Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою та просить встановити факт його постійного проживання без реєстрації із спадкодавцем його матір`ю - [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю з 2002 року та по день відкриття спадщини, тобто до [INFO] . Свою заяву обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з: житлового будинку [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 3,34 га, яка розташована на території Кам`янсько- Дніпровської міської ради, Кам`янсько- Дніпровського району, Запорізької області; земельної ділянки площею 0,16 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . За своє життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Кам`янсько- Дніпровської державної нотаріальної контори Запорізької області Чайкою Т.П. 23 грудня 2003 року, зареєстрований в реєстрі за № 1366, яким належне їй майно, а саме: земельну ділянку площею 3,34 га розташовану на території Кам`янсько- Дніпровської міської Ради переданою для введення сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЗП № 014948 заповіла онуку - [PERSON] , а все інше майно, що належало [PERSON] на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що [PERSON] за законом має право заповіла сину - [PERSON] . Таким чином, після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є, окрім заявника як сина, ще й онук - син заявника [PERSON] , [INFO] . [PERSON] заяву про прийняття спадщини за заповітом у законний термін до нотаріальної контори не подавав. На момент смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за іншою адресою: [ADDRESS] . Вказаний факт підтверджуються доданою до заяви постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та ксерокопією паспорту [PERSON] аналіз зазначених документів підтверджує, що [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець за заповітом - не прийняв. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно не має. Для оформлення спадкових прав [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Кам`янсько- Дніпровського районного нотаріального округу Запорізької області Осипенко В.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Приватним нотаріусом за фактом смерті [PERSON] та волевиявлення по прийняттю спадщини відкрита спадкова справа за № 75/2021. Приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. [PERSON] свою відмову мотивував тим, що [PERSON] в передбачені законом строки, заяву про прийняття спадщини не подав, належних документів на підтвердження факту прийняття спадщини нотаріусу не надав. Нажаль, колізія у сучасному законодавстві створює для [PERSON] перешкоду у його праві оформлення прав на успадковане майно: спадкодавець проживав у будинку разом із матір`ю з 2002 року, однак необхідно надати доказ, що вони проживали разом. Ухвалою суду від 26.08.2021 року відкрито провадження у справі. В судове засідання заявник та його представник не з`явились, від них надійшло клопотання, в якому вони просять суд розглядати справу за їх відсутністю, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі.. В судове засідання від представниказаінтересованої особи Кам`янсько- Дніпровської міської об`єднаної територіальної громади до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про його дату, час та місце повідомлена належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] . Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 13). Факт родинних стосунків між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 9) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян по державну реєстрацію шлюбу № 00031064042 від 04.06.2021 року (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з: -житлового будинку [ADDRESS] ; -земельної ділянки площею 3,34 га, яка розташована на території Кам`янсько- Дніпровської міської ради, Кам`янсько- Дніпровського району, Запорізької області; -земельної ділянки площею 0,16 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . За своє життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Кам`янсько- Дніпровської державної нотаріальної контори Запорізької області Чайкою Т.П. 23 грудня 2003 року, зареєстрований в реєстрі за № 1366 (а.с. 12), яким належне їй майно, а саме: земельну ділянку площею 3,34 га розташовану на території Кам`янсько- Дніпровської міської Ради переданою для введення сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЗП № 014948 заповіла онуку - [PERSON] ( далі - заінтересована особа-1), а все інше майно, що належало [PERSON] на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що [PERSON] за законом має право заповіла сину - [PERSON] . Даний заповіт додається до заяви (а.с. 21) . Таким чином, після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є, окрім заявника як сина, ще й онук - син заявника [PERSON] , [INFO] . [PERSON] заяву про прийняття спадщини за заповітом у законний термін до нотаріальної контори не подавав. На момент смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за іншою адресою: [ADDRESS] . Вказаний факт підтверджуються доданою до заяви постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 16), аналіз зазначених документів підтверджує, що [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець за заповітом - не прийняв. Для оформлення спадкових прав [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Кам`янсько- Дніпровського районного нотаріального округу Запорізької області Осипенко В.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Приватним нотаріусом за фактом смерті [PERSON] та волевиявлення по прийняттю спадщини відкрита спадкова справа за № 75/2021. Даний факт підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 09.06.2021 року (а.с. 14). Приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. [PERSON] свою відмову мотивував тим, що [PERSON] в передбачені законом строки, заяву про прийняття спадщини не подав, належних документів на підтвердження факту прийняття спадщини нотаріусу не надав(а.с. 15). Факт того, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, Заявник підтверджує довідкою від квартального від 09.06.2021 року в якій вказано, що він з 2002 року проживав разом із матір`ю по день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] доглядав за матір`ю, разом із матір`ю вели домашнє господарство та станом на сьогодні проживає у спадковому житловому будинку (а.с. 23). Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця про- живав разом із цим спадкодавцем.; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Встановлення факту постійного проживання заявнику необхідне для виникнення правовідносин, пов`язаних з оформленням прав на успадковане майно. Встановленому судом факту відповідають цивільні правовідносини про встановлення факту, що має юридичне значення, які регулюються нормами ЦПК України. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Суд прийшов до висновку, що встановлення фактів, про які просить заявник [PERSON] , має для нього юридичне значення та не порушує прав та інтересів інших осіб, в тому числі прав заінтересованих осіб. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства переконує суд, що заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення факту постійного проживання заявника [PERSON] з матір`ю - [PERSON] , яка померла [INFO] однією сім`єю з 2002 року а по день відкриття спадщини, тобто до [INFO] , а отже, заява [PERSON] підлягає задоволенню. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18.06.2015 року (остаточне 18.09.2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «по за розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чине спростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих,чітких і узгоджених між собою…». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved