Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що позивач раом з відповідачем, [PERSON] та іншим сином, [PERSON] проживала в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Власником даної квартири є позивач, [PERSON] З листопада 2015 року відповідач виїхав з квартири і всі обов'язки по зберіганню та використанню квартири покладені тільки на позивача. У зв'язку з тим, що позивач не може у повній мірі реалізувати свої права , як власник квартири, вона неодноразово зверталась до відповідача щодо добровільного зняття з реєстраційного обліку та на жаль , отримала негативну відповідь. Позивач зазначає, що [PERSON] веде антисоціальний спосіб життя, зловживає наркотичними засоби та неодноразово був засуджений за ряд злочинів у сфері обігу наркотичних засобів. Крім того, зазначає, що відповідач з листопада 2015 року у квартирі не проживає, а тому може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, попередньо подавши суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності. Позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення в газеті «Волинь-Нова». Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Позов слід задовольнити повністю. Суд, дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частки квартири [ADDRESS], що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.06.2007 року виданого КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації». Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з довідки про склад сім'ї від 24.09.2016 року виданої РЖКП №1 разом з позивачем в квартирі [ADDRESS] зареєстрований також син позивача- відповідач [PERSON] Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом . [PERSON] у спірному житлі без поважних причин не проживає більше року, а тому втратив право користування спірним житлом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, [PERSON] не являється ані співвласником вищезгаданої квартири, а ні наймачем за договором найму. Виходячи із наведеного, суд прийшов до висновку, що позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підставний і підлягає до задоволення. При прийнятті рішення, суд виходить з того, що факт реєстрації відповідача за вказаною адресою, впливає на права і обов'язки позивача, як власника жилого приміщення. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене, суд, в силу вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача 551,20 грн. судового збору та 150,00 грн. витрат пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Outcome: approved