Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання припиненим Кредитного договору №014/1581/74/05376 від 09 жовтня 2007 року, укладеного між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» правонаступником всіх прав і обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», новим кредитором за яким є ТОВ «Росвен Інвест Україна», як валютного кредиту з 29.02.2016 року та визнання припиненим Іпотечного договору № б/н від 09 жовтня 2007 року, укладеного між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», посвідченого 09 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В. зареєстрованого в реєстрі за № 4305, у зв`язку з припиненням Кредитного договору № 014/1581/74/05376 від 09 жовтня 2007 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09 жовтня 2007 року між нею та ВАТ «Ерсте банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» було укладено кредитний договір №014/1581/74/05376 про надання позивачці суми кредиту 79 500, 00 доларів США строком до 08 жовтня 2029 року, з щомісячним погашенням відсотків та кредиту рівними частками згідно графіку платежу в Додатку № 1 до Договору. В якості забезпечення Договору між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» було укладено Іпотечний договір № б/н від 09 жовтня 2007 року посвідчений 09 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В. зареєстрованого в реєстрі за № 4305, відповідно якого в іпотеку передано квартиру за адресою [ADDRESS] . 05 червня 2018 року ПУАТ «Фідобанк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір № б/н про відступлення прав вимоги за вищевказаними договорами. Однак, позивач вважає, що станом на сьогоднішній час, Договір укладений між нею та банком не відповідає Закону та повинні бути припиненими. Так, представником [PERSON] було направлено адвокатський запит до фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк», з якого стало відомо, що ПУАТ «Фідобанк» проведено реструктуризацію заборгованості шляхом зміни валюти наданого кредиту з долара на гривню. Зміна валюти відбувалась шляхом пропозиції [PERSON] здійснити платіж на користь банку у розмірі 1 гривня у строк до 26.02.2016 р., що буде вважатись прийняттям пропозиції. З меморіального ордеру стало відомо, що Банку 21.02.2016 р. надійшов платіж в розмірі 1 гривня з призначенням платежу - погашення заборгованості за кредитним договором №014/1581/74/05376 від 09 жовтня 2007 року [PERSON] . З публічного паспорту активу стало відомо, що 29.02.2016 р. проведено реструктуризацію шляхом зміни валюти, за умов якої відбувся поділ нової заборгованості за кредитним договором у гривні на дві частини. Транш 1 з щомісячним погашенням заборгованості та відсотковою ставкою 11.8 та Транш 2 з погашення основного боргу в кінці терміну дії кредитного договору та відсотковою ставкою 0.000001, при цьому при повному погашенні траншу 1 відбувається прошення траншу 2. Також зазначено, що реструктуризацію проведено на умовах публічної оферти без підписання відповідного договору між позичальником та кредитором. Банк звернувся до [PERSON] листом від 16.02.2016 р. за вих. № 2-3-5-1/1132 із пропозицією (офертою) щодо внесення змін до кредитного договору. За умов ст. 642 ЦК України встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною та безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Однак позивач зазначає, що не отримувала дану пропозицію та нею не сплачувались кошти на користь банку у сумі 1 гривня, додаткових угод вона не укладала. Про реструктуризацію її стало відомо тільки після отримання відповіді на адвокатський запит її представника. Посилаючись на порушення вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про іпотеку» та ЦК України просить задовольнити позов. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на позовних вимогах та просив їх задовольнити. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились та в матеріалах справи наявні заяви учасників про розгляд справи за їх відсутності (т. 1 а.с. 207, 209). Представник ПАТ «Фідобанк» в судове засідання не з`явився. Викликався в судові засідання належним чином, надсилав до суду клопотання про розгляд справи у режимі відео конференції. Ухвалою суду від 22.02.2021 року судом було відмовлено у проведенні судового засідання 22 лютого 2021 року в режимі відеоконференція, у зв`язку з зайнятістю майданчику в суді на зазначену дату та час. Можливістю надати відзив на позов, представник ПАТ «Фідобанк» не скористався. Представник ТОВ «Росвен інвест Україна» в судове засідання не з`явився. Та в матеріалах справи наявні письмові пояснення представника в яких він просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Позивач вважає, що її права, як споживача порушено, оскільки банк в односторонньому порядку змінив умови договору, провівши реструктуризацію заборгованості з іноземної валюти в гривню. Відповідач не погоджується з цим, так як позивач прийняла пропозицію, шляхом перерахування 1 гривні на рахунок банку, будь-яких заперечень чи пропозицій не заявляла, крім того не надання інформації не є підставою для визнання кредитного договору недійсним (т. 1 а.с. 184-192). Не зважаючи на наявність відзиву, представник ТОВ «Росвен інвест Україна» 15 березня 2021 року надіслав до суду клопотання про відкладення судового засідання призначеного на 17 березня 2021 року з посиланням на КОВИД 19 та зайнятість представника в іншому суді. В судове засідання 26.03.2021 року, яке було вже шостим, відповідачі не з`явились, сповіщались належним чином. Заяв з посиланням на обставини які б перешкоджали розгляду справ, до суду не надсилали, тому суд вважав за можливе вирішити справу по суті. Не погоджуючись із письмовими запереченнями представника ТОВ «Росвен інвест Україна», позивач подала письмові заперечення в яких наполягає на тому, що ПАТ «Фідобанк» в односторонньому порядку змінив умови договору, сторони не укладали додаткової угоди щодо реструктуризації заборгованості з іноземної валюти на гривню. Іпотечний договір теж слід вважати припиненим, оскільки ч. 5 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, іпотека має похідний характер від основного зобов`язання є дійсною до припинення основного зобов`язання. (а.с. 193-198). Ознайомившись із матеріалами справи, вивчивши письмові пояснення, заслухавши учасників судового розгляду, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 09 жовтня 2007 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» правонаступником всіх прав і обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» було укладено Кредитний договір №014/1581/74/05376, за умов якого позивач отримала 79 500, 00 доларів США строком погашення до 08.10.2029 року із сплатою 11.8% річних згідно графіку погашення заборгованості (додаток № 1 до Додаткової угоди № 1, як була укладена 28.01.2010 р.) (т. а.с. 11-40) Як визначено в умовах Кредитного договору, укладеного між сторонами, Кредитний договір було укладено в іноземній валюті (доларах США). В якості забезпечення Договору між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» було укладено Іпотечний договір № б/н від 09.10.2007 року посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 4305, відповідно якого в іпотеку передано квартиру за адресою [ADDRESS] (т. 1 а.с.41-44). До матеріалів справи також додано договір від 05.06.2018 р. про відступлення прав вимоги ПАТ «Фідобанк», який є правонаступником всіх прав і обов`язків ВАТ «Ерсте Банк» до ТОВ «Росвен інвест Україна», згідно п. 1 Договору новий кредитор отримав право вимоги щодо боржників за кредитними договорами ПАТ «Фідобанку» (т. 1 а.с. 45-50). Листом за вих. РІ/ від 07.06.2018 р. [PERSON] було направлено вимогу про повідомлення щодо зміни кредитора, відповідно зміненими реквізитами перерахунку коштів на погашення заборгованості, яка складала 1 771 422,73 грн., також листом за вих. РІ/ від 07.06.2018 р. [PERSON] було попереджено про відступлення прав вимоги від ВАТ «Ерсте Банк» до ТОВ «Росвен інвест Україна» та повідомлено, що станом на 07.06.2018 р. борг [PERSON] складав 1 771 422,73 грн., заборгованість по відсоткам 184 591,09 грн., а всього 1 956 013,82 грн., пеня 74 841,92 грн. також листом (т. 1 а.с. 51-52а). 05.12.2019 р. представник позивача - адвокат Щербань Д.М. звернувся до уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» з адвокатським запитом щодо надання детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014/1581/74/05376 станом на 05.06.2018 року та надання виписки про рух коштів. 10.01.2020 р. адвокат Щербань Д.М. адвокатським запитом просив повідомити про умови прийняття [PERSON] оферти щодо реструктуризації договору (т. 1 а.с. 53-58). У відповідь на данні запити, ПАТ «Фідобанк» надав детальний розрахунок заборгованості по кредиту та виписку про рух коштів, а також копію листа банку вих. № 2-3-5-1/1132 від 16.02.2016 р., додаток №1 до листа від 16.02.2016 року за вих. №2-3-5-1/1132 та додаток №2 до листа від 16.02.2016 року за вих. №2-3-5-1/1132, який був адресований [PERSON] та який містив пропозицію (оферту) про внесення змін до кредитного договору №014/1581/74/05376 від 09 жовтня 2007 року шляхом реструктуризації кредиту в іноземній валюті на гривню. Зокрема, її було повідомлено про, те що пропозиція (оферта) надається на підставі статті 641 ЦК України та повідомлено, що у разі згоди з нею (прийняття -акцепту) [PERSON] повинна здійснити платіж на користь ПАТ «ФІДОБАНК» на рахунок [NUMBER] , МФО 30175 в розмірі 1 гривні у строк до 26.02.2016р., що буде вважатися прийняттям пропозиції. При цьому датою реструктуризації за кредитним договором за умовами акцепту буде 29 лютого 2016 року. Також надав копію меморіального ордеру № 348909113 від 21.02.2016 р. згідно якого від платника [PERSON] (рах. [NUMBER] ) на рахунок ПАТ «Фідобанк» (рах. [NUMBER] ) було здійснено платіж на суму 1 гривня (т. 1 а.с. 59-85). Приписами ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В силу ч. 1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони погодили положення кредитного договору в тих межах, які сторони бажали викласти у самому договорі. При цьому, цивільним законодавством передбачено, що норми договору, не можуть звужувати права сторони договору, передбачені нормами законодавства, в тому числі й нормами про припинення та зміну договору. Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1. ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Частиною першою та другою ст. 642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Статтею 654 ЦК України, встановлено, що за згодою особи, яка зробила пропозицію, договір може вважатись укладеним незалежно від того, що відповідь про прийняття пропозиції укласти договір було відправлено та (або) одержано із запізненням. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно зі ст. 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). Новація не допускається щодо зобов`язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом. Новація припиняє додаткові зобов`язання, пов`язані з первісним зобов`язанням, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути також припинення правовідношення. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків. Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1, ч. 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивач стверджує, що вона не отримувала зазначенні листи банку, а також не здійснювала оплати на користь ПАТ «ФІДОБАНК» в розмірі 1 гривні у строк до 26.02.2016р. Від так, стороною відповідача не надано підтвердження того, що [PERSON] дійсно отримувала листа банку вих. № 2-3-5-1/1132 від 16.02.2016 р., додаток №1 до листа від 16.02.2016 року за вих. №2-3-5-1/1132 та додаток №2 до листа від 16.02.2016 року за вих. №2-3-5-1/1132, який був адресований [PERSON] та який містив пропозицію (оферту) про внесення змін до кредитного договору №014/1581/74/05376 від 09 жовтня 2007 року шляхом реструктуризації кредиту в іноземній валюті на гривню, а саме відповідач не надав суду копії почтових повідомлень, як б свідчили про отримання листів банку [PERSON] . Та не підтвердив належними доказами щодо здійснення нею платежу на користь ПАТ «ФІДОБАНК» на рахунок [NUMBER] , МФО 30175 в розмірі 1 гривні у строк до 26.02.2016р., що вважалось би прийняттям пропозиції, а саме на надав суду виписку по рахунку із здійсненою сплатою 1 гривні на рахунок банку. Таким чином, суд приходить до висновку, що в силу частини 2 статті 642 ЦК України позивач не вчиняла дій, що свідчили б про прийняття пропозиції укласти додаткову угоду до кредитного договору щодо реструктуризації кредиту в іноземній валюті на гривню. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 16.02.2016 р., коли банк начебто звернувся до [PERSON] з пропозицією (офертою) щодо реструктуризації кредиту) кредитодавець має право проводити реструктуризацію за погодженням із споживачем заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженими постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (у редакції на момент реструктуризації кредиту 16.02.2016 року) банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» ( Відомості Верховної Ради України (ВВР), 2009, N 15, ст.190 ) та статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (2121-14) (Відомості Верховної Ради України, 2001 р., N 5-6, ст. 30), яка доповнена частиною четвертою такого змісту, встановлено, що Банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, тому суд вважає, що реструктуризація з іноземної валюти (доларів США) в національну валюту-гривню, була проведена в порушення положень статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», шляхом односторонньої зміни умов Кредитного договору №014/1581/74/05376 від 09 жовтня 2007 року ПАТ «Фідобанк». Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння зміна умов договору не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Щодо припинення іпотечного договору суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Так, пунктом 1.1. Договору іпотеки передбачено, що цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з договору №014/1581/74/03334 від 01 листопада 2007 року, укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, а також додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в подальшому. Які саме зміни і доповнення до кредитного договору зберігають чинність іпотеки передбачено Розділом 8 Договору іпотеки. Так, договором іпотеки встановлено, що не потребує укладення між сторонами додаткової угоди до договору іпотеки у разі зміни відсоткової ставки (пункт 8.4 договору іпотеки) та заміни боржника чи кредитора (пункт 8.5 Договору іпотеки). Умов щодо чинності іпотеки після зміни валюти основного зобов`язання Договір іпотеки не містить. Пунктом 8.7 Договору іпотеки передбачено, що з усіх питань що стосуються предмета, умов та процесу виконання цього договору, але прямо не врегульовані положеннями цього Договору, сторони мають користуватися чинним законодавством України. 3гідно з ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення Договорів із споживачами тлумачяться на користь споживача. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. Ukraine, № 15123/03, 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Разом з тим, п. 6.2 розділу 6 Іпотечного договору від 09.10.2007 року встановлено, що право іпотеки, та відповідно сам договір, припиняє чинність також у разі припинення основного зобов`язання забезпеченого цієї іпотекою (т. 1 а.с. 43).

Outcome: approved