Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

[PERSON] та[PERSON] в інтересах малолітньої - [PERSON] звернулись до суду з позовом про визнання втратившими право користування [PERSON], [PERSON], [PERSON] в інтересах неповнолітньої - [PERSON]. 10.09.2018 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва закрито провадження в частині позовних вимог до [PERSON], [PERSON] в інтересах неповнолітньої - [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач зареєстрований та постійно проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в квартирі з 2007 року не проживає, участі в утриманні, ремонті квартири не приймає, комунальні платежі не сплачує, при цьому особистий рахунок оформлений на нього. На день залишення житлового приміщення, відповідач мав ключі від замків вхідних дверей квартири які відповідають тим, що були на день залишення спірної квартири і які дійсні. Отже, факт реєстрації на вказаній житловій площі відповідач, який жодним чином не приймає участі в її обслуговуванні та утриманні, за місцем реєстрації не проживає та не з'являється з 2007 року, створює для позивачів проблеми у вирішенні певних питань життєдіяльності, утриманні належної житлової площі та користуванні нею. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. [PERSON] в інтересах малолітньої - [PERSON] підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце судового розгляду. Третя особа Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державна адміністрація надіслала до суду клопотання в якому просить розглядати справу у їх відсутність та ухвалити рішення в інтересах та на користь дитини. Третя особа Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація в судове засідання не з'явилась про день слухання справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що згідно ордеру № 5092 виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів на житлове приміщення, виданий [PERSON] на сім'ю з п'яти чоловік, відповідач [PERSON] значиться сином (а.с. 25) Відповідно до довідки з місця проживання сім'ї та реєстрації, [PERSON] проживає та зареєстрований в [ADDRESS] в цьому житловому приміщенні проживає згідно картотеки 5 (п'ять членів сім'ї) в тому числі відповідач [PERSON] [INFO] з 05.09.1980 року (а.с. 40). Відповідно до відповіді від Святошинського УП ГУ НП в місті Києві від 25 січня 2018 року відповідачі не зверталися до поліції з заявами про перешкоджання їм у користуванні спірною квартирою (а.с. 39). Згідно актів, затверджених начальником «Жед-3» Петруньок П.З. від 20.01.2017р., 12.04.2017 р., 2012.02.2018 та 16.02.2018 року, майстром технічної дільниці [PERSON] на підставі заяви [PERSON] [ADDRESS] та зі слів сусідів [PERSON] в квартирі зареєстрований, але з 2007 року не проживає. (а.с. 15-17, 43-44). Позивачами було направлено запити до лікувальних закладів та УДГІПЗ "Укрпошта", про наявність відомостей про звернення відповідачів за місцем проживання, але відповіді не було надано через відсутність підстав у запитувача (а.с. 18-21). [PERSON] самостійно сплачує нагромадження боргів, так 03 листопада 2016 року ним було сплачено 6 244 грн. 95 коп. за центральне опалення (а.с. 28), 10 січня 2017 року було сплачено 10 000 грн. за утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 29). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. з 2007 року по теперішній час та відсутність в квартирі його особистих речей та майна. Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому із змісту частини першої ст. 402 ЦК України вбачається, що право користування чужим майном може бути встановлене договором, законом, заповітом або рішенням суду. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідачів немає встановлених законом підстав користуватися житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] Приймаючи до уваги те, що реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику, в повній мірі розпоряджатися своїм майном, користуватися квартирою, суд вважає за можливе захистити його права, усунувши перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження власністю. З викладеного,

Outcome: approved