Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

В листопаді 2012 року позивач звернувся до суду з позовом відповідача про звернення стягнення. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № ЕД 005-08 від 19.03.2008 року [PERSON] 19.03.2008 року отримав кредит у розмірі 80000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.03.2018 року. Згідно з умов зазначеного договору відповідач щомісяця в період сплати повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. В порушення умов зазначеного договору відповідач зобов'язання належним чином не виконав, що призвело о виникнення заборгованості. Заборгованість відповідача за кредитним договором складає 71196,21грн., що складається з наступного: 63545,13грн. заборгованість за кредитом; 7556,76 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 94,32грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором. В забезпечення зобов'язання за кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено 19.03.2008 року договір іпотеки № ЕД 005-08. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною 45,00кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 80000грн.. Представник позивача позовні в судовому засіданні позовні вимоги доповнив просив притягнути в якості співвідповідачів в частині виселення - [PERSON], 1980 року народження, [PERSON], 2006 року народження, які зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS], в якості зацікавленої особи орган опіки та піклування м. Дзержинська Донецької області. Виселити [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані та проживають у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до доповнень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюються на адресу вказаного будинку. Відповідачі до судового засідання не з'явились, належним чином були повідомлені. Представник заінтересованої особи до судового засідання не з'явився, належним чином був повідомлений. Дослідивши матеріали по справі та надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ЕД 005-08 від 19.03.2008 на суму 80000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.03.2018 року (а.с.12-14) Крім цього, встановлено, що відповідач порушив умови договору від 19.03.2008року, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по даному договору (а.с.8-10), і яка станом на 09.10.2012р становить 71196,21 грн., з яких 63545,13грн. заборгованість за кредитом; 7556,76 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 94,32грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором. В забезпечення зобов'язання за кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено 19.03.2008 року договір іпотеки № ЕД 005-08 (а.с.17-19). При укладанні цього договору сторонами були погоджено і те, що на предмет застави може бути звернено стягнення. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, у визначений у ньому строк. Згідно ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання і у випадку прострочення його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язаний вчинити на користь другою сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до вимог ч.1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, застоводержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави, а відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду . Так як відповідач належним чином не виконав взяте на себе грошове зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, суд вважає, що банк набув права на звернення стягнення на предмет застави і в цій частині позов підлягає задоволенню. Що стосується вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про виселення відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до відповіді завідувача Дзержинського МС ГУДМС України в Донецькій області відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], тобто в квартирі, що предметом іпотеки (а.с.68). Відповідно до листа ДКП «Дзержинськжитлосервіс» в квартирі, що є предметом іпотеки, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані також відповідачі [PERSON], [PERSON] (а.с.72). Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.3 ст.109 Житлового Кодексу України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до п.п. 43,44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Оцінюючи наведені позивачем у відповідності зі ст. 57 ЦПК України докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в частині виселення відповідачів, що зареєстровані/або проживають за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку, також підлягають до задоволення в повному обсязі. Виходячи з вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 926грн. 56 коп. (а.с.1-3).

Outcome: approved