overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

В лютому 2015 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 10.10.2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий запис № 1027. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені з жовтня 2014 року, в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сімї неможливо у звязку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], позивач стверджує, що спір щодо виховання дитини та спільно нажитого майна відсутній. Позивачка [PERSON]\~ в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову; не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, заперечень проти позову до суду не надійшло. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння,\~ збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дитини.\~\~ Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем заявлено клопотання про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до ст. 113 СК України позивачу слід залишити прізвище "Бондарук".\~ В порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

В лютому 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 16 вересня 2001 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Швейківській сільській раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис № 04. Від шлюбу в них є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Разом вони не проживають чотири роки, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки і суперечки, які виникали між ними. Фактично їх сім'я розпалася та існує формально, тому позивачка прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу, просить дітей залишити проживати з нею. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає, про що надав відповідну заяву, просив справу розглядати за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки та неповнолітніх дітей, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Після розірвання шлюбу неповнолітніх дітей сторін суд залишає проживати з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

В лютому 2015 року позивачки звернулися до суду з позовом до Маршинецької сільської ради Новоселицького району про визнання права власності на домоволодіння , яке розташоване в [ADDRESS] складається з будинку літера «А», навісу літера «а», ганку літера «а1», ганку літера «а2», літньої кухні літера «Б», гаражу літера «В», підвалу літера «Пд/В», пандусу літера «в», сараю літера «Г», вбиральні літера «Д», колонки № 1 та огорожі № 2-4, посилаючись на те, що після смерті батьків: матері [PERSON], яка померла [INFO] та батька [PERSON], який помер [INFO] залишилося спадкове майно. Вони як спадкоємці за законом першої черги спадщину прийняли своєчасно. Просили суд визнати за ними в рівних долях права власності на вищевказане домоволодіння. В судовому засіданні позивачки позов підтримали. Представник відповідача в судове засідання не з'явився незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, оскільки позивачки проти такого розгляду не заперечує, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачок, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті батьків: матері [PERSON], яка померла [INFO] та батька [PERSON], який помер [INFO] залишилося спадкове майно, яке позивачки як спадкоємці першої черги своєчасно прийняли. Однак не може оформити право власності на домоволодіння у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, оформлених на їм'я померлих. Інших спадкоємців які мають право на обов'язкову частку в спадщині не встановлено. На підставі ст.ст. 328, 1268, 1270, 1296 ЦК України, ст.17 Закону України "Про власність", суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 83 по пл. Революції в м. Ізюмі Харківської області. Позивачі вказують на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 5 лютого 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] належить 5/6 частин житлового будинку з надвірними будівлями по пл. Революції, 83 в м. Ізюмі Харківської області, а 1/6 частина даного будинку належала [PERSON] З 15 серпня 1995 року в даному будинку зареєстрований відповідач, однак він на протязі останніх двадцяти років мешкає постійно на території Російської Федерації. 05 грудня 2014 року [PERSON] видав на імя [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив її продати належну йому частку житлового будинку та зняти його з реєстраційного обліку. Крім того, того ж дня надав нотаріально посвідчену заяву з проханням зняти його з обліку за місцем реєстрації. 25 січня 2016 року [PERSON] відповідно до договору купівлі продажу придбав 1/6 частку даного жилого будинку за 18\~588 грн. і зазначені кошти були передані відповідачу. З 1995 року і до теперішнього часу [PERSON] не проживає у даному будинку, речей, які б йому належали, не має, він жодним чином не оплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні будинку, всі витрати на протязі майже двадцяти років несуть лише позивачі. Позивачі у судове засідання не з"явилися, надали до суду заяви, у яких просять справу розглянути за їх відсутності, позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з"явився, подав до суду нотаріально посвідчену заяву з проханням виписати його з даного жилого приміщення за адресою: Україна, Харківська область, місто Ізюм, площа Радянська, будинок 83. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 лютого 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори [PERSON], належить 5/6 частин житлового будинку з надвірними будівлями по пл. Революції, 83 в м. Ізюмі Харківської області. (а.с.15). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 лютого 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори [PERSON], належить 1/6 частина житлового будинку по пл. Революції, 83 в м. Ізюмі Харківської області. (а.с.16). 05 грудня 2014 року [PERSON] видав на імя [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив її продати належну йому частку житлового будинку та зняти його з реєстраційного обліку. (а.с.20). Крім того, того ж дня надав нотаріально посвідчену заяву з проханням зняти його з обліку за місцем реєстрації. (а.с.21). 25 січня 2016 року [PERSON] відповідно до договору купівлі продажу придбав 1/6 частку жилого будинку по пл. Революції, 83 в м. Ізюмі Харківської області. (а.с.22). Відповідач в будинку позивачів не мешкає, право власності на будинок не має. Законних підстав для мешкання та реєстрації відповідача у будинку не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON], звернувся в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи це тим, що в трудовій книжці [NUMBER] від 06.06.1988 року та в архівній довідці №19 від 16.02.2016 року виданої Чемеровецьким районним трудовим архівом його прізвище вказано [PERSON] , а не [PERSON]. В даний час виникла необхідність в оформленні на пенсію, однак через вказані розбіжності у докумені в написанні його прізвища, він був змушений звернутися до суду з даною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В судове засідання заявник та його представник з"явилися, заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України в Чемеровецькому районі в судове засідання з"явилася, проти поданої заяви не заперечує. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 17.11.1966 року, військового квитка [NUMBER] від 04.05.1985 року, посвідчення [NUMBER] від 05.10.1985 року, посвідчення водія [NUMBER] від 29.08.1998 року, копії паспорта [NUMBER] від 17.01.1998 року, копії закордонного паспорта від 29.10.2001 року, довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ від 19.01.2016 року - прізвище, ім'я та по батькові заявника зазначено [PERSON]. Відповідно до довідки виданої Хропотівською сільською радою Чемеровецькою радою № 82 від 24.02.2016 року про те, що в с. Хропотова, по вул.. Незалежності Чемеровецького району проживає [PERSON], 1966 року народження, а [PERSON], в с. Хропотова Чемеровецького району ніколи не проживав. В матеріалах справи міститься повідомлення голови комісії з припинення Управління ПФУ в Чемеровецькому районі № 904 від 24.02.2016 року, щодо розгляду заяви та пакетів документів поданих [PERSON], про призначення пенсії, однак йому було відмовлено через те, що трудова книжка [NUMBER] від 06.06.1988 року та архівна довідка № 19 від 16.02.2016 року видані на прізвище [PERSON], та взяти для розрахунку пенсії не має можливості. В судове засідання з'явилися свідки [PERSON], та [PERSON], які підтвердили, що дійсно прізвище, ім'я та по батькові заявника - [PERSON], 1966 року народження, який проживає в с. Хропотова Чемеровецького району, а [PERSON] 1966 року народження в с. Хропотова не проживає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою, оскільки факт правовстановлюючого документу ніким не оспорюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], що сталася 18 грудня 1996 року в місті Кордова, Республіка Аргентина. Заявники та зацікавлені особи в судове засідання не зявились. Згідно поданої заяви, заявник просила розглядати справу без її участі, вимоги заяви підтримує. Представник Міського відділу РАЦС ММУЮ надав суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, заперечень по даній справі не має. Дослідивши докази, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. [PERSON] народився 16 вересня 1966 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФП № 233095. Його батьками є: мати - [PERSON], батько - [PERSON]. З тексту заяви вбачається, що у 1995 році [PERSON] виїхав до [PERSON], де помер. Відповідно довідки, виданої ТОВ ЖЕК "Забота" 20 жовтня 2015 року за вих. № 3184, [PERSON] за адресою: [ADDRESS], був зареєстрований з 11 жовтня 1982 року по день смерті. Його було знято з реєстрації 16 січня 1997 року на підставі свідоцтва про смерть І-БК № 000389 від 18 грудня 1996 року, [PERSON]. В Управлінні ДМС України в Миколаївській області наявні відомості, що паспорт [PERSON], [INFO], було знищено в 1997 році, в зв'язку зі смертю в [PERSON], м. Кодова, що підтверджується листом вказаного Управління № Є-01-з від 10 листопада 2015 року. Разом з цим, згідно листа Міського відділу ДРАЦС ММУЮ № 01.06.07/02-16/266 від 14 листопада 2015 року, актовий запис про смерть [PERSON] відсутній. З листа Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві № 18428/05-06-18 від 07 грудня 2015 року, смерть [PERSON] зареєстрована в консульському відділі Посольства України в Аргентинській [PERSON] 18 грудня 1996 року (свідоцтво про смерть І-БК № 00389 від 18 грудня 1996 року). Відповідно до ст. 256 ЦПК України, факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті встановлюється в судовому порядку. Отже, оскільки обставинами справи підтверджується, що [PERSON] помер 18 грудня 1996 року в місті Кордова, Республіки Аргентина, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй договору купівлі-продажу, за яким 16 серпня 1977 року придбано будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] Заявники та представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явились. Згідно наданої заяви, заявник вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Представник зацікавленої в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши докази, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 16 серпня 1977 року № 1748, [PERSON] придбала будинок [ADDRESS] В тексті своєї заяви, [PERSON] зазначає, що при укладенні договору було допущено описку в написанні її прізвища. Так, з паспортних даних заявника вбачається, що її прізвище "[PERSON]". При цьому, технічний паспорт на вказаний будинок було видано на ім'я [PERSON], а спірний договір на ім'я [PERSON]. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті встановлюється в судовому порядку. Отже, оскільки ім'я та по батькові заявника співпадають з ім'ям та по батькові покупця за договором купівлі-продажу від 16 серпня 1977 року № 1748, обставинами справи підтверджується, що договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] від 16 серпня 1977 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1748, належить [PERSON], суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності на земельну ділянку, мотивуючи тим, що [INFO] в с. Жабокричка Чечельницького району Вінницької області померла її тітка [PERSON]. Згідно до сертифікату на земельну частку пай серія [NUMBER] тітка мала право на земельну ділянку в с. Жабокричка у розмірі 2.72 умовних кадастрових гектара, оригінал сертифікату втрачений, тому нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. В судове засідання позивачка не з"явилася, надавши суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, надавши суду заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовної заяви не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу не здійснювалась. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO]. Згідно довідки Держгеокадастру про визначення грошової оцінки земельної ділянки складеної на підставі заяви позивачки [PERSON] про те, що [PERSON] належить право на земельну частку пай на підставі сертифікату серії [NUMBER] виданого райдержадміністрацією згідно розпорядження №32 від 04 лютого 2000 року, площа якої складає 2.72 умовних кадастрових гектара, грошова оцінка якої становить 52 985 грн 21 коп. Згідно рішення Чечельницького районного суду від 28.12.2015 року позивачці [PERSON] було продовжено термін для прийняття спадщини після покійної [PERSON] Беззаперечно встановлено, що земельна ділянка, що розташована на території с. Жабокричка Чечельницького району Вінницької області належала [PERSON], яка померла [INFO] на підставі сертифікату серії [NUMBER]. 18 лютого 2016 року державним нотаріусом, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивачкою не надано оригінал сертифікату на земельну частку пай. Згідно заяви зареєстрованої в Каташинській сільській раді батько позивачки, відповідач по справі [PERSON] відмовився від земельної ділянки на користь своєї доньки [PERSON] Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] яка померла [INFO], була власником земельної ділянки, розміром 2.72 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Каташинської сільської ради Чечельницького району Вінницької області. [PERSON] як спадкоємиця за законом не може отримати свідоцтво про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю оригінального примірника правовстановлювального документа, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на цю земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

В лютому 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якій вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 12 лютого 2010 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі нею позовної заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву, в якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши інші докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] ( свідоцтва про народження - а.с.7,8). Неповнолітні діти проживають разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 12.02.2016 року. (а.с.9) Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 367 ч.1 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів. Згідно ст.88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved