Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа Чернівецька міська рада про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Посилалася на те, що вона, працюючи на комунальному житловому експлуатаційному підприємстві №14 прибиральницею територій, отримала ордер №2 від 13.03.2015 року, виданий на підставі рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №122/5 від 11.03.2015 року, на право зайняття житлового приміщення ізольованої службової квартири місцевих рад №17А в будинку №87 по Проспекту Незалежності м.Чернівці. 17.03.2015 року позивач звернулась до КЖРЕП №11 та зареєструвала своє місце проживання за вказаною адресою. Проте, самостійно вселитись до квартири не змогла, оскільки [PERSON], яка мешкає в суміжній квартирі, створювала їй перешкоди у потраплянні до квартири. В подальшому, 26.03.2015 року в присутності комісії КЖРЕП №11 її було вселено до спірного житлового приміщення, про що складено відповідний акт. Разом із тим, коли вона через декілька годин повернулась до своєї квартири, то виявила, що замки на вхідних дверях змінені і [PERSON] відмовляється впустити її, мотивуючи це тим, що вона вселилась незаконно. Просила вселити її до квартири №17А будинку №87, що по Проспекту Незалежності м.Чернівці та зобовязати відповідача не чинити їй перешкоди у користуванні виділеною їй кімнатою. Позивач у судовому засіданні позовну заяву підтримала та підтвердила, викладені в ній обставини. Пояснила, що з 26.03.2015 року по даний час чинить їй перешкоди у користуванні житлом, у звязку з чим вона по даний час не має змоги проживати у виділеній квартирі, чим було завдано їй значної шкоди. Просила позов задовольнити, не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. Представник позивача також позов підтримав, просив задовольнити. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 13.03.2015 року Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради на імя [PERSON] було видано ордер на житлове приміщення №2 на право зайняття жилого приміщення, житловою площею 19,00 кв.м., яке складається з двох кімнат у квартирі №17-А (а.с.4). Зазначена квартира перебуває у власності територіальної громади м.Чернівці. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно положень частини першої та четвертої ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. 17.03.2015 року позивач у визначеному законом порядку зареєструвала своє місце проживання за вказаною адресою, що підтверджується довідкою КЖРЕП №11 від 22.06.2015 року, яка наявна в матеріалах справи. Умови, підстави та порядок користування службовими квартирами визначені Житловим кодексом України. Так, згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Відповідно до ст. 58 ЖК України, ордер може бути видано лише на вільне житлове приміщення, ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Статтею 121 ЖК України визначено порядок надання жилих приміщень. Статтею 122 ЖК УРСР передбачено, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Порядок користування службовими жилими приміщеннями детально врегульовано Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними, затвердженим постановою Ради міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37. Так, на підставі спеціального ордера (пункт 21 Положення) між наймодавцем (житлово-експлуатаційною організацією, а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого виданий ордер, укладається договір найму службового жилого приміщення. Наймач службового жилого приміщення вправі проживати в ньому разом з членами своєї сім'ї. Наймач вправі у встановленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним службове жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їхніх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Як було встановлено судом, службова квартира №17а є квартирою з спільними зручностями будинку №87 по Проспекту Незалежності м.Чернівці. У даному будинку також розташована квартира №17Б, якою користується [PERSON] (а.с.6). З дослідженої у судовому засіданні копії акту від 26.03.2015 року видно, що комісією КЖРЕП №14 в присутності дільничного інспектора міліції було проведено вселення [PERSON] в приміщення вказаної квартири (а.с.8). Разом із тим, в подальшому, того ж дня [PERSON] поміняла замки у вхідних дверях, що ведуть у коридор загального користування, що унеможливлює проживання [PERSON] у виділеній їй квартирі. Зазначена обставина підтверджується висновком Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області про результати розгляду звернення [PERSON] від 29.05.2015 року (а.с.11). При вирішенні даного спору суд також враховує положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якихкожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини "Кривіцька та Кривіцький проти України" (N 8863/06) від 2 грудня 2010 року Судом було зазначено, що втрата житла є\~найбільш крайньою формою втручання у\~право на\~повагу до\~житла. Втручання держави є\~порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не\~переслідує законну мету, одну чи\~декілька, що\~перелічені у\~пункті 2 статті 8, не\~здійснюється «згідно із\~законом» та\~не\~може розглядатись як\~«необхідне в\~демократичному суспільстві». Крім того, втручання у\~право заявника на\~повагу до\~його житла має бути не\~лише законним, але й\~«необхідним у\~демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із\~переслідуваною законною метою. Міжнародною судовою установою встановлено порушення національними судами прав заявників на житло, оскільки суди не надали адекватного обґрунтування для відхилення аргументів заявників стосовно застосування відповідного законодавства та не здійснили оцінку виселення в контексті пропорційності застосування такого заходу. За змістом т.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, припинення дії, яка порушує право та інше. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved