Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

В січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що відповідачка по справі [PERSON] являється дружиною позивача, а відповідачі [PERSON], [PERSON] являються їхніми дітьми. Сімя проживає та зареєстрована в [INFO]. Крім них, до складу сімї входила мати позивача [PERSON], яка була зареєстрована і проживала у цій квартирі. Вищевказана квартира була передана у спільну сумісну власність, без визначення часток, згідно договору міни від 29.11.1996 року, посвідченого у Третій вінницькій державній нотаріальній конторі за реєстровим № 5026, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Право спільної сумісної власності всіх пятьох членів сімї згідно вказаного договору міни від 29.11.1996 року було зареєстроване в КП ВО ОБТІ в реєстровій книзі № 275 за реєстровим № 598/26135 Позивач зазначає, що 01.07.2015 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина, заповіту на яку вона не залишила. До складу спадкового майна входить належна померлій частина спірної квартири. [PERSON], як син померлого, будучи єдиним спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину, у встановленому законом порядку. 22.07.2015 року у Третій вінницькій державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа після смерті [PERSON], номер у спадковому реєстрі 57717854, номер у нотаріуса 307/2015. 01.12.2016 року минуло 6 місяців після смерті [PERSON] і позивач розпочав оформлення спадщини, звернувшись в нотаріальну контору. Постановою державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори від 13.01.2015 року за № 16/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну спадкодавці частину квартири і розяснено, що цей документ не може бути виданий, оскільки розмір її частки у спільній сумісній власності не визначений, а нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. У зв'язку з вищевикладеним, позивач [PERSON] просить суд визначити розмір часток [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]\~\~та частку померлої [PERSON] по 1/5 ідеальній частці кожному у спільній сумісній власності на квартиру\~[ADDRESS]. Позивач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву, у якій просить суд розгляд даної справи проводити за його відсутністю, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надали заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити у їх відсутність та зазначили, що позов визнають в повному обсязі. За таких обставин, на підставі ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, суд, у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження серії І-АМ № 331371, виданого повторно 15.10.2015 року, суд вбачає, що позивач [PERSON] народився 16.09.1957 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до договору міни від 29.11.1966 року, посвідченого у Третій вінницькій державній нотаріальній конторі за реєстровим № 5026, квартира [ADDRESS], була передана у спільну сумісну власність, без визначення часток [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до довідки «ЖЕК № 7» від 13.01.2016 року № 113, суд вбачає, що позивач [PERSON] проживає і постійно зареєстрований за адресою: [INFO], а також в даному житловому приміщенні зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] 01.07.2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 321914, видане 03.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. Як вбачається з оглянутої копії спадкової справи до майна померлого № 307/2015, відкритої Третьою Вінницькою державною нотаріальною конторою внаслідок смерті [PERSON], що [PERSON] (син померлої) звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] Однак, матеріали спадкової справи не містять відомості про прийняття [PERSON] спадщини, а саме: частки квартири [ADDRESS]., належної померлій [PERSON] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 16/02-31, виданою Третьою Вінницькою державною нотаріальною конторою 13.01.2016, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на його ім'я після смерті [PERSON], яка померла 01.07.2015 року на частку квартири [ADDRESS], у зв'язку з тим, що частка померлої [PERSON] у квартирі [ADDRESS], що є обєктом права спільної сумісної власності, не визначена. Право спільної сумісної власності всіх пятьох членів сімї згідно вказаного договору міни від 29.11.1996 року було зареєстроване в КП ВО ОБТІ в реєстровій книзі № 275 за реєстровим № 598/26135. Згідно ст. ст.\~1216 - 1218,\~1222-1224,\~1233 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1296 - 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно глав 13-14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії, або є підозра в тому, що ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у її статуті чи положенні, або виходить за межі її діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених Законом. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються, зокрема, причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Суд зазначає, що\~главою 86 ЦК України,\~Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, лише тоді виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1\~ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 1\~ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Враховуючи вищезазначені положення законодавства, те, що частка у майні, належному померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності на даний час не визначена, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved