Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

встановив: 13.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначала, що під час перебування у шлюбі з відповідачем [PERSON] у них [INFO] народилась дочка [PERSON] . Їх шлюб з відповідачем було розірвано 14.08.2008 року, а рішенням суду від 25.07.2007 року з [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання дочки у розмірі 500 гривень щомісяця, починаючи з 30.05.2007 року і до досягнення дочкою [PERSON] повноліття. 01.09.2017 року їх дочка пішла вже до дев`ятого класу, з її розвитком значно збільшилися витрати на її утримання. За станом здоров`я дочка перебуває на обліку у педіатра та потребує занять з логопедом. Її, позивачки, середній заробіток за останні роки значно зменшився, а ціни зросли, відповідно її заробітку для забезпечення розвитку дочки вкрай не вистачає. Відповідач працездатний, однак офіційно не працевлаштований, а тому просила стягнути аліменти з відповідача [PERSON] в твердій грошовій сумі, однак розмір аліментів з 500 гривень збільшити до 2000 гривень щомісячно до досягнення дочкою повноліття. 16.11.2018 року відповідач подав відзив на позов [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] стверджував, що рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дочки виконує, будь-якої заборгованості не має. Щодо стягнення з нього аліментів на утримання дочки в розмірі 2000 гривень категорично заперечував, посилаючись на відсутність у нього такої матеріальної можливості, оскільки він має поганий стан здоров`я, а тому має обмежені можливості для працевлаштування, з 09.11.2018 року перебуває на обліку як безробітний в Голосіївській районній філії Київського міського центру зайнятості, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 06.05.2019 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подала доповнення до відзиву на позовну заяву, відповідно до змісту якого, заперечила належність та допустимість поданих позивачкою доказів на підтвердження матеріального стану відповідача та наявності в нього ж можливостей для сплати аліментів на утримання дочки в розмірі 2000 гривень. Стверджувала, що надані позивачкою докази такі, як мирова угода від 07.11.2007 року, розписка від 07.11.2007 року та ухвала Голосіївського районного суду від 09.11.2007 року щодо визнання мирової угоди сторін у справі з приводу розподілу їх спільного-сумісного майна, що мало місце в 2007 році не можуть підтверджувати майновий стан відповідача. Повідомила суду, що відповідач продовжує перебувати на обліку у центрі зайнятості, як безробітний. Збільшення розміру належних до сплати аліментів стане для відповідача важким тягарем, який не дасть можливості йому забезпечити собі достатній життєвий рівень, збільшення розміру аліментів, які необхідно буде сплачувати [PERSON] призведе до порушення його ж фундаментальних конституційних прав та інтересів. Просила відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлені до [PERSON] позовні вимоги про збільшення аліментів, просили їх задовольнити, посилаючись на те, що з 2007 року значно зросли потреби дочки сторін у справі, а доходи позивачки знецінилися, відповідач є працездатним та працює, однак скриває свої доходи. Наголошували на тому, що до центру зайнятості Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості відповідач звернувся тільки після того, як дізнався, що позивачка звернулася до нього з позовом про стягнення аіментів у більшому розмірі. Крім того стверджували, що відповідач є власником двох квартир та земельної ділянки, що є підтвердженням достатнього матеріального становища, за умови наявності якого відповідач може сплачувати аліменти у розмірі зазначеному позивачкою на утримання дочки. Щодо стану здоров`я відповідача то також послалися, що подані суду довідки про стан здоров`я були отримані [PERSON] у зв`язку з перебуванням у провадженні суду справи за позовними вимогами про збільшення розміру аліментів. Представник відповідача категорично заперечувала у судовому засіданні щодо збільшення розміру стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки до 2000 гривень. Стверджувала, що відповідач має поганий стан здоров`я, не працює, доходу від належного йому на праві власності майна не має, а тому стягнення з нього аліментів у розмірі 2000 гривень поставить його у скрутне матеріальне становище. Заслухавши учасників справи, дослідивши докази наявні у матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дочки підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] (а.с.8). Неповнолітня дочка сторін проживає разом з матір"ю за адресою - [ADDRESS] та знаходиться на її ж утриманні. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25.07.2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дочкою повноліття (а.с.10). Правилами статті 192 СК України, встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Звертаючись до суду, з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дочки, позивачка стверджувала, що з 2007 року витрати на дочку зросли, а її дохід зменшився з огляду на подорожчання товарів та послуг для населення. Зазначені позивачкою підстави для позову, що дитина віком шістнадцяти років, порівняно з дитино п`яти років потребує значно більших витрат, а також те, що доходи населення зменшилися, а товари і послуги для населення значно зросли є загальновідомими обставинами та не підлягають доказуванню. Статтями 180,181,182,183,184 СК України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Наразі судом встановлено, що дочка сторін у справі проживає з матір`ю, остання виконує свої обов`язки щодо її виховання, гармонійного розвитку та матеріального забезпечення. Батько дитини є працездатним, має проблеми зі здоров`ям, однак доказів на підтвердження того, який йому остаточно встановлено діагноз, якого саме лікування він потребує та його вартості, чи має [PERSON] обмеження щодо працевлаштування суду не надано. Крім того, суд приймає до уваги заперечення позивачки та її представника, що відповідач тільки з 31.10.2018 року перебуває на обліку, як безробітний в Голосіївській районній філії Київського міського центру зайнятості, а про перебування справи у провадженні суду був обізнаний після отримання виклику до суду, а саме в судове засідання, що було призначене на 30.11.2018 року. Судом також встановлено, що відповідач є власником: земельної ділянки по [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] загальною площею 68,9 кв.м., житловою 40,7 кв.м.; квартири [ADDRESS] , загальною площею 30,7 кв.м., житловою площею - 14,8 кв.м. (а.с.11-13). Отже, приймаючи до уваги вік дитини сторін у справі, бажання та можливості матері щодо забезпечення фізичного та духовного розвитку дитини, а також стан здоров`я відповідача, його перебування на обліку, як безробітнього в Голосіївській районній філії Державного центру зайнятості тільки з 31 жовтні 2018 року, а також матеріальне становище [PERSON] , котрий має у приватній власності ряд об`єктів нерухомого майна, а тому суд приходить до висновку, що відповідч зможе сплачувати аліменти на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 гривень, такий розмір аліментів не поставить його у скрутне матеріальне становище. Судові витрати за розгляд справи судом у частині сплати судового збору на користь держави підлягають стягненню з відповідача за правилами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved