Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області звернувся ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Дніпропетровської державної районної адміністрації Дніпропетровської області про звернення стягнення та виселення, в ході судового розгляду позивачем було уточнено позовну заяву, відповідно до останньої редакції позивач просив суд: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNHDGA0000000553 від 25.03.2008 року, в розмірі 136655,02 [Долар США], що за курсом 21,95 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.09.2015 року складає 2999577,69 грн.(- 9787,68 [Долар США] прострочена заборгованість за кредитом;- 71052,87 [Долар США] - заборгованість по процентам, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом;- 2164,47 [Долар США] - заборгованість за простроченою комісією;- 53650,00 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором):звернути стягнення на будинок загальною площею 52,70, житловою площею 29,30 та земельні ділянки: земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер:1221455400:03:002:0150, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку; земельну ділянку, загальною площею 0,1100 га, кадастровий номер:1221455400:03:002:0151, призначену для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с.Горянівське, вул.Трудова, буд.35, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки №DNHDGA0000000553 від 25.03.2008 року ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (49094, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від свого імені в тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки на рівні, зазначеному в Договорі іпотеки, а саме - 505 000 гривень, договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселити [PERSON] ІПН: [NUMBER], [PERSON] ІПН: [NUMBER], [PERSON] ІПН: [NUMBER], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], які зареєстровані та проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с.Горянівське, вул.Трудова, буд.35 з житлового будинку (предмету іпотеки), розташованому за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с.Горянівське, вул.Трудова, буд.35. Стягнути з відповідачів судові витрати. Свої уточнені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №DNHDGA0000000553 від 25.03.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 70000,00 [Доларів США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.03.2028 року. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 15.09.2015 року має заборгованість - 305421,11 [Долар США]. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач 25.03.2008 року уклали договір іпотеки №DNHDGA0000000553. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 52,70, житловою площею 29,30 кв.м, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпропетровський р-н, с.Горянівське, вул.Трудова, буд.35. У відповідності до ст. 6 Закону України «Про іпотеку», іпотека за цим договором поширюється на земельні ділянки: земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер:1221455400:03:002:0150, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельну ділянку, загальною площею 0,1100 га, кадастровий номер:1221455400:03:002:0151, призначену для ведення особистого селянського господарства, які належать іпотекодавцю на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Земельні ділянки розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпропетровський р-н, с.Горянівське, вул.Трудова, буд.35. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 505 000 грн. 00 коп. На підставі викладено позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. У процесі розгляду справи відповідач [PERSON], у порядку ст. 123 ЦПК України звернувся до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства [PERSON] банк «ПриватБанк» про визнання недійсним підвищення відсоткової ставки за користування кредитом, в якому згідно уточнень просив визнати незаконним підвищення процентної ставки з 12% до 15,12% річних з 26.10.2008 року за договором про іпотечний кредит № DNHDGA0000000553 від 25.03.2008 року, що укладений між [PERSON] та [PERSON] банком «ПриватБанк». Судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог у зустрічному позові зазначив, що обставини наведені в первісному позові не підлягають задоволенню виходячи з наступного, [PERSON], 25.03.2008 року уклав з ПАТ КБ «Приватбанк» договір про іпотечний кредит № DNHDGA0000000553. Згідно до п.8.1 договору про іпотечний кредит відповідач зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти у розмірі 87 000,00 доларів США зі сплатою 12 % річних. Як виходить з розрахунку заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк» збільшив розмір відсотків за користування кредитними коштами, а саме з 12% до 15,12 % річних починаючи з 26.10.2008 року. Приватбанк під час одностороннього збільшення розміру відсоткової ставки порушив вимоги законодавства та чинного кредитного договору. Як встановлено п.3.5 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» - банки мають право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має, безпосередній вплив на вартість ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за у зв'язку з волевиявленням однієї із сторін. Кредитор збільшив плату за користування кредитом за договором про іпотечний кредит на 2,12 процента. Зазначає, що у другому півріччі 2008 не відбулося жодної події, що перелічені договору про іпотечний кредит яка б спричинила зростання ресурсів банку. Враховуючи вищенаведене, вважає, що КБ «Приватбанк» в односторонньому порядку збільшивши розмір відсотків з 12% до 15,12% річних порушив вимоги п.3.5 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», на підставі цього звернувся з зустрічним позовом. Представник позивача за первісною позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні у повному обсязі підтримав первісний позов, та просив його задовольнити та відмовити у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на наявні у матеріалах справи заперечення на зустрічний позов. Представник відповідачів за первісним позовом в судовому засіданні підтримав зустрічний позов у повному обсязі, та просив відмовити у задоволенні первісних позовних вимог. Представник третьої особи, без самостійних вимог щодо предмету спору у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомивши. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору №DNHDGA0000000553 від 25.03.2008 року [PERSON] 25.03.2008 року отримав кредит у розмірі 70000,00 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.03.2028 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 15.09.2015 року має заборгованість - 305421,11 [Долар США]. Заборгованість до стягнення становить 136655,02 [Долар США], що за курсом 21,95 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.09.2015 року складає 2999577,69 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач 25.03.2008 року уклали договір іпотеки. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 52,70, житловою площею 29,30 кв.м, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпропетровський р-н, с.Горянівське, вул.Трудова, буд. 35. У відповідності до ст. 6 Закону України «Про іпотеку», іпотека за цим договором поширюється на земельні ділянки: земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер:1221455400:03:002:0150, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельну ділянку, загальною площею 0,1100 га, кадастровий номер:1221455400:03:002:0151, призначену для ведення особистого селянського господарства, які належать Іпотекодавцю на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Земельні ділянки розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпропетровський р-н, с.Горянівське, вул.Трудова, буд.35, обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 505 000 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнені, на предмет іпотеки. Згідно ст. 35 Закону України Про іпотеку у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «КБ ПриватБанк» на адресу відповідача було надіслано досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором. Статтею 37 Закон України Про іпотеку передбачено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Таким чином, на підставі викладено, суд приходить що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 3777 грн. 70 коп. Згідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; тощо. Разом з тим, ст. 213 ЦПК України на суд покладено обов'язок ухвалення законного і обґрунтованого рішення суду, ухваленого на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд дає критичну оцінку доводам позивача за зустрічним позовом, викладених ним в зустрічній позовній заяві та в судовому засіданні, критично оцінюючи заяву щодо застосування позовної давності, оскільки вони є безпідставними та недоведеними і спростовуються стабільними письмовими поясненнями позивача за первісним позовом, наданими ним належними та допустимими доказами, матеріалами справи в їх сукупності. У відповідності до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог зазначеного Кодексу, їх актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та ведливості. Згідно з вимогами ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та пункту 3.5 надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки національного банку України або в інших випадках. Так, відповідно до п. 2.3.1 кредитних договорів, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні це ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитам банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому [PERSON] надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. З огляду на вище викладене, суд прийшов до висновку, що у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства [PERSON] банк «ПриватБанк» про визнання недійсним підвищення відсоткової ставки за користування кредитом відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved