Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, який мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, тому шлюб, укладений у 2004 році, 2 листопада 2007 року було розірвано. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Останній раз [PERSON] бачився із сином у 2008 році і на даний час дитина не сприймає його за батька, зазначила, оскільки [PERSON], починаючи з народження сина матеріально його не забезпечує, у його вихованні участі не приймає та ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] та стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 25 квітня 2017 року залучено до участі в розгляді даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, службу в справах дітей Маневицької районної державної адміністрації Волинської області. 25 квітня 2017 року представник позивача в інтересах позивача подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив задовольнити позов лише в частині позбавлення батьківських прав. В даному судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення в газеті "Волинь нова"№ 40 від 13 квітня 2017 року, яке наявне в матеріалах даної справи. Крім того, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 вищевказаного Кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім»ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно роз'яснень, даних в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ у до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що шлюб позивача з відповідачем розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції в Рівненській області видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 02 листопада 2007 року (а.с. 5). Під час перебування у шлюбі народився [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 липня 2005 року (а.с. 6). Як вбачається з виконавчого листа Костопільського районного суду Рівненської області від 05 серпня 2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 300 гривень, починаючи з 29 квітня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). З розрахунку заборгованості за аліментами, згідно вищевказаного виконавчого листа вбачається, що станом на 30 вересня 2016 року заборгованість становить 26 720 гривень (а.с. 8). Згідно довідки Комунального закладу «Луцька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 13 Луцької міської ради» № 2-14/164 від 18 жовтня 2016 року, батько [PERSON] - [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини (а.с. 9). Як вбачається із органу опіки та піклування Маневицької РДА про доцільність позбавлення батьківських прав № 1020/45/2-17 від 26 квітня 2017 року є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] (а.с. 62). Враховуючи наведені обставини, та визнання відповідачем позову, суд приходить висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, що обумовлено його винною поведінкою та свідомим нехтуванням своїми обов'язками, а тому, захищаючи права та інтереси дитини, відповідача слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього [PERSON]

Outcome: approved