Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Каплунівської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) розміром 5,79 в умовних кадастрових гектарах в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що [INFO] померла їх мати - [PERSON] . При житті [PERSON] набула права на земельну частку (пай) розміром 5,79 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0130709. Також за життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачам в рівних долях. На даний час позивачі виявили намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті матері [PERSON] , оскільки прийняти спадщину в нотаріальному порядку вони позбавлені можливості в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа та розбіжностями в правовстановлюючих документах, а тому звернулися до суду з даним позовом та прохають: поновити їм термін звернення до суду з позовом, встановити факт належності правовстановлюючих документів та визнати за кожним право на 1/2 частку земельної частки (паю) розміром 5,79 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0130709 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . В судовому засіданні представник позивачів підтримала заявлені [PERSON] та [PERSON] вимоги та прохала їх задовольнити. Представник відповідача - Каплунівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника та проти позовних вимог [PERSON] та [PERSON] не заперечував. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів та свідків, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 24 листопада 1997 року Вільшанською селищною радою Дергачівського району Харківської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її майно, що складається з права на земельну частку (пай) розміром 5,79 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0130709, про що свідчить копія вказаного сертифікату та відповідь Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 26.09.2019 №152/145-19. За змістом ст. ст. 1, 9 Закону України від 14 лютого 1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство» колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали, зокрема, громадяни, які на момент паювання землі були членами сільськогосподарського акціонерного товариства і яких було включено до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно п. п. 5-6 Указу видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. На врегулювання земельного питання з метою забезпечення правильного однакового застосування законодавства при розгляді судами земельних та пов`язаних із земельними відносинами майнових спорів Пленумом ВСУ винесено Постанову «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року, де п.24 зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі землі у колективну власність, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно ст.534 ЦК Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. По Каплунівській сільській раді Краснокутського району Харківської області зареєстрований заповіт від 11 вересня 1993 року, згідно якого [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що на день смерті буде їй належати по закону заповіла в рівних долях [PERSON] і [PERSON] , тобто позивачам по справі. Інших спадкоємців майна [PERSON] немає, про що свідчить відповідь Харківського обласного державного нотаріального архіву від 21 січня 2020 року №100/01-21, з яких вбачається, що спадкова справа після [PERSON] , померлої [INFO] не заводилася та Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) від 22.01.2020 року, наданих Краснокутською державною нотаріальною конторою Харківської області. Окрім цього позивачі позбавлені можливості прийняти спадщину в нотаріальному порядку, в зв`язку з розбіжностями в правовстановлюючих документах, а саме: в заповіті, посвідченому 11.09.1993 року Каплунівською сільською радою Краснокутського району Харківської області та у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ХР №0130709 прізвище спадкодавця вказано « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка на даний час перебуває на посаді секретаря Каплунівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, повідомила суду про те, що « [PERSON] » та « [PERSON] » одна і та ж особа, та дійсно робила заповіт на двох своїх дітей. Крім того, допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка на момент складання заповіту перебувала на посаді секретаря Каплунівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, підтвердила суду, що дійсно в померлої [PERSON] двоє дітей та дійсно вона робила заповіт в сільській раді на них. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачі є спадкоємцями за законом після померлої [PERSON] , до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай). У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, [PERSON] та [PERSON] пропустили строк для звернення з позовною заявою до суду і просять його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.127 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивачі надали суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці після смерті спадкодавці - матері [PERSON] , мають законне право на земельну частку (пай) в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved