Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

В грудні 2017 року комунальне підприємство «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» звернулось до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] 13.06.2005 року був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення та додаток до нього по технічному обслуговуванню внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення, відповідно до якого відповідач зобов'язаний оплачувати надані послуги не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. [PERSON] є споживачем послуг в квартирі [ADDRESS], послугами з централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення користується, проте щомісячну оплату за надані послуги на виконання умов договору проводить не в повному обсязі, в результаті чого за ним станом на 01.11.2017 р. рахується заборгованість в розмірі 3439,87 грн. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2017 року по справі №500/5228/17 у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] було відмовлено. У зв'язку з вказаним, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 3439,87 грн., та судовий збір у розмірі 1600 грн. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.04.2018 року замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача - [PERSON] 06.04.2018 року представник позивача надав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 8633,05 грн. та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення в розмірі 366,30 грн. Також просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1600 грн. та витрати, пов'язані з поштовим відправленням заяви про збільшення позовних вимог у розмірі 27 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. На підставі ст.ст. 67, 68 ЖК України та п. 30 Правил надання послуг по централізованому опаленню, наданню холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, відповідач зобов'язаний своєчасно, щомісячно вносити плату не лише за квартиру, але й за комунальні послуги, а саме: централізоване опалення за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст. 25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктами 1,2,4 ч.1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] 13.06.2005 року був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення та додаток до нього по технічному обслуговуванню внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення, відповідно до якого відповідач зобов'язаний оплачувати надані послуги не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. Теплова енергія у квартиру надавалась належним чином. Доказів відключення від теплопостачання суду не надано. Таким чином, [PERSON] знаходився у договірних відносинах з КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго». На ім'я [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER], згідно якого станом на 28.11.2017 року за ним склалась заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 3439,87 грн. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторним), виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 05.07.2017 року (а.с.24). Співвласником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 23.01.2009 року, виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради, є [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.02.2018 року №115345318 та довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» від 03.03.2018 року №370 (а.с.36). Як вбачається з заповіту серії [NUMBER], зареєстрованого в реєстрі за №1555, [PERSON] усе своє майно заповів [PERSON] (а.с.44). Крім того, згідно заяви від 17.11.2017 року №233, [PERSON] прийняв спадщину після померлого [INFO] року [PERSON] (а.с.42). На ім'я [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER], згідно розрахунку станом на 04.04.2018 року за ним склалась заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 8633,05 грн. та за обслуговування внутрішньо будинкових мереж опалення в розмірі 366,30 грн. Нарахування плати за надані послуги з централізованого опалення проведено на підставі витягів з постанови НКРЕКП №1171 від 31.03.2015 року та № 1171 від 31.03.2015 року в редакції від 09.06.2016 року, та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення - рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №461 від 07.06.2013 року. Згідно ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Оскільки послуги надаються, але їх оплата не проводиться, сума боргу підтверджена особовим рахунком, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 8633,05 грн. та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення в розмірі 366,30 грн. Відповідно до п.2 ч.2, ч.5 ст.49 ЦПК України передбачено, що у разі збільшення позовних вимог на позивача покладається обов'язок направлення копії такої заяви та доданих до неї документів відповідачу. Згідно до ст.140 ЦПК України відправлення відповідної заяви про збільшення позовних вимог відноситься до судових витрат, пов'язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1600 гривень та витрати, пов'язані з поштовим відправленням заяви про збільшення позовних вимог у розмірі 27 гривень.

Outcome: approved