Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

В квітні 2017 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просили визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON], померлого [INFO], право власності на будинок та земельну ділянку, площею 0,13 га, виділену для його обслуговування, розташовані по [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог вказували, що після смерті брата залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вони не взмозі оформити в нотаріальному порядку за законом через втрату правовстановлюючих документів. Посилаючись на те, що вони прийняли спадщину, оскільки вчасно звернулися до нотаріальної контори за оформленням спадщини, але через зазначену обставину не можуть оформити її в нотаріальному порядку, хоча наданими копіями державного акту про право власності на землю та копією свідоцтва про право власності на будинок підтверджується їх належність померлому, тому просили винести рішення про визнання за ними права власності на дане спадкове майно - по 1/2 частині за кожною. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від позивачів на адресу суду надійшли заяви з проханням справу розглядати без їх участі, а позов задовольнити. Від представника відповідача до суду надійшла заява про визнання позову та також з проханням розглянути справу без його участі. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] в с. Галицинове Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області помер громадянин [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами та земельної ділянки, площею 0,13 га, виділеної для будівництва та обслуговування цього житлового будинку, розташованих за адресою: [ADDRESS]. Будинок належав померлому відповідно до свідоцтва про право власності від 31 жовтня 1995 року, виданого виконавчим комітетом Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області на підставі рішення цього органу № 15 від 18 березня 1995 року. Земельна ж ділянка належала йому відповідно до державного акту серії [NUMBER], виданого Галицинівською сільською районною радою Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області 23 травня 1997 року. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За свого життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 19 лютого 2016 року секретарем Галицинівської сільської ради Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області, відповідно до якого він заповів на випадок своєї смерті все своє майно [PERSON] та [PERSON], тобто позивачам у справі. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Також, за положеннями ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Позивачі прийняли спадщину після смерті [PERSON], оскільки вчасно, в передбачений законом шестимісячний строк, звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Також із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], звернулася його дочка [PERSON], але вона потім письмовою заявою відкликала заяву про прийняття спадщини. Однак [PERSON] та [PERSON] отримали від нотаріуса письмове роз'яснення про неможливість оформлення спадщини в порядку спадкування за заповітом, оскільки його форма посвідчення не відповідає встановленим вимогам закону, визначеним ст. 1257 ЦК України. Тому він є нікчемним і судом до уваги не приймається. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту чи визнання його недійсним право на спадкування здійснюється за законом особами, визначеними у статтях 1261-1265 ЦК України (перша-п'ята черга спадкування за законом). Зі [PERSON] на час його смерті ніхто не проживав, тому прийняття спадщини спадкування після його смерті має здійснюватися шляхом подання відповідних заяв спадкоємцями нотаріусу/нотаріальній конторі. Оскільки [PERSON], яка є дочкою померлого і відноситься до спадкоємців першої черги, але вона своєю заяву відкликала заяву про прийняття спадщини, тому вона усунулася від спадкування, і в зв'язку з цим осіб першої черги спадкоємців, які б прийняли спадщини судом не встановлено. В той же час, позивачі є рідними сестрами померлого [PERSON] і відносяться до спадкоємців другої черги спадкування після його смерті (ст. 1261 ЦК України). Вони прийняли спадщину шляхом подання заяв до нотаріальної контори. Однак не представили належним чином оформлені оригінали правовстановлюючого документу на спадкову ділянку та будинок. Як було з'ясовано, за невідомих обставин державний акт на земельну ділянку та свідоцтво про власності на будинок, які підтверджували право власності [PERSON] були втрачені за невідомих обставин. За пунктами 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивачів до суду із даним позовом. З матеріалів справи вбачається, що у них відсутня можливість отримати правовстановлюючі документи у позасудовому порядку через зміни в законодавстві. Але належність [PERSON] земельної ділянки підтверджується копією самого державного акту, виданого Галицинівською сільською радою Жовтневого району, а належність будинку підтверджується як копією самого свідоцтва про право власності на будинок, так і довідкою КП "ММБТІ" від 13 вересня 2016 року, згідно з якими будинок та ділянка по [ADDRESS] належали [PERSON] Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка та будинок належали за життя [PERSON] і дане майно після його смерті входить до складу спадщини і тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачам в справі як спадкоємцям другої черги за законом, які прийняли спадщину. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вони не можуть захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки їх спадщини є рівними, тобто по 1/2 частині кожній. Враховуючи викладене,

Outcome: approved