Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс ЛТД» з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення, в якому вказувало на те, що ТОВ «Жилсервіс ЛТД» з 25.05.2006р. є власником будинку гуртожитку по [ADDRESS] Вказана будівля перебуває на балансі позивача, який самостійно його утримує. Надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна є одним із видів діяльності ТОВ «Жилсервіс ЛТД». 01.02.2017р. між позивачем та відповідачем за заявою відповідача було укладено договір оренди житлового приміщення - одного койко-місця в гуртожитку по [ADDRESS] на строк до 31.01.2018р., на підставі якого відповідач вселився в кімнату [ADDRESS] , при цьому відповідач ніколи в трудових відносинах з позивачем не перебував та не перебуває. 01.02.2018р. відповідач звернувся до позивача із заявою про укладання договору оренди койко-місця за вказаною адресою на подальший строк, однак позивач відмовив у подальшому укладанні такого договору посилаючись на те, що за період попереднього проживання в цьому гуртожитку він порушував умови договору щодо сумісного проживання а саме - захаращував своїми особистими речами кімнату та попередив про звільнення приміщення до 20.03.2018р. Відповідач зазначене приміщення не звільнив і позивач повторно своїм листом від 12.06.2018р. попередив відповідача про виселення, однак і після цього відповідач ігнорує вимоги позивача і незаконно займане приміщення не звільняє. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд усунути йому перешкоди у користуванні власністю у вигляді койко-місце в кімнаті № [ADDRESS] шляхом виселення відповідача із вказаної кімнати без надання іншого житлового приміщення, а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що він більше 20 років проживає у вказаному гуртожитку, іншого житла у нього немає, правил сумісного проживання не порушував, а отже вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог - виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб-підприємців та громадських формувань одним з видів діяльності ТОВ «Жилсервіс ЛТД» є надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. (а.с.8-13) ТОВ «Жилсервіс ЛТД» на праві власності належить будівля гуртожитку, який складається з будинку літ.»А-5», загальною площею 4084,9кв.м., житловою площею 2276,9кв.м., відображеного у технічному паспорті від 10.04.2006р. за адресою: [ADDRESS]), що підтверджується копією свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 25.05.2006р. (а.с.14). Право власності, яке виникло у ТОВ «Жилсервіс ЛТД» на даний будинок неоспорене. Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно договору оренди житлового приміщення від 01.02.2017р., укладеного між позивачем та відповідачем, останньому надано у користування частину житлового приміщення - одне койко-місце за адресою: [ADDRESS]) на строк до 31.01.2018р. (п.4.5) Даний договір пролонгації не передбачає. (а.с.17) Відповідно до п.п.2.3, 3.4, 4.1-4.3 вказаного договору передбачає, що орендатор зобов`язується додержуватися правил громадського порядку та сумісного проживання. Оренда приміщення здійснюється без права викупу, продажу, передання третім особам найнятого приміщення. У разі несплати за койко-місце більш ніж один місяць, а також у разі порушення будь-яких інших умов договору, домовласник має право в односторонньому порядку розірвати договір оренди житлового приміщення з наступним виселенням орендатора. Договір оренди може бути розірвано достроково в односторонньому порядку за ініціативою орендатора при умові попереднього повідомлення домовласника за один місяць. Після розірвання договору з будь-якої причини, приміщення повинно бути здане у стані, що виключає необхідність додаткового ремонту. 01.02.2018р. відповідач звернувся до позивача із заявою про укладення договору оренди житлового приміщення на кімнату №59 з 01.02.2018р. (а.с.16) 20.02.2018р. на адресу відповідача було направлено припис, в якому вказано, що адміністрація ТОВ «Жилсервіс ЛТД» доводить до відому про те, що він систематично порушує п.2.3. договору оренди житлового приміщення - порушує правила громадського порядку та сумісного проживання в гуртожитку у зв`язку з чим та у відповідності до вимог 3.4 договору оренди житлового приміщення ТОВ «Жилсервіс ЛТД» відмовляє йому у подальшому продовженні договору оренди з 01.02.2018р., також в приписі зазначено про те, що відповідач повинен звільнити займане приміщення до 20.02.2018р. На цьому листі відповідач написав, що він з викладеним не згоден, оскільки на протязі більш ніж 15 років не було ніяких питань та проблем, а комендант гуртожитку [PERSON] сама створила таку проблему та шукала причину для звільнення койко-місця. Відповідач під своїм тестом зазначив дату 12.03.2018р. (а.с.18) В подальшому 29.05.2018р. відповідач звернувся повторно з листом до ТОВ «Жилсервіс ЛТД», в якому просив надати йому роз`яснення, а саме - у чому конкретно проявляється порушення ним правил громадського порядку та кому із жителів він перешкоджає та заважає проживати в гуртожитку, на що 12.06.2018р. йому директором ТОВ «Жилсервіс ЛТД» було надано відповідь про те, що він захламив кімнату та позбавляє його сусідів по кімнаті нормально проживати, про що йому заступником директора [PERSON] було правомірно зроблено зауваження з цього приводу, на що відповідач їй нагло нагрубив в присутності представника поліції. В цьому листі також зазначено, що адміністрація ТОВ «Жилсервіс ЛТД», як власник гуртожитку, має право відмовити в укладенні договору оренди про надання для проживання одного койко-місця. На підставі викладеного, відповідачу необхідно звільнити займане ним койко-місце в кімнаті [ADDRESS] та сплатити заборгованість за проживання в сумі 2750грн. згідно припису ТОВ «Жилсевіс ЛТД» від 20.02.2018р. (а.с.19-20) Крім того, листом позивача від 21.06.2018р. на чергову заяву відповідача від 13.06.2018р. ТОВ «Жилсервіс ЛТД» повідомило відповідач про те, що він повинен звільнити займане койко-місце в кімнаті № [ADDRESS] в строк до 10.07.2018р. та вказано, що раніше він вже отримував припис на виселення і з лютого 2018 року він про це вже був повідомлений. (а.с.21) Згідно розділу 3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.08.2013р. «Аналіз судової практики застосування Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" при вирішенні цієї категорії справ необхідно з`ясовувати правову підставу вселення до гуртожитку та проживання у ньому для визначення, чи поширюються гарантії Закону № 500-VI « Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» на осіб, які правомірно вселилися і проживають у житловому приміщенні гуртожитку, але не з підстав, передбачених ЖК УРСР, а ЦК. У зв`язку цим, необхідно звернути увагу судів на розмежування підстав виникнення права у особи на користування житловим приміщенням у гуртожитку. Це право може виникнути як із житлових правовідносин, тобто з підстав, передбачених статтею 128 ЖК УРСР та розділом II Примірного положення про гуртожитки, так і з цивільно-правових угод, однією з яких є договір оренди житлового приміщення. За своєю правовою природою договір оренди майна є строковим і майно переходить у власність орендаря лише у випадку, якщо це передбачено законом чи договором. У випадку укладання договору оренди житлових приміщень у гуртожитках, такі договори не містять умови щодо можливості набуття орендарем права власності орендованою житловою площею. Згідно з нормами Закону № 500-VI дія цього Закону поширюється лише на випадки зайняття житлової площі у гуртожитках на підставах, передбачених статтею 128 ЖК УРСР, тому на правовідносини, що виникли з договору оренди гарантії Закону № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не поширюються. Крім того, строк дії договору оренди завжди обумовлений у договорі і є однією із його істотних умов. Проживання особи у гуртожитку після закінчення строку договору може свідчити або про продовження дії договору на тих же умовах, або про порушення орендарем порядку звільнення житлового приміщення, що у кожному випадку необхідно з`ясовувати. Відповідно до глав 58,59 Цивільного кодексу України визначено правове регулювання договорів майнового найму і найму житла. Так згідно ч.1 ст.810, ч.ч.1,2 ст. 821 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років. До договору найму житла, укладеного на строк до одного року (короткостроковий найм), не застосовуються положення частини першої статті 816, положення статті 818 та статей 822-824 цього Кодексу. Згідно ст.ст.321,391 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як пояснив в судовому засіданні відповідач, він ніколи у трудових відносинах з позивачем не перебував та не перебуває, а договір оренди койко-місця в кімнаті гуртожитку переукладався кожного року. На питання суду про те, на якій підставі наразі відповідач використовує койко-місце в кімнаті гуртожитку, останній відповів, що він тривалий час проживає у гуртожитку, іншого житла у нього немає, а тому він вважає, що не може бути виселений із вказаного приміщення. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, судом встановлено, що незважаючи на попередження позивача про зобов`язання звільнити займане приміщення, відповідач до теперішнього часу не виконав вимоги та продовжує незаконно використовувати койко-місце в кімнаті № [ADDRESS] , чим порушуються законні права ТОВ «Жилсервіс ЛТД». За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, шляхом виселення відповідача зі спірної кімнати без надання іншого житлового приміщення. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В матеріалах наявна довідка до акта огляду МСЕК від 04.11.2008р. про те, що відповідач є інвалідом другої групи безстроково. Оскільки вказана категорія осіб звільняється від сплати судового збору, його слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved