Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи тим, що між нею та відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - відповідач) укладено кредитний договір № 8/2007/840-к/1300-Н (далі - Кредитний договір). У забезпечення виконання боргових зобов'язань за кредитним договором між позичальником та відповідачем було укладено іпотечний договір № 1300-Н/1 від 03.09.2007 року, за яким предметом іпотеки є : [ADDRESS] загальною площею 58 кв. м., земельна ділянка площею 680 кв. м. в м. Дніпропетровську власником та іпотекодавцем яких є позивач. 04.07.2013 року приватний нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за № 4232, яким запропоновано звернути стягнення на житловий будинок та земельну ділянку під номером [ADDRESS] (далі - нерухоме майно), яке належить на праві власності [PERSON]. Про існування виконавчого провадження по зверненню стягнення на квартиру їй стало відомо 07.11.2013 року, у зв'язку з особистим візитом до відповідача для сплати заборгованості по Кредитному договору, але їй повідомили, що відповідач передав документи до Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Текст виконавчого напису нотаріуса вона побачила тільки 08.11.2013 року, коли ознайомлювалася з матеріалами виконавчого провадження. До цієї дати їй не було відомо ні про факт відкриття виконавчого провадження, ні про підстави звернення стягнення на його нерухоме майно, ні про намір відповідача звертатися до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Вважає, що його вчинено нотаріусом з порушенням норм Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністарства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, Закону України «Про іпотеку», що вказує на незалежність звернення стягнення на нерухоме майно. Підставами для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є наступні: виконавчий напис вчинено нотаріусом на майбутній період, тобто на період, який ще не настав на день вчинення виконавчого напису. Згідно з виконавчим написом, який вчинено 04.07.2013 року, строк, за який проводиться стягнення, - з 03.09.2007 року по 20.08.2013 року. Строк, в який запропоновано звернути стягнення вчинено на майбутній період, що взагалі є неможливим. Враховуючи, що виконавчий напис вчинено на період, який ще не настав на день його вчинення, тому беззаперечно вказана в ньому сума заборгованості є спірною, що достатньою підставною для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Також не дотриманні вимоги ст. 35 Закону України «Про іпотеку», п.п. 2.3. п. 2 Глави 16 Розділу II Порядку в частині направлення позивачу повідомлення - вимоги. Вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки можливе включно після спливу 30 днів з дня направлення іпотеко держателем (відповідачем) іпотекодавцю (позивачу) відповідної вимоги в письмовій формі. Проте зазначені вище вимоги Закону України «Про іпотеку» відповідачем не виконанні, що підтверджується відповіддю Дніпропетровської дирекції Поштамт ЦПЗ №1 вих. 51 Є 7505 від 31.12.2013 року, в якій вказано, що за період з 27.06.20013 року по 01.08.2013 року на імя [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в находженні рекомендована кореспонденція не значиться. За таких обставин вважає, що вчинений виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Представник третьої особи - приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] надав до суду пояснення у яких зазначив, що при вчиненні виконавчого напису він дотримувався законодавства України та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Представник третьої особи Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про дату та час повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 03.09.2007 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» укладено кредитний договір № 8/2007/840-к/1300-Н ( далі - Кредитний договір). У забезпечення виконання боргових зобов'язань за кредитним договором між позичальником та відповідачем було укладено іпотечний договір № 1300-Н/1 від 03.09.2007 року, за яким предметом іпотеки є : [ADDRESS] загальною площею 58 кв. м., земельна ділянка площею 680 кв. м. в м. Дніпропетровську (далі - Іпотечний договір), власником та іпотекодавцем яких є позивач. 04.07.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за № 4232, яким запропоновано звернути стягнення на житловий будинок та земельну ділянку під номером [ADDRESS] (далі - нерухоме майно), яке належить на праві власності [PERSON]. Строк, за який провадиться стягнення -з 03.09.2007 року по 20.08.2013 року. Статтями 87 та 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до п.п. 3.1., 3.2., 3.5., п. 3 Глави 16 Розділу II Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року (далі - Перелік документів) При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. Згідно з п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172, для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Крім того, відповідно до п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 р. N 20/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Суд звертає увагу на те, що у виконавчому написі, датою вчинення якого є 04.07.2013 року, вказано строк, за який проводиться стягнення, з 03.09.2007 року по 20.08.2013 року, на момент вчинення виконавчого напису ще не настав, що підтверджує спірність заборгованості позивача, оскільки безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Отже, враховуючи, що виконавчий напис вчинено на період, який ще не настав на день його вчинення, тому беззаперечно вказана в ньому сума заборгованості є спірною, що достатньою підставною для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У порушення зазначених вимог чинного законодавства нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив Закон України «Про нотаріат», п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 р. N 20/5, та підпункту "б" ч. 2 п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. Означене вказує на відсутність у напису сили виконавчого документу, через що напис підлягає визнанню судом таким, що не підлягає примусовому виконанню.

Outcome: approved