Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, який мотивує тим, що 29.06.2006 року вона уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народилася діти - сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і як наслідок до фактичного припинення шлюбних стосунків між нею та відповідачем. Вже більше восьми років вони з чоловіком не проживають разом, між ними припинено будь-які сімейні та шлюбні відносини. Ніяких почуттів, крім неприязні між нею та відповідачем немає. Для неї, як для жінки, відновлення хоча б дружелюбних відносин з відповідачем стало неможливим. Жодних спільних інтересів у неї з відповідачем немає, так само як і наміру продовжувати шлюб чи зберегти сім`ю, тому вважає, що подальше сімейне життя неможливе. Зазначає, що відповідач не надає необхідної матеріальної допомоги на утримання спільних дітей, які постійно потребують нормального харчування, придбання одягу лікування, витрат на навчання, тощо, що потребує значних коштів, а враховуючи високі ціни та підвищення рівня необхідних витрат, вона сама не здатна в повній мірі цього забезпечити. Між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо виконання ним обов`язку щодо утримання неповнолітніх дітей. Оскільки як їй відомо, відповідач отримує нерегулярний і мінливий дохід, вважає, що встановлення аліментів у твердій грошовій сумі є найбільш доцільним. На підставі вищезазначеного просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, дітей залишити проживати з нею, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1250 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. У підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. Додала , що з відповідачем проживають окремо починаючи з вересня 2009 року, після чого робила неодноразові спроби примиритися з відповідачем, однак це не призвело до бажаних результатів. Відповідач у підготовчому судовому засіданні позов визнав. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов підлягає до задоволення наступних підстав. Як встановлено по справі, 29 червня 2006 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: сини - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 03.11.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 19.05.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. За твердженням позивача внаслідок різних поглядів на життя і відсутності взаємопорозуміння між нею та відповідачем сторони припинили будь-які сімейні та шлюбні відносини, більше восьми років сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей, про що свідчить зміст позовної заяви. Відповідач у підготовчому судовому засіданні позов визнав. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Неповнолітніх - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , суд вбачає за необхідне залишити проживати разом з матір`ю - [PERSON] . Статтею 180 СК України визначений обов"язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене, зважаючи, на те, що відповідач позов визнав, суд вважає, за необхідне стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст. 184 СК України, у твердій грошовій сумі, в розмірі по 1250 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду - 12.07.2018 року, і до досягнення дітьми повноліття. Рішення в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved