Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

[PERSON] пред`явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до [PERSON] , третя особа - Виконавчий комітет Мереф`янської міської ради, яким просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що є власником ѕ частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 06 червня 2007 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Поляковою Л.О. та зареєстрованого в реєстрі за №3-1531. Відповідно до запису в будинковій книзі про зареєстрованих осіб у спірному будинку з 12 лютого 2014 року, окрім сім`ї позивача: його дружини [PERSON] та дітей [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований [PERSON] , [INFO] , однак з 2014 року дана особа фактично не проживає за вказаною адресою, зв`язок з ним відсутній. Факт відсутності проживання відповідача за даною адресою засвідчено актом, складеним 29 серпня 2020 року депутатом Мереф`янської міської ради [PERSON]. в присутності сусідів-свідків [PERSON] та [PERSON] [PERSON] не бере участі в утриманні житлового будинку, його ремонті, оплаті послуг за електроенергію, газопостачання та інші комунальні послуги. Оплату комунальних послуг позивач здійснює самостійно. Також позивач зазначає, що особистих речей [PERSON] у житловому будинку не має, будь-яка поштова кореспонденція на ім`я відповідача за вказаною адресою не надходить. Реєстрація відповідача в належному позивачу будинку призводить до понесення додаткових необґрунтованих витрат на оплату комунальних послуг, оскільки, вартість таких послуг вираховується в залежності від кількості осіб, зареєстрованих в житловому приміщенні. Факт реєстрації відповідачів за вказаною адресою порушує його права як власника житлового будинку на вільне розпорядження та користування майном. З метою захисту свого права власності на житловий будинок позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 вересня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 жовтня 2020 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідачів не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. ѕ частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 06 червня 2007 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Поляковою Л.О. та зареєстрованого в реєстрі за №3-1531 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №14906801 від 14 червня 2007 року). Згідно інформаційної довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №4700 від 01 вересня 2020 року, за адресою: [ADDRESS] , крім позивача (власника будинку) та членів його сім`ї також зареєстрований відповідач [PERSON] .. Реєстрація відповідача з 12 лютого 2014 року за вказаною адресою також підтверджується змістом будинкової книги для прописки громадян, що проживають у спірному будинку. З акту, складеного 29 серпня 2020 року депутатом Мереф`янської міської ради [PERSON]. в присутності сусідів-свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що домовласником будівлі за адресою: [ADDRESS] є позивач по справі [PERSON] , в будинку також зареєстрований відповідач по справі - [PERSON] , який з 2014 року за даною адресою не мешкає. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб. Аналогічні положення містяться в п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до якого власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Тобто, за змістом ст. 319 ЦК власник сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved