Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому вказує, що рішенням Тиврівського районного суду від 11 жовтня 2007 року присуджено з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 200 ( двісті) гривень щомісячно, на утримання сина [PERSON], [INFO], до його повноліття. Відповідач протягом останнього року і шести місяців аліменти не сплачує. Їй одній важко забезпечувати сина самим необхідним. Крім сина, [PERSON], в неї є ще двоє дітей від іншого шлюбу. Вона позбавлена можливості працювати, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. На даний час матеріальний стан відповідача значно поліпшився. Він працює в УДДПВП у м. Києві Київської області, отримує значний дохід, який хоч є мінливий, але набагато більший ніж на момент подання нею позовної заяви про стягнення аліментів в 2007 році. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів не повинен бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини такого віку, як їх син становить 1286 гривень. Так як збільшився прожитковий мінімум і матеріальний стан відповідача значно покращився вважає, що відповідач спроможний сплачувати більшу суму аліментів на утримання їх дитини . Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно. Інших утриманців у відповідача немає. Просить збільшити розмір аліментів які було присуджено відповідно до рішення Тиврівського районного суду від 11 жовтня 2007 року і стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 700 ( сімсот) гривень щомісячно, на утримання сина, [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття, починаючи з дня подачі даної заяви . 11.03.2015 року [PERSON] змінила позовні вимоги, просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, на утримання сина, [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття . В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, згідно наданої до суду заяви позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у її відсутності, позов задовольнити з підстав, наведених в заяві . Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоч про слухання справи повідомлений в установленому порядку, відповідно до п. 5 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів ( ч.4 ст. 169 ЦПК України) . Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно рішення Тиврівського районного суду від 11 жовтня 2007 року з відповідача [PERSON] присуджено на користь позивача аліменти в розмірі 200 гривень щомісячно, на утримання сина [PERSON], [INFO] до його повноліття. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. На даний час змінився матеріальний стан обох сторін. Позивачка [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, крім сина [PERSON], має на утриманні ще двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу. Відповідач [PERSON] працює в ДПтС України Бучанська виправна колонія ( № 85) УДПСУ в м. Києві та Київській області, отримує заробітну плату. Інших утриманців не має. Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 1286 гривень. Розмір аліментів, які присуджені з відповідача на користь позивача є недостатніми для забезпечення нормальних умов для проживання, виховання та розвитку їх сина. Так як відповідач має постійну роботу, він має сплачувати аліменти у частці від його заробітку (доходу). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи обставини передбачені ст. 182 СК України, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/3 від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Як вбачається із змісту п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2003 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" при зміні розміру аліментів, аліменти в новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили .

Outcome: approved