Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що остання перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2012 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини-Ткачук [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. Однак, вказаної суми не достатньо для забезпечення реальних витрат на утримання дитини. [PERSON] офіційно працевлаштований, у звязку з чим позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини-Ткачук [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дати звернення з цим позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених у позові, та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, просив суд стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають неповнолітню дитину-Ткачук [PERSON], 20.01.2015 року. Крім того, на його утриманні перебуває мати, яка знаходиться на пенсії. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) мати, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.11.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС №111578, актовий запис №1328 (а.с. 4). Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2012 року шлюб між сторонами розірвано, рішення набуло законної сили 10.08.2012 року (а.с. 6). На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження від 26.05.2009 року, виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №643, батьками [PERSON], [INFO], є сторони по справі (а.с.5). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). Частиною 3 ст. 181 СК України також передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень\~ст. 182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2). Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і\~\~ адміністративних заходів. Згідно\~зі ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з розясненнями, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, або погіршенням матеріального становища чи погіршенням стану здоровя отримувача аліментів, останній може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки. Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-143цс13 за заявою про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Так в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] офіційно працевлаштований, що свідчить про спроможність останнього сплачувати аліменти, тому суд приходить до висновку про доцільність зміни способу стягнення аліментів саме в частці від доходу. Крім того, відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня складає 1777 гривень. В ході судового розгляду встановлено факт необхідності збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача, оскільки отримання аліментів від [PERSON] у розмірі 500 гривень не відповідає вимогам частини другої статті 182 СК України, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки в частці від доходу. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] суд виходить з наступного. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 20.09.2014 року серії І-ЖС №147282, актовий запис №309 (а.с. 26). Від шлюбу з [PERSON] відповідач має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 30.01.2015 року серії І-ЖС №270874, актовий запис №128 (а.с.27). Крім того, з пояснень [PERSON], він надає матеріальну допомогу одинокій матері, яка, згідно з пенсійним посвідченням №1954006068 від 08.07.2008 року серії ААБ №774280 (а.с. 28) отримує пенсію за віком. Разом з тим, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що за своїм матеріальним становищем та через стан здоров'я він здатен сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], лише у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач має нормальний стан здоров'я, є працездатною особою. З огляду на викладене, посилання відповідача на те, що він став батьком ще однієї дитини, а також надає матеріальну допомогу матері-пенсіонерці, суд до уваги не приймає, оскільки, доказів, що його матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду, надано не було. Суд виходить з того, що сторони в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. За таких обставин, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], які стягуються на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2016 року та стягувати, з відповідача на кристь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповіднодо п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 640,00 грн. покладається судом на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved