Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької перебуває цивільна справа за заявою [PERSON] , за участі заінтересованої особи: Вінницька міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій заявник просить встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини. Заява мотивована тим, що [INFO] в м. Вінниці померла мати заявника [PERSON] . Заявник постійно проживала з померлою матір`ю за адресою: [ADDRESS] без реєстрації, вони вели спільний побут та господарство, заявник оплачувала комунальні послуги, доглядала за матір`ю. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт спільного та постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У зв`язку з цим в [PERSON] виникла необхідність звернення до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ухвалою суду від 27.10.2021 року вищевказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку окремого провадження, витребувано від Першої вінницької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] .. 10.11.2021 року на виконання вимог ухвали суду від Першої вінницької державної нотаріальної контори надійшов лист №2510/01-16 від 09.11.221 року, згідно якого спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилася. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини підтримала, просила її задовольнити. Пояснила, що заявник, будучи зареєстрованою по [ADDRESS] , в 2016 році переїхала до квартири матері на [ADDRESS] , щоб доглядати за нею. Заявник сама хворіє та важко пересувається, однак доглядала за матір`ю, вони вели спільне господарство. Представник заінтересованої особи [PERSON] у вирішенні справи по суті поклався на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знайома із заявником з дитинства, ходили разом до школи, вона проживає по сусідству з місце розташуванням квартири матері заявника. Свідку відомо, що [PERSON] з 2016-2017 року проживала разом з матір`ю у зв`язку з необхідність догляду за останньою. [PERSON] хворіла на розсіяний склероз, мала гіпертонію. Заявник готувала матері їжу, піклувалася про неї, прибирала в квартирі, забезпечувала ліками, тощо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству з матір`ю заявника на [ADDRESS] , спілкувалася з померлою за її життя. З 2017 року з [PERSON] почала проживати її донька [PERSON] . З того року свідок часто бачила заявника, яка ще в 2017 році повідомила їй, що вони з мамою проживають разом і вона доглядає за нею. На день смерті [PERSON] заявник проживала разом з матір`ю, готувала їй їжу, ходила до магазину. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком заявника і вони з дружиною проживали спільно допоки у його тещі [PERSON] не погіршився стан здоров`я в 2016-2017 роках. Його дружина зібрала речі і переїхала до тещі, щоб проживати з нею та доглядати за нею. Вона готувала їй їжу, прибирала в квартирі, допомагала пересуватися. Заявник проживала з матір`ю по день смерті останньої. Суд, заслухавши, представника заявника, представника зацікавленої особи, врахувавши показання свідків, ознайомившись з матеріалами справи, дійшов наступного. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.23 Постанови №7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Заявник [PERSON] є дочкою [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про народження [NUMBER] та свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.8-9). [PERSON] була власником квартири [ADDRESS] , що вбачається з копії договору купівлі-продажу №2642 (а.с.10-11). Відповідно до довідки МКП «Управляюча компанія «Господар Люкс» №05-21/2033 від 13.09.2021 року [PERSON] проживала постійно разом зі своєю дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , по день своєї смерті [INFO] , вела з нею спільне господарство (а.с.26). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.12.2020 року, [PERSON] померла [INFO] у м. Вінниці (а.с.22). Заявник звернулася до Першої вінницької\~державної нотаріальної\~контори із\~заявою про\~видачу свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом,\~однак державний\~ нотаріус\~Дишкант М.В.\~відмовила їй\~у вчиненні\~цієї нотаріальної\~дії,\~про що\~16.06.2021\~року склала\~відповідну постанову\~№1233/02-31,\~в якій\~відмову мотивувала\~тим,\~що [PERSON] \~не надала\~доказів фактичного\~прийняття спадщини (а.с.25). Спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилася. Встановлений законом строк для прийняття спадщини закінчився. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року N7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Отже, для того, щоб набути право на спадщину спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. В ході розгляду справи судом було встановлено та додатково підтверджено показаннями свідків, що заявник [PERSON] постійно проживала разом із [PERSON] на день відкриття спадщини (день смерті останньої [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] . Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником її спадкових прав як спадкоємця [PERSON] . Факти,\~викладені\~в заяві, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, тому заява [PERSON] підлягає задоволенню. Судовий збір, відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, залишити за заявником. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved