Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить встановити порядок користування квартирою №177, розташованої за адресою: м. Черкаси, вул. Шевченка, № 396/29, виділивши їй житлову кімнату № 5 площею 10 кв.м., [PERSON], [PERSON], [PERSON] житлові кімнати № 4 площею 17,6 кв.м., № 9 площею 14,9 кв.м., залишивши у спільному користуванні приміщення спільного користування: кухню площею 7,3 кв.м. (№ 3), ванну кімнату площею 2,4 кв.м. (№ 7), вбиральню площею 1,1 кв.м. (№ 8), коридор площею 12,7 кв.м. (№ 1), комори площею 1,1 кв.м. (№ 2) та 0,5 кв.м. (№ 6) та балкон площею 2,0 кв.м. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 25323 від 29.08.2000 року, виданого Придніпровським райвиконкомом, їй (дівоче прізвище [PERSON]) та відповідачам на праві спільної сумісної власності належить трикімнатна квартира [ADDRESS]. Позивач неодноразово зверталася до відповідачів з пропозиціями визначити вказаний вище порядок володіння та користування спільним житлом та укласти відповідний договір. Однак відповідачі від визначення порядку володіння та користування житлом ухиляються. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, та просив його задовольнити з підстав наведених у позові.Відмітив, що власник має право вимагати встановлення порядку користування квартирою, що в майбутньому, на його думку приведе до усунення суперечок щодо сплати комунальних послуг, які існують між сторонами. Відповідачі [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просимо відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязіта пояснили, що співвласниками квартири, є - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] При цьому в квартирі зареєстровано лише троє осіб - [PERSON], [PERSON],. та [PERSON], а [PERSON] П знялася з реєстрації, в зв'язку з тим, що фактично не проживає в квартирі ще з 29.02.2012 р. На сьогоднішній день відповідачами ніяк не порушуються права позивача, вона не мала і немає наміру особисто проживати у спірній квартирі, та жодного разу не зверталась до відповідачів з проханням встановлення порядку користування житловим приміщенням. Звернули увагу суду, що відповідач, [PERSON] фактично проживає у квартирі разом зі своєю дружиною та малолітньою донькою. Відповідач [PERSON] потребує окремої житлової площі та не може фактично постійно знаходитись в одній кімнаті з іншими членами сім'ї, через вади здоров'я, в зв'язку з інвалідністю та забороною будь-який нервових перенавантажень. Запропонований позивачкою варіант визначення порядку володіння та користування квартирою, завдасть значних моральних та фізичних страждань відповідачам.Також, на думку відповідачів, оскільки позивачка не проживає у спільній квартирі, тому не потребує окремого житла, проживає із своєю сім'єю Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, в результаті повного обєктивного та всебічного їх дослідження вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У відповідності до ч. 3 ст. 358 ЦК України - кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири. Відповідно до ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісні власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В судовому засіданні достовірно встановлено, і це не заперечується відповідачами, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 25323 від 29.08.2000 року, виданого Придніпровським райвиконкомом сторонам по справі на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], яка складається з наступних приміщень: три житлові кімнати площею 17,6 кв.м. (приміщення № 4), 10 кв.м. (№ 5) та 14,9 кв.м. (№ 9), кухня площею 7,3 кв.м. (№ 3), ванна кімната площею 2,4 кв.м. (№ 7), вбиральня площею 1,1 кв.м. (№ 8), коридор площею 12,7 кв.м. (№ 1), комори площею 1,1 кв.м. (№ 2) та 0,5 кв.м. (№ 6). Загальна площа квартири складає 69,6 кв.м., житлова - 42,5 кв.м. Квартира обладнана балконом площею 2,0 кв.м., який має вихід із кімнати № 4 та може мати вихід із кімнати № 5. Виходячи із кількості співвласників, на кожного з них може бути виділено по 10,6 кв. м. (42,5 : 4) житлової площі. За таких обставин найбільш близьким до ідеального буде наступний розподіл квартири: позивачу - кімнату № 5 площею 10 кв.м., відповідачам - кімнати № 4 площею 17,6 кв.м. та № 9 площею 14,9 кв.м. При цьому позивач займатиме житлову площу в розмірі 10 кв.м. (ідеальна частка - 10,6 кв.м.), а відповідачам - житлову площу 32,5 кв.м. (ідеальна частка 31,8 кв.м.). Тобто відповідачі отримають навіть на 0,7 кв.м. житлової площі більше ніж їх ідеальна частка. Інші приміщення загального користування, а саме: кухню площею 7,3 кв.м. (№ 3), ванну кімнату площею 2,4 кв.м. (№ 7), вбиральню площею 1,1 кв.м. (№ 8), коридор площею 12,7 кв.м. (№ 1), комори площею 1,1 кв.м. (№ 2) та 0,5 кв.м. (№ 6). При цьому суд враховує те, що відповідачі по справі [PERSON], [PERSON],. та [PERSON], є інвалідами та мають хворобливий стан, але, оскільки кожен із співвласників має рівні права та обовязки щодо спільного майна, суд не знаходить підстав для відмови позивачу у позові. Такий порядок володіння та користування спільною квартирою повністю відповідає вимогам ст. 369, 370 ЦК України, не суперечить інтересам сторін та не утискає їх прав. За таких обставин позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved