Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій вказує, що 24.11.2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. За час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Сім`я не склалася, між подружжям втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Подружжя не підтримує сімейні стосунки з грудня 2020 року, спільне господарство не ведеться. В подальшому збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини. Сторони в судове засідання не з`явилися. Від позивача надійшла заява, в якій вона позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: сторони одружилися 24 листопада 2015 року, шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красноградського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 197. Син [PERSON] народився [INFO] . Суд враховує, що в сторін фактично припинені шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав. Спір про розподіл майна не розглядається. Від позивача не надходило клопотання про зміну свого прізвища після розлучення на дошлюбне . Згідно положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. (ст.111 СК України). За змістом ст.111 СК України суд не зобов`язаний призначати строк для примирення подружжя. Згідно ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як передбачено ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, аналізуючи наведені докази, враховуючи визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні останньою судові витрати по справі. При цьому, оскільки позов задоволений у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" позивачу має бути повернено з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В даному випадку позивач при зверненні до суду з позовом за квитанцією №0.0.2106595360.1 від 28.04.2021 року сплатила 908.00 грн., отже 454,00 грн. має бути повернуто позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved