Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

В провадженні суду знаходиться вказана цивільна справа. Позивач [PERSON] в судовому порядку просить зняти арешт з нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , який накладено постановою ВДВС Кіровського РУЮ серійний номер АА446704 від 24.06.2004 року, реєстраційний номер обтяження: 48221. Позов мотивовано тим, що, [PERSON] вироком Апеляційного суду Донецької області від 20.03.2003 року засуджений за ч. 3 ст. 229-1, ч. 2 ст. 345, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є приватною власністю. Вирок суду підлягав примусовому виконанню відділом державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції м. Донецьк, та державним виконавцем накладено арешт на належне [PERSON] майно. Постановою Кіровського районного суду м. Донецька від 07.11.2011 року з акту опису та арешту майна виключено 1/4 частку квартири, розташовану за адресою: [ADDRESS] , належну позивачу на праві спільної сумісної власності. Разом з тим, арешт на вказаний об`єкт нерухомості фактично не знято, в Державному реєстрі речових прав наявні відомості про заборону відчуження. В жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного відділу ДВС м. Донецьк ГТУЮ у Донецькій області з заявою про зняття арешту, однак отримано інформацію про відсутність виконавчих проваджень щодо конфіскації майна, при цьому позивачу рекомендовано звернутися до суду. Згідно ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем цього майна або основної його частини. Об`єкт нерухомого майна (квартира), зняття арешту з якого [PERSON] заявлено, розташований за адресою: [ADDRESS] . Дана позовна заява підсудна до розгляду Кіровському районному суду м. Донецька. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно із Додатком до таких населених пунктів належить м. Донецьк Донецької області. Пунктом 1 ст. 1 ЗУ "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" передбачено особливості визначення територіальної підсудності в районі проведення антитерористичної операції у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя. Розпорядженням № 27/0/98/14 від 02.09.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визнання територіальної підсудності справ» визначено, що розгляд справ підсудних Кіровському районному суду м. Донецька на час проведення антитерористичної операції здійснюється Красноармійським міськрайонним судом Донецької області. Розгляд цивільної справи за позовною заявою [PERSON] здійснено за правилами загального провадження, що узгоджується з ч. 6 ст. 19, ч. 3 ст. 274 ЦПК України. На виклик до суду сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України подав заяву про розгляд справи в його відсутність, та ухвалення рішення суду на підставі письмових доказів, поданих на обґрунтування заявлених позовних вимог. Від Олександрівського районного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Харків), яким тимчасово здійснюються повноваження Кіровського районного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Харків) на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за позовною заявою [PERSON] без участі представника відповідача. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до постанови державного виконавця Відділу ВДВ Кіровського районного управління юстиції м. Донецька від 22.07.2003 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1-119, виданого 20.01.2003 року Кіровським районним судом м. Донецька про конфіскацію в дохід держави майна [PERSON] (а.с. 6). До позовної заяви долучено копію постанови Кіровського районного суду м. Донецька від 07.11.2011 року по справі № 5(22) 473-11. Зі змісту постанови вбачаються наступні обставини, які мають бути враховані під час розгляду цієї справи. Вироком Апеляційного суду Донецької області від 20.01.2003 року, яким [PERSON] засуджено за ч. 3 ст. 229-1, ч. 2 ст. 345, ст. 42 КК України з призначенням покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією власності, яка є приватною (особистою) власністю подружжя. 03.06.2005 року Відділом ДВС Кіровського районного управління юстиції складено Акт опису майна, в перелік якого включено 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , належна [PERSON] на праві частки в спільній сумісній власності після приватизації квартири. Постановою Кіровського районного суду м. Донецька від 07.11.2011 року з Акту опису та арешту майна, складеного 03.06.2005 року ВДВС Кіровського районного управління юстиції виключено 1/4 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 01 липня 2004 року за № 48221 зареєстровано арешт нерухомого майна, належного [PERSON] ; реєстратор - Перша донецька державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова Відділу ДВС Кіровського районного управління юстиції серійний номер АА 446704 від 24.06.2004 року (а.с. 4). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Позивачем [PERSON] в судовому порядку заявлено вимогу зняття арешту з нерухомого майна. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про часткове задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 4 ст. 59 Закону України передбачено підстави для зняття арешту з майна (коштів) на підставі постанови державного виконавця: п. 1) рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; п. 2) надходження на рахунок суми коштів, стягнених з боржника; п. 3) повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; п. 4) наявність висновку експерта, щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодження; п. 5) відсутність письмової згоди стягувача про бажання залишити за собою нереалізоване майно (з урахуванням ст. 61 Закону); п. 6) постановлення судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; п. 7) якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; п. 8) наявність на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; п. 9) підстави, передбачені п. 1-2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону. Суд акцентує увагу, що з огляду на характер спірних відносин по справі відсутні підстави для зняття арешту з майна, накладеного ВДВС Кіровського РУЮ на 1/4 частину квартири за адресою: [ADDRESS] в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1-119, виданого 20.01.2003 року за вироком Апеляційного суду Донецької області безпосередньо прийняттям державним виконавцем відповідної постанови. З листа Кіровського районного відділу державної виконавчої служби м. Донецьк № 17797 від 25.10.2019 року, наданого у відповідь на звернення [PERSON] вбачається, що згідно даних АСВП виконавче провадження про конфіскацію майна з [PERSON] на користь держави на виконання в відділі не перебуває; додатково повідомлено, що у відділі не має доступу до архіву виконавчих проваджень, оскільки всі виконавчі провадження, журнали реєстрації кореспонденції залишені на тимчасово окуповані території; матеріально-технічна база та документація відділу знищена за місцем попередньої реєстрації відділу ДВС у м. Донецьку, який відноситься до населених пунктів на територіях яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 10). Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України арешт може бути знятий за рішенням суду. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Суд, з урахуванням вищевказаного, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на порушенні його прав як власника нерухомого майна з огляду безпідставності накладеного арешту. Обтяження на квартиру за адресою: [ADDRESS] , згідно реєстраційного запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна накладено на підставі постанови ВДВС Кіровського РУЮ м. Донецьк від 24.06.2004 року про накладання арешту на майно [PERSON] , відносно якого вироком Апеляційного суду Донецької області застосована конфіскація майна. Разом з тим, відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Донецька від 07.11.2011 року з акту опису та арешту майна, складеного 03.06.2005 року ВДВС Кіровського РУЮ м. Донецьк виключено належну позивачу [PERSON] 1/4 частку вказаної квартири. Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. В супереч вказаного, постанова Кіровського районного суду м. Донецька від 07.11.2011 року по справі № 5 (22) 473-11 не виконана державним виконавцем, не було вжито заходів для направлення судового рішення до державного реєстратора, нотаріуса про скасування запису про арешт (обтяження) 1/4 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час відсутні підстави для вчинення державним виконавцем будь-яких дій, пов`язаних з захистом права [PERSON] щодо володіння, розпорядження належним йому майном, оскільки виконавче провадження про застосування відносно позивача конфіскації майна у відділі Кіровського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), повноваження якого здійснює Олександрівський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - не перебуває. Суд, з підстав вищевикладеного, з урахуванням вказаних правових норм, вирішивши питання, які відповідно до статті 264 ЦПК України підлягають врахуванню під час ухвалення рішення, - приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про зняття арешту з нерухомого майна. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено. На підставі ст. ст. 15, 16, 328, 392 ЦК України, ст. ст. 56, 59 ЗУ «Про виконавче провадження» ст. ст. 13, 19, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved