Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] [PERSON] про розірвання шлюбу. Обгрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає, що 21.07.2017 року укладено шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу у них дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є те, що в подружжя різні погляди на життя та різні інтереси між ними, які виникли через різницю у віці. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим. А тому просила шлюб розірвати, при реєстрації розірвання шлюбу прізвище просила не змінювати на дошлюбне. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER], виданого 27.03.2018 року, сторони 21.07.2017 року зареєстрували шлюб у Івано-Франківському міському відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1304 (а.с.5). Від даного шлюбу у подружжя дітей немає. Позивач стверджує, що причиною розірвання шлюбу є те, що у сім'ї виникають постійні сварки та конфлікти, у подружжя різні погляди на життя та різні інтереси. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved