Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулась [PERSON] В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав. Суду пояснив, що його довірителька з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 квітня 2007 року від якого мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Рівненського міського суду від 23 грудня 2015 року шлюб між ними було розірвано, спільну дитину залишено з матірю. Станом на день звернення до суду відповідач ухиляється від обовязків по утриманню сина, не надає будь-якої допомоги на дитину, перестав цікавитися матеріальними потребами дитини. Відповідач не є особою похилого віку, працездатний, має задовільний стан здоровя, а тому спроможний щомісячно сплачувати аліменти, оскільки належне утримання дитини являється обовязком не тільки матері, але й батька. Тому, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги позивача визнав повністю та не заперечив проти їх задоволення. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №098262 виданим 18 травня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народився 09 травня 2009 року в м.Рівне, про що зроблено відповідний актовий запис за №1247. Батьками зазначено [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Рівненського міського суду від 23 грудня 2015 року по цивільній справі №569/15754/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу позов задоволено повністю, шлюб між сторонами розірвано, спільну дитину після розірвання шлюбу залишено з матірю. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України\~"Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини" є обовязковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, , а також те, що в судовому засіданні відповідач заявлений розмір аліментів, які позивач просить суд з нього стягнути визнав повністю та не заперечив проти їх задоволення, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved