Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, вказуючи, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 06 грудня 2007 року до 23 липня 2012 року. Від спільного життя мають двох малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розлучення відповідач проживає окремо від сім`ї, вихованням дітей не займається, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться їх долею, здоров`ям, навчанням, аліменти сплачує нерегулярно та не в повному обсязі. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В заяві на ім`я суду позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному об`ємі, просить розглянути справу без її участі та задовольнити позов. Представник органу опіки та піклування Здолбунівської РДА Рівненської області Овдійчук О.А. подала до суду заяву, в якій вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей у зв`язку з невиконанням ним своїх обов`язків по вихованню та утриманню дітей. Просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29 квітня 2008 року, виданим Копитківською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області, та малолітнього [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 січня 2010 року, виданим Копитківською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 липня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач стверджує, що після розлучення [PERSON] вихованням та утриманням дітей не займається, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться їх долею та здоров`ям. Відповідно до вимог ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Висновком органу опіки та піклування Здолбунівської РДА Рівненської області від 10 квітня 2019 року № 1038/01-25/19 визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не займається фізичним та духовним розвитком дітей. Згідно довідки, виданої Копитківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Здолбунівської районної ради Рівненської області за час навчання [PERSON] та [PERSON] у вищевказаному навчальному закладі, батько жодного разу не з`являвся на батьківські збори, навчанням та вихованням дітей не цікавився. На засідання комісії з питань захисту дітей до Здолбунівської РДА Рівненської області для вирішення питання щодо доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] без поважних причин не з`явився, про причини неявки не повідомив. Як вбачається з довідки № 17773, виданої 22.08.2019р. Здолбунівським районним відділом ДВС ГТУЮ у Рівненській області, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01 серпня 2019 року складає 16668 (Шістнадцять тисяч шістсот шістдесят вісім) грн. 29 коп. Наведені обставини свідчать про те, що має місце ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню і здійсненню належного догляду за дітьми. Своєю поведінкою відповідач підтверджує свою байдужість до долі дітей. Ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, відповідач порушує законні права та інтереси синів [PERSON] та [PERSON] . Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою позбавлення батьківських прав. Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України в абзаці 2 пункту 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі наведеного, враховуючи інтереси дітей, суд приходить до висновку, що батько малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не займається їх вихованням та утриманням, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться їх долею, здоров`ям, навчанням. Тому суд вважає за необхідне позбавити його батьківських прав на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. За таких обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved