Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, заінтересована особа Управління пенсійного фонду України у Виноградівському районі. Заява мотивована тим, що правильною датою народження заявника є [INFO] (не - [INFO]). а правильним прізвищем є [PERSON], (не [PERSON]), що підтверджується паспортом громадянина України. Оскільки заявник народився на території Угорщини, органи РАЦС УРСР, які не реєстрували дату його народження, не були компетентними при видачі заявнику документів про це. Виноградівський відділ РАЦС не мав у своєму розпорядженні оригіналу актового запису про народження заявника, бо ж ці оригінали актових книг зберігаються виключно в Угорщині. Незважаючи на це, на ім'я заявника було видано помилкове свідоцтво про народження [NUMBER] від 3 квітня 1959 р. із зазначенням місця реєстрації народження у м. Виноградово. Це потягло за собою у наступному як спотворення року народження заявника, так і прізвища у різних правовстановлюючих документах: трудовій книжці, військовому квитку, документах про освіту, пенсійному посвідченні, закордонному паспорті, посвідченні водія, картці платника податків. Оригінал помилкового свідоцтва про народження [NUMBER] від 3 квітня 1959 р. заявник долучив до судових матеріалів цієї заяви з метою позбавлення е права користуватися ним у зв'язку з отриманням іншого чинного свідоцтва. Нещодавно за клопотанням заявника відділ РАЦС Угорщини видав оригінал свідоцтва, де вказаний вірний рік народження заявника : 1940 та правильне прізвище [PERSON]. На підставі цього свідоцтва заявнику видано новий паспорт громадянина України. Картку платника податків мав змогу, а закордонний паспорт, посвідчення водія матиме змогу замінити в позасудовому порядку на підставі нового паспорту громадянина України. Однак щодо належності інших документів заявник вимушений звертатися до суду. Належність вказаних документів підтверджується ідентичністю допущених помилок в кожному з них; частково власним підписом та фотокартками на пенсійному посвідченні, військовому квитку; ксерокопією вилученого та знищеного старого паспорту, у якому були допущені аналогічні помилки, ксерокопією закордонного паспорту, який підлягає вилученню та заміні; збігом правильно зазначеного дня, місяця та місця народження у помилкових документах. Хоча спору про право не заявляє, однак правильний рік народження та правильне написання прізвища у правовстановлюючих документах має для заявника правове значення. У зв'язку з цим заявник просить встановити належність [PERSON] [INFO] уродженцю села Тісабеч (Угорщина) правовстановлюючих документів, у яких 1941 рік народження та прізвище [PERSON] не співпадають з роком народження та прізвищем, вказаним у паспорті громадянина України: трудової книжки, заведеної 4 липня 1960 р.; військового квитка від 17 листопада 1963 р.; диплому [NUMBER] Закарпатського лісотехнічного технікуму від 25 квітня 1970 року про присвоєння кваліфікації технік-механік; диплому [NUMBER] Ужгородського державного університету від 30 червня 1984 р. про присвоєння кваліфікації економіст; посвідчення про призначення пенсії серії [NUMBER] від 24.03.2003 р. Заявник [PERSON] підтримав вимоги заяви та додатково пояснив, що він народився в с.Тисабеч, Угорщина в [INFO]. Вказане село знаходить на іншому березі р.Тиса навпроти смт.Вилок. Після народження вони з батьками жили в с.Вилок. Однак з 1945 р. Вилок у складі Закарпатської області було приєднано до Української РСР. В 1959 році, коли у нього настав призовний вік, виникла потреба у свідоцтві про народження, яке йому було видане Виноградівським РАЦ і даному свідоцтві помилково зазначено рік його народження 1941 та прізвище [PERSON], коли правильним є [PERSON], [INFO] Про ці помилки йому постійно говорила мати. Тому зараз він звернувся до органу реєстрації в Угорщині і йому видали копію запису про його народження, на підставі якого він змінив паспорт. Однак зазначені документи змінити змоги не має. Представник управління пенсійного фонду України у Виноградівському районі у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить дану справу розглянути за його відсутності. Вимоги заяви підтримує та не заперечує щодо їх задоволення (а.с.11). Обстеживши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. ст. 256, 259 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, в випадках коли діючим законодавством не передбачено іншого Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 5 (із змінами, внесеними постановою від 25.05.98 р. № 15) "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" факти, що мають юридичний характер, - це факти, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. В судовому засіданні ухвалою від 25.02.2014 року провадження в частині встановлення факту належності [PERSON] військового квитка від 17 листопада 1963 р - закрито у зв'язку з тим, що справа в цій частині судовому розгляду в окремому провадженні не підлягає у відповідності до ч.3 ст.256 ЦПК України. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] в с.Тисабеч, Угорщина (а.с.14-15 зв.). Належність заявнику трудової книжки, заведеної 4 липня 1960 р.; диплому [NUMBER] Закарпатського лісотехнічного технікуму від 25 квітня 1970 року про присвоєння кваліфікації технік-механік; диплому [NUMBER] Ужгородського державного університету від 30 червня 1984 р. про присвоєння кваліфікації економіст; посвідчення про призначення пенсії серії [NUMBER] від 24.03.2003 р. підтверджується ідентичністю допущених помилок в кожному з них; частково власним підписом та фотокартками на пенсійному посвідченні, військовому квитку; ксерокопією вилученого та знищеного старого паспорту, у якому були допущені аналогічні помилки, ксерокопією закордонного паспорту, який підлягає вилученню та заміні; збігом правильно зазначеного дня, місяця та місця народження у помилкових документах. Приймаючи до уваги, що доводи заяви знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, вимоги про встановлення належності документів поданої заяви підлягают до задоволення.

Outcome: approved