Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивувала тим, що з 16.06.2009 по 10.12.2013 перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області. Під час спільного подружнього життя у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Тому, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дочкою повноліття. В заяві від 09.02.2017 позивач змінила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно (а.с. 25). В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась. Від неї надійшла заява, відповідно до якої просить слухати справу у її відсутності, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 26). Відповідач в судове засідання двічі не з'явився. Судова повістка повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». З врахуванням положень ст.ст. 74, 76 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється через неявку всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає можливим, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін по наявних у справі доказах та ухвалити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 16.06.2009 по 10.12.2013 перебувала у шлюбі, який було розірвано рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області (а.с. 5). У шлюбі у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4, 14). Сторони припинили сімейні відносини. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А з урахуванням ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставинах, суд вважає, що відповідач, відповідно до Закону, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій формі (ч. 1 ст. 184 СК України). При визначенні розміру аліментів та виду їх стягнення суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, що дочка проживаючи разом з матір'ю, знаходиться на її повному утриманні, що потребує певних коштів, а також зважаючи, що утримання дітей є обов'язком обох батьків, вважає, що сума в розмірі 1000 грн, як аліменти на дочку, буде обґрунтованою та законною. При цьому, суд приймає до уваги, що доказів неможливості надавати матеріальну допомогу дитині у вказаному розмірі відповідач суду не надав, як і не надав доказів, які б унеможливлювали стягувати з нього аліменти саме у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved