Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

До Березнівського районного суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Орган опіки та піклування Городищенської сільської ради, про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. В позовній заяві зазначено, що [PERSON] , є опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Городище Березнівського району Рівненської області. Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 02.10.2017 року дитину було відібрано від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав та передано на опікування органу опіки та піклуванні виконавчого комітету Городищенської сільської ради. З 31.08.2017 року по 28.02.2020 року дитина перебувала у КП «Рівненський обласний центр з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям» Рівненської обласної ради. 28.02.2020 року дитину з даного закладу було передано у сім`ю позивача та з того часу дитина проживає у сім`ї позивача. Його матір, падчерка позивача [PERSON] не цікавиться життям своєї малолітньої дитини та ніяким чином йому не допомагає. Усі обов`язки щодо утримання та виховання дитини позивач несе самостійно. З часу передання дитини позивачу, відповідач сином не цікавилася, не проявляла до нього турботи та піклування. Весь цей час відповідач життям дитини не цікавилася, не телефонувала, не виявляла бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні. [PERSON] жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної, трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав, відносно її дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути із [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла письмова заява в якій він просить розглядати справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від неї до суду надійшла заява у якій просить розглядати справу без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи на стороні позивача, який не заявляє самостійних вимог - орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Городищенської сільської ради, в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до п.2 ст. 1 ст. 164 СК України, батьки або один із них можуть бути позбавлені судом батьківських прав у випадку ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 жовтня 2016 року, виданого виконавчим комітетом Городищенської сільської ради Березнівського району Рівненської області, актовий запис №69, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з довідки № 141 від 28 лютого 2020 року виданої Комунальним підприємством « Рівненський обласний спеціалізований центр реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям » Рівненської обласної ради [PERSON] , [INFO] , з 31.08.2017 року по 28.02.2020 року дійсно перебував в Комунальному підприємстві « Рівненський обласний спеціалізований центр реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям» Рівненської обласної ради. Відповідно до акту про передачу дитини у сім`ю опікуна від 28 лютого 2020 року [PERSON] , [INFO] , на підставі розпорядження голови Березнівської районної державної адміністрації про призначення опікуна над дитиною, позбавленою батьківського піклування за №54 від 27 лютого 2020 року було призначено [PERSON] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування. При обстежені матеріально побутових умов сім`ї [PERSON] , у [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] проживає у житловому газифікованому будинку з пічним опаленням. В будинку зроблений косметичний ремонт, меблі відносно нові. Побутових зручностей немає. Для дитини [PERSON] , [INFO] , облаштована окрема кімната. Хлопчик забезпечений іграшками та книжками відповідного віку. Будинок прибраний, продуктами харчування забезпечені. Матір дитини [PERSON] , 1997 р.н. участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає, долею дитини не цікавиться. (Акт обстеження матеріальних умов сім`ї [PERSON] за №1163 від 27 травня 2020 року). Згідно з висновком органу опіки та піклування Городищенської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 17 липня 2020 року №02-12/163 встановлено, що в с.Городище Березнівського району Рівненської області проживає одинока мати - [PERSON] , 1999 року народження, у якої [INFO] народилася дитина [PERSON] . Неодноразово при перевірці матеріально-побутових умов сім`ї матір`ю не було створено належних умов для фізичного і духовного розвитку дитини, не займалася її належним вихованням та доглядом. Фахівцями соціальної роботи районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та працівниками сільської ради неодноразово проводилась профілактика роботи з даною сім`єю щодо неналежного виконання батьківських обов`язків та зловживання алкоголю. Однак проведена робота позитивного результату не дала. У серпні 2017 року у зв`язку з систематичним зловживанням алкоголем відповідачки, які унеможливлювало перебування дитини в даній сім`ї, дитину було влаштовано до КП «Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини» Рівненської обласної ради. Крім того, мати продовжує зловживати алкоголем, не проживає разом з дитиною і не здійснює за нею догляд. Органи опіки та піклування в особі виконавчого комітету Городищенської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , 1999р.н., щодо своєї дитини [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з характеристики наданої Городищенською сільською радою Березнівського району Рівненської області від 27 травня 2020 року за №1165 на жительку с.Городище Березнівського району Рівненської області [PERSON] , [INFO] , [PERSON] проживає на території ради з дня народження. За час проживання на території ради зарекомендувала себе з негативної сторони. Веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Участі у громадському житті села не бере. Сім`я гр. [PERSON] перебуває на обліку в Березнівському РЦСССДМ, як сім`я, що опинилася в складних життєвих обставинах. На критику не реагує, за дитиною не доглядає. Відповідно до вимог частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» (далі - Постанова), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови роз`яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Конвенції держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Якщо дитина протизаконно позбавляється частини або всіх елементів своєї індивідуальності. Держави-учасниці забезпечують їй необхідну допомогу і захист для найшвидшого відновлення її індивідуальності. Статтею 9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Як передбачено статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Аналізуючи вимоги та положення згаданого законодавства, суд визнає, що при вирішенні питань, які стосуються дитини, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батьків, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини. За таких підстав, сукупністю досліджених у справі доказів доведено, що відповідач впродовж тривалого часу ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітньої дитини, що у відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підставами для позбавлення її батьківських прав. Крім того, відповідно до ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку, щодо утримування дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини/аліменти/присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення; максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати платника аліментів. Враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, беручи до уваги, що обов`язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, з метою забезпечення нормального догляду дитини, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати інтересам останнього, а також засадам розумності та справедливості. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. за вимогу про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved