Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходиться справа за позовом органу опіки та піклування Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради в інтересах дитини: [PERSON] до [PERSON], третя особа - комунальний заклад « Ізмаїльський міський центр соціально - психологічної реабілітації дітей, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка являється матір'ю [PERSON], [INFO]. Батько дитини - [PERSON], помер [INFO]. Зазначає, що з 04.10.2016 року [PERSON] перебуває в Ізмаїльському міському центрі соціально - психологічної реабілітації дітей. Мати дитини [PERSON] уваги дитині не приділяє, за місцем мешкання характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, самоусунулась від виховання та утримання дитини. Таким чином, представник позивача вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягала на їх задоволені. Представник третьої особи - також підтримала позовні вимоги, за викладених обставин вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав. Відповідачка, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслала, своєї думки щодо позову не висловила. Зі згоди представника позивача, не обмеженого у повноваженнях, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши сторони, що приймали участь у розгляді справи і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відомості про батька в свідоцтво про народження [PERSON] внесені згідно ст. 126 СК України. Батько дитини - [PERSON], помер [INFO]. Відповідачка [PERSON] є матір'ю дітей: [PERSON], [INFO], який проживає з батьком(відповідно до рішення суду); - [PERSON], [INFO], який проживає разом з батьком за рішенням суду; -[PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю; - [PERSON] , [INFO], який з 04.10.2016 року перебуває в Ізмаїльському міському центрі соціально - психологічної реабілітації дітей. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Ізмаїльської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] малолітні діти неодноразово залишалися поза сімейним оточенням. Згідно клопотання КУ « Ізмаїльський міський центр первинної медико - санітарної допомоги» № 442 від 13.08.2015 року, малолітній [PERSON] потребує лікування, місце знаходження сім'ї [PERSON] не відоме. Відповідно до протоколу бесіди з прадідусем дитини [PERSON] та бабусею дитини [PERSON] від 17.08.2015 року, мати дітей [PERSON] зникла в невідомому напрямку, діти потребують лікування , малолітні проживають з прадідусем [PERSON] Згідно з протоколом бесіди з бабусею [PERSON] від 21.04.2016 року, сім'я [PERSON] мешкає в орендованих квартирах, мати не працює, малолітні діти потребують влаштування у дитячі садки. Згідно листа Ізмаїльського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 01-03/127 від 01.06.2016 року, сім'я [PERSON] з 201 року не має постійного місця проживання, мати не працює, проживала з [PERSON], який перебував в місцях позбавлення волі. Сім'я перебуває на обліку сімей, які опинились в складних життєвих обставинах, сім'я біля 20 разів змінювала адреси проживання, їм була надана допомога в оформленні документів щодо малолітніх дітей, їх реєстрація в ВРАЦС та влаштування дітей у дошкільні навчальні заклади. З сім'єю постійно проводилась робота щодо необхідності створення належних умов для дітей, працевлаштування та попередження скоєння повторних злочинів [PERSON] Відповідно до акту обстеження умов проживання № 44 від 01.06.2014 року встановлено, що бабуся та дідусь дитини виховують та допомагають в утриманні [PERSON] Мати дитини [PERSON] веде аморальний спосіб життя, не працює, отримає соціальні виплати на дітей, постійно змінює місця проживання, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, місце її перебування невідоме, у зв'язку с чим [PERSON] був влаштований до КЗ « Ізмаїльський міський центр соціально - психологічної реабілітації дітей». За час перебування малолітнього [PERSON] в центрі, мати жодного разу не відвідала дитину, не цікавилась сином ні в усній, ні в письмовій формі, тобто самоусунулась від виховання та утримання своєї дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Ізмаїльської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні до [PERSON], [INFO] від 03.11.2016 року, [PERSON] дитиною не піклується, участь у вихованні та навчанні не приймає, матеріально не забезпечує, здоров'ям дитини не переймається , малолітній [PERSON] перебуває у державному закладі тому є доцільним позбавлення матері [PERSON] батьківських прав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є прадідом малолітнього [PERSON] Мати малолітньої дитини [PERSON] не піклується дитиною , участь у вихованні та навчанні не приймає, матеріально не забезпечує, здоров'ям дитини [PERSON] не переймається. Виїхала з місця мешкання в невідомому напрямку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є дідом малолітнього [PERSON] З народження дитини вони з дружиною піклувалися про онука [PERSON] Батько[PERSON] Мати малолітньої дитини [PERSON] не піклується дитиною , участь у вихованні та навчанні не приймає, матеріально не забезпечує Виїхала з місця мешкання в невідомому напрямку. За таких обставин, суд вважає, що відповідачка дійсно не виконує свої материнські обов'язки, оскільки не приділяє увагу вихованню дитини, не здійснює належний догляд та контроль, не піклується про духовний і фізичний розвиток дитини, не забезпечує її необхідним харчуванням, не цікавиться здоров'ям, не створює умови для отримання ним освіти, а також не проявляє до дитини материнської уваги та турботи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовну заяву органу опіки та піклування Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради в інтересах дитини: [PERSON] до [PERSON], третя особа - комунальний заклад « Ізмаїльський міський центр соціально - психологічної реабілітації дітей, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів слід задовольнити, так як позбавлення її батьківських прав є доцільним та відповідає найвищим інтересам дитини. Статтею 168 СК України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст.169 СК України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Стаття 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, враховуючи вимоги ст.182 СК України та виходячи зі встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2016 рік" прожиткового мінімуму, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню та стягненню з відповідачки аліментів у розмірі ? частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 гривень 20 копійок . Частина 2 ст.367 ЦПК України передбачає, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved