Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

В червні 2018 року до Баранівського районного суду звернулася [PERSON] (надалі також позивач) з позовом до [PERSON] (далі також відповідач) про стягнення аліментів на утримання дітей. Позов обгрунтовувався тим, що з 19.02.2000 року позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі. [INFO] року у них народився син [PERSON], але сімейне життя не склалося у звязку з негативною поведінкою відповідача, а тому, 31.03.2006 року шлюб між ними було розірвано. Не дивлячись на це, вони намагалися зберегти сімю, а тому, вони продовжували проживати однією сімєю і [INFO] року у них народився син [PERSON], [INFO] року донька [PERSON] і [INFO] року донька [PERSON], яких відповідач визнає своїми дітьми та зареєстрував себе їх батьком. 16.02.2015 року позивач та відповідач повторно зареєстрували шлюб, але відповідач останнім часом знову почав поводити себе негативно, вживати спиртні напої, пропиває свою заробітну плату, чим ставить позивача та їх дітей у скрутне матеріальне становище. Крім того, позивач зазначає, що син [PERSON] навчається в Новоград-Волинському гуманітарному коледжі, на платній формі навчання, а тому, на його утримання потрібні значні кошти. Відповідач, у свою чергу, має постійну роботу, адже працює в Баранівському Державному лісомисливському господарстві, має заробітну плату в розмірі до 12000 грн. та має можливість утримувати сімю, але бульшу частину зароблених коштів витрачає на спиртні напої та цигарки, тощо. З огляду на викладене, позивач вирішила звернутися до суду із вказаним позовом. Відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК Українисуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення стороні за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. При цьому, відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив відповідач не надав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подала відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що 16.02.2015 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП №122139 (а.с. 4). Згідно свідоцтв про народження [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матірю: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 6-8). З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні дітей. Отже, за змістом статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ч. 1ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд враховує той факт, що відповідач перебуває у працездатному віці, а отже, може і зобовязаний надавати матеріальну допомогу дітям. Крім того, не надав суду жодних доказів про наявність на його утриманні інших осіб, жодними чином не спростував доводи позивача. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно якої держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідач являється батьком дітей, а отже, відповідає за їх належний рівень життя. Відповідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК Українибатьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. З урахуванням фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства щодо обов'язку обох батьків брати участь в утриманні своїх дітей до їх повноліття, якому кореспондує право дитини на належний рівень життя, достатній для її соціального розвитку, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення аліментів на утримання дітей є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Крім того,

Outcome: approved