Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

В заявленому позові позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 12 жовтня 2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Тлумацького районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 62. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час вже є неповнолітнім. Зазначила, що більше 10 років вона із відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. На підставі викладеного просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з`явилася, однак в позовній заяві просила розглядати справу у її відсутності. В судове засідання відповідач не з`явився. Від нього надійшла заява через канцелярію суду, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. 18.03.2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що 12 жовтня 2005 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Тлумацького районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 62, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.10.2005 року (а.с.3). Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім, що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Сторони мають різні характери та погляди на життя, проживання та збереження шлюбу втратило будь-який сенс. Більше 10 років вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально, примирення між ними не відбулось, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач просила залишити їй шлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ". На підставі наведеного, відповідно до ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved