Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 04.09.2020 року з заявою звернувся [PERSON] про встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. 28.05.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №870, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 646455851101. Вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] придбав для власного проживання квартиру [ADDRESS] , загальною площею 107,1 кв.м., житловою площею 67,2 кв. м. В договорі купівлі-продажу вказаної квартири від 28.05.2015 року та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності прізвище та ім`я заявника вказані « [PERSON] », що не відповідає даним зазначених в паспорті громадянина Федеративної Республіки Німеччини № [NUMBER] та в посвідці на постійне проживання в Україні [NUMBER] , де прізвище та ім`я заявника зазначено як « [PERSON] ». Внаслідок наявності вказаних розбіжностей заявник не має можливості повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою, у зв`язку з чим змушений був звернутися до суду з зазначеною заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу квартири від 28.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К., зареєстрованого в реєстрі за №870. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2020 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. Заявник у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги просив задовольнити. Заінтересована особа - представник Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 23.11.2020 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.05.2015 року між [PERSON] (продавець), з одного боку, та [PERSON] (представник покупця), який діяв на підставі довіреності, від імені громадянина Німеччини [PERSON] (покупець), з другого боку, укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 107,1 кв.м., житловою площею 67,2 кв. м., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К., зареєстрованого в реєстрі за №870. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 107,1 кв.м., житловою площею 67,2 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомості 646455851101, є [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , паспорт громадянина Німеччини серії та номеру № [NUMBER] , виданого від 04.09.2009 року районним відділом Штегліц-Целендорф, Берлін, країна громадянства: Німеччина. Згідно з паспортом заявника № [NUMBER] , виданого від 04.09.2009 року районним відділом Штегліц-Целендорф, Берлін , (переклад з німецької мови на українську від 21.07.2014 року), прізвище та ім`я заявника були зазначені без позначки «[PERSON]», а саме « [PERSON] ». Однак, в діючому паспорті заявника громадянина Федеративної Республіки Німеччини № [NUMBER] (переклад з німецької мови на українську мову від 22.11.2019 року), посвідченні особи Федеративної Республіки Німеччини [NUMBER] (переклад з німецької мови на українську мову від 22.11.2019 року) та в посвідці на постійне проживання в Україні № [NUMBER] , перед прізвищем заявника є позначка «[PERSON].», яка відображається разом з прізвищем в документах, які посвідчують особу. Таким чином, встановлено, що в договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 28.05.2015 року та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності прізвище та ім`я заявника вказані як « [PERSON] », що не відповідає даним, які зазначені в паспорті та посвідці на постійне проживання в Україні заявника, де зазначено як « [PERSON] » Листом № 5/01-16 від 17.01.2020 року щодо виправлення описки в договорі-купівлі-продажу нотаріус Задорожнюк В.К. повідомила, що у відповідності до п. 6.13. Правил ведення нотаріального діловодства виправлення помилок можливо лише у тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтва, виданого нотаріусом, копії документа, дубліката документа тощо). У зв`язку з наявністю вказаних розбіжностей в написанні прізвища та імені заявника в паспорті та посвідці на постійне проживання з вказаними даними в правовстановлюючих документах, а саме у договорі від 28.05.2015 року купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , заявник не має можливості повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися вказаною квартирою. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Згідно ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.256 ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст. 315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Метою встановлення даного факту є те, що без встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявник не має можливості повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, а саме: квартирою [ADDRESS] . Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів які, необхідні заявнику для можливості реалізації свого права власності. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, суд вважає, що є підстави для задоволення заяви і встановлення факту належності заявнику договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. 28.05.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №870, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 646455851101. Обставин, які б давали підстави сумніватись у такому висновку - судом не встановлені. Встановлення вказаного факту має юридичне значення для заявника, який через розбіжності в написанні свого прізвища та імені в зазначеному документі та в документі, який посвідчує особу, не може в повному обсязі реалізувати своє право власності. Тому суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved