Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

В позовній заяві представник позивач адвокат Стецькова-Бондар Л.Ф. зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті проживала в [ADDRESS] , і після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] і [PERSON] є спадкоємцем за заповітом посвідченим державним нотаріусом Летичівської ДНК Хмельницької області, [PERSON] 16 листопада 2012 року, інші спадкоємці відсутні. З метою оформлення спадщини [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Летичівської ДНК, проте їй було відмовлено у зв`язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] на час відкриття спадщини перебувала за кордоном у Італії та у зв`язку з встановленим карантином на території Італії та України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, позивачкою було пропущено строк для прийняття спадщини, тому представник позивача просить визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилася, проте її представник подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Летичівської селищної ради Хмельницької області в судове засідання не з`явилась, проте подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті або за законом. В ст. 1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, і відповідно до ст. 1272 ЦК України, суд, в разі пропуску цього строку з поважної причини, може визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. На підставі наведеного, ст. ст. 1223, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved