Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: [PERSON] , [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, відповідно до якого просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме у квартирі [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй, а також її дочці [PERSON] та сину [PERSON] на праві спільної приватної власності належить квартира за адресою [ADDRESS] . Зазначає, що в зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі, які є чоловіком доньки та онуки. З 2014 року відповідачі у квартирі не проживають, особистих речей не мають, що перешкоджають їй як власнику користуватися і розпоряджатися належним їй майном. Позивач у судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов просить задовольнити у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явились про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. До початку судового засідання надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Представник третьої особи органу опіки та піклування Бахмутської міськради у судове засідання не з`явилась про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. До початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечують. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не заявились про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. До початку судового засідання надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнають у повному обсязі. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до свідоцтва про право власності на житло, квартира, яка розташована у [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Актом від 02.08.2019року, складеним ТОВ «Торгово-Будівельна компанія Схід» в присутності сусідів-свідків, встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані у квартирі [ADDRESS] та за вказаною адресою фактично не проживають з 2014 року. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.391 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачі не є власниками квартири, у ній не проживають, особистих речей не зберігають, їх необхідно визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: [ADDRESS] .

Outcome: approved