Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «СФГ Гермес», третя особа П»ятихатська РДА Дніпропетровської області про визнання правочину недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 16.11.2014 року померла її мати - [PERSON], яка згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 028974 від 20.04.2004р., мала у власності земельну ділянку загальною площею 6,894 гектарів, розташовану на території Лозуватської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1224583000:01:028:0131. 22.06.2015р. вона вступила у спадщину на зазначене майно та зареєструвала своє право власності на зазначену земельну ділянку, але не змогла нею розпорядитися оскільки СФГ Гермес продало право оренди зазначеної земельної ділянки ТОВ СФГ Гермес, не поставив до відому ні її матір ні її. В зв»язку з викладеним позивач просить визнати частково недійсним договір купівлі-продажу посівів №38/12/Б від 10.12.2014 року в частині переходу права користування земельною ділянкою від продавця до покупця за договором, укладений між СФГ «Гермес» та ТОВ «СФГ Гермес», також просить визнати недійсною додаткову угоду № 7 від 17.01.2015 року до договору оренди земельної ділянки, а також скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме про реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 6, 894 гектарів, розташованої на території Лозуватської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1224583000:01:028:0131 за Товариством з обмеженою відповідальністю «СФГ Гермес» (код ЄДРПОУ 39268929) індексний номер 20273564 від 25.03.2015 р., та зобов»язати ТОВ СФГ «Гермес» повернути [PERSON] зазначену земельну ділянку. Позивач до суду не явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, направила до суду свого представника, який позов підтримав у повному об»ємі. ТОВ СФГ Гермес - свого представника в судові засідання 13.01.2017 року та 25.01.2017 року не направили, про час та місце проведення судового розгляду відповідач повідомлений належним чином згідно з вимогами ст.76 ЦПК України шляхом направлення судових повісток на адресу, зазначену у позовній заяві позивачем, довідці ЄДРПОУ про місце юридичної реєстрації відповідача та представником ТОВ «СФГ «Гермес» в поданих до суду заявах та клопотаннях. Ознайомлення відповідача з часом та місцем проведення судових засідань підтверджується фактом подання до суду представником ТОВ СФГ «Гермес» заяв та клопотань, та поданням різних та одних і тих же апеляційних скарг в день проведення судових засідань, які свідчать про затягування розгляду справи відповідачем. П»ятихатська РДА Дніпропетровської області, про розгляд справи повідомлені належним чином, свого представника, двічі, повторно, підряд до суду не направили. Заслухав представника позивача, дослідив письмові матеріали справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 16.11.2014 року померла - [PERSON], яка згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 028974 від 20.04.2004р., мала у власності земельну ділянку загальною площею 6,894 гектарів, розташовану на території Лозуватської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1224583000:01:028:0131. ( а.с.6) Згідно копії договору оренди землі - 01.04.2006 року [PERSON] уклала з СФГ «Гермес» договір оренди землі № 132 та передала земельну ділянку в оренду строком на - пять років. Згідно п. 37 Договору дія Договору припиняється, зокрема, у разі ліквідації юридичної особи - Орендаря. (а.с.7-8) Згідно копії додаткової угоди - 23.05.2009 року [PERSON] уклала з СФГ «Гермес» додаткову угоду № 1, якою до Договору від 01.04.2006р., внесено зміни, та визначено термін оренди - на строк двадцять пять років. Інші умови договору залишилися незмінними, про що вказано у п. 4 цієї Додаткової угоди. (а.с.9) Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом - 22.06.2015р. позивач отримала в П»ятихатській державній нотаріальні конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері на вищевказану земельну ділянку. (а.с.6) Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - 22.06.2015р. [PERSON] зареєструвала в Державному реєстрі прав на нерухоме майно - право власності на земельну ділянку площею 6,894 гектарів, розташовану на території Лозуватської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1224583000:01:028:0131 (а.с.5) Згідно копії додаткової угоди - 17.01.2015р. між СФГ «Гермес» і ТОВ «СФГ Гермес» укладено додаткову угоду № 7 до Договору оренди земельної ділянки № 132 від 01.04.2006р., укладеного між [PERSON] і СФГ «Гермес», яким передано право оренди земельної ділянки, набутого СФГ «Гермес» за договором № 132 від 01.04.2006 року - ТОВ «СФГ Гермес». (а.с.154) Згідно копії договору купівлі продажу посівів - 10.12.2014р. між СФГ «Гермес» і ТОВ «СФГ Гермес» укладено договір купівлі-продажу посівів №38/12/Б, яким передано право оренди земельної ділянки, набутого СФГ «Гермес» за договором № 132 від 01.04.2006 року - ТОВ «СФГ Гермес». (а.с.155-156) Згідно витягу з ЄДР - 07.05.2015 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, внесено запис №10681110022036681 про припинення діяльності - Селянського фермерського господарства «Гермес» (ідентифікаційний код 32254925, місцезнаходження: 03191, [ADDRESS]), дані щодо правонаступництва відсутні. (а.с.10) Жодних доказів направлення та/або вручення (отримання) повідомлення про продаж права оренди земельної ділянки позивачу матеріали справи не містять, доказів іншого до суду не надано, у звязку з чим суд приходить до висновку про неповідомлення СФГ «Гермес» позивача про укладений ним з ТОВ «СФГ «Гермес» договору купівлі-продажу посівів № 38/12/Б від 10.12.2014 року на земельній ділянці, що належить позивачу. Також не надано будь-яких доказів, щодо обставин повідомлення позивача відповідачем та/або СФГ «Гермес» про факти укладення додаткової угоди від 17.01.2015 року до договору оренди земельної ділянки, що на праві власності належить позивачу. Згідно витягу з ЄДР юридичних осіб та ФОП діяльність СФГ «Гермес» (код ЄДРПОУ 39268929)припинено, про що вчинено відповідний реєстраційний запис від 07.05.2015 року, дані щодо правонаступництва відсутні.11.03.2015 року керівником (підписантом, в подальшому головою комісії з припиненням або ліквідатором) вказаної юридичної особи - СФГ «Гермес» (код ЄДРПОУ 39268929) з 11.03.2014 року до часу припинення 07.05.2015 року був [PERSON], яким 10.12.2014 року та 17.01.2015 року підписані вищевказані угоди від імені СФГ «Гермес». В той же час з 20.01.2015 року [PERSON] є керівником відповідача ТОВ «СФГ «Гермес», що за оскаржуваною угодою набуло право суборенди земельною ділянкою позивача, у звязку з чим вбачається, що з 20.01.2015 року керівником СФГ «Гермес» (до часу її припинення) та ТОВ «СФГ «Гермес» (по час розгляду справи) була одна й та сама особа - [PERSON]. ( а.с.10-11) Згідно з ч.ч.2-4 ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. [PERSON] сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст . 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.ч.2,3 ст.58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування . Згідно ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.214 ЦПК України суд під час ухвалення рішення окрім іншого вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Згідно ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін, або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч.2 ст.792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Оскільки умовами договору оренди земельної ділянки від 01.04.2006р. будь-яких окремих положень щодо суборенди ділянок не передбачено, при укладені будь-яких додаткових угод до договору оренди, та відповідно при укладенні угоди щодо суборенди земельних ділянок, сторони за угодами повинні керуватися вищевказаними положеннями Закону України «Про оренду землі». Згідно ст.8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Орендарі земельних ділянок сільськогосподарського призначення на період дії договору оренди можуть обмінюватися належними їм правами користування земельними ділянками шляхом укладання між ними договорів суборенди відповідних ділянок, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Проте, так як умовами договору оренди земельної ділянки від 01.04.2006 року право суборенди не передбачалось, будь-якої згоди позивач як власник ділянки на її передачу в суборенду та/або користування ділянкою на інших підставах (в т.ч. укладення будь-яких інших цивільно-правових угод додаткової угоди до договору оренди, купівлі-продажу посівів тощо), не надавав, а земельна ділянка, що належать позивачу, в порушення встановленого законом порядку передана шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди особами, одна з яких не є стороною за первісним договором оренди, без будь-якого повідомлення та/або згоди (відома) власника, суд вважає заявлені позивачем вимоги про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 17.01.2015 року, на підставі яких відповідач неправомірно набув право оренди земельної ділянки позивача, обґрунтованими, підтвердженими дослідженими судом доказами та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно зі\~статтею 217 Цивільного кодексу України\~правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до\~статті 217 Цивільного кодексу України\~суд може визнати недійсною частину правочину, з'ясувавши думку сторін правочину (п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року " Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"). Тобто позовні вимоги позивача, щодо визнання частково недійсним договору купівлі-продажу посівів №38/12/Б від 10.12.2014 року в частині переходу права користування земельною ділянкою від продавця до покупця за договором, укладений між СФГ «Гермес» та ТОВ «СФГ Гермес» підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч. 1\~ст. 236 Цивільного кодексу України). Згідно ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, їх обтяження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, установленому цим Законом. Згідно ст.ст. 8,9 зазначеного\~Закону орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації. Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями та наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав. Згідно п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який затверджено\~постановою КМ України №1141 від 26.10.2011 року - державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду - рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Згідно п.2.1, 2.3, 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2001 №3502/5, для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком. Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. На підставі викладеного, позовні вимоги позивача про скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки на підставі вищевказаної додаткової угоди, є обґрунтованими, підтвердженими дослідженими судом доказами та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з подальшим поновленням записів про права, що існували до проведення вищевказаної реєстрації. Згідно ст.88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути з відповідача судові витрати по справі в розмірі 2204,80 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved