Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] із встановлення заходів тимчасового обмеження прав останнього з покладенням на нього терміном на 6 місяців. В обґрунтування заявлених вимог заявниця вказала, що З 19.10.2002 року і до 19.07.2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . [INFO] чоловік помер. Від шлюбу у них народилось двоє дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Разом з дітьми проживає в будинку по [ADDRESS] . Цей будинок придбала із [PERSON] в шлюбі, є спільною сумісною власністю. Зареєстрований за померлим чоловіком на підставі договору купівлі - продажу жилого будинку від 11 травня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори , реєстровий номер № 1070. З 2015 року і до травня 2021 року перебувала у фактичних шлюбних стосунках Із [PERSON] . Спільних дітей не мають. [PERSON] має постійне місце проживання в [ADDRESS] , де він і зареєстрований. Під час спільного проживання [PERSON] неодноразово спричиняв їй фізичний біль наносив тілесні ушкодження, висловлювався нецензурною лайкою, принизливими словами, внаслідок чого неодноразово зверталась до органів поліції. Постійні образи з боку кривдника в її адресу та в адресу дітей стали підставою розриву. Заявниця стверджує, що неодноразово зверталась за захистом до правоохоронних органів, проте, це не дало жодного бажаного результату, [PERSON] і надалі її переслідує та погрожує. Враховуючи викладене, заявниця вважає, що вірогідність повторного вчинення насильства [PERSON] щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я та здоров`я її дітей є дуже високою, і тому звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису. В судовому засіданні заявниця підтримала усі повідомлені у заяві обставини та просила суд задовольнити заяву. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечив щодо вимог заяви. Заслухавши пояснення заявниці, вивчивши зміст заяви, дослідивши подані докази, суд вирішив наступне. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьків (мати, батько) і дитину (дітей). Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству",обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису. «Оцінка ризиків» та «наявність ризиків» - є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису. Так, судом встановлено, що заявниця [PERSON] , перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] . Спільних дітей не мають. На даний час вони спільно не проживають. З наданих в судовому засіданні пояснень учасників справи вбачається наявність конфлікту між заявником та заінтересованою особою. Стосунки між ними напружені і неприязні. Між ними виникають сварки, свідком яких є діти. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, позицію заінтересованих осіб в судовому засіданні, які частково підтвердили повідомлені заявницею обставини, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики повторного вчинення заінтересованими особами домашнього насильства психологічного характеру щодо заявниці, тому заяву слід задовольнити. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved