Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 14 лютого 2012 року і зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №122, та стягнення аліментів на утримання малолітнього сина. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюбне життя з відповідачем не склалося через різного роду непорозуміння, різні погляди на життя. На протязі тривалого часу сторони шлюбних та сімейних відносин не підтримують. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, хоча своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду у зв'язку з чим судом проведено заочний розгляд справи. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалась. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, як вбачається зі ст.ст.104, 105, 110 СК України, шлюб може бути припинено у зв'язку з його розірванням на підставі рішення суду за позовом одного з подружжя. У відповідності до ст.112 СК України, при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд приймає до уваги фактичні взаємини між подружжям, фактичні причини розірвання шлюбу та інші обставини. В даному випадку в судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, подружні та сімейні взаємини між сторонами припинено остаточно, подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін, що вони підтвердили в своїх заявах. Виходячи з наведеного, суд вважає, що є передбачені законодавством підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, клопотання позивача, приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] після реєстрації шлюбу змінювала прізвище, вона вправі іменуватись дошлюбним прізвищем "[PERSON]" після розірвання шлюбу. Також встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER] Дитина проживає спільно з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Рафалівської селищної ради №2320 від 10.08.2016 року. Відповідно до статей 180-183 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 цього ж Кодексу суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, зобов'язаний її утримувати до досягнення повноліття, не має інших утриманців, а також відсутні обставини, які б перешкоджали [PERSON] виконувати свій обов'язок по утриманню неповнолітньої дитини, позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, які мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Та обставина, що відповідач не працює, підтверджується письмовими доказами оглянутими в судовому засіданні. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку по наявність підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Outcome: approved