Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення з відповідачів на її користь боргу за договором позики в розмірі 8000 доларів США, що еквівалентно 65600,00 грн. 16.04.2014 року позивач надала уточнену позовну заяву, в якій збільшила свої позовні вимоги, та просила стягнути на її користь з відповідачів борг в розмірі 93200,00 грн в звязку з підвищенням курсової різниці валюти, в якій надавала гроші в борг на час розгляду справи у суді. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позов визнали частково. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, суду пояснила, що 01.01.2006 року надала в борг відповідачам 5000 доларів США, передачу яких оформили розпискою 01.04.2012 року . Станом на 01.04.2012 року та на дату поверненна суму боргу були нараховані проценти у розмірі 4000 доларів США. Таким чином загальна сума боргу становила 9000 доларів США. Кінцевим терміном повернення боргу було встановлено 01.10.2012 року. У якості застави, щодо виконання умов договору був запропонований житловий будинок, розташований: [ADDRESS]. За 2013 рік відповідачі повернули частину боргу в розмірі 1000 доларів США. Відповідачі порушили умови укладеного договору, ухиляються від повернення залишку боргу, тому просить суд стягнути з відповідачів на її користь залишок заборгованості, яка становить 8000 доларів США, що еквівалентно станом на 07.04.2014 року - 93200,00 грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] суду пояснив, що дійсно він зі своєю дружиною позичили у позивача гроші на придбання житлового будинку розташованого: [ADDRESS], який і був запропонований у якості застави. Гроші брали під проценти , які встановила позивачка. Гроші повертали частинами . В зв"язку з тим, що курс долара значно підвищився, вони з дружиною не могли повернути своєчасно борг повністю. Позивачка в 2012 році запропонувала оформити борг розпискою. Він не заперечує сплачувати борг частинами, але заперечує проти сплати нарахованих процентів . Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.3 ст.208 ЦК УКраїни правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі. Судом встановлено, що 01.01.2006 року [PERSON], [PERSON] взяли в борг у [PERSON] 5000 доларів США, строком повернення до 01.10.2012 року, про що складено договір позики від 1 квітня 2012 року, який підписано обома сторонами. (а.с.4). Таким чином сторонами дотримана проста письмова форма договору позики. Згідно договору від 1 квітня 2012 року сторони встановили розмір процентів за користування грішми в сумі 4000 доларів США . Вищезазначений договір мітить кінцеву дату повернення боргу, всі вказані кошти відповідачі зобов'язалися повернути до 1 жовтня 2012 року. [PERSON] визнала в суді , що частину боргу в розмірі 1000 доларів США повернуто їй відповідачами виплатами в жовтні 2012 року , травні, серпні 2013 року . (а.с.5) Посилання відповідачів, що борг повернуто [PERSON] в більшому розмірі матеріалами справи та допустимим доказами не підтверджено. Крмі цього відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов"Язаний сплачувати проценти , розмір яких встановлюється договором , законом або іншим актом цивільного законодавства. Договором, укладеним між сторонами визначено сплату процентів за користування коштами, розмір яких складає 4000 доларів США., а тому позивач має право на отримання вказаної суми, яку відповідачі в договорі встановили за взаємною домовленістю У встановлені за домовленістю сторін строки [PERSON], [PERSON] залишок боргу в розмірі 8000 доларів США, [PERSON] не повернули. Таким чином, з моменту передання позивачкою відповідачам грошових коштів відповідно до ч. 2 ст. 1046, ч. 2 ст. 1047 ЦПК України був укладений договір позики, істотні умови якого зафіксовані у розписці, наданій відповідачами, а саме: визначено особу позикодавця та позичальника, суму грошових коштів, що передаються у позику, встановлено строк повернення грошових коштів та сума, яка підлягає поверненню. Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору та вимогами ЦК України. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно ч. 1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк, що встановлений договором. Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно листа Управління Національного Банку України в Одеській області від 09.04.2014р. № 18 - 43/2799, офіційний курс гривні до долара США, встановлений Національним Банком України за 100 доларів США, станом на 07.04.2014 складав 1165,0969 гривень. Тому заборгованість за договром позики в гривнях, еквівалент 8000 доларів США, складає 93200 грн. З урахуванням встановленого, суд вважає позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору у сумі 932,00 грн.

Outcome: approved