Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склалися, сторони припинили спільне проживання, сім'я фактично розпалася. Від шлюбу мають дочку: [PERSON], [INFO]. Враховуючи перебування дочки на її утриманні просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність де вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у зв»язку із визнанням позову відповідачем згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, позов підлягає задоволенню у підготовчому засіданні. Відповідно до свідоцтва про шлюб , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, 18 травня 2012 року, серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] (після укладення шлюбу прізвище [PERSON]) зареєстрували шлюб 18 травня 2012 року, актовий запис № 389. Від шлюбу мають дочку: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 листопада 2012 року. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати. Вимоги позивача узгоджуються з положеннями ст. 180 СК України, згідно яких кожен з батьків зобов'язаний утримувати дитину до її повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішення суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов"язків по відношенню до дитини. Згідно ст. 182 СК України вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved