Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

В липні 2019 року Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про визнання права власності за ним на Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер 1210100000:03:189:0029, площею 0,1065га, розташованою за адресою : [ADDRESS] та визнання права власності за ним на Ѕ частину житлового будинку (літ.А-1-житловий будинок, літ. В - сарай, літ. Г - сарай, літ. Д,Е - убиральні, №1-6-споруди, I,II,III,IV-замощення) ,який розташовано за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач в своїй заяві посилався на те, що по договору купівлі-продажу земельної ділянки ВКС № 685512,посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевим А.В.,зареєстрованим в реєстрі №4354 від 25.12.2007 р. він та [PERSON] придбали по Ѕ частині у гр.. [PERSON] земельну ділянку площею 0,1065 га,кадастровий номер 1210100000:03:189:0028,розташованої за адресою : [ADDRESS] . 29.10.2008 р. Позивач на вказану земельну ділянку отримав державний акт на право власності ЯЖ №387637 ,виданий Управлінням земельних ресурсів у м.Дніпропетровську. По договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами ВКС № 685506 ,посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевим А.В.,зареєстрованим в реєстрі №4343 від 25.12.2007 р. Позивач та Третя особа придбали по Ѕ частині домоволодіння у гр.. [PERSON] ,яке розташоване за адресою : [ADDRESS] . Позивач зареєстрував своє право власності на частину домоволодіння в КП «ДМБТІ» 30.01.2008 р. за № [NUMBER]. З інформаційної довідки № 76236315 від 19.12.2016 р. Позивач взнав,що по фіктивному рішенню Київського районного суду м.Сімферополя АРК від 11.10.2013 р. по справі № 123/1947-13-ц його нерухоме майно 19.04.2016 р. незаконно привласнив громадянин [PERSON] та в подальшому 26.04.2016 р. продав громадянину [PERSON] . В Державному реєстрі судових рішень під вказаним номером значиться інша цивільна справа Київського районного суду м.Сімферополя АРК. Приватний нотаріус Щетілова Ольга Валеріївна 26.04.2016 р. в 11:18:29 винесла рішення № 29416575 про реєстрацію права на земельну ділянку за [PERSON] , яка належала Позивачу. 19.04.2016 р. в 20:56:29 [PERSON] зареєструвала за [PERSON] право власності на земельну ділянку (номер запису 14321516), яка належала Позивачу. [PERSON] 26.04.2016 р. в 11:18:29 винесла рішення № 29416575 про реєстрацію права на домоволодіння за [PERSON] , яке належало Позивачу. 19.04.2016 р. в 20:56:28 [PERSON] зареєструвала за [PERSON] право власності на домоволодіння (номер запису 14321301). Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі № 202/8096/16-ц за позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Щетілової О.В., Треті особи : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк» про визнання протиправними та скасування рішень № 29416575 від 26.04.2016 р. приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Щетілової О.В. щодо реєстрації права власності за [PERSON] земельної ділянки площею 0,1065 га, кадастровий номер 1210100000:03:189:0029 та домоволодіння ( Літ.А-1- житловий будинок, Літ.В-сарай, Літ.Г- сарай, Літ.Д.Е- убиральні, №1-6 споруди, I,II,III,IV-замощення) , які розташовані за адресою : [ADDRESS] . 25.10.2018 р. винесено рішення, яким позов задоволено в повному обсязі. 16.04.2019 р. постановою Дніпровського апеляційного суду рішення районного суду залишено без змін. 26.04.2016 р. договір купівлі-продажу земельної ділянки , продаж здійснено за 149 779,00 грн.,кадастровий номер 1210100000:03:189:0029, площею 0,1065 га , розташованої за адресою : [ADDRESS] укладено між [PERSON] та [PERSON] та посвідчено нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Щетіловою О.В. за № 1411. 26.04.2016 р. договір купівлі-продажу житлового будинку, продаж здійснено за 149 906,00 грн, (літ.Ф-1-житловий будинок, літ. В-сарай, літ. Г- сарай, літ. Д,Е-убиральні, №1-6-споруди, I,II,III,IV-замощення) ,який розташований за адресою: [ADDRESS] , укладено між [PERSON] та [PERSON] та посвідчено нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Щетіловою О.В. за № 1408. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2019 р. по справі № 201/3241/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Треті особи : приватний нотаріус ДМНО Щетілова Ольга Валеріївна , [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк» про визнання недійсними вищевказаних договорів купівлі-продажу та скасування рішень позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Рішення набрало законної сили 23.05.2019 р. Вищевказані обставини встановлені рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська та заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська та відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України повторному доказуванню не підлягають . Відповідач не визнає право позивача на спірне майно, на даний час виникла невизначеність відносин права власності позивача щодо його нерухомого майна. Заочним рішенням Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська не застосовував наслідки недійсності правочину та не витребував нерухоме майно у набувача, оскільки воно не вибувало із володіння позивача. Відсутність рішення суду про визнання права власності за позивачем на нерухоме майно перешкоджає йому поновити державну реєстрацію його прав на нерухоме майно. Оскільки право власності позивача на нерухоме майно є невизнаним правом, тому він має право на звернення до суду з даними вимогами. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що по договору купівлі-продажу земельної ділянки ВКС № 685512,посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевим А.В., зареєстрованим в реєстрі №4354 від 25.12.2007 р. він та [PERSON] придбали по Ѕ частині у гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,1065 га, кадастровий номер 1210100000:03:189:0028,розташованої за адресою : [ADDRESS] . 29.10.2008 р. Позивач на вказану земельну ділянку отримав державний акт на право власності ЯЖ №387637 ,виданий Управлінням земельних ресурсів у м. Дніпропетровську. По договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами ВКС № 685506 ,посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевим А.В., зареєстрованим в реєстрі №4343 від 25.12.2007 р. Позивач та Третя особа придбали по Ѕ частині домоволодіння у гр. [PERSON] ,яке розташоване за адресою : [ADDRESS] . Позивач зареєстрував своє право власності на частину домоволодіння в КП «ДМБТІ» 30.01.2008 р. за № [NUMBER]. По фіктивному рішенню Київського районного суду м. Сімферополя АРК від 11.10.2013 р. по справі № 123/1947-13-ц його нерухоме майно 19.04.2016 р. незаконно привласнив громадянин [PERSON] та в подальшому 26.04.2016 р. продав громадянину [PERSON] . В Державному реєстрі судових рішень під вказаним номером значиться інша цивільна справа Київського районного суду м. Сімферополя АРК. Приватний нотаріус Щетілова Ольга Валеріївна 26.04.2016 р. в 11:18:29 винесла рішення № 29416575 про реєстрацію права на земельну ділянку за [PERSON] , яка належала позивачу. 19.04.2016 р. в 20:56:29 [PERSON] зареєструвала за [PERSON] право власності на земельну ділянку (номер запису 14321516), яка належала позивачу. [PERSON] 26.04.2016 р. в 11:18:29 винесла рішення № 29416575 про реєстрацію права на домоволодіння за [PERSON] , яке належало позивачу. 19.04.2016 р. в 20:56:28 [PERSON] зареєструвала за [PERSON] право власності на домоволодіння (номер запису 14321301). Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі № 202/8096/16-ц за позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Щетілової О.В., Треті особи : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк» про визнання протиправними та скасування рішень № 29416575 від 26.04.2016 р. приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Щетілової О.В. щодо реєстрації права власності за [PERSON] земельної ділянки площею 0,1065 га, кадастровий номер 1210100000:03:189:0029 та домоволодіння (Літ.А-1- житловий будинок, Літ. В-сарай, Літ. Г-сарай, Літ. Д.Е- убиральні, №1-6 споруди, I,II,III,IV-замощення), які розташовані за адресою: [ADDRESS] , 25.10.2018 р. винесено рішення, яким позов задоволено в повному обсязі. 16.04.2019 р. постановою Дніпровського апеляційного суду рішення районного суду залишено без змін. 26.04.2016 р. по договору купівлі-продажу, посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Щетіловою О.В. за № 1411, земельної ділянки, продаж здійснено за 149 779,00 грн., кадастровий номер 1210100000:03:189:0029, площею 0,1065 га , розташованої за адресою : [ADDRESS] [PERSON] продав [PERSON] вказану земельну ділянку. 26.04.2016 р. по договору купівлі-продажу, посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Щетіловою О.В. за № 1408 житлового будинку, продаж здійснено за 149 906,00 грн, (літ.Ф-1-житловий будинок, літ. В-сарай, літ. Г-сарай, літ. Д,Е-убиральні, №1-6-споруди, I,II,III,IV-замощення) ,який розташований за адресою: [ADDRESS] [PERSON] продав [PERSON] вказаний будинок. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2019 р. по справі № 201/3241/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Треті особи : приватний нотаріус ДМНО Щетілова Ольга Валеріївна, [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк» про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та скасування рішень позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Рішення набрало законної сили 23.05.2019 р. Вищевказані обставини встановлені рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська та заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська та відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України повторному доказуванню не підлягають. Відповідач не визнає право Позивача на спірне майно, на даний час виникла невизначеність відносин права власності Позивача щодо його нерухомого майна. За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенція) кожному гарантується право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цією статтею також визначено певні гарантії прав приватних осіб у випадку втручання держави у їхні права. При розгляді справ національні суди України застосовують положення Конвенції та практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) як джерело права, що передбачено статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Згідно зі статтями 13, 41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути здійснене лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Крім того, в Україні відносини, пов`язані із набуттям, зміною, припиненням права власності та його захистом, зокрема, регулюються Цивільним і Господарським кодексами України. Згідно з частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України (ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 цього Кодексу визначено зміст права власності, який полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. До регламентованих ЦК України способів захисту права власності належать: - визнання права власності (стаття 392); Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання. Кожна особа має право на захист свого інтересу,який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ст.16 ЦК України передбачає,що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути,зокрема - визнання права. Ст.321 ЦК України передбачає,що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленим законом. Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності . Відповідно до ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведені нижче норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа- [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, з урахуванням ухвали суду від 15.07.2019 р. про відстрочення позивачу сплату судового збору, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1498,43 грн. На підставі вищесказаного та

Outcome: approved