Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями за набувальною давністю, вказуючи на те, що у 2007 році вона стала проживати в житловому будинку, розташованому в [ADDRESS] , без реєстрації. 10 серпня 2007 року вона віддала гроші в сумі 1000 гривень 00 копійок [PERSON] , вважаючи останню власницею даного будинку. Проте нещодавно їй стало відомо, що право власності на вищевказане домоволодіння, розміщене в [ADDRESS] , не зареєстровано. Згідно даних по господарського обліку Будянського старостинського округу Ічнянської міської ради Чернігівської області житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , вважався за [PERSON] , який помер [INFO] , тобто відсутній власник. Також позивачка зазначає, що вона обслуговує даний будинок, добросовісно володіє нерухомим майном більше ніж 12 років, по мірі своїх сил та коштів здійснює поточний ремонт, підтримує подвір`я у належному стані. Користується житловим будинком відкрито, не приховуючи факту знаходження майна в її володінні, безперервно, так як володіння не переривалось протягом всього строку набувальної давності, в зв`язку з чим просить визнати право власності на даний житловий будинок за набувальною давністю. В підготовче судове засідання позивачка не з`явилася, але в позовній заяві вказала про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представник Ічнянської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Як встановлено в судовому засіданні позивачка [PERSON] з 2007 року і по теперішній час проживає без реєстрації в житловому будинку, що розташований в [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження проживання від 26 вересня 2019 року (а.с.7). Згідно по господарської книги № 7 за 1983-1985 роки особовий рахунок № [NUMBER] домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , рахувалось за [PERSON] ,, що підтверджується довідкою Будянського старостинського округу Ічнянської міської ради Чернігівської області № 205 від 26 вересня 2019 року (а.с.9). [INFO] [PERSON] помер. Після смерті останнього відсутні відомості про заведення спадкової справи чи видачу свідоцтва на право на спадщину (а.с.29). Згідно довідки ФОП [PERSON] № 137 від 24 вересня 2019 року та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 жовтня 2019 року право власності на вищевказаний житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с.11-12). Технічний паспорт на вказаний будинок виготовлено на замовлення позивачки 23 вересня 2019 року (а.с.13-15). Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. В ч. 1 ст. 334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п.13 Постанови). Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). Отже, враховуючи, що позивачка добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком, розташованим в [ADDRESS] , а відповідачем по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, тому суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому існують підстави для визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю за [PERSON] .

Outcome: approved