overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов мотивований тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS], в якій зареєстрована її донька - [PERSON], однак остання не проживає за даною адресою вже протягом трьох років. За таких обставин позивач просить визнати відповідача таким, що втратила право на користування вказаним житловим приміщенням. Ухвалою суду від 09.01.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов - п'ятнадцять днів з дня вручення йому даної ухвали суду та роз'яснено сторонам, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Копію даної ухвали відповідач отримала 11.01.2018, однак відзив на адресу суду у визначений ухвалою строк наданий не був. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) виданого Золочівським МБТІ 07.08.1997 року, [PERSON] є власником квартири квартири [ADDRESS]. Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №784 від 22.12.2017 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані двоє осіб: [PERSON] та [PERSON] З довідки №12 від 29.12.2017, виданої ОСББ "ШАР", відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно із ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований, але протягом трьох років не проживає у вищевказаній квартирі, а позивач у зв'язку з його реєстрацією позбавлений можливості повною мірою володіти, користуватись та розпоряджатися вищезазначеним будинком, чим обмежуються його права як власника згаданого об'єкта нерухомості. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно: житловий будинок (літ.А), загальною площею 46,00 кв.м, житловою - 29,10 кв.м та господарські будівлі і споруди, загальною вартістю будівель та споруд 184514 гривень, що розташовані в [ADDRESS] земельні ділянки, що розташовані на території с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Вказує, що є спадкоємцем за заповітом, спадкоємцем за законом є відповідач по справі, який на спадкове майно не претендує. Вона в управління та володіння спадковим майном вступила своєчасно, проживала разом з померлою в одному господарстві, здійснювала над нею догляд, похоронила її, розпорядився її речами та підтримує спадкові будівлі в належному стані, однак оформити свої спадкові права не може через відсутність правовстановлюючих документів на будівлі, тому просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, відповідач [PERSON] заявлені вимоги визнав, звернувшись до суду з відповідними заявами Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки житловий будинок збудований у 1951 році і знаходився у фактичному володінні померлої [PERSON], оскільки у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок, а також у зв"язку з відсутністю у позивача іншого способу щодо визнання права, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв"язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 386, 392, 1225, 1235, 1258, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 130, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності посилаючись на такі обставини. [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина яка складається з 1/2 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Інша ? частина зазначеної квартири належить їй. При житті мати заповіту, не склала. Просить суд визнати за нею право власності на ? частину спадкової квартири. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] (а.с.4,10,12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка належала померлій на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.11.2007 року, виданого Комітетом по управлінню комунальним майном Нікопольської міської ради. Інша ? частини зазначеної квартири належить позивачу (а.с.16). При житті [PERSON] заповіту, щодо майна, не склала. Спадкоємцями першої черги після смерті матері є позивач та її рідна сестра - [PERSON], що є відповідачкою по справі, яка відмовилась від своєї частки спадщини на користь позивача(а.с.11,62-115). Інших спадкоємців судом не встановлено. При зверненні позивача до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтво про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не зареєструвала своє право власності на спадкову квартиру в КП „Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації "та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 36). Відповідно до інформаційної довідки, виданої КП „Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації", вих. № 1667 від 08 вересня 2017 року, право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] не зареєстровано. Проведеною технічною інвентаризації об'єктів нерухомого майна, складений технічний паспорт на власників [ADDRESS] на ім'я власників - [PERSON], [PERSON] (а.с.13-15,34). Враховуючи той факт, що позивач від прийняття спадщини не відмовилась, а перепоною стали обставини від неї не залежні, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про зміну способу стягнення аліментів, зазначивши, що судовим наказом від 05.04.2011 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO]. У зв"язку з погіршенням свого майнового стану, а саме перебування у відпустці по догляду за донькою [PERSON], [INFO], позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку [PERSON] До суду позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала свої вимоги. Відповідач надав до суду заяву про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 05.04.2011 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області у справі № 2518/2-н-16/11 видано судовий наказ, яким з [PERSON] на користь [PERSON], стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.03.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане судове рішення набрало чинності. Згідно ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках. З матеріалів справи вбачається, що матеріальне становище одержувача аліментів погіршилось, у зв"язку з народженням другої дитини та перебуванням [PERSON] у відпустці по догляду за дитиною. Таким чином, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну суми стягнення аліментів на неповнолітню дитину, у якому просить суд стягнути аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше передбаченого законом мінімуму, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що від шлюбу з відповідачем вона має двох дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. За попереднім рішенням суду з відповідача стягували 1/3 його доходів на її користь аліменти на утримання дітей. Після того як старший син набув повноліття і закінчив навчання на денній формі вона почала отримувати аліменти лише на одну дитину у розмірі 1/6 від доходу відповідача на неповнолітнього сина. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив прийняти рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав: Відповідно до копії свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON]. Відповідно до копії рішення від 10.04.2008 року по справі № 2-524/2008, з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше передбаченого законом мінімуму на кожну дитину, починаючи з 18.03.2008 року та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до довідки про склад сім'ї, неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачем. Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Отже, позов підлягає повному задоволенню в розмірі 1/4 частини заробітку. Розмір стягнення аліментів суд визначає виходячи з вимог ст.ст.182-183 Сімейного кодексу України. Крім того, у відповідності зі ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" забороняється утримання з зарплати і доходів громадян при стягненні аліментів більш 50%. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що у відповідності зі ст.51 Конституції України кожний з подружжя має рівні права й обов'язки, а також батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Ст.180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки обоє зобов'язані утримувати дитину до повноліття. Суд покладає стягнення судового збору на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп. на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітнього [PERSON], [INFO] Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 11.10.2010 р., від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з нею, його вихованням і утриманням займається вона, з відповідачем вони стосунки не підтримують та проживають окремо. Марко займається в секції «Драгонком Юність» з веслування на човнах класу «Дракон», входить до складу юнацької збірної команди України та бере участь в міжнародних змаганнях Чемпіонатів Світу та Європи серед юніорів, тому потребує періодичних виїздів за кордон. Відповідач згоду на виїзд дитини закордон добровільно не надає. Просить надати неповнолітньому громадянину України [PERSON], [INFO], уродженцю [INFO] до досягнення ним 18-річного віку дозвіл на неодноразові тимчасові виїзди за межі України без згоди та супроводу батька [PERSON] . В судове засідання позивач не зявилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від неї до суду надійшла заява в якій позов підтримує повністю, просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява, згідно якої позов визнав повністю, просить розглядати справу у його відсутність. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі , який було розірвано 11.10.2010 р., від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Згідно довідки громадської організації «Драгонком» [PERSON], [INFO] займається в секції «Драгонком Юність» з веслування на човнах класу «Дракон», входить до складу юнацької збірної команди України та бере участь в міжнародних змаганнях Чемпіонатів Світу та Європи серед юніорів, тому потребує періодичних виїздів за кордон (а.с.9). \~Згідно ч. 2 ст.150 СК України батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до п. 4 Постанови КМУ від 27.01.1995 р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Вирішуючи дане питання судом враховано мету поїздки, а саме міжнародні змагання Чемпіонатів Світу та Європи, що буде відповідати інтересам дитини і направлена на виконання батьківського обовязку щодо виховання дитини, забезпечення піклування про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], громадянина України, щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач позов підтримала, просить позбавити батьківських прав відповідача. Відповідач з позовом погодився заперечень не має. Прокурор з позовом погодився. Представник третьої особи органу опіки та піклування Білгород - Дністровської міської ради з позовом погодилась. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] перебували у цивільному шлюбі, від якого мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, чого не виконує [PERSON]. Згідно ч.1 п. 2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно ст. 12 Закону України Про охорону дитинства на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Висновком органу опіки та піклування Білгород - Дністровської міської ради стверджується, що батько малолітньої дитини [PERSON], [INFO] - [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, з сином не спілкується, участі в його вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає. Вважають за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Судом встановлено, що дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач, [PERSON], ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не займається вихованням та матеріальним забезпеченням свого сина. Отже є всі підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав у відношенні доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] не виявляє інтересу до доньки, не підтримує з нею зв'язку, не займається вихованням, не піклується про фізичний та духовний розвиток. В судовому засідання позивач та її представник позов пітримали надали аналогічні пояснення. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надав висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, просив позбавити його батьківських прав, підтвердив, що останні три роки не спілкувався з донькою, вважав, що позбавлення його батьківських прав не зашкодить інтересам дитини. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с.3). Шлюб між батьками [PERSON] розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.5). З пояснень сторін встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом із матір'ю майже з народження, батько проживає окремо. Протягом останніх трьох років батько не бачить свою дитину, не піклується про її виховання, духовний та фізичний розвиток. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов отримання нею освіти. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує своїх обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, її фізичний розвиток , не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. На підставі СТ..164 СК України, суд вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розіврвання шлюбу. Позовні вимоги мотивувала тим, що 19 грудня 2015 року між нею та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб, актовий запис №58. Від шлюбу мають сина- [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, сумісне життя і збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам дитини. Просила шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, судові витрати покласти на неї. До суду позивачка не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, від неї поступила заява про розгляд справи за її відсутності, просила шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу прізвище їй залишити "[PERSON]" . Відповідач до суду не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, надіслав до суду заяву про визнання позову та розгляду справи за його відсутності. Не заперечував щодо проживання дитини з матір`ю. Суд, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 19 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №58, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON] , [INFO] ( а.с.4). Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги та любові, шлюбні відносини між сторонами припинені, тривалий час проживають окремо. Сторони наполягають на розірванні шлюбу. Це дає суду підстави для висновку про те, що сім`я розпалась і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин, шлюб між сторонами підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу дитину необхідно залишити проживати з матір`ю. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved