Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

В лютому 2020 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 4534,56 грн., інфляційні втрати в сумі 51,29 грн., 3 % річних в сумі 89,78 грн., пеню в сумі 43,97 грн., а також судовий збір. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач [PERSON] проживає, є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , та споживачем електричної енергії за вказаною адресою. За результатами аналізу оплат з`ясовано, що відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті за надані послуги з електричної енергії,, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем за електричну енергію станом на 12.09.2019 року становить суму в розмірі 4534,56 грн., на яку позивачем було нараховано суму інфляційних втрат, три відсотки річних та пеню. З огляду на викладене, а також в зв`язку з неналежною сплатою відповідачем коштів за надані позивачем послуги, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав з даним позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача зазначені суми в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.02.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. В позові представник позивача просить суд розглянути справу в спрощеному позовному провадженні. Після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач з клопотаннями про розгляд справи в порядку загального позовного провадження або в порядку спрощеного позовного провадження, однак, із повідомленням викликом сторін, - до суду не зверталась. Відзив на позов зі сторони відповідача не надходив, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає, є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , та споживачем електричної енергії за вказаною адресою. За цією адресою на нього відкрито відповідний особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідач приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «Київські енергетичні послуги» на умовах комерційної пропозиції, що опублікована на веб-сайті постачальника, вчинивши фактичне споживання електричної енергії та її часткову оплату. Станом на 12.09.2019 року заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту електроенергію за особовим рахунком № [NUMBER] становить суму в розмірі 4534,56 грн., яка виникла з січня 2019 року з огляду на неповну оплату відповідачем коштів за отримані послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", комунальні послуги - це результат господарської діяльності. спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку встановленому законодавством. Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбачених договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Однак, обов`язок сплачувати за спожиту електроенергію у споживача виникає не лише з умов договору про постачання електроенергії, а і з вимог чинного законодавства, яке регулює даний вид правовідносин. Зокрема, відповідно до ст. 3 Закону України «Про електроенергетику», відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Взаємовідносини між громадянами (фізичними особами - споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357. Пунктом 19 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Згідно із п. 20 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Пунктом 42 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний: оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 526 ЦК України вказує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства і відповідно до п. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із з п. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Крім того, відповідно до ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі несвоєчасної оплати платежів за ЖКП споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Таким чином, судом встановлено, що за відповідачем обліковується заборгованість по оплаті за спожиту електричну енергію за період з січня 2019 року по вересень 2019 р., включно, в сумі 4534,56 грн., та у зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача інфляційні втрати в сумі 51,29 грн., 3 % річних в сумі 89,78 грн., та пеню в сумі 43,97 грн.. Слід зазначити, що у спростування зазначеної заборгованості, розміру трьох відсотків річних, інфляційних втрат та пені, а також інших обґрунтувань позову зі сторони відповідача будь-яких доказів суду не надано, як і не надано доказів належного виконання зобов`язань по оплаті за надані житлово-комунальні послуги. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, та стороною відповідача жодними доказами не спростовано, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved