Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

В провадження судді Деснянського районного суду м. Києва надійшов позов Повного товариства «Ломбард ТОВ «Гарант Капітал» і компанія» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину. Вимоги позову обґрунтовано наступним. Відповідно до наказу № 339 від 18.05.2018 року, [PERSON] була призначена на посаду експерта оцінювача відокремлений підрозділ №5 ПТ «Ломбард ТОВ «Гарант Капітал» і компанія», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Драйзера, 8. 18.05.2018 року між Позивачем та Відповідачем укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого Відповідач прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених йому Позивачем цінностей. 28.05.2018 року Відповідач зухвало, тобто, усвідомлюючи, що її дії фіксуються камерою внутрішнього спостереження, вилучила з сейфу відділення ювелірні вироби і грошові кошти, після чого закрила відділення та зникла у невідомому напрямку. 29.05.2018 комісією, сформованою з працівників Позивача, на відділені було проведено інвентаризацію. За наслідками інвентаризації складено Акт нестачі ювелірних виробів та грошових коштів від 29.05.2018 року, згідно з яким загальна сума збитків Ломбарду склала 66194, 71 грн. За заявою Позивача було відкрито кримінальне провадження, в ході якого Відповідач була затримана. Під час затримання 01.07.2018 року у [PERSON] було виявлено та вилучено 5 ювелірних виробів на суму 8 854,38 грн. На стадії досудового розслідування між сторонами даного спору було укладено угоду про примирення відповідно до статті 468 Кримінального процесуального кодексу України.. Відповідно до п. 5 Угоди [PERSON] повністю визнала свою винуватість і зобов`язалася відшкодувати завдану матеріальну шкоду у розмірі 57 340,33 грн., шляхом сплати грошових коштів одним траншем. Втім, згодом від зобов`язань відмовилася, у зв`язку з чим обвинувальний акт було направлено до суду без додавання підписаної сторонами угоди, і, судове провадження було проведено в загальному порядку. 18 жовтня 2018 року Деснянським районним судом міста Києва у кримінальному проваджені №754/13512/18 винесено вирок, згідно якого [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 191 КК України. Прийнявши на себе згідно з договором від 18.10.2018 року повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження довірених їй Позивачем матеріальних цінностей, Відповідач незаконно привласнила ввірене їй майно - грошові кошти та матеріальні цінності, отримані Позивачем від заставодавців згідно договорів про надання фінансового кредиту. Зазначено, що, злочинними діями Відповідача Позивачу було завдано матеріальної шкоди у великому розмірі. Оскільки відшкодувати шкоду у добровільному порядку Відповідач відмовляється, Позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Нестача матеріальних цінностей у відокремленому підрозділі №5 ПТ «Ломбард ТОВ «Гарант Капітал» і компанія», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Драйзера, 8, і в якому працювала Відповідач, була виявлена 29.05.2018 під час проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей (вироби з дорогоцінних та валюта України), і склала 66 194, 71 грн. Після набрання законної сили вироком Деснянського районного суду міста Києва Позивачу було повернуто 5 ювелірних виробів, які долучалися до справи у якості речових доказів, на загальну суму 8 854,38 грн. Вважає, що таким чином, Відповідач зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду у розмірі 57 340,33 (66 194,71-8 854,38) грн. Посилаючись на викладені обставини справи, позивач просить суд: стягнути з [PERSON] на користь ПТ «Ломбард ТОВ «Гарант Капітал» і компанія» завдану шкоду у розмірі 57 340 грн. 33 коп. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 19 квітня 2019 року матеріали позову Повного товариства «Ломбард ТОВ «Гарант Капітал» і компанія» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину було передано на розгляду до Деснянського районного суду міста Києва. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, як справа незначної складності, враховуючи, що ціна позову в цій справі не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01 липня 2019 року прийнято до розгляду справу за позовною заявою Повного товариства «Ломбард ТОВ «Гарант Капітал» і компанія» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину. Розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце його проведення повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до п.11 ч.1 ст.2, п.5 ч.5 ст.12 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Згідно з ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У відповідності зі ст. 223 ч. 3 п. 1 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року було зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З огляду на вищезазначені обставини, та з урахуванням того, що сторони будучи повідомлені належним чином про день та час судового засідання, не з`являлись в судове засідання, враховуючи тривалість розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності положень п. 1 ч. 3 ст. 223, ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується вироком Деснянського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року [PERSON] визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 191 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. Так, з вироку вбачається, що [PERSON] 28.05.2018 року приблизно об 11 годині 10 хвилин, працюючи на посаді експерта-оцінювача ВП № 05 ПТ «Ломбард ТОВ «Гарант Капітал» і Компанія», будучи матеріально-відповідальною особою, відповідальною за передані їй матеріальні цінності та грошові кошти, маючи доступ до товарно-матеріальних цінностей та грошових коштів, перебуваючи на робочому місці за адресою: [ADDRESS] , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, на привласнення чужого майна, яке було їй ввірено, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, маючи на меті незаконне особисте збагачення за рахунок чужого майна шляхом привласнення майна та грошових коштів ПТ «Ломбард ТОВ «Гарант капітал» і Компанія», перебуваючи на робочому місці за адресою: м. Київ вул. Драйзера, буд. 8, вчинила привласнення майна, яке належить ПТ «Ломбард ТОВ «Гарант капітал» і Компанія» та було їй ввірене, а саме заволоділа грошовими коштами у сумі 18.762,00 грн. та ювелірними виробами: золотим ланцюжком, вагою 9,63 гр. вартістю 6.960,00 грн., золотим браслетом вагою 6,98 гр. вартістю 4.378,50 грн., золотим браслетом вагою 5,74 гр. вартістю 2.904,40 грн., золотим хрестиком вагою 1,18 гр. вартістю 808,30 грн., золотою каблучкою з камінням вагою 1,84 гр. вартістю 1.123,40 грн., срібною каблучкою вагою 6,20 гр. вартістю 64,90 грн., золотим ланцюжком вагою 4,2 гр. вартістю 1.105,00 грн., золотими сережками вагою 1,9 гр. вартістю 1.192,92 грн., золотою каблучкою з камінням вагою 5,46 гр. вартістю 3.377,70 грн., золотим браслетом вагою 6,11 гр. вартістю 4.225,60 грн., срібними сережками вагою 4,35 гр. вартістю 47,11 грн., золотими сережками вагою 1,22 гр. вартістю 790,29 грн., золотою каблучкою з камінням вагою 2,28 гр. вартістю 1.430,00 грн., золотими сережками вагою 1,73 гр. вартістю 1.124,50 грн., золотою каблучкою вагою 5,13 гр. вартістю 3.539,29 грн., срібним ломом вагою 27,21 гр. вартістю 297,00 грн., золотими сережками вагою 0,45 гр. вартістю 292,50 грн., золотим кулоном вагою 1,26 гр. вартістю 816,20 грн., золотими сережками вагою 0,71 гр. вартістю 461,50 грн., срібними ланцюгом та кулоном вагою 9,66 гр. вартістю 106,26 грн., золотою каблучкою з камінням вагою 2,27 гр. вартістю 1.462,50 грн., золотими сережками вагою 0,93 гр. вартістю 591,50 грн., золотою обручкою вагою 2,69 гр. вартістю 1.748,50 грн., золотою обручкою вагою 2,94 гр. вартістю 1.911,00 грн., золотим браслетом вагою 1,12 гр. вартістю 715,00 грн., золотою каблучкою вагою 2,03 гр. вартістю 1.300,00 грн., золотим пірсінгом вагою 1,84 гр. вартістю 1.053,00 грн., золотим годинником вагою 7,42 гр. вартістю 2.137,67 грн., срібним хрестиком вагою 8,19 гр., вартістю 89,87 грн., - на загальну суму 47.432,71 грн., всього на суму 66.194, 71 грн., отримавши можливість розпоряджатися ними на власний розсуд, Під час огляду місця події 01.07.2018 року у [PERSON] було виявлено та вилучено п`ять ювелірних виробів на загальну суму 8.854,38 грн., які остання привласнила та мала змогу ними розпорядитися на власний розсуд, а саме: каблучку з камінням, матеріал золото, проба 585, вагою 1,84 гр., вартістю 1123,04 грн.; каблучку з камінням матеріал золото, проба 585, вагою 2,28 гр., вартістю 1.430 грн.; каблучку, матеріал золото, проба 585, вагою 2,03 гр., вартістю 1.300 грн.; каблучку, матеріал золото, проба 583, вагою 5,13 гр., вартістю 3.539,29 грн.; каблучку з камінням, матеріал золото, проба 585, вагою 2,27 гр., вартістю 1.462,05 грн., які визнанні речовими доказами й долучені до матеріалів кримінального провадження. Іншими ювелірними виробами на загальну суму 38.578,33 грн. та грошовими коштами в сумі 18.762,00 грн., всього на суму 57.340,33 грн., [PERSON] розпорядилась на власний розсуд шляхом особистого збагачення за рахунок чужого майна та покращення свого матеріального становища, чим завдала товариству матеріальної шкоди в розмірі 57.340,33 грн. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Отже, вироком суду встановлено, що внаслідок злочинних дій відповідача, позивачу заподіяно матеріальну шкоду. Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюють Цивільним Кодексом України. Згідно із ч. 7 ст. 128 КПК України та ч. 3 ст. 386 ЦК України позивач має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, в тому числі шляхом звернення з позовом у кримінальній справі. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Зі змісту вироку вбачається, що при розгляді кримінального провадження відносно [PERSON] , цивільний позов не розглядався. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи зазначені положення чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача майнової шкоди, завданої злочином, в розмірі 57340,33 гривень, що становить вартість викраденого майна, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921 грн.

Outcome: approved