Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

В серпні 2017 року позивач [PERSON] завернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом мотивуючи його тим, що вона набула у власність частину будинку №45 по вул. Береговій у с. Софіївська Борщагівка, яка становить 41/100 ідеальних часток. Загальна житлова площа приміщень в цьому будинку складає 88,0 кв.м. Співвласниками інших частин є [PERSON], якому належить 28/100 частин цього будинку, та [PERSON], якій належить 31/100 частин цього будинку. ЇЇ право на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель підтверджено державним актом на право приватної власності на землю. Між ними, як співвласниками майна, виникають непорозуміння та спори з приводу користування, у тримання та збереження цього майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння не досягнуто. До складу житлового будинку № 45, що знаходиться по вул. Береговій у с. Софіївська Борщагівка Київської області, входять надвірні споруди, які розміщені на земельній ділянці і становлять з ним одне ціле, а саме: гараж, сараї, навіс, убиральні, скважини, огорожа та доріжка. Тому просила виділити їй у приватну власність в натурі частку із майна, що є у спільній частковій власності у вигляді житлового будинку №45 по вул. Береговій у с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, а також господарських будівель відповідно до варіантів технічного розділу, що має складати 41/100 частки цього майна. У судове засідання позивач не зявилась, від представника позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявилися. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно заяв, просили слухати справу у свою відсутність, проти позову не заперечують. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. При розгляді справи судом встановлено, що згідно з договором дарування від 15.05.1997 позивач є власником 41/100 частин будинку №45 по вул. Береговій у с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області. Право власності зареєстровано за позивачем у КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» у реєстровій книзі №1 за реєстровим записом №7 від 18.11.2009, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24487437 від 18.11.2009. Співвласниками інших частин є [PERSON], якому належить 28/100 частин цього будинку, та [PERSON], якій належить 31/100 частин цього будинку. Позивачу на праві власності належить земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських будівель,т площею 0, 1308 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул.. Берегова, 45, що підтверджується підтверджено державним актом на право приватної власності на землю сері IV-КВ №102376, виданий 26.03.1999 на підставі рішення виконкому [PERSON] сільської ради народних депутатів від 30.01.1999 року №8/3. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. До складу житлового будинку №45, що знаходиться по вул. Береговій у с. Софіївська Борщагівка Київської області, входять надвірні споруди, які розміщені на земельній ділянці і становлять з ним одне ціле, а саме: гараж, сараї, навіс, убиральні, скважини, огорожа та доріжка, що підтверджується експлікацією, яка міститься в технічному паспорті на житловий будинок, складеному 19.09.2009. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій\~статті 356 ЦК України\~як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності\~це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина другастатті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Виходячи з положень ст. ст.\~183,\~367ЦК України\~та роз'яснень, викладених у п. п. 6, 7 Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7«Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Виділ у натурі частки із спільного майна може бути заборонений законом або бути неможливим в силу самої природи спільної речі, яка є неподільною (ч. 2ст. 183 ЦК). Згідно п. 14\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності"\~квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. З аналізу вище зазначених правових норм слідує, що кожен учасник права спільної часткової власності має суб'єктивне цивільне право на виділ своєї частки. Юридичне значення виділу полягає в тому, що учасник отримує у натурі певне майно, яке відповідає його частці, а у разі неможливості - компенсацію за нього, у власність. При цьому право спільної власності щодо суб'єкта, який виділив свою частку у натурі, припиняється. Якщо з учасників спільної часткової власності після здійснення виділу залишився тільки один суб'єкт, природно, що право спільної власності припиняється взагалі. Проте якщо після виділу суб'єктів-співвласників залишилося хоча б двоє, право спільної часткової власності продовжує існувати - з перерозподіленими частками та, як правило, з видозміненим складом майна, яке перебуває у спільній частковій власності. Відповідно до\~статті 367 ЦК України\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту норм статей\~183,\~358,\~364 ЦК України\~можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання або перепланування будинку він провадиться за наявності на це дозволу виконавчого комітету місцевої ради (ст. 152 ЖК України). Крім того, у тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина приміщень, яка перевищує за розміром його частку, суд повинен вирішити питання про стягнення з нього відповідної грошової компенсації та зазначити в рішенні фактичні ідеальні частки в праві власності на будинок після його поділу. Відповідно до ч. 1ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно висновку експерта №365/18-47 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 11.09.2018 року вбачається, на розгляд суду запропоновано один варіант виділу 41/100 частин житлового будинку та надвірних будівель і споруд, розроблений відповідно до порядку користування, що склався між співвласниками. Виділ 41/100 частини в житловому будинку, при умові відхилення від ідеальної частки співвласника у праві власності, та з відхиленням вимог нормативних документів, можливий. Варіант виділу житлового будинку під літ. «А» та надвірних будівель і споруд, розташованих за адресою: с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, розроблений з відхиленням від ідеальної частки співвласника та вимог нормативних документів, а саме пункту 8.10. ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», описаний в дослідницькій частині висновку. Згідно висновку експертизи, співвласнику частки 41/100 пропонується виділити приміщення загальною площею 57,00 кв. м., з яких: 3-1 тамбур площею 5, 90 кв. м., 3-2 житлова кімната площею 15,10 кв. м., 3-3 житлова кімната площею 16,00 кв. м., 3-4 кухня площею 12,90 кв. м., 3-5 сан. вузол площею 5,90 кв.м., 3-6 кладова 1, 20 кв. м., гараж під літ. «Б», сарай під літ. «В», літній душ під літ. «Е», колодязь №7, огорожа №3, ворота №1 (1/2), загальною вартістю 228412 грн. Арифметична частка згідно варіанту становить 38/100. Таки чином, відступ від ідеальної частки становить: в одиницях площі житлового будинку на 13,60 кв.м. менше, в одиницях вартості житлового будинку, надвірних будівель та споруд на 17\~404,00 гривень менше. Вказаний варіант поділу відповідає фактичному користування кожною стороною своєю часткою будинку, з ним погоджується позивач, а тому позовні вимоги в частині виділення позивачу в натурі 41/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Берегова, 45, припинивши право спільної часткової власності на нерухоме майно, підлягають задоволенню відповідно до варіанту проведеної експертизи. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При зверненні в суд позивачем сплачено судовий збір щодо заявлених позовних вимог 640 грн. (квитанції про сплату судового збору в розмірі 640 грн.), задовольняючи позов суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 320 грн. з кожного. Щодо понесення судових витрат за проведення експертизи позивачем не надано суду квитанцію про сплату витрати за проведення експертизи в розмірі 7 150 грн. Крім того, акт здачі-приймання висновку експерта не підписаний позивачем, а тому в частині стягнення витрат за проведення експертизи суд відмовляє в задоволенні таких вимог.

Outcome: approved