Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

[PERSON] пред`явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 15 січня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жидачівського районного управління юстиції у Львівській області. Також просила стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією. В обґрунтування своїх вимог позивач послається на те, що 15 січня 2015 року між нею і відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого мають дочку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подружні відносини між ними припинилися, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що подальше його збереження є неможливим. На даний час їхня спільна дитина проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. З моменту припинення шлюбних відносин відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням дочки не займається, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Оскільки між ними не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини, позивач змушена звернутись до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити, покликаючись на викладені в ньому мотиви. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився без поважних причин, хоча про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом оголошення на офіційному сайті суду. Оскільки від нього не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи та не повідомлено суд про причини неявки, а позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони 15 січня 2015 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жидачівського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( арк. справи 19). [INFO] в сторін народилась дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії (арк. справи 5). Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідженими в судовому засіданні обставинами справи, встановлено, що розлад у сім`ї є стійким, сторони спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Щодо позовної вимоги позивача [PERSON] про стягнення із відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дочки, то суд виходить з такого. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач є працездатним і може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, принаймні іншого відповідачем не доведено. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст. 188 СК України, не встановлено. Аліменти повинні бути стягнуті в твердій грошовій сумі, тобто у спосіб, обраний позивачем. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Разом із тим, у ч. 2 ст. 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, за час спільного проживання у сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з мамою та перебуваює на її утриманні. Відповідач дитиною не цікавиться, коштів на її утримання не надає, хоча в силу закону зобов`язаний це робити. Суд приходить до переконання, що саме вказаний позивачем розмір аліментів зможе забезпечити належний гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток дитини, відповідачем у свою чергу не подано суду жодних доказів для спростування вимог позивача. На підставі наведеного, врахувавши розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також те, що обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття покладений на обох батьків, суд приходить до висновку, що позов є підставним і обґрунтованим та з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі заявлених позовних вимог, а саме у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. з індексацією відповідно до закону, що буде відповідати інтересам дитини, та не порушуватиме права кожного з сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved