Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що 29.02.2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Парпуровецької сільської ради, Вінницького району Вінницької області, актовий запис №02. Від спільного проживання вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Вона з відповідачем припинила шлюбні відносини, проживає окремо з 10 серпня 2015 року, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на дітей, хоча має таку можливість, оскільки фізично здоровий, інших утриманців немає, працює. Тому вона вимушена звернутись з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Також, просить стягнути із відповідача витрати на правову допомогу в сумі 400 грн. В судове засідання позивач [PERSON]. не з'явилася, проте подала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Справу просить розглядати у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, а саме рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.17). Про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Зі згоди позивача суд ухвалює провести розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.02.2000 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Парпуровецької сільської ради, Вінницького району Вінницької області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №02. Від шлюбу сторони мають двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, серії [NUMBER] від 16.08.2004 року, серії [NUMBER] від 23.01.2006 року та довідкою Хижинецької сільської ради від 03.08.2017 року за № 1051 (а.с. 3,4,19). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10.08.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дитину до її повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд враховує положення ст. ст. 182, 184 СК України, зокрема, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, те, що вони проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, також суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, зокрема те, що відповідач здоровий, працездатний, інших утриманців немає. Враховуючи вищевикладене, а також вимоги ч.2 ст. 182 СК України, з метою захисту інтересів неповнолітніх дітей і не порушення інтересів платника аліментів, суд вважає, що розумним і справедливим буде розмір аліментів на утримання дітей, визначений в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 16.06.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу, згідно довідки без номера від 14.06.2017 року (а.с.9) в сумі 400 гривень 00 копійок. Також, відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 640 гривень 00 копійок, від сплати якого звільнено позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved