Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Адвокат Суткова Рена Агабєковна від імені та в інтересах [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Сєвєродонецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в грудні 2018 року позивач довідалась про те, що на примусовому виконанні у Сєвєродонецькому міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області знаходиться виконавче провадження №54030000 про стягнення з неї боргу в сумі 55616,15 грн., відкрите на підставі виконавчого напису. Виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. за реєстровим №3718 від 07.11.2016 року за заявою АТ КБ «Приватбанк». Згідно з цим виконавчим написом з позивача на користь відповідача було стягнуто заборгованість за договором б/н від 10.11.2007 року в сумі 50446,84 грн. Вважає, що виконавчий напис №3718 від 07.11.2016 року має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки його було вчинено за вимогами, з дня виникнення яких минуло більше трьох років, а зобов`язання, за якими видано виконавчий напис, не є безспірними. Крім того, до суми зобов`язань було включено штрафні санкції, що суперечить Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». З урахуванням уточнених позовних вимог просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за №3718 від 07.11.2016 року про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 10.11.2007 року за період з 10.11.2007 року по 30.06.2016 року в сумі 49096,84 грн. та витрат за вчинення нотаріальних дій в сумі 1350 грн., стягнути з відповідача судові витрати. Представник відповідача [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог. Свою позицію обґрунтувала тим, що до АТ КБ «Приватбанк» звернулась [PERSON] з метою отримання банківських послуг та підписала заяву від 10.11.2007 року б/н щодо кредитування карткового рахунку відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банка та в подальшому отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. З підписанням заяви-анкети [PERSON] підтвердила, що підписана нею заява - анкета разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між нею та банком договір надання банківських послуг. Користуючись кредитними коштами, позивач здійснювала погашення заборгованості за наданим кредитом з урахуванням нарахованих відсотків та комісії. Після закінчення терміну дії кредитної картки в квітні 2009 року вона неодноразово отримувала додаткові кредитні картки з новим строком дії. Свої зобов`язання позивач виконувала неналежним чином, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 49096,84 грн., про стягнення якої було 07.11.2016 року було вчинено виконавчий напис нотаріуса. Виконавчий напис був вчинений з дотриманням вимог чинного законодавства. Відповідач виконувала свої зобов`язання за договором до 22.05.2014 року, а з 30.06.2014 року почала обліковуватись заборгованість. Позивач не звернулась до банку з заявою про подання відомостей про місце її проживання, для того, щоб штрафні санкції їй не нараховувались, а банк не мав доступу до інформації про місце її проживання. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Суткова Р.А. підтримали заявлений позов, підтвердили доводи, викладені в позовній заяві. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» Христян О.М. в судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу без її участі. Представник Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Кольченко М.В. в судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу без участі їх представника. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Згідно з копією заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку №б/н від 10.11.2007 року [PERSON] ознайомилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, також вона отримала в АТ КБ "Приватбанк" кредитну картку типу «Універсальна» № [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних та кредитним лімітом 0 грн. 07.11.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. було вчинено виконавчий напис за №3718, відповідно до якого з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто у безспірному порядку заборгованість за кредитним договором №б/н від 10.11.2007 року за період з 10.11.2007 року по 30.06.2016 року в сумі 49096,84 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 9969,47 грн., заборгованості за відсотками в сумі 34351,33 грн., заборгованості з пені та комісії в сумі 2200 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 250 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 2326,04 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1350 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. для позасудового стягнення заборгованості. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5). Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України «Про нотаріат», підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 (в редакції, що діяв станом на день вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса), визначено, що кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, є підставою для стягнення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. було надано документи, на підставі яких ним було вчинено виконавчий напис від 07.11.2016 року №3718, а саме: копію заяви представника ПАТ КБ «Приватбанк» Балашова О.В. від 12.10.2016 року про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.11.2007 року (без додатків, зазначених у цій заяві), копію заяви [PERSON] від 10.11.2007 року, копію розрахунку заборгованості станом на 30.06.2016 року на загальну суму 49096,84 грн., копію письмової вимоги про усунення [PERSON] порушень за кредитним договором № б/н від 10.11.2007 року, докази направлення вимоги [PERSON] . Аналізуючи документи, на підставі яких приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис від 27.11.2016 року №3718, встановлено, що надані документи не підтверджують безспірності заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк». Так, для вчинення виконавчого напису представником ПАТ КБ «Приватбанк» Балашовим О.В. було надано копію, а не оригінал заяви [PERSON] , як то передбачено п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172, про що свідчить засвідчувальний штамп ПАТ КБ «Приватбанк» на цій заяві. При цьому відповідачем не було надано нотаріусу Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів, з якими ознайомилась позивач під час підписання заяви 10.11.2007 року, які, можливо, визначають розмір і порядок нарахування відсотків за кредитом, пеню та комісію, штрафи. Також з наданих нотаріусом копій документів вбачається, що йому не було надано представником банку документів, які б підтверджували, що ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником усіх прав та обов`язків ЗАТ КБ «Приватбанк», до якого з заявою від 10.11.2017 року зверталась [PERSON] . Крім того, слід відзначити, що згідно з абзацом першим, другим ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 02.12.2015 року №1275-р, місто Сєвєродонецьк Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Отже, мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов`язаннями накладається відповідно до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» з 14 квітня 2014 року і застосовується до боргових сум заборгованості за кредитним договором, які виникли після 14 квітня 2014 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 10.11.2007 року станом на 30.06.2016 року, банком в період проведення антитерористичної операції, починаючи з 01.07.2014 року, була нарахована [PERSON] заборгованість за пенею та комісією в сумі 2200 грн. та заборгованість по штрафам в сумі 2576,04 грн., що суперечить нормам вищезазначеного Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Наведене свідчить про те, що у розпорядженні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. на день вчинення виконавчого напису не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 10.11.2007 року за період з 10.11.2007 року по 30.06.2016 року в сумі 49096,84 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 9969,47 грн., заборгованості за відсотками в сумі 34351,33 грн., заборгованості з пені та комісії в сумі 2200 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 250 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 2326,04 грн. За таких обставин суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Обставини, встановлені судом, повністю спростовують доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та свідчать про їх необґрунтованість. Щодо решти доводів сторін суд відзначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved