Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА [PERSON] просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, вчиненого 31 січня 2018 року за реєстровим номером 130 про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] , таким, що не підлягає виконанню. Також просить стягнути на свою користь 768 грн 40 коп. судового збору. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА 31.01.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 130 про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] . На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. відкрито виконавче провадження № 56225986. Вказаний виконавчий напис від 31 січня 2018 року вважає неправомірним та таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. Так, нотаріусом Бондар І.М. було порушено порядок вчинення виконавчого напису нотаріуса, встановлений відповідно до Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 року із змінами, внесеними Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Крім того, на думку позивача, нотаріус при видачі виконавчого напису не врахував пропуск кредитором строку позовної давності, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. Як одну із підстав визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач наводить те, що розрахунок заборгованості, наданий АТ КБ «Приватбанк» нотаріусу не відповідає дійсності. Нотаріус не перевірив безспірність заборгованості, наявність повідомлення боржника кредитором про наявність заборгованості і необхідність її погашення, що є порушенням вимог закону. Крім того, банк має рішення суду в якому зазначена зовсім інша сума заборгованості та юридично стягнення вже відбулося. Пропуск спеціальних та загальних строків позовної давності унеможливлює застосування безспірного вирішення питання шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. У зв`язку із викладеним, позивач вважає, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора, у зв`язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом, та просить його задовольнити Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надав письмову заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду відзив, у якому просив справу розглянути за відсутності представника АТ КБ «Приватбанк», а також просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, так як між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, який є обов`язковим для виконання сторонами. Позивач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та не повернув в межах строку, встановленого договором, суму кредиту та не сплатив проценти, комісію за користування кредитом. Відповідач також у відзиві зазначив, що безспірність вимог відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» є не доведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презумпція) наявність боргу, а документи, передбачені Переліком документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому КМУ- не письмові докази наявності боргу, а докази наявності вказаних вище правовідносин, та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Представник відповідача вважає, що АТ КБ «Приватбанк» надав нотаріусу усі необхідні документи відповідно до переліку, а саме кредитний договір, засвідчений банком розрахунок заборгованості, в котрому у повній мірі відображені всі операції Позивача щодо погашення заборгованості, підстав вважати незаконними дії нотаріуса немає. Крім того, відповідач зазначив, що виконавчий напис видавався в межах строку позовної давності, так як вказаний строк переривався шляхом часткової оплати позивачем боргу Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 19.08.2019 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області відкрито провадження у справі. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною від 31.01.2018 року вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 130 про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] . Сумою заборгованості зазначено 1 036 422 ( один мільйон тридцять шість тисяч чотириста двадцять дві) гривні 94 копійки. Строк за який провадиться стягнення - дев`ять років сім місяців двадцять один день, а саме з 17.04.2008 року по 08.2.2017 року. Приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса відкрито виконавче провадження №56225986 та листом від 12.04.2019 року №564/ВП№56225986 позивача попереджено про проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Відповідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31.08.2010 року у справі №2-70/10 задоволено позову заяву ЗАТ « Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] : звернути стягнення на будинок загальною площею 52,20 кв.м з надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №KGALGA01580016, УКЛАДЕНИМ 17.04.2008 р. між «ПриватБанком» та [PERSON] , яка на 10.04.2009 р. становила 114 080 (сто чотирнадцять тисяч вісімсот) грн., шляхом продажу вказаного предмету іпотеки закритим акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» (40094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги,50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від іменті [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким іншим способом з іншою особою- покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а аткож наданням «Приватбанку» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; виселити [PERSON] з будинку [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділу в справах громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в м. Олександрія. Відповідно до наказу Мінфіну України № 519 від 21.05.2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (АТ КБ «Приватбанк»). ОЦІНКА СУДУ Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач не визнає вимоги банку в повному обсязі, що також свідчить про існування спору між сторонами з приводу заборгованості. Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису вказана заборгованість позичальника перед банком не була безспірною, зважаючи на факт звернення ЗАТ КБ «Приватбанк» з позовною заявою до суду, а також наявність рішення суду від 31.10.2010 року про звернення стягнення на будинок загальною площею 52,20 кв.м з надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №KGALGA01580016, УКЛАДЕНИМ 17.04.2008 р. між «ПриватБанком» та [PERSON] , яка на 10.04.2009 р. становила 114 080 (сто чотирнадцять тисяч вісімсот) грн. За наведених обставин суд вважає, що борг, стягнутий за виконавчим написом нотаріуса є оспорюваним. Враховуючи встановлені судом обставини позов підлягає задоволенню в повному обсязі. НОРМИ ПРАВА Відповідно статті 88 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № N 3425-XII, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. З огляду на викладене, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (справа №6-141цс14) та у постанові від 13 червня 2019 року (справа № 761/24390/15-ц). Згідно з п. 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріусу, окрім іншого, повинні бути надані оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. Відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в сумі 768 грн 40 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved