Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення частки померлої в праві спільної сумісної власності на нерухоме майно. Позов мотивований тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після смерті останньої відкрилась спадщина на земельну ділянку та частину домоволодіння, розташованих в [ADDRESS]. Згідно державних актів на право власності на земельну ділянку ЯД №405509, серії ЯГ №495466, серії ЯГ №495467 від 15.11.2007 року сторони по справі та [PERSON] являються співвласниками у спільній сумісній власності на спірну земельну ділянку. Після смерті матері позивачка звернулася із заявою про прийняття її спадщини внаслідок чого успадкувала 7/25 вищезазначеного будинковолодіння [ADDRESS], однак в частині оформлення спадкових прав на земельну ділянку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в державному акті на право власності серії ЯГ №495467 частка [PERSON] не визначена. За таких підстав просила визначити, що частка [PERSON], яка померла [INFO], в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0960 га, розташованої в [ADDRESS] становила 1/3 загальної частки. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала на підставах, викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що вона являється власником частки будинковолодіння [ADDRESS], її право зареєстроване належним чином, а тому має право на отримання у власність відповідної частки земельної ділянку, яка обслуговує нерухоме майно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Представник третьої особи - Другої вінницької державної нотаріальної контори надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні справи покладається на думку суду. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 серпня 1957 року матір'ю [PERSON] є [PERSON] (а.с.7,8). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВТТ №314914, посвідченого 07.04.2014 року державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Малою Н.С., за реєстровим №2-670, позивачу на праві власності належить 7/25 частки житлового будинку [ADDRESS]. Право власності зареєстровано 07.04.2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстровим №332860805101. Водночас, позивачу [PERSON], відповідачу [PERSON] та спадкодавцю [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,0960 га., з цільовим призначенням для будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована по [ADDRESS], кадастровий номер 0510137000:03:045:0216, що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯД №405509, серії ЯГ №495466, серії ЯГ №495467, зареєстрованими в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди 15 листопада 2007 року за відповідним №010700301578, №010700301576 та №010700301577. (а.с. 11-13). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01 серпня 2008 року (а.с. 6). Спадкоємцем першої черги є позивач [PERSON] Однак, позивачу відмовлено у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0960 га., розташовану в [ADDRESS], з підстав того, що у праві спільної сумісної власності на зазначену земельну ділянку не визначена частка померлої [PERSON] (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 200 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права позивача шляхом визначення часток у праві спільної сумісної власності на майно з метою можливості надалі реалізації ним права спадкування за законом. Судом встановлено, що позивач, заявляючи вимогу про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, посилається на рівність часток. Визначаючись щодо даної позовної вимоги, суд враховує положення вказаних вище норм законодавства, а також ту обставину, що ніяких домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, що також підтверджено відповідачем по справі, а також те, що частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а не визначення часток не дає можливості в повній мірі розпоряджатися своїм правом власності на вказане майно. Тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визначення розміру ідеальної частки померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0960 га, розташованої в [ADDRESS] становить 1/3 від загальної площі. При цьому суд враховує, роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. При цьому, зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрнутовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні позович просила суд судові витрати залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved