Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 11.11.2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . [INFO] у сторін народилась дитина - син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на життя та втрати почуття любові та поваги, тому згідно рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.05.2010 року шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.05.2010 року. Також, згідно вказаного рішення, місце проживання малолітньої дитини сина [PERSON] було встановлено із позивачем. Так як відповідач не забезпечував та не надавав матеріальної допомоги на утримання сина, то позивач змушена була звернутися до суду про стягнення з нього аліментів. Згідно рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 19.04.2010 року Відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Проте Відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів і загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.07.2019 року складає 58952 грн. 99 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком № 15.25-39/8105 від 25.07.2019 року, виданою державним виконавцем Хорольського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області . З моменту розлучення і по цей час Відповідач бачив сина лише один раз, коли йому виповнилося 3 роки. На сьогоднішній день дитині вже майже 11 років, він не пам`ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за останні 8 років жодного разу його не бачив, у спілкуванні зі мною ніколи про батька не питає та не цікавиться ним. Будучи у шлюбі, сторони проживали однією сім`єю разом з її батьками за адресою: [ADDRESS] , де і по теперішній час проживають з малолітнім сином [PERSON] . Таким чином, відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування позивача та сина, а з боку позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі його, як батька у вихованні сина, проте він взагалі не спілкувався з сином. Вищевказані обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на нього законом. Всі питання щодо виховання сина, вирішуються самостійно, без участі та підтримки з боку Відповідача, дитина знаходиться на повному утриманні позивача, для його розвитку вона прикладає всі свої зусилля та можливості. З першого по четвертий клас син навчався у Кременчуцькому ліцеї № 6 «Правобережний» Кременчуцької міської ради Полтавської області. У довідці № 81 від 21.08.2019 року, виданій директором вказаного учбового закладу, вказано, що: «за період навчання, батько учня не відвідував батьківські збори, не цікавився навчальними успіхами сина» . З семи років син почав займатися футболом в комунальному закладі фізичної культури і спорту міського футбольного клубу «Кремінь», де також, згідно довідки № 230 від 12.08.2019 року, виданою директором КЗФКіС «МФК «Кремінь», вказано, що за період відвідування дитиною футбольного клубу, батька хлопчика жодного разу не бачили . В зв`язку з тим, що сину подобається займатися футболом і він регулярно відвідує тренування, а у Кременчуцькій загальноосвітній школі 1-111 ступенів № 1 Кременчуцької міської ради Полтавської області організовано спеціальний клас для дітей, що регулярно займаються футболом та постійно відвідують турніри по Україні та за її межами, тому позивач перевела сина з Кременчуцького ліцею № 6 у вищевказану школу, де він навчається з 5-го класу по теперішній час. Згідно довідки № 01-23/405 від 20.08.2019 року, виданою в.о. директора вказаного учбового закладу, зазначено, що: « [PERSON] регулярно відвідує заняття у школі. Дитина завжди охайна, доглянута, займається футболом у МФК «Кремінь». Мати дитини [PERSON] спілкується з класним керівником, цікавиться шкільним життям дитини. У вихованні дитини допомагає бабуся. Батько [PERSON] контакту із школою, де вчиться дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує» . Відповідач не лише не цікавиться навчанням сина, а й також станом його здоров`я, що підтверджується довідкою № 01-17/324 від 28.08.2019 року, виданою директором комунального некомерційного медичного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» м. Кременчука, де вказано, що: «на візити до лікаря з метою проведення щеплення чи чергового медогляду дитину супроводжує мати або бабуся. Батько [PERSON] до КНМП «ЦПМСД №2» м. Кременчука не звертався, на лікарняному по догляду за дитиною не перебував». Син проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні, забезпечує його всім необхідним для нормальної життєдіяльності, купує харчові продукти, сезонний одяг, сплачує за навчання та заняття в клубі, необхідні для розвитку дитини, покриває витрати на медичний догляд та лікування, купує інші речі, яких потребує син. Йому забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем та сином склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному його вихованню, повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Крім того, у нього чуйні родинні стосунки з бабусею, дідусем (батьками позивача) та меншим братом [PERSON] , [INFO] . Службою у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради 05.09.2019 року було проведено обстеження житлово-побутових умов сім`ї в якій проживає син та складено акт обстеження умов проживання № 235 від 05.09.2019 року. Обстеженням встановлено, що для виховання та розвитку дитини створені належні умови. Діти забезпечені всім необхідним для розвитку та виховання. Стосунки, традиції сім`ї дружні . Позивач вказує, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення Відповідача до своїх батьківських обов`язків. Виходячи з вищевикладеного, позивач вважає, що Відповідач навмисно не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання сином освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, причому робить це Відповідач без поважних причин. Таким чином, у зв`язку із вище зазначеними обставинами, позивач змушена звернутися до суду з вимогами про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки вважає, що факти, викладені нею в позові суперечать інтересам дитини. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 16 вересня 2019 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про позбавлення батьківських прав, було відкрито та призначене підготовче засідання у справі (а.с. 28-29). Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2019 року підготовче провадження у дійсній справі було закрито, та призначено судовий розгляд справи по суті (а.с.57-58). В судове засідання позивач та її представник не прибули, надали до суду заяву з проханням справу розглядати за їх відсутністю, наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідач не з`явився в судове засідання з невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України - заочно. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглядати без його участі, підтримав позовні вимоги. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об`єктивності, справедливості та розумності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого: У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] . Батьками малолітнього [PERSON] згідно свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). На теперішній час шлюб між сторонами по справі розірвано, та малолітній син [PERSON] після розірвання шлюбу проживає разом з матір`ю та перебуває повністю на її утриманні та вихованні. У судовому засіданні також встановлено, що відповідач по справі [PERSON] жодних з покладених законом на батьків обов`язків щодо своєї дитини не виконує, не цікавиться станом здоров`я та життям сина, взагалі не виявляє бажання спілкуватися з ним та приймати участь у його вихованні. Як убачається з Акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї в якій проживає дитина № 235 від 05.09.2019 року ( а.с. 23), для виховання та розвитку дитини створені належні умови. Діти забезпечені всім необхідним для розвитку та виховання. Стосунки, традиції сім`ї дружні . Судом не встановлено обставин того, що таке ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків зумовлено поважними причинами. Позивач [PERSON] повністю піклується про сина, займається його вихованням, створює всі необхідні умови для належного навчання, розвитку та формування як особистості, забезпечує гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення, повністю матеріально утримує дитину. Відповідно до громадської характеристики [PERSON] працює в ПАТ " Кремерчуцький сталеливарний завод" завідуючою виробництвом цеху громадського харчування, шкідливих звичок не має, самостійно виховує двох синів, в родині панують доброзичливі стосунки (а.с.24). У відповідності до Акту обстеження житлових умов, позивач [PERSON] разом з дитиною [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира облаштована, у дитини є кімната з усіма необхідними для навчання та розвитку речами (а.с.23) Згідно зі ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилається на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Згідно із частиною 8статті 7 СК Українирегулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов`язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини 1статті 164 Сімейного кодексу Українимати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 37 від 10.01.2020 року , позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] є доцільним. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його малолітнього сина. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. У зв`язку з викладеним, враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, а позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн. (а.с.1), суд вважає необхідним у виконання вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved