Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, у якому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування буд. № 20 на кв. Воїнів Інтернаціоналістів в м. Старобільськ Луганської області, а Старобільський РВ УДМС України в Луганській області зобовязати зняти відповідача з реєстрації у вказаному будинку. В обґрунтування позову позивачка [PERSON] посилається на те, що їй на праві приватної власності належить домоволодіння № 20 на кв. Воїнів Інтернаціоналістів в м. Старобільськ Луганської області. В даному домоволодінні зареєстрована її донька - відповідач [PERSON], яка з 1999 року мешкає за іншою адресою. Відповідач відмовляється добровільно знятися з реєстрації, перешкоджає позивачці володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй домоволодінням. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій позов визнає у повному обсязі та просить суд розглянути справу без її участі. Представник відповідача [PERSON] районного відділу Державної міграційної служби України в Луганській області у судове засідання не зявився, до початку судового засідання надав письмові заперечення проти позову, у яких посилався на те, що жодних відносин та зобовязань між ними та позивачем немає та просили відмовити у задоволенні позову, а також надав заяву про розгляд справи за відсутності представника Старобільського РВ УДМСУ в Луганській області, у звязку з чим суд на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представника відповідача Старобільського РВ УДМС України в Луганській області. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Факт належності домоволодіння № 20, розташованого за адресою: Луганська область, м. Старобільськ, кв. Воїнів Інтернаціоналістів, позивачці [PERSON] підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок, копією договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку. Те, що відповідач [PERSON] зареєстрована у вказаному в позові будинку підтверджується довідкою виконавчого комітету Старобільської міської ради Старобільського району Луганської області від 27.10.2015 року. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] набула право власності на житло, а саме домоволодіння № 20 на кв. Воїнів Інтернаціоналістів, в м. Старобільськ Луганської області. Відповідач [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою більше одного року. Право користування житлом вона набула, як член сімї, оскільки вона є рідною донькою позивачки [PERSON] Тому суд вважає, що дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 405 ЦК України, відповідно до\~якої\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд робить висновок, що відповідач [PERSON] добровільно не проживає в домоволодінні, розташованому за адресою кв. Воїнів Інтернаціоналістів, б. 20, м. Старобільськ, Луганської області, оскільки вона в своїй заяві позовні вимоги визнала у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Питання реєстрації знаходяться у веденні Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області відповідно до вимог ст.ст.6, 7,8,9,10, 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" Однак, без письмової заяви відповідача [PERSON] районний відділ Управління Державної міграційної служби України не може зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Суд вважає, що виходячи з наданих доказів і враховуючи принципи справедливості, змагальності, розумності, законності, та враховуючи інтереси позивачки позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 386- 388, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved