Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ТОВ Фінпром Маркет про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання, в якому просить суд виконавчий напис, вчинений 23 вересня 2020 року та зареєстрований в реєстрі за № 16462 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем від 23 вересня 2020 року щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором № 025-117871/13-00938-квл-к від 09 жовтня 2013 року з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінпром Маркет у розмірі 25000,00 грн. визнати таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що постановою державного виконавця Костопільського РВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дідух Ю.Р. відкрито виконавче провадження № 66011709 від 07.07.2021 року щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення боргу за Кредитним договором в розмірі 25050,00 грн., з яких: основний борг у розмірі 25000,00 грн.; відсотки у розмірі 0 грн., пеня у розмірі 0 грн., плата за вчинення виконавчого напису нотаріуса в розмірі 50,00 грн. Вважає, що зазначений виконавчий надпис було вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Зокрема, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Так, розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості, а тому не є безспірною. Таким чином, є достатні правові підстави вважати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Остапенко Є.М., вчиненим з порушенням вимог законодавства та таким, що не підлягає до виконання. Позивач в судове засідання не з`явилася,\~ просила суд проводити розгляд справи у її відсутності та відсутності її представника. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог, в якому визнав позов щодо визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. зареєстрованого за № 16 462 від 23.09.2020 року таким, що не підлягає виконанню та не заперечував, щодо стягнення з відповідача на користь позивачки 50 % сплаченого судового збору. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що 23.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.\~ вчинено виконавчий напис № 16462, за яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ Фінпром маркет заборгованість за Кредитним договором № 025-117871/13-00938-вкл-к від 09.10.2013 року, яка виникла за період з 11.06.2018 року по 23.09.2020 року включно, у розмірі 25000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. З вказаного виконавчого напису вбачається, що Товариству з\~ обмеженою відповідальністю Фінпром маркет відступило право вимоги за Кредитним договором № 025-117871/13-00938-вкл-к від 09.10.2013 року, на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 04.08.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Арбімаркет, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством Банк Фінанси та кредит на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 000116-а від 12.06.2018 року відступлено право вимоги за Кредитним договором № 025-117871/13-00938-вкл-к від 09.10.2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Банк Фінанси та кредит та [PERSON] . На підставі виконавчого напису № 16462 виданого 23.09.2020 року, державним виконавцем Костопільського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Дідух Ю.Р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягненя з [PERSON] на користь ТОВ Фінпром Маркет боргу в сумі 25050 грн. 00 коп. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів встановлено Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. \~ Відповідно до положень ст. ст.\~87,\~88 Закону України "Про нотаріат"\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.3.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172\~(надалі по тексту - Перелік). Згідно з ч.2 Переліку, для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. \~ Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19.) Аналогічної правової позиції щодо необхідності доведення позивачем спірності заборгованості у справах про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню дотримується ВС, зокрема у пункті 49 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року по справі № 916/3006/17. З позовної заяви вбачається, що [PERSON] визнає факт, що укладала кредитний договір № 025-117871/13-00938-вкл-к від 09.10.2013 року, однак упродовж 2013-2015 року погасила заборгованість по ньому, а тому не вважає безспірною заборгованість, вказану у спірному виконавчому написі. Враховуючи, позицію позивача та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором № 025-117871/13-00938-вкл-к від 09.10.2013 року у [PERSON] перед ТОВ Фінпром Маркет не є безспірною, а тому позовні вимоги позивача підлягаю до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі та те, що відповідачем було визнано позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 50 відсотків сплаченого судового збору\~ та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved