Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

В листопаді 2020р. [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: - визначити частку померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий №1810136300:07:015:0035 площею 0,0630 га за адресою: [ADDRESS] , в розмірі 1/2 частини; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий №1810136300:07:015:0035 площею 0,0630 га за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що земельна ділянка кадастровий №1810136300:07:015:0035 площею 0,0630 га за адресою: [ADDRESS] , рішенням Житомирської міської ради №554 від 29.09.2005р. була передана у приватну власність її матері [PERSON] та їй для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. На підставі зазначеного рішення Житомирської міської ради був виданий державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯА №893674 від 04.04.2006р. Згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1813916092020 зазначена земельна ділянка перебуває у спільній власності [PERSON] та [PERSON] . Позивач зазначає, що вона є спадкоємицем за заповітом після смерті матері [PERSON] . Інших спадкоємців немає. Для оформлення спадщини на спадкове майно позивач звернулась до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. Постановою від 30.10.2020р. №112/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку кадастровий №1810136300:07:015:0035 площею 0,0630 га за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності, частки співвласників не визначені. Крім того, у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-181391609220 у графі «відомості про право власності/право постійного користування» зазначені лише частки у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] , що становлять по 315/1000, але «відомості про право власності/право постійного користування» співвласників на 370/1000 частки - відсутні. Зазначена обставина також слугувала підставою для прийняття постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Посилаючись на те, що позивач є єдиним спадкоємцем після померлої [PERSON] , однак немає можливості іншим чином оформити право власності на нерухоме майно спадкодавця, просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] в заяві від 24.05.2021р. просив розгляд справи здійснювати у його відсутність та без участі позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач Житомирська міська рада у клопотанні від 17.02.2021р. просила розгляд цивільної справи здійснювати у відсутність представника міської ради (а.с.32). Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. З копії свідоцтва про народження від 06.04.1976р. серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.20). Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , після реєстрації шлюбу з [PERSON] зміна прізвище на « [PERSON] » (а.с.21). Як вбачається з державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №893674 від 04.04.2006р., останній видано [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення 26 сесії міської ради від 29.09.2005р. №554 є власниками земельної ділянки площею 0,0630 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення (використання) земельної ділянки - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.12). Рішенням Житомирської міської ради від 28.03.2008р. №583 було затверджено назви топонімічних об`єктів у м.Житмоирі без зміни нумерації будівель (а.с.6). Відповідно до п.155 додатку до даного рішення [ADDRESS] було названо [ADDRESS] (а.с.7-9). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Демчук С.П. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері та заповідачки [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1000 га, посиланням на відсутність документів щодо поділу вказаної земельної ділянки, а також в зв`язку з тим, що не виділено (визначено) частку померлої [PERSON] . Скориставшись своїм процесуальним правом [PERSON] звернулась до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою про визначення частки померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку в розмірі 1/2 частини та визнання за нею в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] права власності на 1/2 земельну ділянку площею 0,0630 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Вирішуючи питання на предмет задоволення позовних вимог, суд враховує наступне. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753-0/4-13 від 16.05.2013, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Матеріали справи свідчать, що земельна ділянка за кадастровим номером 1810136300:07:015:0035, площею 0,0630 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення 26 сесії міської ради від 29.09.2005р. №554 надана у власність [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (ч.1 ст.355 ЦК України). Частиною 1 ст.357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Частиною 1 статті 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Як визначено приписами ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Пунктом 3 ч.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до абз.3 п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. З урахуванням наведеного можна зробити висновок про те, що земельна ділянка площею 0,0630 га кадастровий №1810136300:07:015:0035 за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] у розмірі 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0630 га та [PERSON] у розмірі 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0630 га. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до роз"яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з інформаційним листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи те, що позивач в іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0630 га кадастровий №1810136300:07:015:0035 за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved