Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з Межівського районного суду Дніпропетровської області передано на розгляд справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 грудня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №0526/72, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 50\~000,00 гривень на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 20 грудня 2024 року, зі сплатою процентів в розмірі 56 % річних. Відповідач не належним чином виконувала зобов`язання за вказаним договором, в зв`язку з чим станом на 02.07.2021 утворилася заборгованість в сумі 58\~429,48 гривень (з урахуванням заборгованості за основним боргом, сплаті процентів, 3 % річних, інфляційної складової). Відповідач в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не сплачує, належну суму до теперішнього часу не повернуто. Виходячи з викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором у загальній сумі 58\~429,48 гривень та понесені позивачем судові витрати, а саме, сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в сумі 2270 гривень. Ухвалою Межівського районного\~суду Дніпропетровської\~області від 19 липня 2021 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~договором про\~споживчий кредит передано на розгляд до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області. Частиною другою статті 32 ЦПК України встановлено, що справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. \~Ухвалою суду від 30 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 21 грудня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №0526/72, згідно з п.2.2. якого відповідач отримала кредит в розмірі 50 000,00 гривень на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 20 грудня 2024 року, зі сплатою процентів в розмірі 56 % річних (п.п. 2.4.1) (а.с.12-16). Позивач свої зобов`язання за укладеним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит у встановленому договором порядку та розмірі. Відповідач, скориставшись кредитними коштами, в порушення умов договору зобов`язання з погашення кредиту належним чином не виконує. Станом на 02 липня 2021 року, відповідач має заборгованість по кредиту в загальному розмірі 58\~429,48 гривень (а.с.23-24), яка складається з наступного: - заборгованість за основним боргом (кредитом) 44067,78 гривень; - проценти за користування кредитом 8088,20 гривень; - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 1012,13 гривень; - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 199,23 гривень; - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 4268,65 гривень; - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 793,49 гривень. За змістом\~статті 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Згідно статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статей\~526,\~527,\~530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України, за\~кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором, як це встановлено статтею 1049 ЦК України. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Суд вважає, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам закону. Підпис у договорі не оспорюється. Не виконуючи належним чином зобов`язання за договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови договору. Отже, у банка виникло законне право вимагати від відповідача повернення суми заборгованості. Наведене дозволяє дійти висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позовних вимог. Враховуючи положення частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача з урахуванням частини 1 статті 142 ЦПК України, відповідно до якої, враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи позов визнав, про що подав відповідну заяву, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved