Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 13.01.2021 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову позивач зазначила, що 28.10.2007 року виконавчим комітетом Животівської сільської ради Оратівського району Вінницької області зареєстровано шлюб між ним та відповідачем, про що складено відповідний актовий запис № 06. За час шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, тому [PERSON] бажає офіційно розірвати шлюбні відносини з [PERSON] . Ухвалою суду від 26.01.2021 року провадження у справі № 141/31/21 відкрито та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін 26.02.2021 року. Ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 26.02.2021 року надано [PERSON] строк для примирення з [PERSON] терміном шість місяців. Провадження у справі зупинено на час, наданий судом для примирення подружжя, тобто до 26.08.2021 року. 25.08.2021 року на адресу Оратівського районного суду Вінницької області надійшла заява [PERSON] у якій зазначає, що у наданий для примирення строк, примирення між ним та відповідачем не відбулося, стосунки не наладилися, з лютого 2015 року не підтримують сімейних стосунків, протягом вказаного періоду сім`я існує формально, тому просить суд задовольнити вимоги позовної заяви щодо розірвання шлюбу між ним та відповідачем [PERSON] . Ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 26.08.2021 року провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами на 13.09.2021 року. Відповідач копію ухвали суду про від 26.08.2021 року отримала 03.09.2021 року, відзив до суду не направила. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.05.2019 року, [PERSON] та [PERSON] 28.10.2007 року уклали шлюб. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.05.2008 року батьками [PERSON] , [INFO] записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.02.2010 року, батьками [PERSON] [INFO] записані [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з довідки № 523 від 20.05.2019 року [PERSON] [INFO] і її діти дочки [PERSON] та [PERSON] зареєстровані і проживають по [ADDRESS] . Причиною розпаду сім`ї є те, що у подружжя розбіжні погляди на життя, ведення домашнього господарства, вирішення різного роду побутових та сімейних питань, несумісність характерів, на підставі чого в сім`ї неодноразово виникали сварки та різного роду непорозуміння. За наведених обставин подальше перебування у шлюбних відносинах стало неможливим. Майнового спору між сторонами немає. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд зазначає наступне. В статті 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як вказувалось вище, наданий судом у даній цивільній справі строк на примирення сторін позитивного результату не дав, фактично у сторін була процесуальна можливість досягнути примирення протягом більше ніж шести місяців, якою вони не скористалися. Виходячи з того, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння та бажання зберегти сімейні відносини, шлюбні відносини фактично припинені, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам малолітніх дітей, що має істотне значення, тому шлюб підлягає розірванню. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи повне задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 908 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved