Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Як на підставу позову зазначає про відсутність правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, що є перешкодою у оформленні спадщини. Позов мотивує тим, що 08.07.2017 року помер її чолові,к [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку в с.Матієво, вул.Головна, 47, Виноградівського району. Спадкоємцями першої черги, крім позивача, є діти спадкодавця (відповідачі) [PERSON], [PERSON]. Позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті спадкодавця, оскільки на час відкриття спадщина вона постійно проживала разом із спадкодавцем. Разом з тим нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв"язку із тим, що спадкодавцем за життя не було оформлено правовстановлюючі документи на спадковий будинок та розяснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду. Позивач та її представник у підготовче судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відстуності. Відповідачі у підготовче судове засідання не з"явилися, подали до суду заяви в яких позов визнають та просять розглянути справу без їх участі. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, з врахуванням того, що відповідачі позов визнали повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ч.4 ст.206 ЦПК України визнання відповідачами позову прийнято судом. Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні: 08.07.2017 року помер чоловік позивача, а відповідачів батько, [PERSON] (а.с.6,9,16). Після його смерті залишилася спадщина, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, 1980 року побудови, який знаходиться за адресою: с.Матієво вул.Головна,47, Виноградівського району, Закарпатської області (а.с.17-20). Як заначає позивач та що визнається відповідачами, позивач одноособово прийняла спадщину після смерті спадкодавця (а.с.10,11). Відповідно до ч.1 ст. 1261 цього Кодексу у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.2 ст. 1268). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК). Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз'яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та [PERSON] із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відсутність правовстановлюючого документу на спадковий будинок є перешкодою для оформлення права власності на спадковий будинок у нотаріальному порядку, у звязку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом (а.с.24). Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро. Як випливає з цього нормативного акту, запис у по господарській книзі є акт органу влади, що підтверджує право приватної власності. Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний спосіб, передбачений законом. Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved