Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03 квітня 2012 року її було призначено кухарем Загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів с. Смоляри-Світязькі. 17 лютого 2014 року наказом №02-к позивачу оголошено догану за недобросовісне ставлення до посадових обов'язків, порушення трудової дисципліни. Відповідно до наказу від 08 травня 2014 року №10-к, [PERSON] було звільнено з посади кухаря Загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів с. Смоляри-Світязькі за систематичне порушення посадових обов'язків, згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України. Однак в чому саме полягали порушення нею посадових обов'язків та трудової дисципліни, позивачу не зрозуміло. 08 травня 2014 року їй надійшов лист від директора Загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів с. Смоляри-Світязькі про необхідність отримання трудової книжки у зв'язку з її звільненням. Зі змістом наказів про оголошення догани і про звільнення вона ознайомилася лише 16 травня 2014 року, коли отримала витяги з цих наказів у відповідь на своє звернення. За таких обставин позивач вважає, що її звільнено із займаної посади незаконно та безпідставно, оскільки не встановлено, в чому конкретно полягало систематичне невиконання без поважних причин покладених на неї обов'язків, жодних пояснень з цього приводу вона не давала, і з наказами про оголошення догани та звільнення її в установленому законом порядку не ознайомлено. Крім того, звільнення відбулося без попередньої згоди первинної профспілкової організації, членом якої вона була, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 43 КЗпП України. Враховуючи наведене, позивач просить поновити її на роботі на посаді кухаря Загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів с. Смоляри-Світязькі з 09 травня по 28 вересня 2014 року (оскільки наказом від 29 вересня 2014 року на виконання рішення суду її поновлено на роботі), і стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позивач стверджує, що її незаконне звільнення призвело до погіршення самопочуття, втрати єдиного джерела доходу сім'ї, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя та життя сім'ї. Це все в сукупності завдало позивачу моральних страждань, тому вона просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Представник відповідача Загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів с. Смоляри-Світязькі Оніщук М.В. подав до суду письмове заперечення щодо позову, в якому зазначив, що, працюючи кухарем, [PERSON] недобросовісно виконувала свої посадові обов'язки та неодноразово порушувала правила внутрішнього трудового розпорядку, зокрема 14.02.2014 року вона здійснила продаж продуктів харчування, які були призначені для харчування дітей, у зв'язку з чим 17 лютого 2014 року до неї було застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани. 17.04.2014 року [PERSON] повторно здійснила продаж продуктів харчування, які були призначені для дітей закладу. У зв'язку з вищевикладеним було прийнято рішення про звільнення її з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпПУ та видано відповідний наказ від 08.05.2014 року. Представник просить у задоволені позову відмовити повністю. В судовому засіданні позивач та її представник, кожен зокрема, позов підтримали із зазначених у заяві підстав, просили вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача Загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів с. Смоляри-Світязькі проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченні, просив у задоволенні вимог позивача відмовити повністю. Представник відповідача відділу освіти Шацької районної державної адміністрації Волинської області повідомила, що у разі прийняття судом рішення про поновлення позивача на роботі та доведення в суді факту заподіяння їй незаконним звільненням моральної шкоди, відділом освіти, як головним розпорядником коштів, буде виплачено позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі, встановленому згідно з чинним законодавством. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір, до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Судом встановлено, що наказом директора Загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів с. Смоляри-Світязькі від 03.04.2012 року №12к [PERSON] призначено кухарем Загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів с. Смоляри-Світязькі (а.с. 61). Функції, посадові обов'язки, права, режим роботи та відповідальність кухаря Загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів с. Смоляри-Світязькі передбачені посадовою інструкцією та Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників школи, з якими позивач ознайомлена (а.с. 43-50). Позивач [PERSON] суду пояснила, що спеціальної освіти кухаря вона не має, у своїй роботі керувалася посадовою інструкцією кухаря та правилами внутрішнього трудового розпорядку школи. Зокрема, вона складала меню для харчування учнів, отримувала необхідну кількість продуктів харчування, готувала їжу відповідної якості згідно з технологією приготування, вела всю необхідну документацію, відповідала за наявність і збереження продуктів харчування, обладнання та інвентарю в кухні і в своїй роботі керувалася правилами внутрішнього трудового розпорядку школи. Жодних порушень обов'язків, передбачених її посадовою інструкцією та Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників школи, вона не допускала. Відповідно до наказу директора Загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів с. Смоляри-Світязькі від 17.02.2014 року №02к, кухарю [PERSON] оголошено догану за недобросовісне ставлення до своїх посадових обов'язків, порушення трудової дисципліни. Підставою наказу зазначено пояснення [PERSON] від 17.02.1014 року (а.с. 36). З пояснювальної записки [PERSON] від 17.02.1014 року вбачається, що вона 14.02.2014 року продала фізичній особі масло (а.с. 37). Наказом директора Загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів с. Смоляри-Світязькі від 08.05.2014 року №10к [PERSON] звільнено з посади кухаря з 8 травня 2014 року, у зв'язку із систематичним порушенням посадових обов'язків, згідно з п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с. 41). Підставою для даного наказу зазначено пояснення [PERSON] від 17.02.2014 року, наказ від 17.02.2014 року №02к, акт без дати про відмову [PERSON] підписувати наказ про дисциплінарне стягнення, пояснення [PERSON] від 17.04.2014 року та акт від 17.04.2014 року про наявність у їдальні школи 5,600 кг масла (а.с. 38-41). З пояснювальної записки [PERSON] від 17.04.1014 року вбачається, що вона продала 3 кг масла, у зв'язку з тим, що його було багато (а.с. 39). В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що пояснювальну записку за фактами продажу масла вона писала на вимогу директора школи. Директор школи привозив у їдальню по 10 кг масла, тобто більшу кількість, ніж їй потрібно було для харчування дітей, таку кількість масла використати було нереально, воно б зіпсувалося, тому вона певну частину масла продала і гроші поклала в касу їдальні. Вона звертала увагу директора школи на те, що масла забагато, але він на її слова не реагував, тому документи про отримання 10 кг масла вона не підписувала, але масло фактично використовувала для приготування їжі учням відповідно до встановлених норм. Представник відповідача Загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів с. Смоляри-Світязькі Оніщук М.В. суду пояснив, що догану і звільнення щодо [PERSON] було застосовано за те, що вона незаконно продавала масло, яке було придбано для харчування учнів школи, не додавала в їжу необхідної кількості масла, що призвело до неповноцінного харчування учнів школи, тобто вона порушувала свої посадові обов'язки і трудову дисципліну. Ніякої моральної шкоди звільненням [PERSON] не заподіяно. Із заявами про незаконний продаж масла позивачем директор школи Оніщук М.В. ні до відділу освіти Шацької РДА, як головного розпорядника коштів школи, ні до правоохоронних органів не звертався. Йому було відомо, що [PERSON] на час звільнення була членом первинної профспілкової організації Загальноосвітньої школи І-ІІ ст. с. Смоляри-Світязькі, однак її було звільнено без згоди профспілкової організації. Питання про надання такої згоди на розгляд зборів профспілкової організації не вносилось. Відповідно до положень ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Однак при притягненні [PERSON] до дисциплінарної відповідальності жодних пояснень про неналежне виконання нею обов'язків щодо приготування їжі відповідної якості згідно з технологією приготування не відібрано, доказів вчинення порушення не зібрано, час проступку, причину неналежного виконання обов'язків та заподіяну шкоду не встановлено, про накази щодо оголошення догани та звільнення працівника під розписку не повідомлено. Таким чином при притягнені [PERSON] до дисциплінарної відповідальності порушено вимоги, передбачені ст. 149 КЗпП України. Дані обставини підтверджуються листом відділу освіти Шацької районної державної адміністрації Волинської області від 21.05.2014 року №Г-1/01.30-2, в якому зазначено про встановлені перевіркою порушення директором школи Оніщуком М.В. при звільненні з роботи [PERSON] 08.05.2014 року вимог статей 40, 43, 47, 149 КЗпП України (а.с. 14). Відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України, зміст яких роз'яснено сторонам, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Крім того, сторонам роз'яснено наслідки вчинення чи не вчинення вказаних процесуальних дій. Як убачається з посадової інструкції кухаря та Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів с. Смоляри-Світязькі, головне призначення кухаря - приготування їжі згідно з технологією приготування, обслуговування учнів у їдальні під час перерв. Кухар виконує такі обов'язки: отримує відповідну кількість продуктів харчування, готує їжу відповідної якості згідно з технологією приготування, слідкує за станом кухонного обладнання, підтримує в належному санітарному стані робоче місце, веде всю необхідну документацію. Кухар несе матеріальну відповідальність за наявність продуктів харчування, обладнання та інвентарю в кухні. Кухар працює в режимі нормованого робочого дня за графіком, складеним, виходячи із 20-годинного робочого тижня і затвердженим директором школи. За невиконання чи неналежне виконання без поважних причин Статуту, Правил внутрішнього трудового розпорядку школи, законних розпоряджень директора школи та інших локальних нормативних актів, посадових обов'язків, визначених посадовою інструкцією, у тому числі за невикористання наданих прав (право на відмову від роботи на зіпсованому обладнанні, отримання миючих засобів, отримання спецодягу відповідно до встановлених норм) кухар несе дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому трудовим законодавством (а.с. 43-50). З пояснень представника відповідача Загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів с. Смоляри-Світязькі, директора школи Оніщука М.В. фактично вбачається, що [PERSON] недобросовісно виконувала посадові обов'язки щодо приготування їжі відповідної якості згідно з технологією приготування, так як не додавала в їжу необхідної кількості масла. Разом з тим в судовому засіданні представником відповідача не надано суду належні та допустимі докази і не доведено повідомлені суду обставини про недобросовісне ставлення кухаря школи [PERSON] до своїх посадових обов'язків, порушення нею трудової дисципліни, що стало підставою для оголошення їй догани, а також не доведено систематичне порушення [PERSON] посадових обов'язків, без поважних причини, що стало підставою для її звільнення з роботи. Посилання директора школи на незаконний продаж [PERSON] масла, що призвело до неповноцінного харчування дітей, не підтверджуються жодними наданими суду і дослідженими в судовому засіданні доказами. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 40 цього кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У період з 03.04.2012 року по 08.05.2014 року [PERSON] була членом первинної профспілкової організації Загальноосвітньої школи І-ІІ ст. с. Смоляри-Світязькі, що підтверджується довідкою Шацької районної організації профспілки працівників освіти і науки від 29.05.2014 року (а.с. 58). З протоколу розширеного засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації Загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів с. Смоляри-Світязькі №3 від 29.07.2014 року, проведеного за ухвалою суду відповідно до положень ч. 9 ст. 43 КЗпП України, вбачається, що профспілковий комітет відмовив у наданні згоди на звільнення [PERSON] з посади кухаря шкільної їдальні згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на неї правилами внутрішнього трудового розпорядку (а.с. 68, 80-84). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що звільнення [PERSON] з роботи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України було проведено без законних підстав, з порушенням вимог статей 43, 149 цього кодексу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Тому порушене право [PERSON] повинно бути відновлене шляхом поновлення її на роботі на посаді кухаря Загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів с. Смоляри-Світязькі, з якої її було незаконно звільнено, з 09 травня 2014 року по 28 вересня 2014 року, оскільки згідно з поясненнями сторін, наказом директора школи від 29 вересня 2014 року на виконання рішення суду [PERSON] було поновлено на роботі. Відповідно до положень ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові, зокрема, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше як за один рік. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З довідки про середню заробітну плату [PERSON] від 22.05.2014 року №171, виданої відділом освіти Шацької РДА Волинської області, вбачається, що за березень і квітень 2014 року, тобто за два місяці, що передували звільненню, заробітна плата позивача становить 1266,72 грн. (а.с. 18). Табель обліку робочого часу за березень і квітень 2014 року свідчить, що за вказаний період [PERSON] фактично відпрацьовано 41 робочий день, тому її середньоденна заробітна плата становить 30,90 грн. (1266,72/41=30,90) (а.с. 137). Згідно з нормами тривалості робочого часу, визначеними відповідно до листа Мінсоцполітики України від 04.09.2013 року №9884/0/14-13/13 "Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2014 рік", вимушений прогул [PERSON] за період з 09 травня 2014 року по 28 вересня 2014 року становить 97 робочих днів. Таким чином з відповідача відділу освіти Шацької районної державної адміністрації слід стягнути на користь [PERSON] 2 997,30 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (30,90х97=2 997,30). Відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що в сім'ї позивача її заробітна плата була єдиним джерелом доходу, що підтверджується довідкою про склад сім'ї №246, виданою 29.05.2014 року Грабівською сільською радою Шацького району Волинської області, та трудовою книжкою чоловіка позивача [PERSON] серії [NUMBER], який ніде не працює, тому незаконне звільнення [PERSON] призвело до втрати єдиного джерела доходу сім'ї та втрати нормальних життєвих зв'язків. У зв'язку з цим обґрунтованими є пояснення позивача про те, що така ситуації вимагала від неї додаткових зусиль для організації її життя, та життя її сім'ї, що в спричинило їй моральні страждання (а.с. 16-19). Враховуючи характер та тривалість страждань, спричинених позивачу, конкретні обставини справи, ступінь винуватості відповідача щодо незаконного звільнення, з урахуванням вимог розумності і справедливості суд вважає, що з головного розпорядника коштів Загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів с. Смоляри-Світязькі відділу освіти Шацької районної державної адміністрації Волинської області слід стягнути на користь [PERSON] грошове відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн. Таким чином, позов [PERSON] слід задовольнити повністю. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача відділу освіти Шацької районної державної адміністрації Волинської області слід стягнути на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 243,60 грн. за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди та в дохід держави судовий збір у розмірі 487,20 грн. за позовні вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На підставі статей 40, 43, 47, 149, 235, 237-1 КЗпП України,

Outcome: approved