Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

В червні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить: 1) стягнути з ПрАТ «УПСК» (відповідач-1) суму страхового відшкодування в розмірі 99 000,0 грн.; 2) стягнути з [PERSON] (відповідач-2) суму в розмірі 23 494,19 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди (різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)). Позовні вимоги мотивує тим, що 30 жовтня 2018 року в м. Києві, по проспекту Перемоги, 30 сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки «BMW», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] , автомобілем «Рено», державний номерний знак [NUMBER] , автомобілем «Форд», державний номерний знак [NUMBER] та автомобілем «Acura», державний номерний знак [NUMBER] , який перебував у власності [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Acura», державний номерний знак [NUMBER] , було завдано таких пошкоджень: пошкодження заднього бамперу (тріщина), пошкодження заднього стопу (катафот), пошкоджена задня кришка багажнику, пошкоджене ліве крило, ліва дверця зі сторони водія, переднє ліве крило, передній лівий бампер, протитуманка. 31 жовтня 2018 року [PERSON] - чоловік [PERSON] , який керував транспортним засобом в день дорожньо-транспортної пригоди, повідомив ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про дорожньо-транспортну пригоду. 16 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про страхове відшкодування витрат пов`язаних з пошкодженням майна - автомобіля «Acura», д.н.з. [NUMBER] - внаслідок ДТП від 30.10.2018 року, за вчинення якої відповідальним є [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «УПСК» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/0325760 від 04.11.2017 року. Постановою Шевченківського районного суду від 22 листопада 2018 року у справі № 761/42812/18 встановлено факт порушення 30.10.2018 р. водієм автомобіля марки «BMW», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , пунктів 12.1 та 13.3. «Правил дорожнього руху України», факт вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. (триста сорок гривень 00 копійок). Листом № 52/18 від 08.01.2019 року ПрАТ «УПСК» відмовило [PERSON] у виплаті страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб «Acura», д.н.з. [NUMBER] в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 30.10.2018 року за участю транспортного засобу «BMW», державний номерний знак [NUMBER] . Провадження у справі відкрито ухвалою від 04 вересня 2019 року з призначенням розгляду за правилами загального провадження з викликом сторін. ПрАТ «УПСК» було подано Відзив на позовну заяву в якому ПрАТ «УПСК» просило відмовити у задоволенні позову [PERSON] у зв`язку з тим, що відповідно до листа-відповіді за вих. № 2251/12/03-70-07 від 18.12.2018 р. Волинської ДФС, транспортний засіб BMW реєстраційний номер [NUMBER] був ввезений на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» 28.10.2017 р. Таким чином, враховуючи приписи ч. 1 та ч. 6 ст. 380 Митного кодексу України, останнім днем вивезення цього транспортного засобу за межі території України було 28.10.2018 р. Як свідчать фактичні обставини справи, на момент ДТП (30.10.2018 р.) водій [PERSON] керував транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України. Відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту. Дії водія [PERSON] (експлуатація транспортного засобу BMW реєстраційний номер [NUMBER] ), порушують приписи митного законодавства, законодавства про дорожній рух, є неправомірними у зв`язку з чим [PERSON] не може вважатися особою, відповідальність якої застрахована за Полісом № АМ/0325760. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», пунктів 1.4, 1.7 ст. 1 та ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», заявлена подія не є страховим випадком, а відтак у ПрАТ «УПСК» не виник обов`язок щодо здійснення виплати страхового відшкодування за Полісом № АМ/0325760. Позивач помилково ототожнив відповідь Страховика (лист за вих. № 52/18 від 08.01.2019 р.) із рішенням про відмову у виплаті страхового відшкодування. Враховуючи, що [PERSON] у розумінні п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є особою, відповідальність якої застрахована за Полісом № АМ/0325760, оскільки на момент ДТП неправомірно (порушуючи приписи чинних правових норм) експлуатував транспортний засіб, щодо якого Митним кодексом України встановлені обмеження, відсутні правові підстави вважати заявлену подію страховим випадком і, як наслідок, здійснювати страхове відшкодування. Позивачем було подано Відповідь на відзив на позовну заяву в якій Позивач спростовував заперечення Відповідача у зв`язку з тим, що наявність у водія транспортного засобу реєстраційного документа на цей транспортний засіб, свідчить про законне володіння таким транспортним засобом, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Наявність у водія транспортного засобу реєстраційного документу на транспортний засіб та дійсного страхового полісу на вказаний транспортний засіб, є підставою для виплати страховиком страхового відшкодування особі, якій завдано шкоди. Митний кодекс України регулює відносини у сфері митного контролю та митного оформлення товарів, а Закон України «Про дорожній рух» - регулює відносини між учасниками дорожнього руху, встановлює права, обов`язки та відповідальність учасників дорожнього руху. Нормою, на яку посилається Відповідач-1 - абз. 5 ч. 2 ст. 16, Закон України «Про дорожній рух» було доповнено Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів щодо ввезення на транспортних засобів на митну територію України» № 2612-VIII від 08.11.2018 року, який набув чинності 24 листопада 2011 року, тобто після вчинення Відповідач-2 ДТП, яке сталося 30 жовтня 2018 року. Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Станом на момент вчинення Відповідачем-2 ДТП, тобто станом на 30 жовтня 2018 року, Закон України «Про дорожній рух» не містив обмежень щодо права володіння, користування та розпорядження транспортним засобом про які зазначає Відповідач-1. Разом із тим, станом на 30 жовтня 2018 року, на підставі абз. 2 частини 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій мав право довіряти у встановленому порядку право користування і розпорядження приватним транспортним засобом іншій особі, яка має відповідне право на керування. Окрім цього, порушення митних правил ввезення автомобілів на територію України може бути предметом адміністративної відповідальності особи, яка ввезла такий транспортний засіб. Зазначені обставини не є підставою звільнення від цивільної відповідальності учасників страхових відносин відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" - Постанова Верховного Суду від 08 квітня 2019 року у справі № 910/14693/17. Позивач не отримував від ПрАТ «УПСК» будь-яких інших відповідей, окрім листа № 52/18 від 08.01.2018 року, що свідчить про відмову ПрАТ «УПСК» здійснити страхове відшкодування. Заперечення на Відповідь на відзив від Відповідача-1 до суду не надходило. Відзив від відповідача-2 до суду не надходив. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Відповідачі, будучи в установленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 04 листопада 2017 року між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтвердженням чого є Поліс № АМ/0325760. За вказаним договором застрахованим транспортним засобом є автомобіль марки BMW, номерний знак [NUMBER] ; термін дії договору - до 03.11.2018 року, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, - 200 000,00 грн.; за шкоду, заподіяну майну, - 100 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн. Вказані обставини підтверджуються Полісом № АМ/0325760. 30 жовтня 2018 року за адресою: м.Київ, пр.Перемоги, 30, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вищевказаного легкового автомобіля BMW, 3, номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , легкового автомобіля Renault Laguna, номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , легкового автомобіля Toyota Camry, номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , легкового автомобіля Acura, RDX, номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , легкового автомобіля Ford Mondeo, номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] пунктів 12.1 та 13.3 Правил дорожнього руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Acura, RDX, номерний знак [NUMBER] отримав такі механічні пошкодження: пошкодження заднього бамперу (тріщина), пошкодження заднього стопу (катафот), пошкоджена задня кришка багажнику, пошкоджене ліве крило, ліва дверця зі сторони водія, переднє ліве крило, передній лівий бампер, протитуманка. За фактом правопорушень, які призвели до скоєння дорожньо-транспортної пригоди складено адміністративний протокол БД186237 за ст. 124 КУпПП. Вказані обставини підтверджуються Довідкою № 3018306444690871 про дорожньо-транспортну пригоду від 30.10.2018 року та схемою ДТП від 30.10.2018 р., складеною інспектором з ОПБ УПП у м. Києві, лейтенантом поліції Матвійчуком Ярославом Олександровичем. Власником автомобіля Acura, RDX, номерний знак [NUMBER] була [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданим ВРЕ-6 УДАІ в м. Києві. 31 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 30 жовтня 2018 року. 16 листопада 2018 року [PERSON] подала до ПрАТ «УПСК» заяву про страхове відшкодування витрат пов`язаних з пошкодження автомобіля Acura, RDX, державний номерний знак [NUMBER] , в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30 жовтня 2018 року. 22 листопада 2018 року Постановою Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/42812/18 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в результаті вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди від 30.10.2018 року. 05 січня 2019 року [PERSON] було отримано Звіт № 1280 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу. Відповідно до Звіту № 1280 від 05.01.2019 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ ACURA RDX, д.р.н. [NUMBER] , станом на 05.012019 року складає 122 494,19 грн. Листом № 52/18 від 08 січня 2019 року ПрАТ «УПСК» повідомило [PERSON] про відсутність підстав вважати дорожньо-транспортну пригоду від 30 жовтня 2018 року страховим випадком та про відсутність підстав здійснювати виплату страхового відшкодування. Відповідно до пункту 1.4. статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на 30.10.2018 року) особи, відповідальність яких застрахована - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відповідно до пункту 1.7. статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на 30.10.2018 року) забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на 30.10.2018 року) встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до частини першої та третьої статті 397 Цивільного кодексу України (в редакції станом на 30.10.2018 року) - володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції станом на 30.10.2018 року) водій має право довіряти у встановленому порядку право користування і розпорядження приватним транспортним засобом іншій особі, яка має відповідне право на керування. З матеріалів справи вбачається, що станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON] , останній правомірно володів забезпеченим транспортним засобом BMW, реєстраційний номер [NUMBER] , а договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АМ/0325760) був чинним. Тому дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком в розумінні статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на 30.10.2018 року). Щодо порушення митних правил ввезення автомобілів на територію України, то суд зазначає, що таке порушення може бути предметом адміністративної відповідальності особи, яка ввезла транспортний засіб. Зазначені обставини не є підставою звільнення від цивільної відповідальності учасників страхових відносин - Постанова Верховного Суду від 08 квітня 2019 року у справі № 910/14693/17. Відповідно до пункту 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала Відповідно до ч.3 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на 30.10.2018 року) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на 30.10.2018 року) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду (Постанова від 04 липня 2018 року у справі № 755/18005/15-ц): «…відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування». Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи, а саме те, що [PERSON] було завдано [PERSON] майнової шкоди, а також враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] за майнову шкоду застрахована за договором про обов`язкове страхування цивільно-правовоі відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АМ/0325760), ПрАТ «УПСК» зобов`язане сплатити [PERSON] страхове відшкодування, а [PERSON] зобов`язаний сплатити [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. На спростування зазначеного відповідачами будь-яких доказів суду не надано, окрім цього Відповідач-1, обґрунтовуючи свої заперечення, посилався на редакцію Закону України «Про дорожній рух» від 04.11.2018 року, яка набула чинності після настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди від 30 жовтня 2018 року. Отже, беручи до уваги вищевикладене, позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню, у зв`язку з чим з ПрАТ «УПСК» на користь [PERSON] необхідно стягнути суму страхової виплати в розмірі 99 000,00 грн., а з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 23 494,19 грн. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, з обох відповідачів також підлягає стягненню з на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 1 224,94 грн., з урахуванням принципу пропорційності стягнення, а саме: з відповідача-1 - 990,0 грн., з відповідача-2 - 234,94 грн. На підставі викладеного, ст.ст.15, 16, 22, 993, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст.1, 6, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved