Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Заступник керівника Львівської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Львівської міської ради в січні 2017р. звернувся в суд з позовом до [PERSON], в подальшому уточнивши вимоги, в якому просить стягнути з відповідача на користь Львівської міської ради до місцевого бюджету міста Львова понесені Комунальною 8-мою міською клінічною лікарнею м. Львова витрати на лікування потерпілого від злочину в розмірі 28 953 грн. 27 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вироком Залізничного районного суду м.Львова від 01.12.2015 р. по справі № 462/7848/15-к, який набрав законної сили,[PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, і призначено покарання у виді позбавлення волі терміном на 4 (чотири) роки. На підставі ст. 75 КК України, засудженого [PERSON] звільнено від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки. Вироком суду встановлено, що відповідач 14 серпня 2015 року приблизно о 19 годині 20 хвилин, порушив вимоги Розділу 1 п.1.5, Розділу 2 п.п. 2.1 а), г), 2.3 б), д); Розділу 12 п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він не маючи посвідчення водія будь-якої категорії та поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, керував мопедом «АLРНА» реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись ним у м. Львові по вул. Сигнівка, біля будинку №7, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді пішоходів [PERSON] та [PERSON], які стояли зліва по ходу його руху, біля 3-го під'їзду вищевказаного будинку, і яких він об'єктивно спроможний був виявити, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, що призвело до створення аварійної обстановки і як наслідок до наїзду на них. Як вбачається з листа Комунальної 8-ї міської клінічної лікарні м. Львова від 05.12.2016 № 1822, [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в реанімаційному відділенні з 14.08.2015р. по 13.09.2015р. При цьому, загальний розмір затрачених коштів на її лікування становить 28 953,27 грн., які станом на день пред'явлення позову відповідачем не відшкодовані. З огляду на вказане, беручи до уваги, що вина відповідача у вчинені ним кримінального правопорушення підтверджена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, то останній зобов'язаний відшкодувати на користь Комунальнії 8-мої міської клінічної лікарні м. Львова витрати, понесені цим закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину. В судовому засідання прокурор Машталяр Ю.А. позов підтримав, покликаючись на мотиви такого та просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов визнав частково та зазначив, що відповідач купував потерпілій [PERSON] необхідні медичні препарати та засоби гігієни під час її лікування та перебування у реанімаційному відділенні Комунальної 8-ї міської клінічної лікарні з 14.08.15р. по 13.09.15р. на загальну суму 13109,91 грн, а відтак вважає, що медичний заклад безпідставно включив у список частину медичних препаратів та виробів медичного призначення, зокрема: натрій хлорид, глюкозу, церукал, фурасемід, системи, шприци та ін. на суму 848 грн. 17коп. Окрім цього, на думку відповідача фактичні витрати на лікування [PERSON] у відділенні анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії (реанімації) комунальної 8-ї міської клінічної лікарні м. Львова становлять 21598,20 грн. та вираховується за наступною формулою: 98355:180x29x36,3%=21598,20. З яких 98355 - фонд заробітної плати медперсоналу реанімаційного відділення з 14.08 - 13.09.15р. (довідка 8-ї лікарні від 07.12.17р. №1837); 180-ліжко/дні в реанімаційному відділенні за місяць)=6х30, де 6- кількість ліжок у відділені реанімації (лист Управління охорони здоров'я Львівської міськради від 05.04.2017 №2602-418); 30-кількість днів у місяці; 29-кількість днів яка повинна братись до уваги при розрахунку вартості перебування [PERSON] у реанімаційному відділенні (згідно медичної картки стаціонарно хворого № 8651,остання була госпіталізована у реанімаційному відділенні 14.08.2015р. о 23.00 год. з діагнозом: «тупо поєднано травмо тіло у вигляді перелому склепіння то основи кісток правої половини черепу з крововиливами під оболонки то вречовину головного мозку то закритого перелому правої стегнової кістки», котра ускладнилось двобічним гнійним запаленням легень то привело до поліорганної недостатності - висновок СМЕ від 05.10.2015р №57/15), оскільки-згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.95р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» - п.5 - «відшкодуванню підлягають тільки кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого в лікарні. Всі інші витрати (наприклад, пов'язані з наданням потерпілому, швидкої або невідкладної медичної допомоги не відшкодовуються)». За наведеного, день поступлення [PERSON] у лікарню 14.08.15р. та госпіталізацію у реанімаційне відділення не слід враховувати у витрати на лікування-оскільки потерпілій в цей день надавалась невідкладна медична допомога. Спірним залишається і нарахування витрат на комунальні послуги на суму 1239 грн 25коп. (водопостачання 45грн. 25коп. + електроенергія 240 грн. 90 коп.+ теплове навантаження 694 грн. 45.коп.+ інші витрати 258 грн. 65 коп.) зазначені у довідці лікарні №1837 від 07.12.17р., оскільки згідно довідки лікарні №1036 від 13.07.17р. визначити величину оплати комунальних послуг та інших витрат по відділенню неможливо, ці витрати розраховуються по лікарні на 1 ліжко- місце. (згідно довідки 8-міської клінічної лікарні №1344 від06.09.2017року бюджет лікарні формується на початку року).Також із цієї суми слід виключити внесені у розрахунок витрати 694 грн.45 коп. на так зване теплове навантаження, оскільки опалення під час перебування на лікуванні [PERSON] ні у лікарні ні у відділенні не проводилось.Тобто максимальна сума нарахувань витрат на комунальні послуги на інші витрати не повинна перевищувати 544 грн.80 коп. (1239 грн.25 коп.- 694 грн.45коп.). Просить позов задовольнити частково. Представник третьої особи Комунальної 8-мої міської клінічної лікарні м.Львова Василишин І.Й. позов підтримав та пояснив, що потерпіла [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в реанімаційному відділенні з 14.08.2015р. по 13.09.2015р., тобто 30 днів. За час перебування [PERSON] на вказаному лікуванні лікарнею було фактично витрачено за 30 днів на її лікування 28 953,27 грн., з яких 3 772 грн. 77 коп. витрати на придбання медикаментів, а 25 180 грн. 50 коп. вартість 30 л/дн. Ствердив, що Комунальна 8-ма міська клінічна лікарня м.Львова провела розрахунок вартості 1 л/дн. згідно до вимог чинного законодавства, за наведеного просить позов задовольнити, а покликання представника відповідача на те, що наданий розрахунок є невірним просить не брати до уваги, оскільки такі не відповідають дійсним обставинам справи. Представник Львівської міської ради в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, поважні причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів. Заслухавши пояснення прокурора, представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 121 Конституції України визначено, що прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються функції, серед яких представництво інтересів громадян та держави в суді, у випадках передбачених законом. Статтею 123 Конституції України закріплено, що організація і порядок діяльності прокуратури визначається законом. Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в суді є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Однією із форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави. Як встановлено судом, вироком Залізничного районного суду м. Львова від 01.12.2015р. по справі № 462/7848/15-к, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки, поклавши на нього обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з'являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи (а.с.5-7). Як вбачається із змісту вказаного вироку, судом встановлено, що відповідач [PERSON] 14 серпня 2015 року приблизно о 19 годині 20 хвилин, порушив вимоги Розділу 1 п.1.5, Розділу 2 п.п. 2.1 а), г), 2.3 б), д); Розділу 12 п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він не маючи посвідчення водія будь-якої категорії та поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, керував мопедом «АLРНА» реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись ним у м. Львові по вул. Сигнівка, біля будинку №7, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді пішоходів [PERSON] та [PERSON], які стояли зліва по ходу його руху, біля 3-го під'їзду вищевказаного будинку, і яких він об'єктивно спроможний був виявити, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, що призвело до створення аварійної обстановки і, як наслідок, до наїзду на них. Внаслідок порушення водієм [PERSON] правил дорожнього руху, [PERSON], згідно висновку №57/15 судово-медичної експертизи від 05.10.2015 отримала перелом кісток склепіння та основи правої половини черепу із забоєм головного мозку, внутрішньо мозковим крововиливом, крововиливом під тверду та в м'яку мозкові оболонки та синцями на голові; забій грудної клітки; перелом головки правої стегнової кістки; рана та синець на лівому передпліччі. Причиною смерті [PERSON] стала тупа поєднана травма тіла у вигляді перелому кісток склепіння та основи правої половини черепу з крововиливом під оболонки та в речовину головного мозку, забою головного мозку та закритого перелому правої стегнової кістки, котра ускладнилась двобічним гнійним запаленням легень та привела до поліорганної недостатності. Всі ушкодження заподіяні тупими предметами, могли утворитися 14.08.2015 в момент дорожньо-транспортної пригоди, знаходяться у причинному зв'язку зі смертю та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження. Згідно листа Комунальної 8-мої міської клінічної лікарні м. Львова від 05.12.16р. № 1822, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділенні з 14.08.2015р. по 13.09.2015р. тобто 30 днів. Загальна сума фактично витрачених на її лікування коштів за 30 днів становить 28953 грн. 27 коп., з яких вартість витрат на придбання медикаментів становить 3772, 77 коп., а вартість 30 л/дн - 25180,50 коп. (а.с.8), що підтверджується довідкою та розрахунок. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Окрім цього, відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ N868 від 19.09.2012. Частиною 1 статті 1206 ЦК України встановлено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Частиною 3 статті 1206 ЦК України визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до частини 2 статті 1191 Цивільного кодексу України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини 1 статті 1195 Цивільного кодексу України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до п. З ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України, до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно з законом і перспективним планом формування територій громад, належать, окрім іншого, видатки на охорону здоров'я. Відповідно до п.п. 2, 6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, також у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Комунальна 8-ма міська клінічна лікарня м. Львова відноситься до установ комунальної власності, а кошти, які надаються на лікування хворих, надходять із місцевого бюджету. Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на те, що бухгалтерією Комунальної 8-ї міської клінічної лікарні м.Львова невірно проведений розрахунок вартості одного л/дн., що потерпіла перебувала на лікуванні 29 днів, а не 30 днів, що у відділенні реанімації є 8 ліжко - місць, в комунальні послуги враховано теплове навантаження, хоча приміщення лікарні в цей період не опалювались, а також те, що відповідачем купувались медичні препарати та засоби гігієни для лікування потерпілої [PERSON], оскільки таке не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується показаннями представника третьої особи, розрахунком обчиснення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров"я на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] складеного головним бухгалтером Комунальної 8-ї міської клінічної лікарні м.Львова, проведеної відповідно до вимог п.2 порядку обчиснення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров"я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету та їх використання, а також довідкою Комунальної 8-ї міської клінічної лікарні м.Львова від 10.07.2017р., згідно якої реанімаційне відділення розраховане на шість ліжок і в період з 14.08.2015р. по 13.09.2015р. на лікуванні перебувало 32 хворих, медичною карткою стаціонарного хворого [PERSON], листом Комунальної 8-ї міської клінічної лікарні м.Львова від 27.09.2017р. За наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені повністю, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved