Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. Надіслав до суду клопотання від 10.12.2016 року про розгляд справи за його відсутності та з участю його представника Редзеля М.М. Додатково вказав, що позовні вимоги позивача не визнає, просить суд відмовити в їх задоволенні. Представник відповідача Редзель М.М. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, заперечив проти їх задоволення з підстав викладених у запереченнях проти позову. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримали у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просять суд, визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю сторін з ідеальним частками по 1/2 кожному. Суд заслухавши позивача [PERSON], представника позивача [PERSON] та представника відповідача Редзеля М.М., дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. 26 квітня 1979 року між [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) та [PERSON] був укладений шлюб, що не заперечується сторонами по справі та підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00012938512 від 24.10.2013 р. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 21 травня 2001 р., що не заперечується сторонами по справі та підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00012938512 від 24.10.2013 р. Під час дії шлюбу [PERSON] став членом житлово-будівельного кооперативу «Електрон-2» та отримав ордер [NUMBER] від 09.04.1987 р. на вселення на квартиру № 192 в складі сім'ї [PERSON], [PERSON] та їхнього сина [PERSON], що не заперечується сторонами по справі та підтверджується листом ОСББ «Коновальця-7» (правонаступник ЖБК «Електрон-2») № 14 від 12.06.2016 р.. Остаточно пайовий внесок був виплачений 31.12.1992 р., що не заперечується сторонами по справі та підтверджується листом ОСББ «Коновальця-7» (правонаступник ЖБК «Електрон-2») № 14 від 12.06.2016 р. Таким чином, початок виплати пайового внеску на спірну квартиру та його остаточна виплата відбулася під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] Частиною 1 статті 15 Закону України «Про власність», що діяв на момент спірних правовідносин, було встановлено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Статтею 16 Закону України «Про власність», що діяв на момент спірних правовідносин, було визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Статтею 17 Закону України «Про власність», що діяв на момент спірних правовідносин, було визначено, що майно придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Згідно пункту 6 постанови пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 р. № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном. Пунктом 6-1 постанови пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 р. № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» також було передбачено, що відповідно до п.1 ст.17 Закону "Про власність" (697-12) при внесенні паю в ЖБК за рахунок коштів, одержаних внаслідок сумісної праці сім'ї члена кооперативу, паєнагромадження, а після повного внесення паю - квартира є спільною сумісною власністю членів сім'ї, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Судом встановлено, що спірна квартира була придбана за рахунок спільних та подарованих коштів [PERSON] та [PERSON], що підтверджується трудовою книжкою [PERSON] [NUMBER] від 08.09.1977 р. та показами свідка [PERSON] При цьому суд критично відноситься до показів свідка [PERSON] та [PERSON] про те, що спірна квартира придбана виключно за кошти [PERSON], які він перераховував своїй мамі [PERSON] з метою придбання спірної квартири, оскільки вони ґрунтуються на словах третіх осіб, відповідно [PERSON] та відповідача [PERSON], а також спростовуються рахунком [NUMBER] [PERSON], наданим суду представником [PERSON] адвокатом Редзелем М.М., з якого слідує, що кошти на рахунку [PERSON] лише накопичувалися, а не списувалися. Інших доказів, які б підтверджували, що спірна квартира були придбана виключно за кошти [PERSON] надано не було. Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 1 статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, що діяв на момент спірних правовідносин, було встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до частини 1 статті 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, що діяв на момент спірних правовідносин, розмір часток подружжя у спільній сумісній власності є рівними. Таким чином з 31.12.1992 р. квартира [ADDRESS] належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності з ідеальними частками по ? кожному. При цьому реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] повинна була бути здійснена за [PERSON] як членом кооперативу, що було підтверджено у судовому засіданні представником КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації». Суд відхиляє заяву представника [PERSON] адвоката Редзеля М.М. про застосування строків позовної давності, оскільки відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а [PERSON] дізналася про порушення свого права власності на спірну квартиру з боку [PERSON] отримавши від [PERSON] позовну заяву від 16.11.2015 р., в якій він не визнавав право спільної сумісної власності [PERSON] на спірну квартиру та намагався позбавити [PERSON] права користування такою квартирою. Тому [PERSON] подала позов межах строку позовної давності, встановленого статтею 257 Цивільного кодексу України Статтею 392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача зайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є доведеними, обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору у розмірі 960,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved