overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

В листопаді місяці 2016 року позивач звернулася до суду зазначивши, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка постійно проживала в с. Крутьки Чорнобаївського району Черкаської області та після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй спадкове майно до складу якого входить житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS], інвентаризаційною вартістю - 46864 грн. Ще за життя, а саме [INFO] року померла [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено Крутьківською сільською радою по реєстру № 129, яким заповіла позивачу все належне їй майно. Позивач, як садкоємиць за заповітом прийняла спадщину матері так, як в визначений законом шести місячний термін подала до нотаріальної контори по місту відкриття спадщини заяву про її прийняття але не може нотаріально оформити свої спадкові права в зв"язку з тим, що правоустановчі документи на наявне житло, за життя матері не виготовлялись, що і спонукало позивача звернутися до суду з даними позовними вимогами. Просить задовольнити позов та розглянути справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, позовні вимоги сільська рада визнала, про що надіслала повідомлення та просила розглянути справу в їх відсутності, тому суд проводив розгляд справи у відповідності до положень ст.197 ЦПК України, тобто без участі сторін та здійснення звукозапису . Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Диспозицією ст. ст. 1217, 1234,1235,1268,1269, 1270 ЦК України-2003 року визначено можливість спадкування майна за заповітом, порядок та строки прийняття спадщини. Право позивача на спадкування майна померлої матері стверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] Наявність спадкового майна на яке претендує позивач стверджується довідкою № 1596 від 01.11.2016 року, за підписом сільського голови, про наявність в спадкодавця на праві приватної власності житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] правоустановчі документи на який не виготовлялись, що унеможливлює позивачу здійснити нотаріально реєстрацію своїх спадкових прав на дане майно без відповідного судового рішення. Наявним в матеріалах справи свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24 березня 2016 року, підтверджено факт відкриття спадщини, не скасованим на час розгляду позову заповітом від [INFO] року, зареєстрованим в реєстрі за № 129, підтверджено право позивача, як спадкоємця за заповітом на спадкування житлового будинку, що належав спадкодавцю, а також належними і допустимими доказами по справі. Інших спадкоємців судом не встановлено, що на думку суду являється підставою для задоволення позову .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

В лютому 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 18 жовтня 1995 року в с.Чорнівка Новоселицького району померла її мати [PERSON], а 5 січня 2004 року в цьому ж селі помер її батько [PERSON] [PERSON] смерті останніх відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташоване по вул.Головній №79 с.Чорнівка Новоселицького району, що складається з житлового будинку літ.А, сараїв літ.Б.В.Г.Е, літньої кухні літ.Д. погребу ПГ, вбиральні літ.Є., колодязя №1 огорожі №2-3 Станом на 1 липня 1990 року дане господарство відносилося до категорії колгоспних дворів і в ньому проживали її батьки. Позивачка просила визнати за нею право власності на вищевказане домоволодіння, оскільки вона як спадкоємець за законом спадщину після смерті батьків прийняла своєчасно. Інших спадкоємців які мають права на обов'язкову частку в спадщині не має. Відповідачка спадщину не прийняла і не претендує на неї В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідачка позов визнала. Суд, вислухавши пояснення сторін , перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню а рішення по справі слід винести при попередньому розгляді. Судом встановлено, що після смерті батьків позивачки відкрилась спадщина на вищевказане домоволодіння. Вона як спадкоємець за законом спадщину прийняла своєчасно. Однак не може оформити право власності на домоволодіння у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів оформлених на ім'я батьків. Відповідачка позов визнала. Оскільки інших спадкоємців які мають права на обов'язкову частку в спадщині не має, то суд вважає, що права власності на спадщину слід визнати за позивачкою. На підставі ст.ст. 328, 1268, 1270. 1296 ЦК України, ст.17 Закону України "Про власність", суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

В лютому 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на ? частину домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] та яку прийняла її матір [PERSON]. Остання, не оформивши право власності на спадщину, померла [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина на все вказане домоволодіння. Спадщину після смерті матері позивачка прийняла своєчасно. Але оскільки спадкодавець не отримала при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно, позивачка не може оформити на себе право власності на домоволодіння. Просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння в порядку спадкування. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надавши суду заяви, з яких слідує, що вони позовні вимоги визнають та на спадщину не претендують. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] [INFO], відкрилася спадщина на ? частину домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS]. Спадщину після смерті прийняла його дружина [PERSON], яка померла [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина на все вказане домоволодіння. Позивачка, як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті спадкодавця прийняла своєчасно. Однак, у зв'язку із смертю спадкодавця, БТІ відмовилось зареєструвати право власності за померлою. Приймаючи до уваги, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця, відповідачі спадщину не прийняли та на спадщину не претендують, то право власності на домоволодіння слід визнати за позивачкою в порядку спадкування. На підставі ст.ст. 328, 1268, 1270 ЦК України, ст.17 Закону України "Про власність", суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

В лютому 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Несвоянської сільської ради Новоселицького району про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] в с.Несвоя Новоселицького району померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS], що складається з житлового будинку літ.А, літньої кухні літ.Б, сараю літ.В., сараю літ.Г, літньої кухні літ.Д, сараю літ.Е., навісу літ.3.,сараю літ.Ж, вбиральні літ.И, огорожі №1-3. Вона як спадкоємець за заповітом спадщину прийняла своєчасно. Інших спадкоємців які мають права на обов'язкову частку в спадщині не має. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. 22 січня 2008 року від Несвоянської сільської ради Новоселицького району до суду надійшов лист про те, що сільрада позов позивачки визнає, просить справу розглянути без участі її представника. Суд, вислухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а рішення по справі слід прийняти при попередньому розгляді справи . Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищевказане домоволодіння. Позивачка як спадкоємець за заповітом своєчасно її прийняла . Однак не може оформити право власності на домоволодіння у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів оформлених на ім'я заповідачки .Оскільки інших спадкоємців які мають права на обов'язкову частку в спадщині не має, то суд вважає, що права власності на спадщину слід визнати за позивачкою На підставі ст.ст. 328, 1268, 1270. 1296 ЦК України, ст.17 Закону України "Про власність", суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

В лютому 2010 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 15 червня 2007 року померла їх матір [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,9502 га, що розташована на території Зеленогайської сільради Новоселицького району, відповідно до державного акту на право власності серії ЯБ № 758205 від 10 липня 2006 року. Однак, в державному акті прізвище матері помилково записано «Каприйчук». Спадщину після її смерті прийняли позивачі та відповідачка, які звернулися із відповідними заяви в державну нотаріальну контору. Але із-за помилки у прізвищі матері у державному акті на землю, нотаріальна контора відмовилась видати свідоцтво на спадщину. Просили визнати факт належності їх матері державного акту на земельну ділянку серії ЯБ № 758205 від 10 липня 2006 року та за ними права власності на вказану ділянку по 1/3 частині за кожним. В судовому засіданні позивачі підтримали позов та просили задовольнити їх вимоги. Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з»явилася без поважних для суду причин. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачів1, їх представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] 15 червня 2007 року, відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,9502 га, що розташована на території Зеленогайської сільради Новоселицького району, відповідно до державного акту на право власності серії ЯБ № 758205 від 10 липня 2006 року, зареєстрований в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю під № 010 681600251. Спадщину після її смерті прийняли її діти: [PERSON] та [PERSON] та [PERSON], які в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини звернулися із відповідними заявами до Новоселицької державної нотаріальної контори. Однак, у вказаному державному акті прізвище спадкодавці помилково записано «Каприйчук», у зв'язку із чим нотаріальною конторою було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва на спадщину. Той факт, що зазначений державний акт на землю належав спадкодавці підтверджується копією її свідоцтва про смерть, довідкою Зеленогайської сільради № 1121 від 27 листопада 2009 року та іншими матеріалами справи. Приймаючи до уваги, що позивачі є спадкоємцями 1 черги за законом після смерті спадкодавця, інші діти спадкоємці спадщину не прийняли, то право власності на земельну ділянку слід визнати за позивачами в порядку спадкування. Враховуючи, що відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, то право власності на земельну ділянку необхідно визнати за позивачами по 1/3 частині з кожним. На підставі ст.ст. 328, 1267, 1268, 1270 ЦК України, ст.17 Закону України "Про власність", суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Свої вимоги мотивувала тим, що зазначена квартира належить їй на праві власності. Відповідачі, хоча і зареєстровані у вказаній квартирі, проте не проживають в ній протягом тривалого часу, не беруть участі в утриманні житла, не сплачують комунальні послуги, їх особистих речей в квартирі немає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON], відповідно до Свідоцтва від 08.02.2013 р., виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], належить квартира [ADDRESS]. Згідно Довідки ЖКП ММР "Південь" за вих. № 735 від 11.02.2014 р. за вищезазначеною адресою зареєстровані: [PERSON] - донька позивачки, а також відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно Акту про непроживання від 20.09.2013 р. в спірній квартирі відповідачі не проживають з лютого 2013 р. Як вбачається з позовної заяви, їх особистих речей в квартирі немає, комунальні послуги відповідачі не сплачують. Реєстрація відповідачів за цією адресою створює перешкоди власнику у розпорядженні своїм майном. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК ). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON], звернулася в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи це тим, що в трудовій книжці від 04.01.1977 року її дівоче прізвище вказано [PERSON], а не [PERSON]. В даний час виникла необхідність в оформленні на пенсію, однак через вказані розбіжності у докумені в написанні її прізвища, вона була змушена звернутися до суду з даною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В судове засідання заявник та представник заявника з"явилися, заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України в Чемеровецькому районі в судове засідання з"явився, проти поданої заяви не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, згідно копії свідоцтва про народження від 21.07.1959 року [PERSON], [INFO], її батьками були [PERSON], та [PERSON] Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10.09.1981 року [PERSON], змінила своє прізвище на [PERSON], актовий запис № 110. Як вбачається із довідки виданої Вишнівчицькою сільською радою № 123 від 04.02.2014 року про те, що згідно погосподарських книг з 1959- 1978 роки проживала [PERSON], 1959 року народження, а особи на прізвище [PERSON] у згаданий період не значилось. В судове засідання з'явилися свідки [PERSON], та [PERSON], які підтердили, що дійсно дівоче прізвище, ім'я та побатькові заявника - [PERSON] 1959 року народження, а не [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою, оскільки факт правовстановлюючого документу ніким не оспорюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що відповідач є батьком їхнього сина [PERSON], [INFO]. В даний час сину виповнилося 18 років, він продовжує навчання в Ярмолинецькому професійному училищі. Оскільки позивач не працює і являється інвалідом другої групи, їй важко одній допомагати синові в навчанні, а тому просить винести рішення про стягнення з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/3 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову змінили та просили стягувати аліменти з відповідача на утримання повнолітнього сина [PERSON], в розмірі ? частини усіх видів його заробітку на період навчання [PERSON], але не більше ніж до 23 років. Відповідач в судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог заперечив. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що в зареєстрованому шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. На даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Крім того, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 19.11.2001 року, актовий запис № 101. В даний час синові виповнилось 18 років і він зарахований з 01.09.2011 року учнем Ярмолинецького професійного ліцею і в даний час навчається на 3 курсі денного відділення та термін закінчення навчання 30.06.2014 року, що підтверджується довідкою виданою Ярмолинецьким професійним ліцеєм № 41 від 04.02.2014 року. Як вбачається із пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 09.10.2013 року про те, що [PERSON] є інвалідом другої групи, загального захворювання. Крім того, на утриманні позивача перебуває хвора дитина [PERSON] [INFO], що підтверджується довідкою № 1010. Згідно ст. 199 СК України "якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років." Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вище викладене, та те що, [PERSON], працює в ТзОВ «Оболонь Агро», має регулярний дохід, на його утриманні перебуває малолітня дитина, яка також потребує матеріального забезпечення, а тому суд приходить до висновку, що аліменти на період навчання, що підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у процентному відношенні до заробітку відповідача в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку до досягнення [PERSON] 23-х років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про стягнення грошових коштів за договором позики, вказуючи на те, що згідно розписки від 01.03.2011 року відповідач отримав від [PERSON], грошові кошти в сумі 15000 грн, без сплати відсотків, які зобов'язувався повернути до 01.05.2011 року, однак свого зобов'язання не виконав. На неодноразові прохання про добровільну сплату боргу на протязі даного періоду відповідач відмовляється від повернення боргу, а тому позивач змушений звернутися в суд з даним позовом. Позивач в судове засідання з'явилася, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, на підставі ст.224 ЦПК України "у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи ". Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в силу наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що між позивачем та відповідачем 01.03.2011 року був укладений договір позики за умовами якого [PERSON], отримав позику в сумі 15000 грн. із кінцевим терміном повернення отриманих коштів не пізніше до 01.05.2011 року, що підтверджується розпискою від 01.03.2011 року. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, оскільки відповідачем не було подано жодних доказів на підтвердження своїх доводів то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] пред'явила в суді позов до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину. Зазначила, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі до 22.06.2005 року. Від шлюбу вони мають дочку - [PERSON], [INFO]. Відповідач сплачував за рішенням суду аліменти на утримання дочки до досягнення нею 18-ти річного віку. На даний час їх дочка навчається на першому курсі в Дубенському коледжі культури і мистецтв Рівненського державного гуманітарного університету. Таким чином, дочка має право на матеріальне забезпечення батьком до досягнення нею 23 років за умови, що вона буде навчатись, а батько може надавати таку допомогу. Відповідач фізично здоровий, працевлаштований і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Вона самостійно не в змозі матеріально забезпечити дочку. Просить суд винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі по 400 гривень, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дочкою 23-річного віку або закінчення чи припинення нею навчання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що згідний сплачувати аліменти в розмірі вказаному позивачем. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як встановлено судом, повнолітня дочка відповідача навчається на першому курсі в Дубенському коледжі культури і мистецтв Рівненського державного гуманітарного університету і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги ( а.с. 8-12) При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який має добрий стан здоров'я, офіційно працевлаштований та не заперечує проти стягнення з нього аліментів. Беручи до уваги вище наведене, суд приходить до висновку про можливість стягнення аліментів в розмірі, вказаному позивачем. Правовідносини регулюються ст. ст. 198, 199, 200 СК України . На підставі наведеного,

Outcome: approved