Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

До суду надійшов позов Зачепилівського РЦЗ до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. В обґрунтування позову Зачепилівський РЦЗ зазначає, що 19.06.2015 року [PERSON] звернувся до Зачепилівського районного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, де був зареєстрований як такий, що шукає роботу з відкриттям персональної картки № 202415061900001. За заявою відповідача наказом Зачепилівського районного центру зайнятості від 19.06.2015 року № НТ 150619 з 19.06.2015 року йому було надано статус безробітного, відповідно до п.1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення». Наказом Зачепилівського районного центру зайнятості від 26.06.2015 року № НТ 150626 [PERSON] призначена допомога по безробіттю у відповідності до п.п.1,3,4 ст. 22, п.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.2.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики № 613 від 15.06.2015 року. Наказом Зачепилівського районного центру зайнятості № НТ 150301 від 01.03.2016 року [PERSON] був знятий з обліку у зв»язку з поданням ним особисто письмової заяви про відмову від послуг державної служби зайнятості. Згідно з ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», передбачено: застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення внаслідок умисного невиконання особою своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Зачепилівським районним центром зайнятості була проведена перевірка обґрунтованості виплат матеріального забезпечення [PERSON], за результатами якої було встановлено, що останній в період перебування на обліку як безробітний, був зарахований до ДПТЗ «Дніпровського центру професійно-технічної освіти» з 01.09.2015 року згідно наказу № 20»3-УДЗ» від 31.08.2015 року та отримав стипендію в сумі 1866 грн. за період з 01.09.2015 року по 29.02.2016 року. Наказом директора Зачепилівського районного центру зайнятості № 47 від 18.03.2016 року прийнято рішення про повернення коштів, виплачених [PERSON] як допомогу по безробіттю, в сумі 15\~966,20 грн. та направлено лист-претензію з пропозицією повернути грошові кошти в 15 денний термін з дня отримання листа. 19.04.2016 року відповідачем було частково відшкодовано кошти в сумі 1852,97 грн., залишок в розмірі 14\~113,23 грн. на даний час не відшкодовано. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на їх користь майнову шкоду в розмірі 14\~113,23 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1378 грн., а всього стягнути 15\~491,23 грн. Від директора Зачепилівського районного центру зайнятості [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій він вказав, що не заперечує проти позову Зачепилівського РЦЗ. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи без їх участі, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідача за його зверненням було зареєстровано позивачем як особу, що шукає роботу з відкриттям персональної картки № 202415061900001. На підставі заяви відповідача від 19.06.2015 р. наказом директора Зачепилівського районного центру зайнятості, відповідачу був наданий статус безробітного з 19.06.2015 р. з призначенням допомоги по безробіттю відповідно до п.п. 1,3,4 ст. 22, п.12 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 р. № 307,терміном з 26.06.2015 р. по 19.06.2016 р. Згідно з ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення внаслідок умисного невиконання особою своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 р.передбачено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до п. 2 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики, Державної податкової адміністрації України № 60/62 від 13.02.2009 p., Постановою правління Пенсійного Фонду України 13.02.2009 р. № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 р. за № 232/16248 (далі Порядок № 60/62), розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час реєстрації та протягом перебування на обліку як безробітної. На виконання вимог Порядку № 60/62 Зачепилівським районним центром зайнятості була проведена перевірка обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідачу, якою було встановлено, що останній, в період перебування на обліку як безробітний, був зарахований до ДПТЗ «Дніпровського центру професійно-технічної освіти» з 01.09.2015 року згідно наказу № 20»3-УДЗ» від 31.08.2015 року та отримав стипендію в сумі 1866 грн. за період з 01.09.2015 року по 29.02.2016 року. За вказаними обставинами було складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 26 від 17.03.2016 р., на підставі чого був виданий наказ від 18.03.2016. № 478 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю у розмірі 15 966,20 грн. за період з 01.09.2015 р. по 29.06.2016 р. Згідно з п. 7 Порядку № 60/62 зазначений наказ разом з листом-претензією від 18.03.2016 р. № 360 направлений відповідачу рекомендованим листом з пропозицією повернути кошти протягом 15 днів з дня отримання претензії у добровільному порядку. 19.04.2016 року відповідачем частково відшкодовано кошти в сумі 1852,97 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про зайнятість населення» кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом участі в загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття. Відповідно ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7, ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття, зокрема право на допомогу по безробіттю, мають застраховані особи в разі настання страхового випадку (відсутності або втрати роботи, заробітку). Проте згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Тобто така категорія осіб не вважається безробітними та не має права на отримання допомоги по безробіттю. Згідно п. 4 ч. 2, ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку якбезробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п.п. 1 п. 37 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198, п.п. 2 п. 1 глави V «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15 червня 2015 року №613 реєстрація безробітного та виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів (зокрема документів, що містять неправдиві відомості). Разом з тим згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно діючого на час виникнення спірних відносин «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», затвердженим Міністерством праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року №307 (п. 6.14) якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Судом встановлено, що до теперішнього часу в результаті умисного невиконання [PERSON] своїх зобовязань та зловживання ними кошти службі зайнятості не повернуті, чим позивачу завдана суттєва майнова шкода, тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення коштів, як безпідставно набутих внаслідок недобросовісності набувача, оскільки вони є законними та обґрунтованими, доведеними належними доказами. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог. На підставі ст. 124 Конституції України, ст.ст.36,39 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття",ст. 1166 Цивільного кодексу України, ст. ст.3,10,11,15,60,88,209,107,109,110,119,212-215,224 ЦПК України,суд, -

Outcome: approved