуговування столярної майстерні) у м.Дунаївці по вул.Горького, 15, приймалось на підставі заяви [PERSON] згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, який був розроблений ТОВ ЕКФ «[PERSON] справа» та погоджено начальником відділу Держземагенства у Дунаєвецькому районі Хмельницької області. 10. Прокурор та позивач вважають зустрічні вимоги безпідставними, з огляду на те, що спірні рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства та в межах компетенції міської ради. Однак, представник Дунаєвецької міської ради [PERSON] у судовому засіданні вказала, що нарахування суми збитків, які підлягають стягненню з [PERSON], були проведенні невірно, оскільки підлягають стягненню кошти за період з липня 2015 року, і, крім того суму необхідно рахувати за іншим коефіцієнтом, як за ділянку призначену для обслуговування столярного цеху. 11. Прокурор та представник позивач у судових засіданнях наполягають на задоволенні первісного позову. Проти зустрічного позову заперечують, просять відмовити у його задоволенні. Представники відповідача за первісним позовом проти позову прокурора заперечують. Просять відмовити у його задоволенні. Наполягають на задоволенні зустрічного позову. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 12. [PERSON] є власником столярної майстерні загальною площею 152.3 кв. м, що знаходиться за адресою м.Дунаївці вул.Горького, 15, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6110265 від 31.12.2004 року. Згідно договору купівлі-продажу частини комплексу від 22.12.2004 року продавець - Дунаєвецький комбінат комунальних підприємств продав, а покупець - [PERSON] купила 3/25 частини комплексу що знаходиться в м.Дунаївці по вулГорького, 15, а саме столярна майстерня загальною площею 152,3 м кв. 13. Рішенням вісімнадцятої сесії п'ятого скликання Дунаєвецької міської ради № 28-18/2008р. від 15.07.2008 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі в оренду - земельної ділянки для комерційного використання (для іншої комерційної діяльності (обслуговування столярного цеху) площею 0,0687 га за рахунок земель резервних територій м.Дунаївці по вул. Горького, 15. 14. Рішенням восьмої сесії VI скликання Дунаєвецької міської ради № 31-8/2011р. від 12.07.2011 року розглянуто заяву ФОП [PERSON] про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2068 га для обслуговування столярної майстерні в м.Дунаївці по вул.Горького, 15 відкладено до вирішення питання демонтажу та перенесення піднавісу. 15. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.08.2012 року у справі №20/5025/643/12 у позові Комунального підприємства «Міськводоканал» Дунаєвецької міської ради до фізичної-особи підприємця [PERSON] про примусове звільнення території піднавісу відмовлено. 16. В період 2008-2009 роки відповідач за первісним позовом неодноразово зверталась до Дунаєвецької міської ради із заявами про необхідність укладення договору оренди земельної ділянки по вул. Горького, 15 (заяви від 08.10.2008 року, 16.12.2008 року, 30.01.2009 року, 25.03.2009 року). 17.\~ Рішенням\~39\~сесії шостого\~скликання Дунаєвецької\~міської ради\~№ 16-39/2014\~р.\~від 07.05.2014\~року [PERSON]\~надано дозвіл\~на виготовлення\~проекту землеустрою\~щодо відведення\~земельної ділянки\~площею 0,2068\~га для\~надання в\~оренду для\~будівництва та\~обслуговування будівель\~торгівлі (для\~обслуговування столярної\~майстерні)\~за рахунок\~земель запасу\~м.Дунаївці\~по вул.\~Горького,\~15. 18. Начальником відділу містобудування та архітектури Дунаєвецької районної державної адміністрації надано висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №1 від 12.02.2015 року, у якому зазначено, що враховуючи відсутність у м.Дунаївці плану зонування або детального плану території проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, в оренду, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за адресою: м.Дунаївці вул.Горького, 15 не відповідає вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 19. У листі Дунаєвецької міської ради №04-02/135 від 24.02.2015 року, адресованому ТОВ ЕКФ «[PERSON] справа» (розробник проекту землеустрою земельної ділянки), зазначалось, що станом на лютий 2015 року план зонування та детальний план території м.Дунаївці знаходиться в стадії розроблення, тому надати їх розробнику проекту землеустрою немає можливості. Разом із тим, наголошувалось, що згідно ч.2 ст.186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури у разі розташування на земельній ділянці об'єкта будівництва або планується розташування такого об'єкта. Земельна ділянка, яка відводиться гр. [PERSON] буде надана для обслуговування існуючого приміщення столярної майстерні. 20. Листом від 26.05.2015 року №02-17/357 Дунаєвецька міська рада відмовила [PERSON] у задоволенні заяви про зміну цільового призначення вказаної вище земельної ділянки в землі промисловості. 21. Рішенням сорок п'ятої сесії шостого скликання Дунаєвецької міської ради № 25-45/2015 року від 24.04.2015 року [PERSON] передано в оренду земельну ділянку, кадастровий номер 6821810100:01:142:0047, площею 0,2068 га за адресою м.Дунаївці вул.Горького, 15 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для обслуговування столярної майстерні) за рахунок земель запасу. 22. У відповідності до Класифікації видів цільового призначення земель, яка затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів за №548 від 23.07.2010 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 1.11.2010 року за №1011/18306, орендована земельна ділянка відноситься до земель громадської забудови (код 03 секції В). 23. Столярний цех для обслуговування якого надано в оренду вказану земельну ділянку не відноситься до об'єктів торгівлі. Згідно витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витягу із реєстру платників єдиного податку, ні [PERSON] як фізична особа-підприємець, ні [PERSON]М, як її представник за дорученням по використанню належного їй майна, у тому числі столярної майстерні, не здійснюють такий вид підприємницької діяльності як торгівля. 24. У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до Дунаєвецької міської ради із вимогою внести на розгляд чергової сесії Дунаєвецької міської ради питання щодо внесення змін до Рішення сорок п'ятої сесії шостого скликання Дунаєвецької міської ради №25-45/2015р. від 24.04.2015 року про передачу в оренду [PERSON] земельної ділянки, кадастровий номер 6821810100:01:142:0047, площею 0,2068 га за адресою м.Дунаївці вул.Горького, 15 за рахунок земель запасу для обслуговування столярної майстерні, із визначенням виду використання земельної ділянки: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, що відповідає коду 03.15, замість виду використання земельної ділянки - для обслуговування будівель торгівлі ( код 03.07), що міститься у рішенні. 25. Рішенням двадцять дев'ятої сесії Дунаєвецької міської ради №28-29/2017р. від 17.11.2017 року у задоволенні заяви [PERSON] по суті відмовлено, із посиланням на те, що рішення міської ради №25-45/2015р. від 24.04.2015 року щодо надання [PERSON] земельної ділянки площею 0,2068 га в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для обслуговування столярної майстерні) у м.Дунаївці по вул.Горького, 15, приймалось на підставі заяви [PERSON] згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що розроблений ТОВ ЕКФ «[PERSON] справа» та погоджено начальником відділу Держземагенства у Дунаєвецькому районі Хмельницької області. 26. 15.01.2018 року та 14.09.2018 року комісією у складі [PERSON], депутата міської [PERSON] [PERSON], робітників [PERSON] та [PERSON] складено акти про те, що [PERSON] для організації виробництва столярного цеху використовується земельна ділянка площею 237,8 м кв на якій розташована столярна майстерня. Решта земельної ділянки заросла чагарниками. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорювання прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. 27.\~Відповідно до\~ст.120\~Земельного кодексу\~України (далі\~ЗК) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. 28. Статтею 124 ЗК України визначено порядок передачі земельних ділянок в оренду. Так,\~згідно ч.1\~даної статті передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними\~статтею 122\~цього Кодексу,\~чи договору\~купівлі-продажу\~права оренди\~земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. 29. Статтею 156 ЗК України встановлено\~підстави відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки; е) використання земельних ділянок для потреб нафтогазової галузі. 30.\~Згідно ст.157\~ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. 31. Статтею 22 ЦК України встановлено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. 32. Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. 33. Відповідно до п.п.6.3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284 відшкодуванню підлягають: інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані *). *) Неодержаний дохід - це дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян. 34. При вирішенні первісного позову судом до уваги приймається таке. З огляду на положення статті 22 ЦК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Дана позиція неодноразово була підтверджена в постановах Верховного Суду України та Верховного Суду, зокрема у справі №918/216/17 (постанова від 12.03.2018р.). 35. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо). Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. 36. При цьому, саме на позивача покладено обов'язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язання та шкодою. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у постановах від 04.09.2018 року по справі № 923/1315/16, від 03.08.2018 року № 923/700/17. 37. Відповідно до ст.614 ЦК України особа є невинуватою, якщо доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Отже, виходячи з положення цієї статті можна визначити вину як невжиття особою всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання, але це фактично при договірних відносинах. Якщо ж вести мову про деліктні правовідносини, то в теорії її визначають таким чином: Вина - це психічне ставлення заподіювача шкоди до своєї протиправної поведінки та її негативних наслідків у формі умислу та необережності. 38. Умисел як форма вини включає елемент усвідомлення та наміру (діяння особи вважаються такими, що вчинені з умислом, якщо вона усвідомлювала протиправність своєї поведінки та бажала або свідомо допускала настання шкоди (збитків). Вина у формі необережності має місце за відсутності у особи наміру вчинити протиправне діяння та завдати шкоди або сприяти завданню шкоди. 39. Ні умислу, ні необережності у відповідача щодо неотримання позивачем якихось доходів немає. При цьому відсутня будь-яка протиправна поведінка, оскільки відповідач [PERSON] як особисто, так і через свого повноважного представника [PERSON] неодноразово впродовж 2008-2009 роки зверталась до Дунаєвецької міської ради із відповідними пропозиціями щодо укладення договору оренди. Однак такий договір не був укладений через зволікання міської ради щодо цього. Крім того, в ході вирішення справи встановлено відсутність наміру відповідача завдати шкоди. 40. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб'єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується. 41. При цьому пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення (постанови Верховного Суду України від 14.06.2017 року у справі № 923/2075/15, від 09.12.2014 року у справі № 5023/4983/12 ). 42. За змістом вказаних приписів\~ЦК України\~та\~ЗК України\~відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. 43. Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1\~статті 1166 ЦК України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов'язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (ч.2\~статті 1166 ЦК України). 44. \~За змістом приписів глав 82 і 83\~ЦК України\~для деліктних зобов'язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондиційних\~- приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов'язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов'язаннях. Натомість, для кондиційних зобов'язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. 45. Перехід прав на земельну ділянку, пов'язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у\~ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч.2\~ст.120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (п.«е» ч.1\~ст.141 ЗК України). 46. Частина перша\~ст.93 ЗК України\~встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату (п.«в» ч.1 ст.96 ЗК України). 47.\~Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України). 48.\~За змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи ч.2\~ст.120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані. 49.Аналогічна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №629/4628/16-ц. 50. З урахуванням вимог вищевикладеного законодавства, правових позицій Верховного Суду, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог до [PERSON] про стягнення 59 247,60 грн. збитків за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів. Дані вимоги не підтверджені належними доказами, оскільки ні прокурор, ні позивач не довели ні умислу, ні необережності у відповідача щодо неотримання позивачем доходів. Крім того, не доведено факту протиправної поведінки відповідача та прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язання та шкодою. 51. Судом звертається увага на те, що визначення Дунаєвецькою міською радою виду використання земельної ділянки - для обслуговування будівель торгівлі, що не узгоджується із видом реєстрації підприємницької діяльності та її фактичним здійсненням відповідачем за первісним позовом позбавляє можливості суд провести оцінку заявленої до стягнення суми збитків. 2. При розгляді справи прокурор та позивач не надали жодних доказів щодо правових підстав використання земельної ділянки попереднім власником, оскільки в силу ч.2\~ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. 53. При розгляді справи ні позивач, ні прокурор не спростували докази відповідача за первісним позовом, що ним використовується лише земельна ділянка площею 237,8 м кв (акти від 15.012018 року.та 14.09.2018 року). 54. Судом також враховується правова позиція Верховного Суду викладена в ухвалі від 19.07.2018 року у справі справа №822/1169/17, згідно якої прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу. 55. Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий відсутність такого органу. 56. Захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. 57. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року). 58. Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі Ф.В. проти Франції (F.W. v. France) від 31.03.2005 року, заява 61517/00, п. 27). 59. Пункт 3 ч.1 ст.131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України). 60. Свідок [PERSON] пояснив суду, що перебуває на посаді начальника відділу архітектури Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, і вказав, що земельна ділянка не могла бути надана [PERSON]А.з цільовичм призначенням для обслуговування будівель торгівлі, оскільки не відповідає виду дяльності, яка проводиться на вказаній ділянці, крім того цільове призначення земельної ділянки можна було безперешкодно змінити до 2015 року, тобто на момент, коли [PERSON] неодноразово зверталась з відповідними заявами. 61. Свідок [PERSON] вказав, що працює завідуючим юридичного відділу Дунаєвецької районної державної адміністрації, і пояснив суду, що нарахування збитків за користування [PERSON] були проведені невірно, оскільки мали вираховуватись за фактичний час користування земельною ділянкою, а не з моменту її виділення рішенням сесії, тобто приблизно з середини 2015 року і, крім того, за іншими коефіцієнтами. 62. Представник Дунаєвецької міської ради Хмельницької області [PERSON] вказала, що з показами свідків зпогоджується. 63. За таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог за первісним позовом, тому у їх задоволенні необхідно відмовити. 64. Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. 65. За статтею 2 Земельного кодексу України земельними відносинами є суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, суб'єктами в яких виступають громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об'єктами - землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні паї (частки). 66. Відповідно до ч.3 ст.140, ч.1 ст.144 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. 67. Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної [PERSON] і [PERSON] Міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції (ч.3 ст.24 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні). 68. Частиною 1 ст.21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси. 69. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч.10 ст.59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні). 70. Підставами для визнання акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. 71. Рішенням Дунаєвецької міської ради шостого скликання тридцять дев'ятої сесії №16-39/2014р. від 07.05.2014 року, фізичній особі-підприємцю [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2068 га для надання в оренду для будівництва та обслуговування об'єктів торгівлі (для обслуговування столярної майстерні) за рахунок земель запасу м. Дунаївці по вул. Горького, 15. 72. У відповідності до Класифікації видів цільового призначення земель, яка затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів за №548 від 23.07.2010 року та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 01.11.2010 року за №1011/18306, орендована земельна ділянка відноситься до земель громадської забудови (код 03 секції В). 73. Разом із тим, у зазначеному рішенні невірно визначений вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель, а саме - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що відповідає класифікації за кодом 03.07. 74. Вказане стало підставою для прийняття оспорюваного за зустрічним позовом рішення сорок п'ятої сесії шостого скликання Дунаєвецької міської ради №25-45/2015р. від 24.04.2015р., яким [PERSON] передано в оренду земельну ділянку кадастровий номер 6821810100:01:142:0047 площею 0,2068 га за адресою м.Дунаївці вул.Горького, 15 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для обслуговування столярної майстерні) за рахунок земель запасу. 75. Столярний цех для обслуговування якого надано в оренду вказану земельну ділянку не відноситься до об'єктів торгівлі. 76. Згідно витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витягу із реєстру платників єдиного податку, ні [PERSON] як фізична особа-підприємець, ні [PERSON]М, як її представник за дорученням по використанню належного їй майна, у тому числі столярної майстерні, не здійснюють такий вид підприємницької діяльності як торгівля. 77. Намагаючись привести у відповідність до вимог чинного законодавства вид використання земельної ділянки, позивач за зустрічним позовом звернувся до Дунаєвецької міської ради у вересні 2017 року із клопотанням про визначення виду земельної ділянки кадастровий номер 6821810100:01:142:0047 площею 0,2068 га за адресою м.Дунаївці вул.Горького, 15 у відповідності до Класифікації видів цільового призначення земель, яка затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів за №548 від 23.07.2010 року 75. Рішенням двадцять дев'ятої сесії Дунаєвецької міської ради №28-29/2017р. від 17.11.2017 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] щодо внесення змін у Рішення сорок п'ятої сесії шостого скликання Дунаєвецької міської ради № 25-45/2015 року від 24.04.2015 року про передачу в оренду [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 6821810100:01:142:0047 площею 0.2068 га за адресою м. Дунаївці, вул. Горького, 15 за рахунок земель запасу для обслуговування столярної майстерні, із визначенням виду використання земельної ділянки: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, що відповідає коду 03.15. 78. В силу ст.20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної [PERSON] Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. 79.\~Зміна цільового\~призначення земельних\~ділянок приватної\~власності здійснюється\~за ініціативою\~власників земельних\~ділянок. Зміна\~цільового призначення\~земельних ділянок\~приватної власності\~провадиться: щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою (ч.3 даної статті). 80. Пунктом «а» ч.1 ст.21 ЗК України встановлено, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної [PERSON] Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. 81. Суд також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, зокрема, на рішення від 24.06.2003 року у справі «Стретч проти Сполученого Королівства». 82. Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 року «Стретч проти Сполученого Королівства» майном, у значенні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. Даним рішенням суду з прав людини встановлено, що, оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції». 83. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог за зустрічним позовом, узгодженість їх із вимогами законодавства, тому він підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. 82. У зв'язку із відмовою у задоволенні первісного позову судові витрати за ним покладаються на позивача - Першого заступника керівника Кам'янець-Подільської місцевої прокуратури. 83. У зв'язку із задоволенням зустрічного позову судові витрати у виді судового збору, які були понесені позивачем за зустрічним позовом [PERSON], слід стягнути з відповідача - Дунаєвецької міської ради Хмельницької області.

Outcome: approved