Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Млинівського районного суду Рівненської області з заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заява обґрунтована тим, що [INFO] в с.Пісників, Млинівського району Рівненської області померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) в КСП «Борбинське» та житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] . Заявник зазначає, що вона на момент смерті матері проживала разом з нею та фактично прийняла спадщину по заповіту та по закону, проте, звернувшись до приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу Рідченко О.Й. із документами для оформлення права на спадщину після смерті її матері, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із ненаданням доказів спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник - адвокат Драган В.П. заяву підтримали, просили суд встановити факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Заінтересована особа - представник Острожецької сільської ради Млинівського району Рівненської області в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, просить повністю задоволити заяву [PERSON] (а.с.20) Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку заявника та пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили той факт, що [PERSON] з 1994 року по 2004 роки проживала в с.Посників, Млинівського району Рівненської області в будинку своєї дочки [PERSON] , де і померла, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав: копією паспорта серії [NUMBER] виданого Млинівським РВ УМВС України в Рівненській області 01 березня 1999 року підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з [INFO] року. (а.с.5) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Уїздецькою сільською радою Млинівського району Рівненської області 22 липня 1968 року, [PERSON] народилася [INFO] , батьками її являються [PERSON] та [PERSON] . (а.с.7) Як свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане Довгошиївською сільською радою Млинівського району Рівненської області 04 травня 1988 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюбу [INFO] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . (а.с.6) Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим Уїздецькою сільською радою Млинівського району Рівненської області 21 березня 2004 року підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] в с.Пісників, Млинівського району Рівненської області. (а.с.8) Копією заповіту від 27 травня 1999 року, посвідченого секретарем Уїздецької сільської ради Король Н.Л., підтверджується, що [PERSON] , на випадок своєї смерті, заповіла усе своє майно [PERSON] . (а.с.10) У відповідності до копії довідки №114 від 10 лютого 2020 року, виданої Млинівською селищною радою Рівненської області, [PERSON] на момент смерті проживала без реєстрації в господарстві за адресою: [ADDRESS] , біля дочки [PERSON] . (а.с.14) Як вбачається з копії довідки №183 виданої Острожецькою сільською радою Млинівського району Рівненської області 10 лютого 2020 року, [PERSON] на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживала в с.Посників біля дочки [PERSON] . (а.с.15) Згідно постанови приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу №76/02-14 від 18 лютого 2020 року Рідченко О.Й. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) в КСП «Борбинське», Млинівського району Рівненської області, що належав її матері [PERSON] . (а.с.11) Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Статтею 293 ЦПК України, визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також, передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником [PERSON] - спадкоємцем [PERSON] , права на отримання спадщини. Отже, з огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги всі обставини справи, докази надані заявником, суд приходить до висновку щодо задоволення заяви. На підставі наведеного,

Outcome: approved