Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вищевказаним позовом в якому зазначають, що вони є власниками житлового будинку [ADDRESS] на підставі договорів дарування від 10.09.2014 р. В належному їм будинку зареєстровані відповідачі по справі, які за місцем реєстрації не проживають, їх особистих речей в будинку нема, оплату за комунальні послуги не здійснюють. Родинні відносини між ними та відповідачами відсутні. Реєстрація відповідачів за зазначеною вище адресою тягне за собою додаткові матеріальні витрати та порушує їх право на володіння та розпорядження власністю. За позовом [PERSON] та [PERSON], посилаючись на ст..ст.383, 386, 391 ЦК України, просять усунути їм перешкоди у здійсненні ними права власності на житловий будинок [ADDRESS], шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим будинком. Позивачі, у порядку ст..158 ЦПК України, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують, просять задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідачі до суду не з»явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, заперечень не надали. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Представник третьої особи, належним чином повідомлений про розгляд справи, до суду не з"явився, заяви про бажання приймати участь в судових засідання, у порядку ст.36 ЦПК України, до суду не надходило. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивачів, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 10.09.2014 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, за реєстровим номером 1465, належить ? частина житлового будинку [ADDRESS]. Ще ? частина вказаного будинку належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 10.09.2014 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, за реєстровим номером 1464. Право власності позивачів на вказане нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, про що надані відповідні витяги. Після укладення договору дарування, в будинку залишились зареєстрованими відповідачі по справі, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання/перебування особи. Як вказують позивачі, відповідачі не є їх родичами чи членами сім»ї. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Таким чином, право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки, припинення права власності на квартиру попереднього власника за відсутності відповідного договору з новими власниками, за змістом ст.ст. 383, 405 ЦК України та ст.ст. 150,156 ЖК України припиняє його право на користування цим житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved