Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що вона [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), народилася [INFO] в м. Мелітополь Запорізької області. [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на 2/5 частини житлового будинку [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом є вона та [PERSON] , як діти померлого. Вона скористувалася своїм правом на прийняття спадщини і не заявляла про відмову від неї. Вона прийняла спадщину після смерті батька фактом її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Починаючи з 1973 року і до дня своєї смерті, тобто до [INFO] , її батько [PERSON] постійно проживав в житловому будинку [ADDRESS] . Вона зареєстрована і також постійно проживала в вищезазначеному житловому будинку. Відповідно в порядку спадкування за законом вона має право на 2/5 частини житлового будинку [ADDRESS] . Її брат [PERSON] спадщину після смерті батька не приймав і не претендує на неї. Вона звернулася до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєднової Н.В. з питання оформлення спадщини на майно, яке залишилося після смерті батька. Але при цьому їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину з наступних підстав: місце її реєстрації не співпадає з місцем реєстрації батька (спадкодавця); відсутній оригінал правовстановлюючого документа на житловий будинок. Після смерті батька серед усіх наявних документів вона знайшла лише ксерокопію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.10.1996 року, р.№ 2-2610. В зв`язку з цим вона вимушена звернутися до суду з позовом, та просить суд встановити факт її, [PERSON] , постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини та визнати за нею в порядку спадкування право власності на 2/5 частини житлового будинку [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідача в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.\~12\~ЦПК України,\~цивільне судочинство\~здійснюється\~на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи\~мають\~рівні права\~щодо\~здійснення\~всіх процесуальних\~прав\~та\~обов`язків,\~передбачених\~законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ч.1\~ст.\~82\~ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.5\~ст.263\~ЦПК\~України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України , у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено\~в\~судовому\~засіданні,\~позивач [PERSON] [INFO] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.11-12). Так [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на 2/5 частини житлового будинку [ADDRESS] , які належали йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.10.1996 року, р.№ 2-2610, посвідченого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Лайзорік О.Ф. (а.с.14). Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст. 1222 ЦПК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦПК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом згідно матеріалів справи та позову було встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його діти позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Так позивач [PERSON] , як донька померлого [PERSON] та спадкоємиця за законом, звернулась до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєднової Н.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та була заведена спадкова справа, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру та копією спадкової справи. Відповідач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не звертався. (а.с.19). Згідно постанови приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєднової Н.В. від 22.12.2020р. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] було відмовлено, у зв`язку з тим, що місце реєстрації спадкоємиці [PERSON] не співпадає з місцем реєстрації спадкодавця [PERSON] , та відсутній оригінал правовстановлюючого документа на житловий будинок (а.с.20). Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Так, згідно довідки голови квартального комітету від 09.12.2020 року, [PERSON] [INFO] разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , мешкали разом за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Пунктом 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання із спадкодавцем, доказом постійного проживання з ним можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правлінні житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядуванні про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Згідно п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до абзацу 3 частини другої ст.331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст.1296\~ЦК України,\~спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~може одержати\~свідоцтво про\~право на\~спадщину.\~Відсутність свідоцтва\~про право\~на спадщину\~не позбавляє\~спадкоємця права\~на спадщину.\~Згідно ст.1297\~ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно п.3.1\~листа Вищого\~спеціалізованого суду\~України з\~розгляду цивільних\~і кримінальних\~справ від\~16.05.2013\~№ 24-753/0/4-13\~«Про судову\~практику розгляду\~цивільних справ\~про спадкування»\~відповідно до\~ст.\~67\~Закону України\~"Про\~нотаріат"\~свідоцтво\~про право\~на\~спадщину\~видається за\~письмовою\~заявою\~всіх спадкоємців,\~які\~прийняли\~спадщину в\~порядку,\~встановленому\~цивільним\~законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~ Враховуючи викладене,\~

Outcome: approved