Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Ганнопільської сільської ради Тульчинського району про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.01.2007 року її мати [PERSON] зробила заповітне розпорядження, яким після своєї смерті заповіла їй усе своє майно, яке буде їй належати на момент смерті та на яке вона буде мати право. [INFO] її мати [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, яка складається із: 1/2 частини житлового будинку, загальною площею 87,3 м2., житловою площею 62,5 м2., розташованого в [ADDRESS] і земельної ділянки площею 2,9531 га, розташованої на території Ганнопільської сільської ради. Вона являється єдиним спадкоємцем майна своєї матері [PERSON] за заповітом. Спадщину, яка відкрилася після її смерті, вона прийняла і на частину спадкового майна, а саме, на земельну ділянку, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 01.05.2007 року її батько [PERSON] зробив заповітне розпорядження, яким після своєї смерті заповів їй належну йому частину будинку [ADDRESS], та земельну ділянку площею 3,0009 га.. [INFO] її батько [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина за заповітом і за законом на усе його майно, яка складається із: 1/2 частини житлового будинку, загальною площею 87,3 м2, житловою площею 62,5 м2, розташованого в [ADDRESS] і земельної ділянки площею 0,2805 га, розташованої на території Кирнасівської селищної ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вона є єдиним спадкоємцем за заповітом і за законом на майно батька [PERSON]. Спадщину, яка відкрилася вона прийняла і на частину спадкового майна, а саме, на земельну ділянку, отримала свідоцтво про право на спадщину. Однак, оформити нотаріально право власності на спадковий будинок, який належав її батькам, вона не може, так як він відносився до суспільної категорії колгоспних дворів. Після ліквідації колгоспних дворів її батьки [PERSON] і [PERSON] право власності на належні їм, як членам колгоспного двору, частки на будинок не оформили, в органах МБТІ не зареєстрували і свідоцтва про право власності не отримали. Через відсутність правовстановлюючих документів в нотаріальному оформлені права на спадковий будинок їй було відмовлено. Так як нотаріального оформити спадковий будинок вона може, тому вимушена звернутися з даним позовом до суду. Просить визнати її право власності на спадкове майно за заповітом, спадкоємцем якого вона стала після смерті її батьків, а саме: на житловий будинок, загальною площею 87,3м2, житловою площею 62,5м2 , розташований в [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилась. Направила суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Направив суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як їх визнав відповідач і визнання відповідачем позову не суперечить закону і не ущемляє права, свободи і інтереси інших осіб, а також вони підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до копії рішення Тульчинського районного суду Вінницької області, встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] (а.с.13-14). Згідно з копією заповіту [PERSON] заповіла [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, у тому числі усе те, що належатиме їй на день смерті і на що за законом вона матиме право (а.с.15). За копією заповіту [PERSON] заповів [PERSON] належну йому частину житлового будинку (а.с.16). Згідно з свідоцтвами про смерть [PERSON], померла [INFO], а [PERSON] помер [INFO] (а.с.8,9). Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. На частину спадкового майна позивач отримала свідоцтва про право на спадщину, а саме на земельну ділянку площею 2,9531 га, яка входила до спадкового майна після смерті [PERSON], а також на земельну ділянка площею 0,2805 га, яка належала [PERSON] (а.с.21,22). Також після смерті [PERSON] і [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з частин житлового будинку у розмірі 1/2 у кожного з них, спадковий будинок знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується довідками виданими виконкомом Ганнопільської сільської ради (а.с.17-19), а також свідоцтвом на право особистої власності №328 (а.с.23) [PERSON] за оформленням свого права на дане спадкове майно зверталась в Тульчинську державну нотаріальну контору, але державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що зазначений будинок відносився до категорії колгоспних дворів і у правовстановлюючому документі на нього зазначений лише голова двору і відсутні дані про членів колгоспного двору, в той час як у довідці Ганнопільської сільської ради зазначено, що склад колгоспного двору наступний: [PERSON]; [PERSON] (а.с.7). В правовстановлюючому документі, а саме в свідоцтві № 328 на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Ганнопільської сільської ради Тульчинського району 17 лютого 1989 року колгоспному двору наявні дані лише про голову двору і відсутні відомості про його членів, а тому не вказаний розмір їх часток у власності на даний спадковий будинок. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ "Про власність" вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Як зазначено в копії довідки №255 від 14.03.2014 року, виданої виконавчим комітетом Ганнопілської сільської ради, станом на 15.04.1991 року житловий будинок в [ADDRESS] відносився до категорії колгоспних дворів і склад двору наступний: голова двору - [PERSON], дружина - [PERSON] (а.с.20). Тому, суд вважає, що кожному із них належали частини у розмірі 1/2 від даного будинку. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Оскільки позивачу відмовлено в нотаріальному оформленні права на спадкове майно за заповітом, а саме на житловий будинок в [ADDRESS], тому, суд вважає, що є всі підстави для визнання за [PERSON] права власності на вказане спадкове майно. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved