Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, в якому просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], 25.10.2012 року та змінити йому прізвище з [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що з 18 квітня 2012 року по 15 листопада 2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу 25 жовтня 2012 року народився син [PERSON]. З моменту народження відповідач не приймав участі у вихованні дитини. Рішенням суду від 25 листопада 2013 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на її користь на утримання сина, проте відповідач аліменти не сплачує у звязку з чим утворилась заборгованість. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обовязків, не надає матеріальну допомогу та не цікавиться життям сина. До суду позивач не зявилася, надала заяву в якій позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не зявився, надав суду заяву в якій просив суд справу розглянути без його участі, позов визнав в повному обсязі. Третя особа - представник Органу опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації [PERSON] вважала заяву такою, що підлягає задоволенню. Суд, вислухавши третю особу, думку прокурора, які вважали, що позов підлягає задоволенню, перевіривши наведені в позові доводи, дослідивши заяви надані позивачем та відповідачем, приходить до наступних висновків. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Батьками малолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження а.с.12. Шлюб між сторонами на підстав рішення суду від 15 листопада 2013 року було розірвано. Після розірвання шлюбу позивач іменується прізвищем [PERSON] (а.с.10-11). Відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків з виховання та утримання сина, не піклується про його розвиток. Оскільки законодавство при позбавленні батьківських прав з підстав ухилення від виконання обовязків по вихованню дитини, повязує винну, протиправну поведінку батьків, судом зясовувалось чи не ухиляється батько від виконання обовязків з поважних причин. Судом [PERSON] було надано право надати докази, що він не ухиляються від батьківських обовязків, і не виконує їх з поважних причин. Проте, відповідач не надав жодного доказу, що він за станом здоровя, чи з інших підстав не міг усвідомлювати свої батьківські зобовязання та не мав можливість виховувати дитину, зустрічатися з нею, тривалий час знаходилися за межами району, області, країни, не міг надавати матеріальну допомогу, чи чинилися перешкоди з боку позивача або інших осіб щодо спілкування з малолітнім.\~ Відповідно до статті 150 СК України батьки, де б вони не перебували, зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Згідно з ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України Про охорону дитинства виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.\~ \~ Відповідно ч.1\~ ст.164 СК України, підставами позбавлення батьківських прав є, зокрема ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. [PERSON] норма передбачає позбавлення батьківських прав, а не батьківства. Позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту та інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав це санкція за протиправну винну поведінку батьків. Ухилення від виконання юридичного обовязку це акт свідомої поведінки, оскільки особа\~ має реальну можливість виконати його, але\~ не вчиняє\~відповідних дій. Судова практика склалась таким чином, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму та наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, статтею 12 Закону "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. Відповідно до положень Конвенції про права дитини - позбавлення батьківських прав, це, перш за все,\~ спосіб захисту прав та інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та моральної забезпеченості. Вирішуючи спір, суд приймає до уваги,\~ як ставлення батька до дитини, так і ставлення дитини до батька. Відповідачем не надано переконливих доводів, які спростовували твердження позивача щодо ухилення його від виконання своїх обов'язків по виховання дитини та свідомого нехтування своїми обов'язками. Таким чином, надані у справі докази вказують про небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов'язки, піклуватись про дитину, її здоров'я, займатись її вихованням. Відповідач не бажає спілкуються з дитиною при наявності такої можливості. Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1\~ ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу, батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України до батьків, які ухиляються від виконання батьківських обов'язків передбачено застосування правові санкції для застосування до них юридичної відповідальності, встановленої законом. Таким чином, суд вважає, що до відповідача необхідно застосувати один із заходів юридичної сімейно-правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме позбавити його батьківських прав щодо дитини. Згідно положень ст.148 СК України у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінено за згодою обох батьків … Оскільки, відповідач визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі, суд вважає можливим змінити прізвище дитини. Відповідач не надав суду відомостей і доказів, які дають право звільнити його від сплати судового збору, а тому суд згідно ст.88 ЦПК України стягує з нього судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved