Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

В лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 06 листопада 2007 року у розмірі 17882,36 грн. та судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування позову зазначивши, що 06 листопада 2007 року між ЗАТ КБ ПриватБанк, правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір б/н, з яким відповідач отримав кредит в розмірі 5000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Однак відповідач порушив умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту, відсотків по ньому у встановленні договором терміни, у звязку з цим станом на 31 грудня 2014 року сума заборгованості відповідача складає 17882,36 грн., яка складається з: 4999 грн. - заборгованість за кредитом; 8756,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2799,44 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 827,73 грн. штраф (процентна складова), які позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що банком не пропущений строк позовної давності, тому як відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Враховуючи, що відповідач будь-яких заяв про припинення дії договору не надавав, то зазначений договір діє до сьогодні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити. Посилався на те, що він своєю заявою від 06 листопада 2007 року не надав згоди на приєднання до будь-яких договорів, про що свідчить відсутність його підпису під самими умовами та правилами надання кредиту; крім того, строк дії картки встановлений до листопада 2011 року, а тому перебіг строку позовної давності розпочався з грудня 2011 року та закінчився груднем 2014 року. Крім того до 28 квітня 2010 року він вчасно сплачував за цим кредитом, а після квітня 2010 року не проводив оплат, у звязку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності, а коли він вже довів що його притягнення до кримінальної відповідальності незаконне по даному договору сплив строк позовної давності. Що стосується розрахунку позивача, то він його не оспорює, він вірний. Будь-яких заяв про розірвання кредитного договору він на адресу банку не подавав. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в зв'язку з пропуском строку позовної давності на підставі ст. ст. 257, 258 ЦК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що неодноразово розяснювалося сторонам у справі в ході судового розгляду. Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що 06 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 (чотири тисячі) грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, шляхом написання заяви, яка разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між банком та відповідачем договір про надання банківських послуг. Своїм підписом відповідач підтвердив, що ознайомлений та погоджується із вказаними складовими укладеного договору. Кредитний договір складають заява, підписана відповідачем, Умови та Правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою. Не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на те, що він не був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які включають в себе п. ІІ Правила надання банківських послуг, затвердженими Наказом про затвердження типових бланків договорів за № СП-2007-299 від 13.09.2007 р., тому як саме те, що він з ними ознайомлений міститься в його заяві яку, як він зазначив в судовому засіданні, він підписував (а.с. 9). Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевиплаті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу про закінчення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. П. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання кредитного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду щодо підписаної заяви разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. За вказаною нормою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою» банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі- надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. За п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону (ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України). За п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку кредитор має виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту для запобігання виникнення овердрафту (п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг). Відповідно до п.8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Як встановлено в удовому засіданні, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що найшло відображення у розрахунку заборгованості позивача, у порушення умов кредитного договору, ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, таким чином відповідач свої зобов'язання за договором не виконав. За ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушив зобов'зання. Одностороння відмова від зобов'язання є недопустимою і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання (ст.ст.525 ч.2 ст. 615 ЦК України.) Відповідно до п. 5.6 «Правил користування платіжною карткою», боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку зокрема з карткового рахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань. На підставі п. 5.3 «Умов та правил надання банківських послуг», банк має право на зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. За п. 6.4 «Умов та правил надання банківських послуг» при незгоді зі зміною Правил та/або "Тарифів Банку" позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту дає право заявнику достроково вимагати повернення всієї суми кредиту (ч.2 ст. 1054 та ч.2 статті 1050 ЦК України). Клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку (п. 4.6 «Умов та правил надання банківських послуг»). Відповідно до п. 5.7 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за договором. Згідно п. 5.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за договором. Останній платіж відповідача по сплаті процентів був здійснений 11 березня 2010 року, згідно розрахунку, наданого позивачем. Посилання відповідача на те, що з квітня 2010 року стосовно нього велося незаконне кримінальне переслідування, у звязку з чим він був позбавлений можливості погасити кредит не можуть бети прийняті судом до уваги, тому як відповідачем не надано суду жодних доказів зазначених ним обставин. На підставі викладеного суд дійшов до висновку, що у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31 грудня 2014 року має заборгованість 17882,36 грн., яка складається з: 4999 грн. - заборгованість за кредитом; 8756,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2799,44 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 827,73 грн. штраф (процентна складова), розмір якої відповідачем не оспорюється. Судом не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки останній щомісячний платіж відповідача по сплаті процентів мав місце 11 березня 2010 року; наступний щомісячний платіж він повинен був здійснити у квітні 2010 року, але перестав виконувати свої обов'язки за вказаним договором, таким чином, з квітня 2010 року для позивача почався перебіг строку позовної давності; або він закінчився з огляду на те, що строк дії картки визначений листопадом 2011 року, а тому з грудня 2011 року почався перебіг строку позовної давності, а позивач звернувся до суду з позовом лише в лютому 2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності, з огляду на таке: Згідно зі ст.ст. 530, 631 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Однак пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг які сторони узгодили при укладанні договору, передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п.9.3 Умов надання банківських послуг передбачено, що картрахунки відкриваються на невизначений термін за виключенням , передбаченими п.п.9.6, 9.7 Умов, що свідчить про письмову узгодженість сторін про збільшення строку позовної давності, що не протирічить вимогам ст.259 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи ні одна із сторін договірні відносини не припинила. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавстварегулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Крім того у відповідності до правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-126цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, п.7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Вказана норма почала діяти з 16 грудня 2011 року - після укладання сторонами кредитного договору, а закон не має зворотньої дії в часі. Таким чином, правові підстави для застосування строку позовної давності - відсутні. Аналізуючи вищевикладене, а також з урахуванням того, що відповідач не оспорює розмір нарахованої заборгованості, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та вважає їх такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь позивача в сумі 243,6 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved