Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення розміру часток у праві спільному сумісному майні. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08 жовтня 2020 року. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, що належало йому при житті, а саме: 11/20 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; частку земельної ділянки кадастровий номер 0510100000:02:014:0384 та частку земельної ділянки кадастровий номер 0510100000:02:014:0385, за цією ж адресою. [PERSON] , як єдиний спадкоємець першої черги за законом, після смерті [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Конюк В. О. з заявою про прийняття спадщини та видачу відповідних правовстановлюючих документів. Цього ж дня вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки кадастровий номер 0510100000:02:014:0384 та частку земельної ділянки кадастровий номер 0510100000:02:014:0385, яка мотивована тим, що вищезазначені земельні ділянки належали на праві спільної сумісної власності померлому разом із сином позивача у справі [PERSON] без визначення часток кожного співвласника, а тому нотаріус не може самостійно визначати склад спадкового майна на яку частку вищевказаних земельних ділянок необхідно видати свідоцтво про право на спадщину. Позивач вказує, що на момент смерті [PERSON] не укладав з [PERSON] жодних угод щодо визначення часток кожного у справі спільного сумісного майна. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду, а тому просила визначити, що частки співвласників у вказаному майні становлять по Ѕ. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2021 року прийнято справу до розгляду у загальному позовному провадженні та призначене підготовче засідання. У підготовчому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в підготовчому засіданні позов визнав. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши у підготовчому засіданні обставини справи, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами глави 26 книги ІІІ ЦК України та Земельного кодексу України стосовно права спільної власності на майно. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належать: земельна ділянка, площею 0,1 га, кадастровий номер 0510100000:02:014:0384, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), по [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 18 червня 2015 року за індексним номером 3926140, право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором 16 жовтня 2015 року за №10083090, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 661003005101 (а.с.13, 14), та земельна ділянка, площею 0,0088 га, кадастровий номер 0510100000:02:014:0385, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, по [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 17 червня 2015 року за індексним номером 39226826, право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 червня 2015 року за №10073160, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 660419305101 (а.с. 15, 16). [INFO] помер [PERSON] чоловік [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08 жовтня 2020 року. (а.с.17) 12 травня 2021 року [PERSON] звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Останній було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частку у житловому будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( спадкова справа №26/2020), однак постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. від 12 травня 2021 року їй відмовлено у видачі свідоцтва на частки земельної ділянки кадастровий номер 0510100000:02:014:0384, та земельної ділянки кадастровий номер 0510100000:02:014:0385, оскільки неможливо визначити частку померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки (а.с.21) Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до частин 4, 5 ст.\~89\~Земельного кодексу\~України передбачено, що співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачене законом або не встановлено судом. Відповідні роз`яснення містять й положення п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Позивач, заявляючи вимогу про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки, посилається на рівність часток. При цьому судом не встановлено обставин, які вказували б протилежне. Підтверджує дану обставину і відповідач як співвласник даних земельних ділянок. Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, а також те, що часта померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а не визначення часток не дає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом та в повній мірі розпоряджатися своїм правом власності на вказане майно. Оскільки спірні земельні ділянки перебувають у спільній сумісній власності двох співвласників без визначення їх часток, слід дійти висновку, що частка кожного співвласника в праві власності на ці земельні ділянки становить 1/2. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визначення розміру часток в праві спільної сумісної власності на земельні ділянки в розмірі 1/2 підлягає задоволенню. При цьому суд враховує, роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Зважаючи, що позивач, як інвалід І групи, звільнена від сплати судового збору, предметом позовних вимог є дві вимоги, позов задоволений, відповідач визнав позов у підготовчому засіданні і таке визнання прийняте судом, з урахуванням положень ст.142 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню 908,00 грн судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved