Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

До Пологівського районного суду Запорізької області надійшла зазначена цивільна справа. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона є опікуном малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти позбавлені батьківського піклування і проживають разом з нею. Таким чином відповідно до ст.ст. 4, 59 ЦПК України, ст.165 СК України позивач має право на звернення до суду із даним позовом щодо захисту прав неповнолітніх осіб. Діти народилися у матері, яка не перебувала у шлюбі на час їх народження. Таким чином, запис про батька дітей у Книзі реєстрації народжень та актовому запису проведено за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дітей записано за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Мати дитини веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, вживає наркотичні засоби і взагалі не виконує свої батьківські обов`язки. Розпорядженнями голови Пологівської районної державної адміністрації №№74,75 від 27 лютого 2020 року дітям надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. За таких обставин з липня 2019 року діти проживають з позивачем та перебувають на повному її утриманні. На теперішній час точне місце перебування та проживання матері дітей позивачу не відоме, але зареєстрована вона за адресою, вказаною у позовній заяві. З липня 2019 року відповідач не цікавилася життям дітей, хоча вона позивача добре знає і їй достовірно відомо, що діти проживають у позивача. Їй відомий її номер телефону, однак за весь час проживання дітей у позивача відповідач взагалі не цікавилася їх життям. Таким чином, з липня 2019 року без поважних причин [PERSON] не виконує батьківські обов`язки і взагалі не цікавитися життям дітей. Вона байдуже ставиться до благополуччя та розвитку дітей, не відвідує їх, не телефонує, ухиляється від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, не піклується про розвиток дітей, матеріальної підтримки на утримання дітей відповідач також не надає. Останній раз відповідач бачила дітей у липні 2019 року. Таким чином, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, у зв`язку із чим [PERSON] на підставі ч.1 ст.164 СК України може бути позбавлена батьківських прав щодо своїх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з цим позивач просить постановити судове рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також стягнути із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання в суд позовної заяви і до повноліття дітей. Учасники справи належним чином повідомлені про місце, дату і час судового засідання, але вони у судове засідання не з`явилися. У той же час, від позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить дану цивільну справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, а також не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, за довіреністю [PERSON] також надала до суду заяву, у якій підтримала позовні вимоги позивача до [PERSON] про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів на утримання дітей, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі на підставі наявних доказів, не заперечувала проти винесення заочного рішення і справу просила розглянути без застосування засобів технічної фіксації. Відповідач, місце реєстрації якої за адресою, зазначеною у позовній заяві, підтверджено відповіддю органу місцевого самоврядування на запит суду, будучи повідомленою про розгляд справи в суді відповідно до вимог ст.128 ч.11 ЦПК України шляхом завчасного оприлюднення на офіційному веб-порталі судової влади України оголошень про її виклик у судові засідання, у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, із заявами про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи з певних підстав до суду не зверталася, відзив на позов не подала. За таких обставин суд розглядає справу з ухваленням заочного рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем та представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ненадання відповідачем відзиву на позов, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого Пологівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 07 вересня 2016 року, судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] і [PERSON] . Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Пологівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 13 вересня 2016 року, судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] і [PERSON] . З довідки про склад сім`ї №841 від 13 лютого 2020 року, виданої виконавчим комітетом Пологівської міської ради, встановлено, що до складу сім`ї [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , входять чоловік: [PERSON] , [INFO] , син: [PERSON] , [INFO] , не проживає, син: [PERSON] , [INFO] , не зареєстрований, але проживає, [PERSON] , [INFO] , не зареєстрований, але проживає, [PERSON] , [INFO] , не зареєстрована, але проживає. Із копії розпорядження голови Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області від 27 лютого 2020 року №74 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] » встановлено, що [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Із копії розпорядження голови Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області від 27 лютого 2020 року №75 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] », встановлено, що [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Із копії розпорядження голови Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області №136 від 27 березня 2020 року «Про встановлення опіки над [PERSON] , [INFO] , дитиною позбавленою батьківського піклування» [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , призначено опікуном над цією дитиною. Із копії розпорядження голови Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області №137 від 27 березня 2020 року «Про встановлення опіки над [PERSON] , [INFO] , дитиною, позбавленою батьківського піклування» [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , призначено опікуном над цією дитиною. Згідно з висновком Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування від 31 серпня 2020 року №01-49/380 про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] стосовно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в інтересах дітей вважається доцільним позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , стосовно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , оскільки вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно малолітніх дітей. Проаналізувавши здобуті у судовому засіданні докази, судом встановлено, що відповідач самоусунулася від виконання свої батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своїх малолітніх дітей, матеріально їх не утримує, не піклується про їх духовний та фізичний розвиток. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються с дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі наведеного вище суд дійшов до висновку, що відповідач відмовилася від участі у вихованні та утримання своїх малолітніх дітей, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по їх вихованню, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав, вона має право бути поновленою у батьківських правах відносно своїх дітей відповідно до положень ст. 169 СК України. Окрім того, судом враховано, що відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом також враховано положення абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3, у якому наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач до ухвалення рішення у даній справі не була зобов`язана судовим рішенням сплачувати аліменти на утримання дітей, стосовно яких вона позбавляється батьківських прав, тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 166 СК України вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей на користь опікуна у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання до суду позовної заяви, тобто з 06 травня 2020 року, і до повноліття дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved