Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що вона [PERSON], являється єврейкою за національністю, внести зміни до актового запису та видати свідоцтво про народження. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що бажає відновити свою дійсну національність. Її мати [PERSON], народилася 22 жовтня 1925 року в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області. У зв'язку з укладенням шлюбу мати змінила прізвище на «Хмарук». Вона народилася 01 січня 1957 року, про що в Книзі реєстрації актів громадянського стану зроблено відповідний актовий запис № 4 та в ньому вказано національність її батьків: мати українка, батько українець. 29 січня 1978 року вона вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище. 14 травня 1980 року вона народила доньку [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 48, та в якому національність батьків вказано як українці. Проте фактично вона за національністю по лінії матері є єврейкою. При цьому заявник посилається, на те, що збереглося свідоцтво про народження її дядька [PERSON] Феодосієвича, який є рідним братом її матері, яке дубльовано мовою ідіш, так як за радянськими законами свідоцтво про народження видавалося мовою національної належності особи та російською мовою. Проте в її родині поважали своє походження, проте не афішували дотримання єврейських релігійних обрядів, так в радянські часи, а особливо у воєнний період та після війни євреї були обмежені у правах, та заради майбутнього своїх дітей не афішували свого походження. Її бабка [PERSON], приховуючи своє походження у роки війни, допомагала євреям Піщанки уникнути розстрілів та переховувала їх. Бабуся [PERSON] розповідала, що її батьки родом з Польщі, проте в архівах Піщанки, Вінниці, Києва не збереглося жодних даних про це. В їхній сімї жінок називали єврейськими іменами Мариня, Ханна ([PERSON]), Штефа, готували страви єврейської кухні, дотримувалися єврейських традицій, в щоденному вжитку крім російської і української вживали ідиш, молилися на івриті. На підставі викладеного просить суд задовольнити її вимоги. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, так як встановлення факту належності її до єврейської національності має для заявника та його сім'ї велике значення, для впорядкування документів та реалізації своїх особистих прав. Представник заінтересованої особи, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області, в судове засідання не зявився, проте надіслав на адресу суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, заявлені вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Свідок [PERSON] суду повідомила, що їй відомо, що мати заявниці була єврейкою, про що особисто їй неодноразово повідомляла. Проте не афішували дотримання єврейських релігійних обрядів, так в радянські часи, а особливо у воєнний період та після війни євреї були обмежені у правах, та заради майбутнього своїх дітей не афішували свого походження. Однак в родині поважали своє походження,дотримувалися релігійних свят євреїв, їх традицій. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та подані докази, приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що заявник по справі [PERSON] народилася 01 січня 1957 року в смт. Піщанка Вінницької області. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії ІІ-БК № 270098 заявник стала іменуватися прізвищем «Бабіченко» після реєстрації 29 січня 1978 року шлюбу з [PERSON], змінивши своє дошлюбне прізвище «Хмарук». Відповідно до свідоцтва про народження заявник [PERSON] серії І-АМ № 378293, її батьком записано [PERSON] та вказано його національність «українець», а матірю вказано [PERSON] та вказано її національність «українка», що відповідає також даним, зазначеним в записі акта про народження № 4 від 18 січня № 4 [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ЯР № 394225 мати заявник [PERSON] стала іменуватися прізвищем «Хмарук» після реєстрації 07 листопада 1943 року шлюбу з [PERSON], змінивши своє прізвище «Веретільник» на «Хмарук». Відповідно до посвідки про народження № 1015786 батьками [PERSON] Феодосієвича, [INFO], вказано [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до посвідки про народження № 1150379 батьками [PERSON], [INFO], вказано [PERSON] та [PERSON], графи національність дана посвідка не містить проте її бланк дубльовано двома мовами: російською мовою та мовою ідиш. З листа Відділу ДРАЦС РС Піщанського РУЮ від 05 червня 2015 року № 14-3.1-05-06-85 наданого на звернення [PERSON] про внесення змін до актового запису про народження № 4 від 18 січня 1957 року, складеного на [PERSON], повідомляється, що змінити в графі національність матері з «українка» на «єврейка» відділ ДРАЦС не має підставі, оскільки Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 02 вересня 1993 року не передбачається внесення до паспорту відомостей щодо національності, а тому немає підстав для внесення виправлень. Відповідно до листа Відділу ДРАЦС РС Піщанського РУЮ від 23 червня 2015 року № 408 -3.1-04-39 стало відомо,що реєстрації народження [PERSON], 11 серпня 1939 року в архіві відділу перевіркою не виявлено, а книги державної реєстрації народжень за 1939 рік по смт. Піщанка не збереглися. Також повідомляється, що книги державної реєстрації народжень за 1925 рік, в зв'язку з завершенням терміну зберігання були передані в Державний архів Вінницької області в 2006 році. З відповіді Державного архіву Вінницької області від 03 липня 2015 року № 07-2104/7 наданої на запит суд, вбачається, що у книзі актових записів про народження громадян по смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області за 1925 рік, які збереглися частково (актові записи з № 188 по № 273 - відсутні), актового запису про народження [PERSON] немає. У відповіді Державного архіву Вінницької області від 03 липня 2015 року № 07-2104/7 наданої на запит суд, повідомляється, що книги актових записів про народження громадян по смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області за 1939 рік, в архів на зберігання не надходили, у зв'язку з чим немає можливості видати довідку про народження [PERSON]. Проте як стверджує заявник вона має єврейське походження, так як свідоцтво про народження брата її матері [PERSON] видано мовою ідіш, а оскільки у євреїв національність передається по жіночій лінії, її мама [PERSON] як рідна сестра [PERSON] є єврейкою, а відповідно до Єврейської національність належить також заявник. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справ не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 1 ст. 235 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності. В статті 1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995 р. ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» від 09.12.1997 року, встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід'ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Відповідно до ст. 3 Конвенції кожна особа, яка належить до національної меншини , має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про національні меншини в України» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в України» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Частиною 1 ст. 300 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на індивідуальність, має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадського стану» № 12 від 07.07.1995 року, питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. На підставі Указу Президента України №70/99 від 27 січня 1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачаються настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових прав в залежності від національності особи. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що оскільки, юридичний факт породжує для заявника правові наслідки та для реалізації заявником права на вибір національності, то є правові підстави, згідно ст.ст. 256-258 ЦПК України, для задоволення заяви про встановлення факту належності заявника до єврейської національності. Відмовляючи в задоволенні вимог заявника про внесення змін до актового запису про народження запису акта про народження № 4 від 18 січня 1957 року на імя [PERSON] шляхом зазначення її національності як «єврейки», суд керується тим, що на момент реєстрації народження заявника [PERSON], даний актовий запис цивільного стану складався на бланку, який виготовлено за єдиним зразком та на якому усі графи заповнювались вичерпними відомостями, графа національність для дитини в даному актовому записі - відсутня. Що ж стосується вимоги заявника про видачу свідоцтва про народження суд виходить з наступного. Відповідно до Роз'яснення Міністерства юстиції України від 04 серпня 2011 року «Про порядок видачі документів про державну реєстрацію актів цивільного стану», повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, оригінал якого було вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено, та повторна видача свідоцтва у разі внесення змін до актового запису чи його поновлення здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичними представництвами і консульськими установами України на підставі актового запису цивільного стану за заявою особи, щодо якої складено запис, батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, представника закладу охорони здоров'я, навчального або іншого дитячого закладу, де постійно перебуває дитина, органу опіки та піклування. Крім того, відповідно до частини третьої статті 9 та частини першої статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" Постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2010 р. N 1025, затверджено зразки актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану, в тому числі зразок свідоцтва про народження, з якого вбачається, що даних про національність ні дитини, ні осіб, які записані її батьками, воно не містить. А тому, на підставі викладеного, враховуючи, що суд не знайшов підставі для внесення змін до актового запису про народження заявника, та враховуючи, що бланк повторного свідоцтва про народження не буде містити даних про національність, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Outcome: approved