Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

В січні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] міської ради, виконавчого комітету [PERSON] міської ради, комунального підприємства «Деснянське» [PERSON] міської ради про визнання за нею права на користування однокімнатною квартирою №32 в будинку 12 по вулиці Г.Полуботка в місті Чернігові. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що з 2013 року перебувала у шлюбі з [PERSON] і постійно проживала з ним за адресою [ADDRESS]. 06.03.2018 року чоловік помер і вона прийняла спадщину, однак вказана квартири не увійшла до складу спадщини оскільки перебуває у комунальній власності. Після смерті чоловіка звернулась до КП «Деснянське» [PERSON] міської ради щодо переукладання договору найму однак їй було відмовлено. На даний час іншого житла не має. [PERSON] міською радою було надано відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, в задоволенні просить відмовити. В судовому засіданні позивач, її представник позов підтримали і просили суд його задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] міської ради та виконавчого комітету [PERSON] міської ради проти позову заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 17 вересня 2013 року позивач та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-ЕЛ №080693 від 17.09.2013 року. Як до реєстрації шлюбу так і після позивач постійно проживала в [INFO], що також в судовому засіданні підтверджено свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON] 06 березня 2018 року помер [PERSON], в звязку з чим відкрилась спадщина і позивач її прийняла. Спірна квартира до спадкового майна не ввійшла, оскільки перебуває у комунальній власності. 21 червня 2000 року за рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 151 за клопотанням державного комунального підприємства ЖКГ Деснянського району однокімнатну квартиру 32 житловою площею 19,8 кв.м в будинку 12 по вулиці Свердлова ( нині вул..Г Полуботка) виключено із гуртожитків, надано їй статус житлової та закріплено за прописаним і проживаючим в ній [PERSON] На час ухвалення вказаного рішення позивач та [PERSON] проживали разом. Після смерті чоловіка позивач [PERSON] звернулась до КП «Деснянське» [PERSON] міської ради щодо переукладання договору найму житла, однак їй було в цьому відмовлено, і зазначено, що вона не зареєстрована у вказаному житлі і відсутні документи підтверджуючі право власності, або інші, які надають право на проживання у житлі. Відповідно до ст..64 Житлового кодексу України члени сім'ї\~наймача,\~які проживають\~разом з\~ним,\~користуються нарівні\~з наймачем\~усіма правами\~і несуть\~усі обов'язки,\~що випливають\~з договору\~найму жилого\~приміщення.\~Повнолітні члени\~сім'ї\~несуть солідарну\~з наймачем\~майнову відповідальність\~за зобов'язаннями,\~що випливають\~із зазначеного\~договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст..\~65\~Житлового кодексу\~наймач вправі\~в установленому\~порядку за\~письмовою згодою\~всіх членів\~сім'ї,\~які проживають\~разом з\~ним,\~вселити в\~займане ним\~жиле приміщення\~свою дружину,\~дітей,\~батьків,\~а також\~інших осіб.\~На вселення\~до батьків\~їх неповнолітніх\~дітей зазначеної\~згоди не\~потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Між позивачем та померлим [PERSON] спорів з приводу вселення та користування квартирою 32 по вулиці Г.Полуботка 12 в місті Чернігові не виникало. Як вказали свідки, позивач і [PERSON] постійно спільно проживали у вказаній квартирі, вели спільне господарства, робили поточні ремонти квартири, купували меблі. Згідно з п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України» вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 ( v0009700-96 ) "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення,\~або ж\~для відмови\~їй у\~цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. \~ \~ \~ \~Станом на день розгляду справи позивач у власності іншого житла не має, вказана квартира була і є її постійним місцем проживання. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.106 ЖК України повнолітній член\~сім'ї\~наймача вправі\~за згодою\~наймача та\~інших членів\~сім'ї,\~які проживають\~разом з\~ним,\~вимагати визнання\~його наймачем\~за раніше\~укладеним договором\~найму жилого\~приміщення замість\~попереднього наймача.\~Таке ж\~право у\~разі смерті\~наймача або\~втрати ним\~права на\~жиле приміщення\~належить будь-якому\~членові сім'ї\~наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Згідно положень ст.310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Пунктом 4 ст.31 ЦК України гарантовано, що фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. \~ \~ \~ \~Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved