Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19.09.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подальше спільне проживання з відповідачем не склалося, відповідач залишив позивачку з дитиною, припинив піклуватися про фізичний на духовний розвиток дитини, припинив відвідувати місце проживання дитини. Вихованням, розвитком та утриманням доньки повністю займається позивачка, дитина проживає з нею. 26.05.2016 року позивачка вступила в зареєстрований шлюб з гр.. [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на «[PERSON]». В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити, додавши, що ніяких перешкод в спілкуванні з дитиною позивач відповідачу не чинила. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду нотаріально посвідчену заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти позбавлення батьківських прав, просив розглядати справу у його відсутність (а.с.40). Представник Служби у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився. До суду надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, зазначивши про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та відповідність такого позбавлення батьківських прав інтересам дитини, просила позов задовольнити та розглядати справу у відсутність представника третьої особи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову у зв'язку з наступним. Як вбачається з наданих документів, батьками малолітньої дитини [PERSON] є [PERSON] [INFO], - позивач по справі, та відповідач [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 06.04.2006 року [NUMBER] Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №531 (а.с.9). Судом встановлено, що неповнолітня донька [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю. Спорів стосовно місця проживання дітей між позивачем та відповідачем не виникало. Відповідач не заперечував, що б донька проживали з матір'ю. Згідно висновку психологічного обстеження № 047 від 20.04.2017 року, наданого Виконавчим органом КМР Служби у справах дітей та сім`ї «Міський центр дитини» [PERSON] - позитивна, цілеспрямована особистість, активна та дружелюбна, емоційно-волова сфера дівчинки характеризується стабільністю, вмінням контролювати та утримувати власні почуття й поведінку, що говорить про сприятливі, безпечні та комфортні умови виховання та розвитку дитини, які створені у родині. Дівчинка має емоційну прихильність до матері та її чоловіка, у [PERSON] сформований повноцінний образ сім`ї, в усіх діагностичних методиках вона визначає поряд з собою маму та тата. До батька [PERSON] [PERSON] не проявляє ніяких почуттів та не відчуває потреби у спілкуванні з ним ( а.с. 59-61). Згідно висновку № 106-2968 від 10.05.2017 року, наданого Подільською районною в місті Києві державною адміністрацією, батько дитини свідомо нехтує своїми обов'язками, ухиляється від виховання на навчання доньки, не проявляє щодо неї батьківської турботи, не цікавиться їх життям та здоров'ям, не утримає матеріально. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] ( а.с. 54-55). В судовому засіданні встановлено, що вихованням, розвитком та утриманням доньки повністю займається позивачка. Відповідач свої батьківські обов'язки по відношенню до доньки не здійснює, з донькою не спілкується, не бере участі у вихованні та розвитку, не бере участі в утриманні її та участі в додаткових витрат на неї. Статтею 150 Сімейного кодексу України, статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлений обов'язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 16 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 36 від 30.03.2007 року передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 164 Сімейного кодексу України визначені підстави позбавлення батьківських прав. Зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.2 ч.1). Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, один з батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідачем не доведено факту належного виконання батьківських обов'язків відносно доньки, доказів на спростування доказів позивача не надано. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, маючи об'єктивну можливість виховувати свою дитину, обов'язками батька свідомо нехтує та ухиляється від їх виконання. В судовому засіданні встановлено факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків відносно доньки [PERSON], а тому позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки, є доцільним та не матиме травматичного впливу на психічний розвиток дітей. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Зважаючи на те, що позивачка просить суд стягнути на утримання дочки аліменти у розмірі 1/4 частини від доходів (заробітку) відповідача, який є справедливим та достатнім для забезпечення утримання дитини, суд дійшов висновку про можливість стягнення аліментів у такому розмірі, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а відтак аліменти підлягають стягненню на користь позивачки з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 23 січня 2017 р. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 551,21 грн. з вимог про стягнення аліментів та 551,21 грн. на користь позивачки з вимоги про позбавлення батьківських прав. Згідно ч. 6 ст.164 СК України копія рішення після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві для внесення відмітки до актового запису №531 від 6 квітня 2006 року про народження дитини [PERSON], [INFO], про позбавлення батька батьківських прав. Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved