overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши на те, що шлюб з відповідачем зареєстрований 17.09.2005 року, але внаслідок різних поглядів спільне життя не склалось, з квітня 2013р. вони мешкають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував, про що надав відповідну заяву. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 17.09.2005 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] дружина взяла прізвище після реєстрації шлюбу «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER]. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що причиною розірвання шлюбу різні погляди на спільне життя.Шлюбних відносин сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть, не піклуються один за одним, мешкають окремо. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім"я [PERSON] розпалася внаслідок небажання сторін по справі зберегти сім"ю, шлюб носить формальний характер. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши на те, що шлюб з відповідачем зареєстрований 18.08.2007 року від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. В позові зазначає, що з відповідачем різні характери, різне ставлення до шлюбу та своїх обов'язків, з листопада 2013 року припинили подружні стосунки, подальше спільне життя з відповідачем стало неможливим. Спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, шлюб існує лише формально. Позивач у судове засідання не з»явилась надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач не з*явився з невідомих суду причин, про розгляд справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, у зв'язку з чим, та на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18.08.2007 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], дружина взяла прізвище після реєстрації шлюбу «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER](а.с.4). В судовому засіданні встановлено, що причиною розірвання шлюбу стали різні погляди сторін на сімейне життя, обов'язків подружжя один перед одним, шлюбних відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, не піклуються один за одним. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім"я розпалася внаслідок небажання сторін по справі зберегти сім"ю, шлюб носить формальний характер. Сума судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши на те, що шлюб з відповідачем зареєстрований 19.08.2006 року від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. В позові зазначає, що з відповідачем різні характери, погляди на життя та розв»язання побутових та сімейних проблем. З серпня 2013 року припинили подружні стосунки, подальше спільне життя з відповідачем стало неможливим. Спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, шлюб існує лише формально. Позивач у судове засідання не з»явилась просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач не з*явився з невідомих суду причин, про розгляд справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, у зв'язку з чим, та на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 19.08.2006 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] дружина взяла прізвище після реєстрації шлюбу «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER](а.с.2). В судовому засіданні встановлено, що причиною розірвання шлюбу стали різні погляди сторін на сімейне життя, обов'язків подружжя один перед одним, шлюбних відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, не піклуються один за одним. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім"я розпалася внаслідок небажання сторін по справі зберегти сім"ю, шлюб носить формальний характер. Сума судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши на те, що шлюб з відповідачем зареєстрований 22.09.2010 року, але на протязі останніх років сімейні стосунки погіршились, почались постійні сварки, в теперішній час вони мешкають окремо. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував, про що надав відповідну заяву. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 22.09.2010 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], дружина взяла прізвище після реєстрації шлюбу «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що причиною розірвання шлюбу стали постійні сварки між подружжям на протязі тривалого періоду, шлюбних відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, не піклуються один за одним, мешкають окремо. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім"я [PERSON] розпалася внаслідок небажання сторін по справі зберегти сім"ю, шлюб носить формальний характер. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши на те, що шлюб з відповідачем зареєстрований 30.07.2005 року, але на протязі останніх років сімейні стосунки погіршились, та з січня 2013р. вони мешкають окремо. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала аналогічні пояснення. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 30.07.2005 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], дружина взяла прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER]. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що причиною розірвання шлюбу стали постійні непорозуміння між подружжям на протязі тривалого періоду, шлюбних відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, не піклуються один за одним, з січня 2013р. мешкають окремо. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім"я [PERSON] розпалася внаслідок небажання сторін по справі зберегти сім"ю, шлюб носить формальний характер. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позову зазначила, що шлюб з відповідачем зареєстрований 03.10.2008 року, але спільне сімейне життя не склалось, відповідач пиячить, не працює, не надає матеріальної підтримки родині, з серпня 2013р. мешкають окремо, сімейних стосунків не підтримують. В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі, надала аналогічні пояснення. Позивачка після розірвання шлюбу просила залишити призвіще «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з*явився, про день та час розгляд справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до судового засідання не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03.10.2008 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу дружина взяла прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER]. [INFO]р. року народилась [PERSON] ( свідоцтво про народження [NUMBER]). В судовому засіданні встановлено, що причиною розірвання шлюбу стали відсутність порозуміння та поваги між подружжям, сторони з серпня 2013р. мешкають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, не піклуються один за одним, та не мають бажання зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд приходить до висковку, що сім"я [PERSON] розпалася внаслідок небажання сторін по справі зберегти сім"ю, шлюб носить формальний характер. З пояснень позивачки встановлено, що вона проживає разом з донькою [PERSON], відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини , підлягають задоволенню. Оскільки відповідач не має постійного доходу, суд на підставі ст..184 СК України, з урахуванням його матеріального становища, відсутності у нього інших неповнолітніх дітей, стягує аліменти у твердій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно. Судові витрати стягнути з відповідача на підставі ст..88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області із заявою, в якій просила суд встановити факт належності їй трудової книжки серії [NUMBER] заповненої 01.07.1979 на ім`я (мовою запису) « [PERSON] ». В обґрунтування заяви вказувала, що у її трудовій книжці, заведеній у 1979 році, допущено виправлення її імені, яке російською мовою записане як « [PERSON] ». 02.03.2010 до трудової книжки було виписано вкладиш серії АА№139003, в якому її ім`я зазначено як « [PERSON] ». При зверненні за призначенням пенсії виявлені вказані розбіжності у написанні її імені, в зв`язку із чим їй рекомендовано звернутися до суду з метою встановлення факту належності їй вказаної трудової книжки. З метою усунення виявленої невідповідності у документах, що підтверджують її трудовий стаж та є необхідними при вирішенні питання про призначення пенсії, заявник звернулась до суду із цією заявою. Заявник на судове засідання не з`явилась, до початку судового засідання її представник, що діє на підставі ордеру, подав до суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, заяву підтримав та просив задовольнити. Від заінтересованої особи до початку судового засідання надійшла заява, у якій представник ГУПФУ в Харківській області - Москаленко Ю.С. просила суд розглядати справу за відсутності представника заінтересованої особи. Суд ознайомившись із заявами заявника та заінтересованої особи, дослідивши наданні докази в їх сукупності, дійшов висновку, що заява [PERSON] обґрунтована та підлягає задоволенню. Так, з наданих заявником копій документів вбачається, що громадянка України [PERSON] народилась [INFO] у с. Якор Соколовського району Сєвєро-Казахстанської області р. Казахстан (а.с. 5), при народженні мала прізвище « [PERSON] », її ім`я у свідоцтві про народження (російською мовою) зазначено як « [PERSON] » (ас. 15). В наданих заявником копіях документів (довідок, свідоцтв), складених на її ім`я українською мовою, її ім`я наведено як « [PERSON] ». З копії трудової книжки серії [NUMBER] заповненої 01.07.1979 на ім`я " [PERSON] (закреслено) [PERSON] (закреслено), [PERSON] " (а.с. 8), вбачається що вона заповнена 01.07.1979, її власниця народилась [INFO] , записи на першій сторінці вказаної трудової книжки зроблені російською мовою. В той же час, вкладиш до трудової книжки оформлено 02.03.2010 - вже українською мовою і в ньому ім`я заявника вказано вірно - [PERSON] (а.с. 13). Таким чином, з наданих заявником копій документів беззаперечно вбачається той факт, що всі вони стосуються однієї й тієї ж особи - заявника, а запис її прізвища, імені та по батькові в трудовій книжці зроблено російською мовою, та оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, бо від нього залежить можливість реалізації її права на отримання певних пенсійних виплат, суд вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2019 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, оскільки суд вирішивши справу по суті, не зазначив у резолютивній частині рішення щодо зміни прізвища позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, судом не вирішено питання щодо зміни прізвища позивача. Як вбачається, із мотивувальної частини рішення суду, позивач висловила бажання бажання про заміну прізвища, така вимога була розглянута, однак не знайшла свого відображення в резолютивній частині рішення. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу, позивач бажає відновити дівоче прізвище - " [PERSON] ". Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення., відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» роз`яснив: додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Беручи до уваги викладене, зважаючи на обставини встановлені в судовому засіданні, суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулась з вищевказаним позовом до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно рішення комісії від 12.08.2016 року, яка створена на підставі п.14 «Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органами державної виконавчої служби» затвердженого постановою КМУ №985 від 11.07.2002 року, позивачці передано у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], як круглій сироті. Однак, згідно Акту опису й арешту майна від 19.03.2012 року, накладеного державним виконавцем ВДВС Кіцманського РУЮ, на вищевказаний житловий будинок накладено арешт, що перешкоджає [PERSON] здійснити реєстрацію права власності на нього. Також вказує, що на момент винесення рішення про передачу майна, позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» у зв'язку з укладенням шлюбу, тому просить задовольнити позовні вимоги. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, відповідачі позов визнали повністю, просили справу розглянути без їхньої участі, що вбачається із поданих сторонами письмових заяв. Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить визнати за нею в порядку спадкування після смерті двоюрідного брата - [PERSON], право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Гардишівська сільська рада Бердичівського району Житомирської області проти позову не заперечила (а. с. 21). Судом з'ясовано, що [INFO] р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.03.2009 р. [PERSON] є двоюрідним братом [PERSON], що встановлено рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.02.2012 р. у справі № 603/56/2012 р., яке набрало законної сили (а. с. 12). Таким чином, зважаючи на статті 1216 - 1218, 1222, 1223, 1258 та 1265 Цивільного кодексу України, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] п'ятої черги за законом, яка, як вбачається з листа № 1212/02-14 від 21.05.2014 р. Бердичівської державної нотаріальної контори Житомирської області, подала заяву від 28.04.2009 о. про прийняття спадщини [PERSON] та є єдиним його спадкоємцем, який прийняв спадщину. 02.04.2014 р. [PERSON] звернулась до Бердичівської державної нотаріальної контори Житомирської області з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS], після смерті [PERSON], проте постановою № 820/02-31 від 02.04.2014 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом цієї контори Денисенко Г.А., їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього. Те, що право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], не зареєстровано, тобто що і правовстановлюючий документ на цей будинок не виготовлявся, підтверджується довідкою № 437 від 03.04.2014 р. Комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" (а. с. 11). Разом з тим, [PERSON] являвся власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 630 від 22.10.2010 р. Виконавчого комітету Гардишівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, складеною на підставі даних погосподарської книги. (а. с. 14). Між тим, як вказувалось вище, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на цей будинок [PERSON], будучи спадкоємцем [PERSON], який прийняв спадщину (до якого перейшли права та обов'язки [PERSON] щодо, зокрема, будинку), не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, що, в свою чергу, перешкоджає оформленню права власності на будинок. Частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] як спадкоємець за законом п'ятої черги, який прийняв спадщину, набула право власності на майно спадкодавця ([PERSON]) - житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Беручи до уваги зазначене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулась з вказаною заявою, у якій просить визнати [PERSON], яка народилась [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], недієздатною, встановити опіку над [PERSON] і за поданням органу опіки та піклування призначити [PERSON] опікуном [PERSON]. Заява мотивована, зокрема, тим, що [PERSON] через психічне захворювання не може розуміти значення своїх дій керувати ними, не розумує наслідків своєї поведінки, не може правильно орієнтуватись та оцінювати прості життєві ситуації, забуває, що з нею сталось в минулому і суть її власного життя. [PERSON] та представник Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області заяву підтримали. Судом з'ясовано, що [PERSON] народилась [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], її дочкою є [PERSON] (а. с. 8 - 9, 14, 15, 16). [PERSON] знаходиться на обліку в Психоневрологічному диспансерному відділенні поліклініки Бердичівської центральної міської лікарні з діагнозом "рекурентний депресивний розлад" (а. с. 7). Зі змісту акта амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 402-2013 від 19.11.2013 р. вбачається, що [PERSON] вперше звернулась за допомогою до Психоневрологічного диспансерного відділенні поліклініки Бердичівської центральної міської лікарні у 2007 р., після цього неодноразово отримувала амбулаторне та стаціонарне лікування. Відповідно до акта амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 402-2013 від 19.11.2013 р. [PERSON] в останні два - три роки страждає на деменцію внаслідок хвороби Альцгеймера з раннім початком, з психотичними включеннями, в силу наявних у неї психічних порушень неспроможна на даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а. с. 31 - 32). Згідно з частиною першою ст. 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] як така, що неспроможна на даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, підлягає визнанню недієздатною. Частиною першою статті 41 Цивільного кодексу України передбачено, що над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Частиною першою статті 241 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Таким чином над [PERSON] має бути встановлено опіку та призначено опікуна. Суд, беручи до уваги подання від 13.12.2013 р. № 26 Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, призначає [PERSON] опікуном [PERSON].

Outcome: approved