Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] у своєму позові, з посиланням на ст. 559 ЦК України, просять визнати припиненими договори поруки від 02.11.2007, укладені з Банком. Вимогу мотивують тим, що Банком пропущено строк на звернення до суду про стягнення боргу з поручителів. Представник позивачів у суді вимоги підтримала. Надала листи Банку від 21.08.2012 позивачам, про вимогу достроково повернути кредит. Наполягала на наявність усталеної судової практики у подібних правовідносинах, що потребує однакового застосування однієї і той самої норми матеріального закону. Представники Банку та Товариства проти позову заперечували. Стверджували, що немає підстав для припинення поруки, поставили під сумнів справжність пред'явленої вимоги (т.2 а.с.25-26), мотивуючи тим, що за формою та змістом наведені листи не відповідають вимогам діловодства Банку, відсутнє посилання на номер і дату довіреності тощо. Також пояснили, що 12.12.2013 Товариство звернулося із позовом до боржників і поручителем з позовом про стягнення заборгованості (т.1 а.с.94-95) У подальшому до суду не з'являлися. [PERSON] позов визнала. Наполягала, що такий лист про дострокове повернення кредиту вона дійсно отримувала. Остання та представник позивача визнали наявність позову Товариства в суді. Дослідженим матеріалам справи відповідають цивільні правовідносини. 02.11.2007 між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Банк, укладено кредитний договір №0501/1107/71-249 про надання їй кредиту в сумі 20000 доларів США з кінцевим строком повернення до 01.11.2037 . З графіком щомісячного погашення кредиту й сплати процентів до 10 числа кожного місяця( т1 а.с.71 -86).За договором факторингу №15 від 28.11.2012 право вимоги за кредитним договором перейшло до Товариства (т.1. а.с. 96-99). З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальником за наведеним кредитним договором, 02.11.2007 між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № №0501/1107/71-249-Р-1 та договір поруки №0501/1107/71-249-Р-2 між Банком та [PERSON] (Т.1. а.с. 67-69). Отже за наведеними договорами поручителі поручаються перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч.1 ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ст.554 ЦК Ураїни). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності(ст.559 ЦК України). Таким чином, порука - це строкове зобов'язання. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст. 251, 252 ЦК України). Проте, у п.10 наведених договорів поруки сторонами визначено, що договори набувають чинності з моменту його підписання, а строком припинення є повне виконання Позичальником або поручителями своїх обов'язків, передбачених Основним зобов'язанням ( а.с.68,70). Ці умови не свідчать про те, що договорами установлено строк припинення поруки, зважаючи на зміст ст.251 ЦК України та правову позицію ВСУ, викладену у постанові від 17.09.2014 (справа 6-53цс 14) за подібними правовідносинами, про те що «… під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору» . Згідно із ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Адже «пред'явлення вимоги» та «пред'явлення позову» застосовуються як умови чинності поруки. У п.24 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», також роз'яснено, що пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Згідно з п.п. 3.9-3.10 кредитного договору, при порушенні умов, передбачених п.5.1.8 цього договору та/або у випадках, в яких чинним законодавством України передбачено право дострокової вимоги виконання зобов'язань, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а Позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання в порядку, передбаченому цим договором. За договором, вимога про виконання порушеного зобов'язання направляється Банком позивачу у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з моменту її надіслання Банком на адресу позичальника. Зі справи вбачається, що боржник не здійснив жодного платежу, а тому право вимоги на думку суду виникло з 10.12.2007 року. Суду представлені листи представника Банку за довіреністю [PERSON] про дострокове погашення кредиту [PERSON] та [PERSON] 21.08.2012 (т.1 а.с. 87-88). Достовірність цих листів Банк не спростував. Товариство звернулося до суду з приводу стягнення заборгованості з боржника та поручителів 12.12.2013.

Outcome: approved