Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що [INFO] помер його троюрідний брат [PERSON] , який проживав в м. Миколаївка Слов`янського району Донецької області і після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) в розмірі 2,93 га в умовних кадастрових гектарах, яку [PERSON] успадкував після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , і він є спадкоємцем п`ятої черги за законом. Для оформлення спадщини він звернувся до Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області, однак йому було відмовлено у зв`язку із відсутність підтверджуючих документів їх родинних відносин між ним і [PERSON] , який помер [INFO] . Він дійсно є троюрідним [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки його рідний дід - [PERSON] , 1917 р.н., та рідний дід [PERSON] - [PERSON] , 1902 р.н., були рідними братами. Оскільки з метою отримання документів на підтвердження його родинних відносин з [PERSON] необхідно було зробити запити в різні державні установи, ним був пропущений строк для прийняття спадщини. Тому, [PERSON] просить встановити факт, що він є троюрідним братом [PERSON] , який народився [INFO] с. Ялинівка Летичівського району Хмельницької області, який помер [INFO] та визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання позивач не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача Летичівської селищної ради та відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, проте подали до суду заяву, в якій просять розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують щодо їх задоволення. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті або за законом. В ст. 1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, і відповідно до ст. 1272 ЦК України, суд, в разі пропуску цього строку з поважної причини, може визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 315 ЦПК України,суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановити факт родинних відносин, якщо в органах РАЦС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачами та задовольнити вимоги позивача. На підставі наведеного, ст. ст. 1223, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved