Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Заболоттівська селищна рада Ковельського району Волинської області як орган опіки та піклування в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій зазначила, що відповідачі є батьками [PERSON] , а відповідачка [PERSON] , крім цього, матір`ю [PERSON] . Відомостями про відповідача [PERSON] селищна рада не володіє, на території місцевої ради він не проживає і не зареєстрований. Відповідачі самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, не дбають про фізичний та розумовий розвиток дітей, не цікавляться станом їх здоров`я, не цікавляться їх навчанням, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, не спілкуються із дітьми в обсязі, небхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надають доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі. Жодної участі у вихованні та утриманні дітей відповідачі не беруть. Вихованням дітей займаються бабуся [PERSON] [PERSON]. , батько [PERSON] [PERSON] , старша сестра дітей [PERSON] та працівники селищної ради без участі та підтримки з боку відповідачів. У будинку за місцем мешкання [PERSON] умови проживання незадовільні, брудно, холодно, відсутні продукти харчування, засоби гігієни. Сім`я [PERSON] перебуває на обліку як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, відповідачка негативно характеризується, як схильна до вживання спиртних напоїв, аморальної поведінки. За неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності. Незважаючи на постійно проведену профілактичну роботу комісією з питань захисту прав дитини виконкому Заболоттівської селищної ради [PERSON] свого ставлення до виконання батьківських обов`язків не змінила. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а [PERSON] - щодо дочки [PERSON] , [INFO] . Крім цього, просить стягувати із [PERSON] на утримання [PERSON] та [PERSON] , а також з [PERSON] на утримання [PERSON] аліменти в розмірі по 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до досягнення дітьми повноліття. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Так, [PERSON] брала участь в підготовчому судовому засіданні, де було повідомлено до дату судового розгляду. Відповідач [PERSON] , зважаючи на відсутність даних про місце його реєстрації, повідомлений про дату судового розгляду шляхом опублікування судового оголошення на офіційному сайті Ратнівського районного суду. Крім цього, останній повідомлений в телефонному режимі за наданим відповідачкою [PERSON] номером телефону. Відповідачі про причини неявки не повідомили, відзив на позов не подали. Представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у заяві. Просила позов задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 12-15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського Суду з прав людини (далі-Європейський Суд) у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine) § 47, рішення у справі «Хант проти України» (Hunt v.Ukraine), § 49). Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, необхідно з однієї сторони розглянути правомірність втручання у право відповідачів на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а з іншого - дослідити питання щодо забезпечення прав неповнолітніх дітей не розлучатися з батьками із врахуванням, при цьому, якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини). Разом із цим, відповідно до статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої). Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом установлено, документально підтверджено свідоцтвами про народження (а.с.13, 14), що матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є відповідачка у справі, а батьком [PERSON] - відповідач [PERSON] . При цьому, із заяви Заболоттівської селищної ради (а.с.28), поданої на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, встановлено, що запис про батька до актового запису про народження [PERSON] вчинено на підставі спільної заяви батьків, які не перебували у шлюбі між собою, про визнання батьківства відповідно до ст.126 СК України. Свідок [PERSON] , повнорідна сестра [PERSON] та неповнорідна сестра [PERSON] , показала, що відповідачка у справі, її та її сестер матір, не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дочок [PERSON] та [PERSON] , як і не виконувала їх щодо неї. Матір не забезпечувала дітей ні харчуванням, ні одягом, не відвідувала у школі, не цікавилася їх здоров`ям та навчанням, не підтримувала ні матеріально, ні морально. Показала, що вона в дитинстві та сестра [PERSON] більше 10 років проживали із батьком та бабусею, окремо від матері, зважаючи на неможливість проживання із останньою. Матір досить часто вживала алкоголь, у будинок до неї навідувалися сторонні особи чоловічої статі, які з нею ж розпивали спиртне. Матір поводилася із ними агресивно, у нетверезому стані завдавала їм побоїв, бували випадки недопуску [PERSON] до будинку після повернення її зі школи. Загалом тепла і материнської любові вона і її сестри не відчували. Їх вихованням та утриманням повністю займалися батько і бабуся - батькова матір, яка, крім них, дуже часто доглядала за нерідною внучкою - [PERSON] . [PERSON] й надалі проживає із батьком і бабусею. Вона ж уже більше двох років проживає в окремому будинку з своїм чоловіком. Батько [PERSON] залишив дочку і матір одразу ж після народження дитини, виїхав у невідомому їм напрямку, матеріально не допомагає, із дочкою не спілкується. Два роки тому вона забрала сестру [PERSON] до себе на проживання, оскільки матір догляду за нею не здійснювала. Проте зважаючи на свій молодий вік, зайнятість на посаді вчителя початкових класів, та потребу [PERSON] в постійній увазі й догляді, вона влаштувала сестру в Люблинецький ліцей для навчання та проживання. Проте витрати на утримання [PERSON] у цьому навчальному закладі вона несе самостійно, відвідує сестру, на відміну від матері, яка жодного разу до дочки не приїхала. На канікули, вихідні дні [PERSON] приїжджає до неї, а не до матері. Вважає, що матір свого ставлення до виконання нею батьківських обов`язків не змінить. Додала, що одного разу, перевіряючи домашні завдання [PERSON] , знайшла в її зошиті аркуш із листом, де вона жалілася на те, що її не люблять, вона не хоче жити, вона змушена віддавати заощаджені нею гроші, а матір «проміняла рідну дочку на якогось алкаша». Свідок [PERSON] , практичний психолог НВК смт.Заболоття, показала, що пів року вона була класним керівником [PERSON] , яку характеризує як агресивну, конфлікту, не здатну до співчуття дівчину, однак із лідерськими якостями, власною думкою та здібностями до навчання. Матір [PERSON] навчанням дочки не цікавилася, на запрошення до школи не з`являлася. Дівчинка інколи жалілася на матір, однак відразу її виправдовувала, називала її доброю, висловлювала побажання, щоб матір не вживала алкоголь. Періодично вона у складі шкільної комісії із залученням працівників поліції навідувалися до місця проживання [PERSON] , однак матір у будинку не заставали. Їй відомо, що останні роки [PERSON] опікувалася її сестра [PERSON] , з якою вона проживала і яка забезпечувала всім необхідним. Свідок [PERSON] , заступник директора з виховної роботи НВК смт.Заболоття, показала, що під час відвідування [PERSON] за місцем проживання вона заставала її з ознаками алкогольного сп`яніння у присутності невідомих чоловіків. Батька [PERSON] [PERSON] вона ніколи не бачила, одного разу за повідомленим [PERSON] номером телефону розмовляла із ним про стан виховання і навчання дочки, однак він зв`язок обірвав, потім на дзвінки не відповідав. Був випадок, коли за телефонним проханням [PERSON] вона із дитиною знайшли [PERSON] в нетверезому стані в іншому будинку, яка вилаялася щодо них нецензурними словами. Згодом почала помічати, що діти після школи до хати не доходили, а йшли до бабусі - [PERSON] . У Люблинецькій школі [PERSON] змогла себе реалізувати, намагається досягти успіхів у навчанні та вихованні. На батьківські збори матір [PERSON] і [PERSON] не приходила, інколи з`являлася за вимогою директора. Свідок [PERSON] , бабуся [PERSON] , показала, що починаючи із народження дівчат, [PERSON] , її невістка, кидала дітей напризволяще і їздила з різними чоловіками. Тринадцять років тому вона забрала внучок [PERSON] та [PERSON] до себе на проживання, оскільки матір могла їх побити, лаялася, діти часто приходили від матері до неї голодні. Вихователі з дитячого садочка з питань перебування там [PERSON] телефонували їй, а не матері, на батьківські збори в школу ходила вона. Усім необхідним для проживання і навчання забезпечували вона із сином - батьком [PERSON] та [PERSON] . Відповідачка ніде не працювала, проживала за кошти, отримувані на дітей, згодом за її допомогою їй була призначена допомога по догляду за її, свідка, престарілою матір`ю, якого вона фактично не здійснювала. [PERSON] трохи працювала в місцевих мешканців, але за прогули була звільнена. Пам`ятає випадок, коли відповідачка, отримавши одноразово 16 тисяч гривень державних виплат, призначених за декілька місяців, на прохання дочки [PERSON] не дала дітям жодної копійки. [PERSON], перебуваючи у будинку із матір`ю, дуже часто приходила до неї, залишалася на проживання тривалий час. Згодом йшла до матері, але через короткий проміжок часу голодна, знервована знову поверталася до неї і сестер, жаліючись на те, що її ніхто там не чекає. Незважаючи на те, що [PERSON] не є її рідною внучкою, вона її приймала, годувала, забезпечувала одягом. Близько двох років тому [PERSON] до себе забрала внучка [PERSON] , яка згодом влаштувала дитину в Люблинецький ліцей. Неповнолітня свідок [PERSON] показала, що вона хоче й надалі проживати із бабусею [PERSON] , з якою вона живе вже більше 10 років. Зазначила, що проживати із матір`ю було нестерпно, остання вживала алкоголь, прикладаючи у такому стані до них руку, нецензурно лаючись. До хати постійно навідувалися сторонні чоловіки. Матеріально ні її, ні сестер матір не забезпечувала, були випадки відсутності в будинку продуктів харчування, тому бабуся, навідуючись до них, завжди приносила їжу, яку, коли матір не впускала бабусю до хати, остання передавала через вікно. Матір не цікавилася її успіхами в школі, не ходила на батьківські збори, які замість неї завжди відвідувала бабуся, не прийшла на випускний вечір, їй невідомо, що вона вступила в медичний коледж. Прийшовши до будинку матері аби взяти документи для виготовлення паспорта, мати прогнала її, обізвавши нецензурними словами. Матір, зустрівши її на вулиці, відвертає голову, не вітається. Жодного разу вона до неї не подзвонила, не поцікавилася її життям. Матеріально і морально їх підтримують батько і бабуся. Молодша сестра [PERSON] теж дуже часто жила у [PERSON] , бо матір на неї не звертала уваги. Бажає, аби її матір позбавили батьківських прав щодо неї. Малолітня свідок [PERSON] показала, що з батьком вона не знайома, ніколи його не бачила, по телефону із ним не спілкувалася. Матір часто вживала алкоголь, приводила до хати сторонніх людей. Через це вона систематично приходила до бабусі [PERSON] і сестер. Потім її до себе забрала сестра [PERSON] . Зараз вона вчиться у Люблинецькому ліцеї, де їй подобається. На канікули із ліцею їде до сестри [PERSON] , де їй комфортніше, ніж у матері. Хотіла би жити із матір`ю, якби остання не вживала алкоголь. На даний час одяг і все необхідне для навчання купляє сестра [PERSON] . Згідно з довідкою-характеристикою №1149 від 04.06.2021 (а.с.12), виданою Заболоттівською селищною радою, сім`я [PERSON] знаходиться на обліку селищної ради як така, що перебуває у складних життєвих обставинах. [PERSON] схильна до зловживання спиртними напоями, не працює. Відповідно до акту відвідування сім`ї/особи від 23.03.2021 (а.с.16) за місцем проживання [PERSON] виявлено, що будинок складається із двох житлових кімнат, кухні й коридора, в будинку холодно, брудно, ліжка не застелені, одяг не складений. Від [PERSON] відчувався різкий запах алкоголю, на столі на кухні виявлено залишки їжі та склянки. Як вбачається із акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] у будинку сестри [PERSON] від 11.12.2020 (а.с.15) у будинку чисто й тепло, для [PERSON] створені необхідні умови для навчання і проведення дозвілля, дитина забезпечена шкільним приладдям, одягом і взуттям. Згідно із довідкою про участь матері учениці 5-В класу [PERSON] (з 01.09.2020 по 25.01.2021) у шкільному житті, виданою 02 квітня 2021 року НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня-дитячий садок» смт.Заболоття (а.с.21), мати [PERSON] контакту із класним керівником не підтримувала, із вчителями не спілкувалася, не була присутня на батьківських зборах, не приділяла належної уваги вихованню дитини, не цікавилася її навчанням, не забезпечувала одягом та необхідним шкільним приладдям, не турбувалася про харчування [PERSON] вдома та в школі. Через неналежне виконання батьківських обов`язків неодноразово була запрошена в телефонному режимі на індивідуальні бесіди з адміністрацією НВК смт.Заболоття, але ініційовані зустрічі ігнорувала. [PERSON] з 26 січня 2021 року навчається у Люблинецькому ліцеї Волинської обласної ради, на повному державному утриманні не перебуває, що стверджується довідкою цього навчального закладу від 26.04.2021 (а.с.22). Із характеристик [PERSON] за місцем її навчання в Люблинецькому ліцеї від 26.04.21, 22.09.21 вбачається, що батьки не приділяють уваги вихованню доньки, за весь період навчання дитини мати жодного разу не поцікавилася здоров`ям і успіхами [PERSON] . Зв`язок із школою та класним керівником постійно підтримує сестра дитини, яка оплачує батьківську плату за харчування, купує дитині речі особистої гігієни та одяг. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте жодного з покладених законом на батьків обов`язків відповідачі не виконують. Судом установлено, що відповідачі втратили інтерес до своїх дітей. Так, із досліджених документів та показань свідків, у тому числі дітей, в інтересах яких заявлено позов, установлено, що матір дітей та батько [PERSON] участі у вихованні та утриманні дітей не беруть. Відповідачі в судове засідання у даній справі з метою висловлення своїх заперечень проти позову не з`явилися. Таким чином, судом не встановлено наявності у відповідачів реальних і об`єктивних перешкод для утримання та виховання дітей, що свідчить про невиконання відповідачами своїх батьківських обов`язків із власної вини. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування такого виняткового заходу, як позбавлення батьківських прав відповідачів. З цих же підстав, будучи переконаним у відсутності можливості для виправлення ситуації з боку відповідачів щодо виконання своїх батьківських обов`язків, суд погоджується із висновком органу опіки та піклування Заболоттівської селищної ради від 02.04.2021 №3/7 про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 2 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. У ході судового розгляду встановлено, що відповідачка [PERSON] , будучи особою працездатного віку, суспільно-корисною працею з метою отримання доходу не займається. Жодних доказів на підтвердження непрацездатності чи наявності інших утриманців відповідачі не надали. Згідно із ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 2395 грн. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на утримання [PERSON] та [PERSON] , а також з [PERSON] на утримання [PERSON] в користь особи, куди будуть влаштовані діти, необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. з кожного щомісячно, з індексацією суми відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду до досягнення дітьми повноліття. За правилами ч.6 ст.141 ЦПК України, з урахуванням заявлення позивачем двох позовних вимог: майнового та немайнового характеру та звільнення його від сплати судового збору при подачі позову, з відповідачів в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі по 1816 грн з кожного (2270*0,4*2). Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved