Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 174 в будинку № 5 по вулиці Лукяненка у м. Житомирі. Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначила, що на підставі ордеру на житлове приміщення вона має право користування зазначеною квартирою, в якій проживає і де зареєстрований відповідач. [PERSON] протягом 12 років не проживає у квартирі, участі в поточних ремонтах, обслуговуванні та її утриманні не приймає, оплати за комунальні послуги не здійснює, тобто обовязків наймача чи члена сімї наймача не виконує, і це перешкоджає позивачу вільно розпоряджатися вказаним житлом. Позивач у судове засідання не зявилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не надіслав, однак про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся, відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, а саме: в редакції газети «Житомирщина» від 16 лютого 2016 року №18-19 (20522). Представник третьої особи до суду не з»явився, заяви про розгляд справи за його відсутності на надав і про поважні причини неявки не повідомив. За викладених обставин та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Прийнявши до уваги письмові пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та заслухавши покази свідків [PERSON], [PERSON], суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів.\~\~ З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], згідно ордеру на житлове приміщення серії АЖ № 013512 від 03.01.1992, має право на заняття житлового приміщення житловою площею 39,58 кв. м., а саме: квартирою № 174 в будинку № 5 по вулиці Лукяненка у м. Житомирі(а. с. 8). Відповідач [PERSON], відповідно довідки адресно-довідкового бюро (а. с. 12), зареєстрований за вказаною адресою. Згідно акта ТОВ «КК»КомЕрерго-Житомир» за № 1853 від 11 грудня 2015 року, у квартирі [ADDRESS]відповідач не проживає протягом дванадцяти років (а. с. 6). Отже, участі в поточних ремонтах, обслуговуванні та її утриманні не приймає, оплати за комунальні послуги не здійснює, тобто обовязків наймача чи члена сімї наймача не виконує, що спричиняє позивачу незручності у користуванні зазначеним житловим приміщенням. На ствердження вибуття, суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресована кореспонденція, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Пункт 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" зазначає, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це.\~\~ Відповідно до\~ст.7 Закону України\~\~«Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Процедура зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання, передбачає попереднє звернення особи до відповідного органу спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстраціїабо наявності остаточного рішення суду. Крім того, відповідно до ст.11 вказаного Закону, реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Враховуючи викладене, суд вважає вимогу позивача щодо позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщеннямобґрунтованою та доведеною у судовому засіданні.

Outcome: approved