Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Виклад позиції позивача. 16 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк у два місяці для подання заяви до Кегичівської державної нотаріальної контори щодо прийняття спадщини [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що [PERSON] за життя, 02 вересня 2010 року, у Новопарафіївській сільській раді Кегичівського району Харківської області уклала заповіт про спадкування позивачем її майна. Інших спадкоємців немає. До складу спадщини [PERSON] включено земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Новопарафіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області, визначену державним актом на право приватної власності на землю серії ХР №069646. [PERSON] до 2011 року постійно проживала у с. Нова Парафіївка Кегичівського району Харківської області, а після смерті її чоловіка, враховуючи її вік та необхідність постійного догляду, почала проживати разом з позивачем у м. Дружківка Донецької області, де і померла. Позивач про наявність заповіту не знав. Сільська рада також нічого йому не повідомляла. Через поганий стан здоров`я, він не їздив в с. Нова Парафіївка і не повідомляв сільську раду про смерть [PERSON] . Оскільки, уповноваженим особам не було відомо про смерть [PERSON] , тому вони не повідомляли позивача про відкриття спадщини. Вказаний факт підтверджує необізнаність про наявність заповіту, складеного на користь [PERSON] , відповідно не були здійсненні повідомлення та виклик його, що є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Нотаріус надав йому роз`яснення щодо можливості звернення до суду щодо цього питання. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 16 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом. Ухвалою суду від 17 листопада 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07 грудня 2020 року. У підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явились, про місце дату та час повідомлені у встановленому законом порядку, натомість надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: - позивач про підтримання позову та залишення за собою судових витрат; - відповідачі про визнання позову; Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст.200 ЦПК України встановлено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Як передбачено ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 01 листопада 2010 року (а.с.9). Відповідно до заповіту від 02 вересня 2010 року, [PERSON] заповідає належну їй на праві особистої власності земельну ділянку на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Кегичівською районною державною адміністрацією серії ХР №069646 від 14 вересня 2004 року, площею 2.00 гектара, що знаходиться на території Новопарафіївської сільської ради, ПСП ім. Щорса для ведення особистого селянського господарства [PERSON] (копія, а.с. 8). Згідно до відомостей довідки від 16 листопада 2020 року №02-24/308 виданої Новопарафіївською сільською радою Кегичівського району Харківської області про те, що сільською радою не було повідомлено [PERSON] про наявність заповіту на його ім`я в зв`язку з тим, що сільській раді не було відомо про смерть його мами [PERSON] , яка тривалий час проживала разом з ним у місті Дружківка (а.с.10). Відповідно до листа Кегичівської державної нотаріальної контори від 22 липня 2020 року №599/01-16 спадкова справа на ім`я [PERSON] не відкривалася. Заява про прийняття спадщини в строк подана не була. [PERSON] вважається таким, що спадщину не прийняв (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Як передбачено ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 2 ст. 1270 ЦК України якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Отже, часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON] , а саме [INFO] , і саме з цього часу починається строк для прийняття спадщини спадкоємцями. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження пояснення позивача стосовно того, що він пропустив строк, необхідний для оформлення спадщини після померлої [PERSON] , що вбачається з листа. У відповідності до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що суди відкривають провадження по справам у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Це положення також закріплено у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/04-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Також, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Згідно зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обставини, на які посилається позивач як на підстави пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , заслуговують на увагу та на думку суду є поважними причинами. Доказів, які спростовують твердження позивача щодо поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини суду не надано. Відповідачем позов визнано, заперечень не надано. Дослідивши наведені докази, суд доходить висновку, що позивачем надано достатньо доказів для визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом. Позивач заявив, що вимоги про розподіл чи відшкодування судових витрат не заявляє та залишає їх за собою, тому підстав для їх розподілу суд не вбачає.

Outcome: approved