Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

В березні 2015 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача [PERSON], третя особа - Києво-Святошинський РВ УДМС України в Київській області про втрату права користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступними обставинами. [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, право власності на нерухоме майно зареєстроване 26.11.2009 року. З 04 грудня 2009 року на даній житловій площі позивач, його мати - [PERSON], його дружина - [PERSON] та дочка -[PERSON] проживали та були зареєстровані в квартирі. У 2010 році , мати позивача - [PERSON] забажала провідати свою дочку - [PERSON], яка проживає в Російській Федерації, зібрала речі та поїхала. На даний час, [PERSON], вже більше ніж 5 років проживає в Російській Федерації та перестала підтримувати із позивачем та його сім'єю зв'язок. Крім цього на ім'я відповідача приходять квитанції про сплату комунальних послуг, хоча фактично вона житлом не користується. Сплачує комунальні платежі лише [PERSON], так як позивач тимчасово не працює, дочка навчається у вищому навчальному закладі, тому весь тягар від сплати комунальних платежів за відповідача несе [PERSON], дружина позивача. Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач просив суд: ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] та позбавити її права користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою. Зобов'язати Києво - Святошинський РВ УДМС України в Київській області зняти з реєстрації місця проживання [PERSON], 1939 року народження, за адресою: [ADDRESS] В судове засідання позивач не з»явився. Надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду відомі. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. За згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, право власності на нерухоме майно зареєстроване 26.11.2009 року. З 04 грудня 2009 року на даній житловій площі позивач, його мати - [PERSON], його дружина - [PERSON] та дочка -[PERSON] проживали та були зареєстровані в квартирі, що підтверджується довідкою форми № 3 від 04.03.15 р., наявною в матеріалах справи. У 2010 році , мати позивача - [PERSON] забажала провідати свою дочку - [PERSON], яка проживає в Російській Федерації, зібрала речі та поїхала. Деякий час після цього, відповідач виходила на зв'язок і постійно казала, що затримується у Російській Федерації ще. На даний час, [PERSON], вже більше ніж 5 років проживає в Російській Федерації та перестала підтримувати із позивачем та його сім'єю зв'язок. Крім цього на ім'я відповідача приходять квитанції про сплату комунальних послуг, хоча фактично вона житлом не користується. Договір найму між позивачем та відповідачем не укладався. На підтвердження того факту, що відповідач не проживає в будинку позивача, депутатом Вишневої міської ради Просандєєвим Олексієм Віталійовичем, було складено Акт від 13 березня 2015 року з відповідним опитуванням сусідів, які засвідчили, що громадянка [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] з січня 2010 року. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю. Згідно ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У відповідності до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР право на житлове приміщення за тимчасово відсутнім наймачем зберігається протягом шести місяців, а відповідач не проживає в будинку позивача більше 5-ти років. Ст. 72 ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено факт відсутності відповідача на спірній жилплощі без поважних причин більше встановленого законом строку, а тому відповідач право користування цим житлом втратила. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Враховуючи наведене на підставі ст.ст.71, 72, 150 Житлового кодексу Української РСР, ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні",

Outcome: approved