overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком № 8 по вул. Львівська в м. Миколаєві. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він є власником житлового будинку № 8 по вул. Львівська в м. Миколаєві. Відповідач [PERSON] - рідний син позивача, зареєстрований в житловому будинку з 13.02.1985 року, але починаючи з 1988 року у спірному житлі не проживає. Його речей в житловому будинку немає, він не користується житловим приміщенням без поважних причин, не проводить оплату житлово-комунальних послуг та не займається благоустроєм будинку. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням, на підставі ст. 405 ЦК України. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив про задоволення позову. Представник позивача - адвокат [PERSON] також позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь-яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що право власності на житловий будинок по вул. Львівська, 8 в м. Миколаєві зареєстроване в КП ММБТІ 24.07.1968 року за реєстровим № 2552 за [PERSON] на підставі договору про право забудови від 10.08.1964 року, посвідченого Першою Миколаївською держнотконторою. Відповідач [PERSON] з 13.02.1985 року зареєстрований в спірному житловому будинку, що підтверджується копією будинкової книги та довідкою КП ДЄЗ "Океан" № 4854 від 15.11.2016 року. З 1988 року відповідач у спірному житловому будинку не проживає, його речей в будинку немає, він не користується житловим приміщенням без поважних причин, не проводить оплату житлово-комунальних послуг та не займається благоустроєм житла. Даний факт підтверджується актом про непроживання від 23.11.2016 року та показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] Особистих речей відповідача у житловому будинку немає, перешкод у користуванні житловим приміщенням\~позивач не чинила. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного Кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлене між ним та власником житла або законом. \~ З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, оскільки він без поважних причин не користується вказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 17.11.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Корабельного районного управління юстиції м. Миколаєва, актовий запис № 545. Від даного шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені з серпня 2014 року по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги один до одного, що призвело до серйозних суперечок, припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є неможливим. Майнового спору вони не мають, а дитина залишиться проживати разом з позивачем. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, також просила після розірвання шлюбу залишити прізвище "Леус". Відповідач [PERSON] також надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.11.2001 року, шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Корабельного районного управління юстиції м. Миколаєва, актовий запис № 545. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом з позивачем. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам сторін, інтересам їх дітей, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 28 серпня 2003 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №1780. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, від її представника [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом здійснення оголошення у газеті "Урядовий кур'єр" № 246 від 28 грудня 2016 року Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 28 серпня 2003 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №1780. (свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане 28 серпня 2003 року). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони проживають окремо з 2008 року, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач байдуже ставиться до питання збереження сім'ї, про що свідчить його неявка в судове засідання. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 01 серпня 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 08 листопада 2016 року має заборгованість в сумі 20942,11 гривень. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 20942,11 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01 серпня 2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копією анкети-заяви (а.с.8-10), копією витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.11-34), копією нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.39). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-7) станом на 08 листопада 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 20942,11 грн. в тому числі: 14742,39 грн. - заборгованість за кредитом; 4226,29 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 500,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 973,43 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 05 березня 2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 25 жовтня 2016 року має заборгованість в сумі 19932,14 гривень. Тому просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05 березня 2013 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви (а.с.13), довідки про умови кредитування (а.с.14-15), витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.16-49), нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.54). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.8-11) станом на 25 жовтня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 19932,14 грн. в тому числі: 7790,44 грн. тіло кредиту; 3468,83 грн. відсотки за користування кредитом; 6297,53 грн. пеня за прострочене зобов'язання, 950,00 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 925,34 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно\~стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 19 червня 2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5800,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 30 вересня 2016 року має заборгованість в сумі 12586,47 гривень. Тому просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19 червня 2013 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви (а.с.8), довідки про умови кредитування (а.с.9-10), витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.11-34), нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.39). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-7) станом на 30 вересня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 12586,47 грн. в тому числі: 5575,77 грн. заборгованість за кредитом; 5935,15 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 575,55 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно\~стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

В листопаді 2017 р. [PERSON] звернулась з заявою про встановлення факту родинних відносин. Вказувала на те, що після смерті її бабусі відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Заявниця звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини,\~однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в особистих документах спадкодавця існують розбіжності, через що неможливо встановити факт родинних відносин між заявником та її бабусею. А саме у свідоцтві про право власності на житло імя бабусі заявниці вказано як «Михайліна», в той час як в свідоцтві про народження батька заявниці [PERSON] бабуся зазначена як «Павлина». Оскільки зазначена обставина заважає заявниці реалізувати свої спадкові права,\~вона просить суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], яка є її бабусею по лінії батька [PERSON]. В судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримав. Заінтересована особа приватний нотаріус ММНО Миколаївської області [PERSON] в судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Вислухавши пояснення , дослідивши надані докази, суд встановив . Згідно Свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] Згідно до Свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (після одруження змінила прізвище на [PERSON]), [INFO] Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 12.02.1997 р. квартира [ADDRESS] належала на праві приватної спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці кожному. Довідка ЖЕК АО "Дормашина" також містить дані щодо реєстрації за зазначеною адресою саме [PERSON], [INFO]. 20.01.2015 померла мати заявниці [PERSON] та 18.10.2015 помер батько [PERSON]. Після їх смерті заявниця успадкувала 2/3 частки квартири [ADDRESS]. Проте, на теперішній час заявник не має можливості оформити спадкові права після смерті бабусі, оскільки в Свідоцтві про народження її батька імя матері вказано як «Павліна», в то час як у правовстановлюючому документі імя останньої «Михайліна». Заявнику необхідно встановити факт родинних відносин для оформлення спадщини після смерті бабусі на 1/3 частку квартири. Відповідно до\~ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу. Згідно п. 1 с. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про\~встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи надані заявником докази, суд вважає, що у Свідоцтві про народження батька заявника допущено помилку в написанні імені матері - [PERSON] замість вірного Михайліна, що не дає змоги оформити документи, через що поновленням порушеного права буде встановлення вказаного заявником факту в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

В листопаді 2017 р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] Вказувала, що вона та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] Дитина проживає разом з матірю та знаходиться повністю на утриманні позивачки. Матеріальну допомогу на утримання сина відповідач в добровільному порядку не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно, з урахуванням індексації, до досягнення сином повноліття, починаючи з 16.11.2017 р. Відповідно до заяви, позивачка просила про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги. Відповідач, згідно заяви, позов визнав. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] Згідно Довідки виданої ЖКП ММР «Південь» від 07.11.2017 р. за № 6874 малолітній [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO] разом з матірю [PERSON] Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення". Оцінюючи надані докази та враховуючи, що мати й батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, відповідач має нерегулярний дохід, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та [PERSON], який помер [INFO] року. В обгрунтування своїх вимог вказав, що [PERSON] є його батьком. Після смерті останнього він як спадкоємець за законом не може оформити спадщину, оскільки в свідоцтві про його народження прізвище батька зазначено [PERSON], а у свідоцтві про смерть та у інших правовстановлюючих документах батька зазначено прізвище [PERSON]. В судовому засіданні заявник пояснив суду, що інші спадкоємці, які претендують на спадкове майно [PERSON] відсутні, просить задовольнити його заяву. Представник заінтересованої особи - Наркевицької селищної ради в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Заслухавши заявника, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 7 постанови № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO] року, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: паспортом [PERSON] та свідоцтвом про його народження; свідоцтвом про смерть [PERSON] [INFO] року; виписками з погосподарської книги смт. Наркевичі, згідно з якими за період з 1986 по 1990 роки, з 2010 по 2015 рік [PERSON] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS], разом з ним проживав син [PERSON]; довідкою, виданою селищним головою смт. Наркевичі від 02.11.2017 року № 1998, про те, що на день смерті [PERSON] з ним проживав його син [PERSON]; відмовою державного нотаріуса Хмельницької районної державної нотаріальної контори у видачі заявнику свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON]; матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], який помер [INFO] року; показаннями в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що заявник [PERSON] є сином [PERSON], який помер [INFO] року.

Outcome: approved