Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON]про розірвання шлюбу, а саме просить суд: розірвати шлюб, укладений між [PERSON]та [PERSON], який був зареєстрований 16 жовтня 1993 року Білгород-Дністровським міськвідділом РАГС Одеської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 416, та видано свідоцтво серії ІІІ-ЖД № 378518; прізвище після розірвання шлюбу залишити дошлюбне - Лебеденко; стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 551,20 грн. Позивач в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в матеріалах справи є її заява, відповідно до якої просить справу розглянути без її участі, у разі неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши всі надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 16.10.1993 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Білгород-Дністровським міськвідділом РАГС Одеської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 416, та видано свідоцтво серії ІІІ-ЖД № 378518. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. В позовній заяві позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем\~ не склалося через різні погляди на життя, шлюб та сімю, будь-які відносини між сторонами припинені та шлюб носить формальний характер, збереження шлюбу неможливе. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2\~ ст. 112 СК України суд\~ постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач також просить суд відновити дошлюбне прізвище " Лебеденко", що не суперечить вимогам ст.113 СК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] щодо розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені та документально підтверджені судові витрати позивача: судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved