Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29 вересня 2001 року між нею та відповідачем укладений шлюб, який зареєстрований у Ямпільському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, актовий запис № 60. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Вони разом прожили 14 років вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини, але останні роки вони не можуть проживати разом як сімя, виконувати сімейні обовязки, спокійно вирішувати нескладні поточні проблеми, постійно виникали суперечки в присутності їхньої дочки. Позивач та відповідач не одноразово протягом останніх років намагалися говорити один з одним про їхні особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніяких результатів це не дало. В їхніх стосунках нічого не змінювалося, хоча вони прикладали для цього максимально зусиль, їхні відносини переросли в ще більш ворожі. Відповідач матеріально не забезпечує та не приймає участі у вихованні дитини. Оскільки позивачка вважає, що збереження шлюбу неможливо у зв'язку з систематичними конфліктами, відсутністю поваги один до одного, а сім'я розпалася остаточно, просить шлюб розірвати. Позивачка проживає з дитиною, яка перебуває на її утриманні, у добровільному порядку відповідач коштів на утримання дитини не надає, тому просить стягнути аліменти на утримання дитини дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву, де підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в повному обсязі, справу просила розглянути у її відсутності, а також просила судові витрати не стягувати з відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів. Матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні доказами встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони 29 вересня 2001 року зареєстрували законний шлюб, про що Відділом реєстрації актів про шлюб зареєстрований відділом актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 60 та видане свідоцтво про шлюб серії I-АМ № 070235(а.с.9). Від шлюбу подружжя мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-АМ № 178003(а.с.10). Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою від 27.03.2015 року № 2 (а.с. 8). З матеріалів справи вбачається, що відповідач не має постійного заробітку, а доходи його є мінливими та нерегулярними, є здоровою людиною, інших дітей на утриманні не має. Основна причина розпаду сім'ї - це систематичні сварки, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння. Позивач на примирення не згодна, наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Правовідносини сторін регулюються статтями 84, 104, 105, 110-112, 180-184 Сімейного кодексу України. На підставі вищевикладеного, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово „сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово „союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивачка скористувалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Судом при розгляді справи встановлено, що збереження цього шлюбу неможливо у зв'язку з припиненням між подружжям шлюбних відносин та відсутністю у сторін будь-якого наміру на збереження подружніх стосунків. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивачки на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою та стягнення аліментів в розмірі 500грн. на утримання дитини - дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Згідно ст.ст.180-184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матери, батька і (або) у твердій грошовий сумі. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 % (тридцяти відсотків) встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач, як батько дитини - дочки [PERSON], [INFO], зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню, у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не працює, не має регулярного заробітку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, її потреби у цьому віці, стан здоров'я батька, його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, обов'язок обох батьків утримувати дитину, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн. до досягнення дитиною повноліття. Суд стягує аліменти від дня пред'явлення позову, що передбачено ст.191 Сімейного кодексу України. В порядку ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі слід віднести на рахунок позивача, оскільки позивач просила судові витрати залишити за нею. Згідно з пунктом першим частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved