Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що за час спільного проживання з відповідачем у них народилася дочка [PERSON], яка проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Сторони перестали спільно проживати. Матеріальну допомогу на утримання дочки відповідач надає періодично. [PERSON] вважає, що в майбутньому вона повинна бути впевненою в наданні матеріальної допомоги з боку батька. Їй одній важко утримувати дочку. Як відомо позивачу, [PERSON] працює неофіційно, але має постійний дохід від виконання робіт, аліменти нікому іншому не сплачує, стягнень по виконавчих документах з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей не має, а тому відповідно до ст. 184 СК України просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дочкою повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав та не заперечив проти стягнення з нього на утримання дочки аліменти у розмірі 1000,00 гривень щомісячно. Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.2 ст.158 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.197 ЦПК України. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що за період спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ №328882 (а.с. 4). Згідно довідки №649 від 11.10.2017 року, виданої виконавчим комітетом Гордіївської сілської ради Тростянецького району Вінницької області, на утриманні [PERSON] перебуває дочка [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідач не проживає з позивачем однією сімєю,\~ в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дочки.\~ Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обовязків утримувати спільну дитину, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено. Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України. Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Суд також враховує, що дитина проживає з матір'ю, яка має обмежені можливості її утримувати, а забезпечення потреб дочки вимагає значних витрат. Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлений: з 01 січня 2017 - 1355 грн., з 01 травня - 1426 грн., з 01 грудня - 1492 грн. Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Відповідно до п.п. 1,2 ст. 3, п.2 ст.6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1000,00 грн. щомісячно. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів у тому розмірі, в якому просить позивач. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі є обґрунтованими. При цьому згідно зі ч. 2\~ст. 184 СК України\~розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як вказав Верховний Суд України у правовій позиції від 6.11.2013 року у справі №6-113цс13 розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2\~ст.184 СК України, підлягає індексації згідно п. 8\~ст. 8 ЦПК України\~у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення". Відповідно до положень ст. ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини»\~в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя нарівні з позивачем. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки аліменти у тому розмірі, про який просить позивач. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 гривень та на користь позивача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 400,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved