Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі з 30 липня 2005 року. Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 18 травня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу сторони в справі, мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва серії 1-СР № 022661, що видане відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, про що в книзі реєстрації народжень 25 квітня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 42. Відповідно до Довідки виконавчого комітету Іллінецької міської ради Іллінецького району Вінницької області за № 376 від 13.02.2017 року син [PERSON] перебуває на утриманні матері [PERSON]. На сьогодні, сума коштів на утримання нею сина є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, в тому числі й через збільшення величини витрат на утримання сина, з урахуванням розвитку його талантів (індивідуальні зайняття з англійської мови, математики). У звязку з цими обовязками вона, окрім нагальних витрат, витрачає кошти на участь сина (індивідуальні зайняття з анлійської мови - 200 гривень на місяць, харчування в школі - 200 - 300 гривень на місяць). Самостійно без сторонньої допомоги їй досить важко утримувати сина, тому вона просить суд стягнути з відповідача на свою користь кошти (аліменти) на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення нею повноліття починаючи стягнення з 15.09.2016. Оскільки, саме з вказаної дати позивач вживала заходи щодо стягнення з відповідача аліментів. В судовому засіданні позивач та її представник свої позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задоволити. При цьому, надали пояснення по суті справи згідно яких підтвердили доводи вказані в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден на сплату аліментів в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав думку відповідача щодо часткового задоволення позовних вимог. Крім того, зазначила, що доказів про наявність підстав для задоволення позовної вимоги в частині стягнення аліментів починаючи з 15.09.2016 позивачем до суду не надано. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони є родичами відповідача [PERSON] Після розірвання шлюбу між останнім та [PERSON], вони неодноразово передавали кошти від [PERSON] його колишній дружині на утримання їх неповнолітнього сина. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі письмові докази, проаналізувавши пояснення свідків, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних мотивів. Правовідносини, що є предметом спору у справі, регулюються сімейним законодавством України щодо обовязків батьків утримувати дітей. Зокрема, за приписами ст.ст.180, 182, 183 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Так, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії 1-СР № 022661 від 25 квітня 2006 року сторони по справі є батьками дитини. Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 18 травня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] перебуває на утриманні матері [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Іллінецької міської ради Іллінецького району Вінницької області за № 376 від 13.02.2017. Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходить з того, що відповідно до положень\~статей 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини"\~в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до частини 2\~статті 51 Конституції України,\~статті 180 Сімейного кодексу України\~- батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Положеннями\~статті 182 Сімейного кодексу України\~передбачено, що суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини,\~стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви; аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. З огляду на це, суд визнає необхідним визначити розмір стягнення із [PERSON] аліментів на користь позивача на утримання дочки [PERSON] в частці від заробітку (доходу) в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів з 15 вересня 2016 року слід відмовити за його безпідставністю, так як позивач не надала суду доказів того, що вона вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Так, як відповідачем надано докази щодо сплати в добровільному порядку коштів на утримання дитини (аліментів) без рішення суду після розірвання шлюбу, що підтверджується квитанціями про переказ коштів на рахунок позивача. При цьому із відповідача на користь позивача слід стягнути передбачену законом суму судового збору. Відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved