Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

В обгрунтування заявлених вимог позмвач посилається на те, що звідповідачем по справі перебувала у шлюбі з 12 січня 2012 року, зареєстрованим у Сестрятинській сільській раді Радивилівського району Рівненської області. На той час вже була вагітною від відповідача. Відповідач залишив її, вагітну дружину, і переїхав жити до своїх батьків. Одночасно він звернувся до Радивилівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Радивилівського районного суду від 27.03.2012 року йому у даному позові було відмовлено . В цей час [INFO] у них народжується спільний син - [PERSON]. Батько дитини жодного разу його не провідав, не поцікавився як його здоровая, не бачив його, не допоміг матеріально. 04 вересня 2012 року у Радивилівському районному суді було розглянуто позовну заяву до неї [PERSON] про визнання шлюбу недійсним і знову судом йому було відмовлено у його задоволенні за безпідставністю позовних вимог. Змушена була звертатись до суду для примусового стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина та на себе, як непрацюючу дружину, так як у добровільному порядку відповідач таких коштів не надавав. Дані позови судом були рішенням Дубенського міськрайонного суду від 10.12.2012 задоволені повністю. Замість дієвої допомоги у вихованні дитини, забезпеченні його матеріально, відповідач знову подає до суду вже третю позовну заяву до неї про виключення відомостей про нього, як батька, з актового запису про народження дитини. В судовому засіданні погодилась на проведення судово-генетичної експертизи. 30.09.2013 року Радивилівським районним судом було призначено слухання справи, адже були надіслані результати експертизи, яка на 99,99 % підтвердили батьківство [PERSON] щодо їх сина [PERSON]. Але і це не змінило відношення [PERSON] до сина. Він вперше його побачив у бюро експертиз у м.Києві під час відібрання зразків для встановлення результатів. Це був єдиний раз коли він бачив сина. Після цього і до сьогодняшнього дня він не цікавився як син росте, які він виховується, які у нього потреби, який стан здоров'я. Вже 6-й рік як він викреслив власного сина із свого життя. При цьому робить це свідомо, достовірно знаючи, що це його син, грубо порушуючи чинне сімейне законодавство. Адже ст. 155 СК України вказує,що здійснення батьками своїх прав і обов'язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності , а відмова від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.. У відповідності до п.1 та п.2 ч.І ст. Ст.164 СК України батько дитини може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо : -не забрав дитину з пологового будинку і протягом шести місяців не проявляв щодо неї батьківського піклування; -ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Позивач та представник позивача подали суду заяву, згідно якої просять справу розглядати у їх відсутність, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач в зал судового засідання не з'явився, подав суду нотаріально засвідчену заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник служби у справах дітей Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області подав суду заяву згідно якої просить справу розглядати у їх відсутність позовні вимоги підтримали у повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідач [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо свого малолітнього сина [PERSON], що відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Висновок суду підтверджується наступними доказами. Як встановлено у судовому засіданні малолітня дитина [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON], перебуває на її утриманні. Суду надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Таким чином, після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON], оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved