Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], Тишківської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, по [ADDRESS], що належав колишньому колгоспному двору, головою якого була [PERSON], яка померла [INFO]. В позовній заяві зазначила, що її батьки [PERSON] та [PERSON], вона, її браги [PERSON] та [PERSON], проживали в житловому будинку по [ADDRESS]. Двір, в якому вони прожинали відносився до колгоспного типу. Батько [PERSON] та брат [PERSON] померли. Мама [PERSON] в 1985 ропі одружилася вдруге і їй присвоєно прізвище [PERSON]. Станом на 15.04.1991 року (час до якого існували колишні колгоспні двори) членами колгоспного двору були мама, її чоловік [PERSON], брат [PERSON] і вона. Житловий будинок з господарськими будівлями в цілому належав колишньому колгоспному двору, головою якого була мати [PERSON]. Кожний член двору мав свою долю в майні двору, долі були рівними і ніхто з членів двору свою долю не виділяв і не втрачав. Брат [PERSON] з двору вибув в село Рогиня в 1995 році і в двір більше не повертався. Майном колишнього колгоспною двору залишився житловий будинок з господарськими будівлями і знаходиться на земельній ділянці розміром 0,18 га. Ніхто з них своєї майна в колишньому колгоспному дворі не втрачав. Мама [PERSON] померла [INFO], а [PERSON] помер [INFO]. Заповіту па спадкове майно вони не залишали. В будинку вона постійно проживає по даний час. Її син [PERSON] народився [INFO] в м. Вінниця, в дворі проживає з 1993 року і є таким, що не набув члене лишнього колгоспної о двору. Після смерті мами та вітчима відкрилася спадщина та належну частину їх будинку успадкувати ніхто не може так як житловий будинок з господарськими будівлями належав колишньому колгоспному двору без виділення часток. В зв'язку з цим вона змушена звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання [PERSON] не з'явилася. В заяві поданій до суду справу просить слухати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Позов просить задовольнити. [PERSON] в судове засідання також не з'явився. Як вбачається із матеріалів справи, справу просить слухати у його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю. Щодо задоволення позову не заперечує. Із заяви поданої Тишківською сільською радою, вбачається, що справу просять розглядати без участі їхнього представника, щодо задоволення позову не заперечують. В силу ст. 197 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав: в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] має намір визнати права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, по [ADDRESS], що належав колишньому колгоспному двору, головою якого була [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Виписками з погосподарських книг Тишківської сільської ради за 1986-2014 роки стверджено, що станом на 15.04.1991 року позивачка з батьками, її брат та вітчим були членами лишнього колгоспного двору, головою якого була мама позивачки. Двір, в якому вона (позивачка) проживає знаходиться по [ADDRESS]. Свідоцтвом про народження позивачки стверджено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану ствердженого, що мати позивачки вдруге вступила в шлюб з [PERSON] і їй при реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON]. Свідоцтвом про право особистої власності на будинконолодіння стверджено, що житловий будинок по колишній [ADDRESS] в цілому належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON]. Свідоцтвом про смерть та виписками з погоподарських книг Тишківської сільської ради стверджено, що [PERSON] померла [INFO], а [PERSON] помер [INFO] і що після їх смерті відкрилася спадщина на належне їм манно. Відповідно до ст. 1258 ч. 1, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1268 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. [PERSON] не заявляла про відмову від спадщини, та відповідно до ст. 1268 ч. 3 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно ст. 1296 ч. 1 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Проте нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено. Довідкою нотаріуса стверджено, що видати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] немає можливості так як житловий будинок з господарськими будівлями в цілому належав колгоспному двору без виділення часток членів колишнього колгоспного двору. Відповідно до ст. 1296 ч. 3 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно до ст. 328 ч. 1 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Конституцією України за кожним закріплюється право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Також - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ч. 1 ЦК України). Як вбачається із ст. 391 ч. 1 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідачі заперечень щодо визнання права власності за позивачем, не мають. Інших осіб, які б заявляли свої вимоги по даному питанню, не встановлено. В зв'язку з цим суд вважає що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] [INFO], право власності на даний житловий будинок з господарськими спорудами. На підставі викладеного та ст. 316 ч. 1, ст. 317 ч. 1, ст. 319 ч. 1, ст. 328 ч. 1, ст. 391 ч. 1, ст. 1216 ч. 1, ст. 1222 ч. 1, ст. 1258 ч. 1, ст. 1268, ст. 1296 ЦК України,

Outcome: approved