Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Київської міської ради з вимогою визнати поважними обставини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] строком три місяці, з дня набрання рішенням законної сили, що є предметом позову. Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду, позивач посилається на наступне, що [INFO] помер [PERSON] , батько позивача. 30 жовтня 1985 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, про що Палацом одружень «Дарницький» м. Києва 30.10.1985 року було видано Свідоцтво про укладення шлюбу, актовий запис 2891. Після укладення шлюбу позивач змінила дівоче прізвище [PERSON] на [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спад\-щина, до складу якої увійшло нерухоме майно, а саме: 1/3 частина квартири [ADDRESS] , загальною площею 59,8 кв. м., що нале\-жить спадкодавцю на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла Харківської район\-ної Держадміністрації 27 серпня 1993 року, згідно з розпорядженням №1961 від 20.07.1993 року, зареєстроване 13.09.1993 року в КМБТІ у реєстровій книзі за №3081. Квартира [ADDRESS] , загальною площею 59,8 кв. була приватизована родиною у складі трьох осіб, якими є: мати позивача - [PERSON] , батько - [PERSON] (нині - померлий), та сестра - [PERSON] . Починаючи з 11 листопада 1971 року [PERSON] був зареєстрований та проживав в квартирі [ADDRESS] по момент смерті, а саме по [INFO] . [PERSON] (мати) по даний час зареєстрована та проживає в даній квартирі. Сестра позивача - [PERSON] на даний час є громадянкою Російської Федерації та проживає в [ADDRESS] . 10 серпня 2010 року батько позивача - [PERSON] склав Заповіт на 1/3 час\-тину квартири [ADDRESS] на ім`я сестри [PERSON] , посвідчений Топілко О.О. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим №1101. Але, [PERSON] не виявила бажання прийняти спадщину, що була заповідана батьком, та 24 березня 2017 року нею було складено Заяву про відмову від спадщини на користь матері [PERSON] , яка засвідчена [PERSON] \-кою [PERSON] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстро\-вим №1001. Та, незважаючи на це, мати позивача [PERSON] , яка фактично прожива\-ла та зареєстрована за адресою де був зареєстрований та проживав покійний батько до моменту смерті, не вчиняла жодних дій для отримання спадщини. 23 березня 2017 року між [PERSON] та позивачем було укла\-дено Договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири [ADDRESS] , посвідчений [PERSON] , приватним нотаріусом Київського місько\-го нотаріального округу, за реєстровим №997. 05 серпня 2017 року між [PERSON] та позивачем будо укла\-дено Договір дарування 1/3 частини квартири [ADDRESS] , посвідчений [PERSON] , приватним нотаріусом Київського міського нотарі\-ального округу, за реєстровим №1878. Позивач вказує, що з моменту смерті батька минуло більше шести років та після відмови сестри від права на спадщину на користь матері минуло більше двох років. Коли позивач запитувала матір про те, чому вона не вчиняє дій для оформлення докумен\-тів на спадкове майно, мати повідомила, що 18 січня 1994 року шлюб з батьком розірва\-но. Відповідно, мати позивача [PERSON] не є спадкоємцем померлого батька [PERSON] , Свідоцтво про розірвання шлюбу видане 18.01.1994 року Відділом ЗАГС Харківської районної державної адміністрації м. Києва, актовий запис №35. За наведених обставин, позивач вказує. що єдиним спадкоємцем на 1/3 частини квартири [ADDRESS] , враховуючи відмову рідної сестри від прийняття спадщини, є вона. Однак, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини отримала відмову, оскільки вона пропустила встановлений законом строк для подачі заяви про прийняття спадщини. На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 24 березня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду від 04 червня 2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, представник позивача звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача - Територіальної громади в особі Київської міської ради, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, просить задовольнити позовні вимоги. Представник третьої особи надав до суду пояснення щодо предмета позову, просить справу розглядати без участі представника третьої особи та ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Харківської районної Держадміністрації від 27 серпня 1993 року, кв. [ADDRESS] належала на праві спільної сумістної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а. с. 16). Судом встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1159. (а.с. 13) Відповідно до статі 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1233 Цивільного кодексу України встановлено, щозаповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. (ст. 1234 Цивільного кодексу України) При цьому, відповідно до ст. 1235 Цивільного кодексу України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Як вбачається з матеріалів справи, 10 серпня 2010 року, [PERSON] складено заповіт, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Топілко О. О., яким на випадок своєї смерті заповів доньці [PERSON] , [INFO] , все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, і все те, що йому буде належати на день смерті і на що він згідно з законом буде мати право. (а. с. 17) Відповідно до частини першої та другої статі 1273 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.. 24 березня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу посвідчено заяву [PERSON] , про те, що вона спадщину після смерті її батька не приймала, на неї не претендує, заяву про прийняття спадщини у встановлені законом строку не подавала, за продовженням цього строку до суду звертатись не буде, розуміючи обставини, які мають для неї істотне значення, без застосування для неї фізичного чи психологічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею повідомила, що не заперечує, щоб спадщина, яка залишилась після померлого батька, була оформлена на користь спадкоємця першої черги дружини померлого - [PERSON] (а.с. 18). 23 березня 2017 року між [PERSON] та позивачем було укладено Договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири [ADDRESS] , посвідчений [PERSON] , приватним нотаріусом Київського місько\-го нотаріального округу, за реєстровим №997. (а.с. 19 - 20) 05 серпня 2017 року між [PERSON] та позивачем будо укладено Договір дарування 1/3 частини квартири [ADDRESS] , посвідчений [PERSON] , приватним нотаріусом Київського міського нотарі\-ального округу, за реєстровим №1878 (а. с. 21-22) Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, про що Відділом ЗАГС Харківської районної державної адміністрації м. Києва, 18 січня 1994 року в книзі реєстрації актів про розірвання зроблено запис за № 35. (а. с. 28) Таким чином, з аналізу зібраних в матеріалах справи доказів, слід прийти до висновку, що єдиним спадкоємцем першої черги на 1/3 частини кватири [ADDRESS] , яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] є його донька [PERSON] , ступінь родинних відносин яких, підтверджується долученими до матеріалів справи Свідоцтвом про народження (а. с. 23) та Свідоцтвом про одруження, згідно якого, позивач змінила своє дівоче прівище [PERSON] на [PERSON] (а. с. 24). Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно частини другої ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснено в п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеними обставини наведені позивачем, які підтверджують поважні причини несвоєчасного звернення до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчасне подання заяви про прийняття спадщини, оскільки у позивача, як спадкоємця першої черги були перешкоди для подання такої заяви у встановлений законом строк, а обставини на які посилається позивач, у їх сукупності суд вважає такими, що є поважними, тому для реалізації права позивача на прийняття спадщини за законом визначає додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, який потрібно рахувати з дня набрання рішенням суду законної сили. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України) Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Територіальної громади в особі Київської міської Ради, [PERSON] , третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved