Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. В позові зазначила, що 09 березня 2011 року помер її чоловік [PERSON], який на день смерті проживав в [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖС № 196072 від 11.03.2011 року. За життя чоловік заповіт не складав, спадкоємцем його майна є його дружина, яка являється позивачем у справі. Та обставина, що померлий доводиться позивачці чоловіком підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-ЖС № 260547 від 09.02.1973 року, яке видане Новомихайлівською сільською радою Чернігівського району. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина. У склад спадкової маси входить земельна ділянка розміром 8,5201 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЗП № 042387 від 18.09.2009 року, виданий на підставі розпорядження голови Чернігівської районної державної адміністрації № 85 від 13.03.2007 року. У визначений законом строк позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори. Нотаріусом відкрито спадкову справу. Однак, на протязі 2011-2015років не оформлювала спадщину, оскільки втратила оригінал державного акту. При цьому за таких обставин їй було розяснено, що вона не отримає свідоцтво про право на спадщину оскільки на підставі ксерокопії державного акту свідоцтво не видається. Отримати повторний державний акт або ж його дублікат неможливо, оскільки з 01.01.2013 року державні акти як документ, який посвідчує право власності на землю не видається, крім того за відсутності власника його взагалі неможливо отримати. Враховуючи те, що через органи нотаріату неможливо законодавчо закріпити право власності на земельну ділянку, то єдиний спосіб визнання права власності на земельну ділянку це визнання права власності у судовому порядку. У судове засідання представник позивача за договором адвокат [PERSON] не зявився, надав до суду заяву в якій зазначив, що не може бути присутнім в судовому засіданні, просив провести розгляд справи без його участі, на позові наполягає. Представник відповідача Новомихайлівської сільської ради у судове засідання не з'явився, суду надав заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника відповідача, позовні вимоги визнає в повному обсязі. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. З урахуванням вимог ст.130, ч.4 ст. 174 ЦПК та ч.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 року, згідно якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки обставини викладені в позовні заяві підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а вимоги ґрунтуються на нормах ЦК України, на які посилають позивач по справі. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Суд пересвідчився, що позивач має право на отримання у власність земельної ділянки після померлого чоловіка, оскільки відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за Законом. Згідно вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 „Про судову практику у справах про спадкування відповідачами у справах даної категорії є спадкоємці, а при їх відсутності є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно вимог ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. На підставі викладеного,

Outcome: approved