Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

До Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 09.06.2021 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що шлюб між сторонами зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, про що 14 березня 2014 року складено відповідний актовий запис № 62. Від цього шлюбу у позивача і відповідача народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем і перебувають на її утриманні. Після реєстрації шлюбу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося через психологічну несумісність та різні погляди на шлюб та сім`ю, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин та того, що кожен з подружжя жив окремим життям та своїми інтересами. З серпня 2016 року сторони проживають окремо, ведення між ними спільного господарства припинене, а з травня 2017 року відповідач припинив будь-які контакти з позивачем та дітьми і на даний час місце його перебування позивачу не відоме. Фактично сім`я припинила своє існування, шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дітей. Позивач просить не вживати заходів щодо примирення через їх недоцільність. Спору щодо місця проживання дітей немає, вони після розірвання шлюбу продовжуватимуть проживати з позивачем. Позивач не вважає за потрібне змінювати своє прізвище на дошлюбне після розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 29.06.2021 року відкрито спрощене позовне провадження по справі з викликом сторін. В судове засідання учасники справи не з`явились, позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 22). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, клопотань, заперечень та відзиву на позовну заяву не надіслав. Суд, вирішив за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов[PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу- підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Шлюб між сторонами зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області 14.03.2014 року, про що складено відповідний актовий запис № 62 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в свідоцтвах про народження яких сторони записані батьками. (а. с. 5, 6). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, причиною цьому послужили психологічна несумісність та різні погляди на шлюб та сім`ю. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (а.с. 1).

Outcome: approved