Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. В позові вказувала, що з 09 грудня 2000 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.01.2013 року шлюб між сторонами розірвано, місце проживання малолітньої дитини визначено із позивачем по справі. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не проживає з позивачем разом, кошти на утримання дитини не надає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявила клопотання, про зміну позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO], а саме просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, давши аналіз і оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. На підставі ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 181 Сімейного кодексу України, за домовленістю між батьками дитини той з батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 N З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до п. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України: стану здоров'я і матеріального становища одержувача аліментів і платника аліментів: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. Аліменти на дитину та дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову на підставі ч. 1 ст. 191 СК України. Судом достовірно встановлено, що 09.12.2000 року позивач уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області, актовий запис № 967. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.01.2013 року шлюб між сторонами розірвано, місце проживання малолітньої дитини визначено із позивачем по справі. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не проживає з позивачем разом, кошти на утримання дитини не надає. З огляду на дані обставини, суд вважає, що вимоги позивача відносно стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] підлягають задоволенню, з відповідача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів на утримання малолітньої дитини. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved