overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який між ними зареєстровано 02 вересня 1995 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON] , [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю та знходяться на її утриманні. В обґрунтування позову вказує, що в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, постійно виникають сварки, і як наслідок, між подружжям склалися особисті неприязні відносини. На даний час між подружжям припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства, поновляти які вони не бажають. Посилаючись на вищевказані обставини вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, у зв'язку з чим просить позов задовольнити. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання також надав заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 02 вересня 1995 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 43, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.5). З наданих суду доказів вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, що спричинене відсутністю взаєморозуміння, почуття поваги та любові, небажанням позивача за вказаних обставин зберегти шлюб. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. За таких обставин шлюб має бути розірвано. Спору про розділ майна між подружжям не виникає. Згоду про утримання малолітніх дітей між ними досягнуто. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, згідно її заяви, позивачу залишити прізвище - "[PERSON]". А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який між ними зареєстровано 08 жовтня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області. Від шлюбу дітей не мають. В обґрунтування позову вказує, що протягом останніх двох років сумісного проживання вони з відповідачем не знаходять спільної мови, мають різні погляди на життя. В сім'ї відсутнє взаєморозуміння, і як наслідок, між подружжям склалися особисті неприязні відносини при яких сумісне проживання разом стало неможливим. На даний час між сторонами припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства, поновляти які вони не бажають. Посилаючись на вищевказані обставини вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, у зв'язку з чим просить позов задовольнити. В судове засідання позивач надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення судових повісток 04 березня 2014 року та 27 березня 2014 року, причини неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 08 жовтня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 332, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.6). З наданих суду доказів вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, що спричинене відсутністю взаєморозуміння, почуття поваги та любові, небажанням позивача за вказаних обставин зберегти шлюб. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. За таких обставин шлюб має бути розірвано. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, згідно її заяви, позивачу присвоїти дошлюбне прізвище - "[PERSON] ". А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який між ними зареєстровано 10 листопада 1998 року Криштопівською сільською радою Близнюківського району Харківської області. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю та з ходяться на її утриманні. В обґрунтування позову вказує, що в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, постійно виникають сварки, і як наслідок, між подружжям склалися особисті неприязні відносини. З червня 2013 року між подружжям припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства, поновляти які вони не бажають. Посилаючись на вищевказані обставини вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, у зв'язку з чим просить позов задовольнити. В судове засідання позивач надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позов підтримує і просить його задовольнити, проти надання часу для примирення категорично заперечує. Відповідач в судове засідання також надав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 10 листопада 1998 року Криштопівською сільською радою Близнюківського району Харківської області, актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.5). З наданих суду доказів вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, що спричинене відсутністю взаєморозуміння, почуття поваги та любові, небажанням позивача за вказаних обставин зберегти шлюб. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. За таких обставин шлюб має бути розірвано. Спору про розділ майна між подружжям не виникає. Згоду про утримання малолітніх дітей між ними досягнуто. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, згідно її заяви, позивачу залишити прізвище - "[PERSON]". А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який між ними зареєстровано 10 червня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. В обґрунтування позову позивач вказує, що протягом останніх двох років між ними відсутнє взаєморозуміння, в результаті чого між ними виникли особисто-неприязні відносини, при існуванні яких подальше сумісне проживання стало неможливим. На даний час подружжя проживають окремо, між ними припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства, поновляти які вони не бажають, позивач має намір створити іншу сімю. Посилаючись на вищевказані обставини вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, у зв'язку з чим просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримала і просить його задовольнити, проти надання часу для примирення категорично заперечує. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу, на примирення не погоджується. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 10 червня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області, Україна, актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.3). З наданих суду доказів та пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, що спричинене відсутністю взаєморозуміння, почуття поваги та любові, небажанням позивача за вказаних обставин зберегти шлюб. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. За таких обставин шлюб має бути розірвано. Спору про розділ майна між подружжям не виникає. Згоду про утримання малолітньої доньки між ними досягнуто. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, згідно її заяви, позивачу присвоїти дошлюбне прізвище - "[PERSON]". А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який між ними зареєстровано 27 лютого 2010 року Надеждинською сільською радою Близнюківського району Харківської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю та з ходиться на її утриманні. В обґрунтування позову вказує, що більше року подружжя не проживають разом, відповідач фактично створив іншу сім'ю. На даний час між подружжям припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства, поновляти які вони не бажають. Посилаючись на вищевказані обставини вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, у зв'язку з чим просить позов задовольнити. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання також надав заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 27 лютого 2010 року Надеждинською сільською радою Близнюківського району Харківської області, актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.8). З наданих доказів вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, що спричинене відсутністю взаєморозуміння, почуття поваги та любові, небажанням позивача за вказаних обставин зберегти шлюб. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. За таких обставин шлюб має бути розірвано. Спору про розділ майна між подружжям не виникає. Згоду про утримання малолітнього сина [PERSON] між ними досягнуто. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, згідно її заяви, позивачу залишити прізвище - "[PERSON]". А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який між ними зареєстровано 29 серпня 2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю та знходиться на її утриманні. В обґрунтування позову вказує, що в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, постійно виникають сварки, і як наслідок, між ними склалися особисті неприязні відносини. З січня 2013 року між подружжям припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства, поновляти які вони не бажають. Посилаючись на вищевказані обставини вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, у зв'язку з чим просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримала і просить його задовольнити, проти надання часу для примирення категорично заперечує. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу, на примирення не погоджується. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 29 серпня 2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 26, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.7). З наданих суду доказів та пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, що спричинене відсутністю взаєморозуміння, почуття поваги та любові, небажанням позивача за вказаних обставин зберегти шлюб. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. За таких обставин шлюб має бути розірвано. Спору про розділ майна між подружжям не виникає. Згоду про утримання малолітньої доньки між ними досягнуто. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, згідно її заяви, позивачу залишити прізвище - " [PERSON] ". А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому зазначила, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з 25.03.2016 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. З моменту припинення шлюбних відносин відповідач матеріальної допомоги на утримання донки не надає. Відповідач офіційно працює на приватному підприємстві "Інтер Склад" в м. Херсон, крім того є інвалідом та отримує пенсію, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей на його утриманні немає, батьки на його утриманні не перебувають. У звязку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитини повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги уточнила та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитини повноліття, а також витрати на правову допомогу у розмірі 300 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КГ № 223081 від 06.09.2016 року сторони по справі є батьками неповнолітньої - [PERSON], [INFO]. Статтею 180 Сімейного Кодексу України, передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, наявність у відповідача інших утриманців і те, що розмір аліментів не може бути менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави у розмірі 640,00 грн. Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави у розмірі 640,00 грн., крім того з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 300,00грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому зазначила, що перебуваючи з відповідачем у цивільному шлюбі в них народився син - [PERSON], [INFO] На даний час вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. З моменту припинення шлюбних відносин відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідач офіційно працює на дочірньому підприємстві "Аляска", аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей на його утриманні немає, батьки на його утриманні не перебувають. У зв'язку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду до його повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду до його повноліття. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.10.2016 року сторони по справі є батьками неповнолітнього - [PERSON], [INFO]. Згідно довідки № 323 від 13.02.2017 року, виданої виконавчим комітетом Голопристанської міської ради Херсонської області, [PERSON] проживає в [ADDRESS], разом зі своїм сином - [PERSON], [INFO], який знаходяться на повному її утриманні. Статтею 180 Сімейного Кодексу України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, наявність у відповідача інших утриманців і те, що розмір аліментів не може бути менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави у розмірі 640,00 грн. Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved