overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

В листопаді 2014 р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього сина [PERSON], 2003 р.н., який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Відповідно до заяви, позивач просила про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги,не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився , повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 2003 р. до 2011 р. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Згідно Довідки ЖКП ММР "Південь" від 19.11.2014 р. за вих. № 3209 неповнолітній [PERSON], 2003 р.н., проживає разом з матір`ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] не надає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що батьки мають рівні обов?язки по утриманню дитини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] обґрунтовані, та підлягають задоволенню. А саме з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального положення сторін і не суперечить інтересам дитини. З відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

В листопаді 2014 р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], 2011 р.н., яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Відповідно до заяви позивач просила про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги. Відповідач [PERSON] визнав позов. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 2010 р. до 2014 р. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] Згідно Довідки ЖКП ММР "Південь" від 06.11.2014 р. за вих. № 3026 неповнолітня [PERSON], 2011 р.н., проживає разом з матір?ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] не надає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що батьки мають рівні обов'язки по утриманню дитини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] обґрунтовані, та підлягають задоволенню. А саме з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального положення сторін і не суперечить інтересам дитини. З відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до територіальної громади м. Щорс в особі Щорської міської ради Чернігівської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті лишилося спадкове майно: квартира, розташована в [ADDRESS]. Інших спадкоємців немає. Позивач пропустив шестимісячний строк на прийняття спадщини з поважних причин, в зв'язку з юридичною необізнаністю та незнанням оформлення спадщини, тому просить визначити йому додатковий строк на прийняття спадщини. Сторони в судове засідання не з"явилися. В адресованій суду заяві представник позивача адвокат [PERSON] просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує. В судовому засіданні представник відповідача Щорської міської ради Чернігівської області ради відсутній, але від них надійшла заява в який вони не заперечують проти задоволення позову. Просять провести розгляд справи у їх відсутність. В зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі і які належним чином повідомлені про час розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних письмових доказів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. [INFO] померла [PERSON], мати позивача. Після її смерті лишилося спадкове майно: квартира, розташована в [ADDRESS]. В установлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся за отриманням спадщини в зв"язку з юридичною необізнаністю та незнанням оформлення спадщини, тому просить визначити йому додатковий строк. Згідно ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки заявник пропустив строк з поважних причин. Суд має визначити заявнику додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України на момент набрання чинності ЗУ "Про громадянство" 13.11.1991 року. В обґрунтування вимог посилався на ті обставини, що народився та постійно проживав в [ADDRESS] В той же час зазначав, що раніше мав паспорт радянського зразка, що загубив. А в серпні 2014 року звернувся до Центрального РВ м. Миколаєва УДМС України в Миколаївській області для отримання паспорту громадянина України нового зразка, разом з тим, йому було відмовлено у видачі паспорту, оскілки неможливо підтвердити факт постійного проживання в Україні. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Оскільки в матеріалах справи є достатньо даних стосовно факту, про встановлення якого просить заявник, суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO] року в м. Миколаєві, Україна. Зі свідоцтва про восьмирічну освіту слідує, що заявник навчався в Миколаївській середній загальноосвітній трудовій політехнічній школі № 12 ім. Шури Кобера м. Миколаєва, яку закінчив у 1982 році. Більше того, факт постійного проживання за адресою [ADDRESS] підтверджується відповіддю Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області за вих. № 16/Г-48з від 10.10.2014 року, а також іншими матеріалами справи. Таким чином заява підлягає задоволенню

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 500 грн. на кожну дитину щомісяця до повноліття дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що діти проживають разом з нею, знаходяться на її утриманні, а відповідач не приймає участі в утриманні своїх неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] була відсутня. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні був відсутній, надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Суд вважає можливим справу розглянути у відсутності сторін за наявними в справі доказами. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 31 жовтня 2013 року був розірваний. Від подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На даний час вони припинили спільні сімейні відносини, чоловік припинив надавати матеріальну допомогу на утримання спільних неповнолітніх дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Таким чином, відповідач зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей. Сама позивачка не в змозі повністю забезпечити матеріальні потреби дітей. Оскільки на час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні неповнолітніх дітей не досягнуто, аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 180-184 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальне становище сторін, стан їх здоров»я, участь в утриманні дітей, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 500 грн. на кожну дитину щомісяця до повноліття дітей. Враховуючи вимоги п.3 ч.1 ст. 5 Закону України " Про судовий збір" позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, з він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Баглаївської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка (пай) що розташована на території Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району. Вона є єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] Вчасно звернутись у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини вона не змогла, оскільки при подачі заяви про прийняття спадщини в нотаріальні конторі не поставила свій підпис, а також тривалий час було витребування свідоцтва про смерть батька. Разом з тим, визнала достатнім для неї три місяці для подання заяви до нотаріальної контори. Позивачка, в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Представник Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району до суду не з'явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають, проти задоволення не заперечують. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який є батьком позивачки [PERSON] Заповіту [PERSON] не залишав. Згідно повідомлення Старокостянтинівської державної нотаріальної контори спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та [PERSON], яка померла [INFO] року. Зокрема просила встановити той факт, що вона є онукою [PERSON] В обґрунтування вимог заявник посилався на обставини відмови державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Грачової Л.І. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав ненадання заявником документів на підтвердження родинних відносин. У судове сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Заявник, вимоги заяви підтримує, заінтересована особа - [PERSON], вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи, що для встановлення факту немає потреби в особистих поясненнях сторін, суд ухвалив розглядати справу у його відсутність. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Зі свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] її батьками є: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00014413479 від 05.09.2014 року, до укладення шлюбу з [PERSON] дівоче прізвище матері заявника було "[PERSON]". Разом з тим, з відповіді відділу ДРАЦС реєстраційної служби ГУЮ у Миколаївській області за вих. № 964-3.1-3.15 від 30.09.2014 року слідує, що актового запису про народження [PERSON] у період з 01.01.1938 року по 21.12.1944 року та з 01.01.1944 по теперішній час не виявлено. Також зазначено, що архів на 1940 рік не зберігся. В той же час, той факт, що [PERSON] була дочкою [PERSON], а отже і те, що заявник є онукою останньої, не заперечується сином спадкодавці - [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла. За життя, 15.08.1994 року, спадкодавця склала заповіт, згідно якого належний їй житловий будинок [ADDRESS] заповідала онучці [PERSON] 10 жовтня 2014 року державним нотаріусом постановлено про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через відсутність документів на підтвердження родинних відносин між померлою [PERSON] та [PERSON] Зокрема в постанові нотаріус посилалась на п. 5.16 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, з якого слідує, що якщо в заповіті зазначені родинні відносини спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус перевіряє документи, що підтверджують факт родинних відносин, та за бажанням спадкоємців зазначає про родинні відносини у свідоцтві про право на спадщину за заповітом. Таким чином, відсутність у заявника документів, які б підтверджували родинні відносини зі спадкодавцем, як її онуки, перешкоджає [PERSON] в оформленні спадкових прав. За таких обставин заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, просила визнати договір № 431 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS], укладений 31 січня 1997 року дійсним. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, позивач, згідно наданої заяви просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання інших осіб матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. 31 січня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] на універсальній товарній біржі "Виконт-Т" укладено договір № 431 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS], відповідно до якого відповідач продав, а [PERSON] купила зазначену квартиру. Раніше даний об'єкт нерухомого майна належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого БТІ за реєстровим № 16223 від 19.12.1994 року. Сторони по угоді виконали всі суттєві умови договору, відповідно до якого відповідач передав у власність покупцю спірну квартиру, а покупець в свою чергу передала відповідачу 7018 грн. 00 коп. В подальшому сторони, виконавши договір, ухилилися від нотаріального посвідчення. В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що відповідачі втратили право користування спірним житлом на підставі ст. 71 ЖК України, оскільки не проживають в будинку понад шість місяців без поважних причин. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Представник позивача, згідно наданої заяви, просив розглядати справу без його участі, позов підтримав. Причини неявки відповідача суду не відомі. Про причини неявки в судове засідання відповідачів суду не відомо. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі рішення ММР від 25 червня 2010 року за № 47/48 [PERSON] було видано державний акт [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,0360 гектарів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Відповідно до довідки форми № 3, виданої ТОВ "Центральний 1" за вих. № 2995 від 31.10.2014 року, в спірному будинку проживають [PERSON] (1961 р.н., власник, зареєстрована з 11.11.1989 року), [PERSON] (1991 р.н., дочка власника, зареєстрована з 20.03.2007 року), [PERSON] (1992 р.н., дочка власника, зареєстрована з 06.11.2008 року). [PERSON] (1971 р.н., зареєстрований з 16.11.1995 року), [PERSON] (1982 р.н., зареєстрований з 24.03.2004 року). Згідно листа Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області за вих. № 16/16097 від 01.11.2014 року, в ході проведення перевірки були опитані сусіди, які підтвердили факт не проживання гр. [PERSON] та гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на протязі 10 років. В силу ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відомості про поважність причин відсутності відповідачів за місцем постійного проживання не надані, суд вважає, що вони втратив право користування житловим будинком № 55 по вул. Воєнній в м. Миколаєві. Вказані обставини в повному обсязі підтверджуються матеріалами цивільної справи. Таким чином, позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі по 121 грн. 80 коп. з кожного.

Outcome: approved