Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

До суду надійшла вищевказана позовна заява, в обґрунтування якої позивач вказав, що між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 010-2/07/1-1022-07 від 12.08.2007р. зі сплатою 12,0 % річних, з 11.03.2008 року 14,5% річних, з 24.06.2008 року 16% річних. В якості забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору 12.09.2008 року з позичальником було укладено договір іпотеки № 010-2/07/1-1022/1-07, згідно якого в іпотеку Банку передано нерухоме майно, що належить іпотекодавцю на праві власності, а саме: будівля магазину [ADDRESS]. Свої зобов'язання за кредитним договором Банк виконав в повному обсязі та надав Позичальнику кредитні кошти, між тим позичальником зобов'язання по Кредитному договору належним чином не виконуються, виплати в сумах та в терміни передбачені Графіком не здійснюються, а відтак, станом на 03.12.2014р. прострочена заборгованість за Кредитним договором складає: 42 644, 27 грн. У зв»язку з викладеним позивач просив суд в рахунок погашення боргу відповідача звернути стягнення на предмет іпотеки, надати право на продаж предмета іпотеки та надати право на проведення усіх дій пов»язаних із реалізацією предмета іпотеки, а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 426,44 грн. У судове засідання представник позивача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не з»явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов на підставах викладених у позовній заяві. Проти заочного рішення не заперечує. У судові засідання відповідач повторно не з'явився, причину своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином у зв'язку із чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідача у вищезазначені судові засідання. Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд вирішив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю відповідача на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено та матеріалами справи доведено, що 12 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], було укладено Кредитний договір № 010-2/07/1-1022-07, відповідно до якого з урахуванням дадаткового договору банк надав позичальнику транш у розмірі 100 000 грн., зі сплатою 12,0 % річних, з 11.03.2008 року 14,5% річних, з 23.06.2008 року 16,5 % річних, з остаточним повернення кредиту 10 вересня 2017 року( а.с.9-18). В якості забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору 12.09.2008 року з позичальником було укладено договір іпотеки № 010-2/07/1-1022/1-07, згідно якого в іпотеку Банку передано нерухоме майно, а саме: будівля магазину [ADDRESS]. , що належить іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується дублікатом договору купівлі-продажу магазину, виданого приватним нотаріусом Сахновщинського районного округу Харківської області [PERSON] 31.01.2005 року за реєстровим № 162 та зареєстроване Сахновщинським малим госпрозрахунковим комунальним підприємством технічної інвентаризації Харківської області 31.01.2005 року за №. 28 ( а.с.24-29) Згідно з п. 1.1. Договору іпотеки цей договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя щодо виконання Позичальником всіх його боргових зобов'язань, що витікають з Кредитного договору. Відповідно до пункту 3.1.4. Договору іпотеки у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань за цим або за Кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, звернути стягнення на Предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до пункту 6 цього Договору, та за рахунок вирученої від реалізації Предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставного майна а також витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки. Свої зобов'язання за кредитним договором Банк виконав в повному обсязі та надав Позичальнику кредитні кошти, перерахувавши їх на поточний рахунок Позичальника відповідно до пп. 1.7.1 кредитного договору. Відповідно до п. 1.5.1. Кредитного договору Позичальник зобов'язався погашати заборгованість по кредиту згідно додатків № 1 до договору - Графіків повернення кредиту та сплати процентів, а також сплатити комісії та штрафні санкції в разі їх виникнення, на умовах, передбачених кредитним договором. Позичальником зобов'язання по Кредитному договору належним чином не виконуються, виплати в сумах та в терміни передбачені Графіком не здійснюються, у зв'язку із чим, станом на 03.12.2014р. прострочена заборгованість за Кредитним договором складає: 42 644, 27 грн. : заборгованість за несплаченими траншами згідно графіку (тіло кредиту) 36 458, 82 грн. , заборгованість за несплаченими відсотками (користування кредитом) 4 956,51, пеня 1 228,94 грн.. Пунктом 1.9.1 частини № 2 Кредитного договору передбачено, що у разі невиконання його умов Банк має право достроково вимагати погашення заборгованості за кредитом включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції. Згідно з п. 4.1.1 частини № 2 Кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом Позичальник сплачує Банку пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. 19.08.2014 Банком на адресу Позичальника - Іпотекодавця було направлено Вимогу про погашення боргу за кредитним договором. (а.с. 29-30) Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що угода (договір) є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків. Відповідно до статті 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки у розмірі та на умовах встановлених договором (графіками повернення кредиту та сплати відсотків). Згідно зі статтею 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина 1 статті 575 ЦК України). Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України "Про іпотеку"). Відповідно до частині 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 6.3. Договору іпотеки, передбачено право Іподекодержателя дострокового виконання зобов'язань за Кредитним договором, забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не була задоволена, звернути на Предмет іпотеки. Згідно частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно статті 33 Закону України «Про іпотеку», є невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання, внаслідок чого, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки Згідно ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. За статтею 39 Закону України «Про іпотеку», передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд встановлює спосіб реалізації предмета іпотеки, зокрема, шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Приймаючи до уваги, що на дату подання зазначеного позову заборгованість за Кредитним договором не погашена, Банк прийняв рішення задовольнити свої вимоги за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач вважає найбільш сприятливим способом реалізації предмета іпотеки шляхом продажу, а відтак суд визнає заявлені вимоги обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 426,44 грн.

Outcome: approved