Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту також - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі по тексту також - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому вказує, що 15 жовтня 2007 року Білівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] . При реєстрації шлюбу позивачці було присвоєно прізвище чоловіка, дошлюбне її прізвище " [PERSON] ". Від шлюбу у сторін народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] ; донька [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] , які проживають з відповідачкою і питання про стягнення аліментів на їх утримання буде вирішено окремо. Позивачка вказує, що причиною розірвання шлюбу послужила виявлена несумісність їхніх з чоловіком поглядів на різні сторони подружнього життя. За будь-яких, навіть побутових причин між ними часто виникають непорозуміння і суперечки, в ході яких відповідач виражається нецензурною лайкою, в грубій і цинічній формі принижуючи честь і людську гідність позивачки. Все це відбувається систематично і в присутності неповнолітніх дітей, що позначається на їх здоров`ї та вихованні, а тому подальше спільне проживання стало нестерпним та неприйнятним для обох. Прийшло розуміння неможливості збереження їхнього шлюбу. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 15 жовтня 2007 року Білівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ; донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ; син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ; син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved