overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, вказуючи, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2016 року. Від спільного життя дітей не мають. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне подружнє життя, яке б грунтувалося на почуттях взаємної любові та поваги не склалося. Між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. Це привело до того, що протягом тривалого часу вони фактично не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, сім`я існує формально. Просить шлюб з відповідачем розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". В заяві на ім`я суду позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному об`ємі. Просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позов визнає, на розірвання шлюбу згідний. Просить розглянути справу без його участі. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони протягом тривалого часу не проживають як сім`я, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо. При взаємовідносинах, які склалися між ними, суд вважає, що сім`я існує формально, збереження її неможливе. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися та засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Статтею 113 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин позов підлягає до задоволення. У відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, вказуючи, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2009 року. Від спільного шлюбу дітей не мають. Однак, відповідач не згідний на розірвання шлюбу в органах РАЦСу, тому вона змушена звертатися до суду з даним позовом. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне подружнє життя, яке б грунтувалося на почуттях взаємної любові та поваги не склалося. Між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. Це привело до того, що протягом останніх чотирьох років вони фактично не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, сім'я існує формально. Просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Сторони в судове засідання не з'явилися. В заяві на ім'я суду позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному об'ємі. Просить розгляд справи провести за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позов визнає, на розірвання шлюбу згідний. Просить розглянути справу без його участі. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони протягом останніх чотирьох років не проживають як сім'я, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо. При взаємовідносинах, які склалися між ними, суд вважає, що сім'я існує формально, збереження її неможливе. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися та засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Статтею 113 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, вказуючи, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2015 року. Від спільного життя мають малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне подружнє життя, яке б грунтувалося на почуттях взаємної любові та поваги не склалося. Між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. Відповідач матеріально сім`ю не забезпечує, вихованням дітей не займається. Це привело до того, що протягом тривалого часу вони фактично не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, сім`я існує формально. Просить шлюб з відповідачем розірвати. В заяві на ім`я суду позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному об`ємі. Просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов, витрати по оплаті судового збору залишити за нею. Після розірвання шлюбупросить залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позов визнає, на розірвання шлюбу згідний. Просить розглянути справу без його участі. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони протягом тривалого часу не проживають як сім`я, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо. При взаємовідносинах, які склалися між ними, суд вважає, що сім`я існує формально, збереження її неможливе. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися та засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Статтею 113 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, вказуючи, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2002 року. Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне подружнє життя, яке б грунтовалося на почуттях взаємної любові та поваги не склалося. Відповідач легковажно ставиться до створення та існування сім'ї. Матеріально сім'ю не забезпечує. Між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. Це привело до того, що з 01 січня 2017 року вони фактично не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, сім'я існує формально, просить шлюб з відповідачем розірвати, малолітнього сина залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їйпрізвище "[PERSON]". В заяві на ім'я суду позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному об'ємі. Просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, сторони протягом останнього року не проживають як сім'я, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо. При взаємовідносинах, які склалися між ними, суд вважає, що сім'я існує формально, збереження її неможливе. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися та засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких обставин, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, вказуючи, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2009 року. Від спільного життя мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне подружнє життя, яке б грунтувалося на почуттях взаємної любові та поваги не склалося. Між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. Відповідач зловживає алкогольними напоями. Це привело до того, що упродовж останніх двох років вони фактично не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, сім`я існує формально. Просить шлюб з відповідачем розірвати, дітей залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу бажає мати прізвище " [PERSON] ". В заяві на ім`я суду представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному об`ємі. Просить розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позов визнає, на розірвання шлюбу згідний. Просить розглянути справу без його участі. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони протягом останніх двох років не проживають як сім`я, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо. При взаємовідносинах, які склалися між ними, суд вважає, що сім`я існує формально, збереження її неможливе. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися та засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Статтею 113 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин позов підлягає до задоволення. У відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають. Позивачка зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Відповідач зловживає спиртними напоями, через що між ними виникають суперечки, які негативно впливають на її психологічний стан. Відповідач не бажає розлучатися через орган РАЦСу. За таких обставин позивачка вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливим. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути у її відсутності. Відповідачу надсилались повістка про виклик до суду та позовна заява разом з доданими до неї документами, які він отримав 13.08.2014 року, про що свідчить поштове повідомлення, однак в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. 18.08, 23.09, 06.10.2014 року відповідачу надсилались повістки про виклик до суду, які повернуто до Ємільчинського районного суду із зазначенням в поштових довідках про причини повернення повісток "за закінченням терміну зберігання." Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач змінив місце проживання і не повідомив суд про зміну свого місця проживання, хоча був зобов'язаний про це повідомити суд та вважає, що повістка доставлена відповідачу. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони 14.07.2012 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу дітей не мають. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка не проживає та не бажає проживати разом із відповідачем і подальше збереження шлюбу, суд вважає суперечило б її інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що їх сім»я фактично вже розпалася. У зв»язку з взаємними непорозуміннями, сварками з 8 березня 2015 року вона разом з дітьми змушена була піти з дому. Їх стосунки не налагодились, вони зрозуміли, що необхідно розірвати шлюб. Діти після розлучення будуть проживати з нею, аліменти на їх утримання відповідач буде сплачувати добровільно. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просить їх задовольнити, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, пояснив, що їх шлюб зберегти неможливо. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 5 листопада 2009 року (а.с.3), мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4, 5), аліменти на їх утримання відповідач буде сплачувати добровільно. Шлюб у сторін перший, спір за майно не виник. В судовому засіданні було встановлено, що сторони фактично розірвали подружні відносини, з березня 2015 року разом не проживають, не мають наміру миритися, жити однією сім"єю, наполягають на розлученні, втрачено почуття любові та порозуміння. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому даний шлюб на підставі ст.112 СК України слід розірвати. Малолітні діти після розірвання шлюбу будуть проживати з матір"ю.У позивача після розлучення залишається прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що останнім часом їх спільне життя значно погіршилося, з причини психологічної несумісності характерів в сім»ї часто виникали сварки та непорозуміння. Шлюбні відносини між ними припинилися, вони не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Строк на примирення не потрібен. Після розлучення просить залишити їй прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просить їх задовольнити, пояснила, що близько шести місяців вони разом не проживають. Вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, пояснив, що їх шлюб зберегти неможливо. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 21 грудня 2013 року (а.с.3), мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4), позов про стягнення аліментів на її утримання буде розглядатись окремо. Шлюб у сторін перший, спір за майно не виник. В судовому засіданні було встановлено, що сторони фактично розірвали подружні стосунки, близько півроку разом не проживають, не мають наміру миритися, жити однією сім"єю, наполягають на розлученні, втрачено почуття любові та порозуміння. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, тому даний шлюб на підставі ст.112 СК України слід розірвати. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір"ю. У позивачки після розлучення залишається прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що останнім часом їх спільне життя значно погіршилося, через психологічну несумісність характерів в сім»ї часто відбуваються сварки та непорозуміння, почуття любові та поваги між ними втрачено, шлюбні відносини між ними припинилися, вони не ведуть спільне господарство. Вона вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу неможливо. Строк на примирення не потрібен. Після розлучення їх малолітні сини [PERSON] та [PERSON] будуть проживати з нею, просить залишити їй прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просить їх задовольнити, пояснила, що відповідач вживає спиртні напої, аліменти на утримання малолітніх синів буде сплачувати добровільно, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, пояснив, що вони не можуть разом жити, не розуміють один одного, їх шлюб зберегти неможливо. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 4 липня 1998 року (а.с.3) мають синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.4,5), аліменти на їх утримання відповідач буде сплачувати добровільно. Шлюб у сторін перший, спір за майно не виник. В судовому засіданні було встановлено, що сторони фактично розірвали подружні стосунки, близько одного місяця не ведуть спільне господарство, не мають наміру миритися, жити однією сім"єю, наполягають на розлученні, втрачено почуття любові та порозуміння. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, тому даний шлюб на підставі ст.112 СК України слід розірвати. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з матір"ю. У позивачки після розлучення залишається прізвище [PERSON].

Outcome: approved