Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування державної реєстрації права власності на 1/2 частину земельної ділянки та про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що її неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] року, є онукою померлої [PERSON], та відповідно до вимог ст.1261, ч.1 ст.1266, ч.1 ст.1267, ч.4 ст.1268 ЦК України прийняла її спадщину за законом за правом представлення і має на неї таке ж право, як і відповідачка [PERSON] Разом з тим, [PERSON] відмовиляється з'являтися до нотаріальної контори для надання письмової згоди на внесення змін до виданого 20.10.2016 року на її ім'я свідцтва про право на спадщину за законом, шляхом включення до числа спадкоємців [PERSON], тому позивачка вимушена звертатися до суд за захисистом прав неповнолітньої дитини. Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримали, прохали позов задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи, у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки та їх поважність, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявних у справі матеріалів відповідно до положень статей 280-284 ЦПК України. Відповідно до ст.280 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Від представника третьої особи Полтавської районної державної нотаріальної контори на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Від представника третьої особи Органу опіки та піклування - виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника органу, позовні вимоги підтримали, просили захистити права неповнолітньої дитини [PERSON], задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі. Представник третьої особи Фермерського господарства "Аеліта Плюс" в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був мналежним чином повідомленим, не повідомив суду про причини неявки та їх поважність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції (а.с.8). Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишила. Полтавською районною державною нотаріальною була, заведена спадкова справа №611/2016 після померлої за заявою її доньки [PERSON] про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори Замулко Л.В. 20.10.2016 року [PERSON] було видано свідцтво про право на спадщину за законом, а саме на приватизовану земельну ділянку, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,7185 га, що розташована на території Василівської сільської ради Полтавського району, та належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Полтавською райдержадміністрацією 04.04.2012 року, кадастровий номер: [NUMBER]. Судом встановлено, що у спадкодавиці було двоє дітей: [PERSON] (відповідач) та [PERSON], [INFO], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00018350513 від 12.07.2017 року (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.10.2002 року [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], а [PERSON] - її мати (а.с.9). [PERSON] [INFO] року помер (а.с.11). Після смерті батька, [PERSON], його частину в спадковому майні після померлої [PERSON] мала успадкувати його донька - [PERSON], [INFO]. Однак, відповідач не повідомила державному нотаріусу про наявність іншого спадкоємця, та отримала свідоцтво про право на спадщину одноособо. У липні 2017 року [PERSON] разом з донькою звернулися до Полтавської районної державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав неповнолітньої [PERSON] на спадкове майно, яке залишилося після її бабусі, [PERSON], яка померла [INFO] року. Після звернення позивача завідуюча нотконторою Замулко Л.В. письмово запрошувала [PERSON] і відповідачку [PERSON] з'явитися до нотконтори 14.08.2017 року, 22.08.2017 року, 29.05.2018 року і 05.07.2018 року для співбесіди та вирішення питання про надання [PERSON] письмової згоди на внесення змін до виданого їй 20.10.2016 року нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після [PERSON], шляхом включення до числа спадкоємців [PERSON] (а.с.13,14,16-19). Однак [PERSON] жодного разу на ці запрошення до нотаріальної контори не з'явилася (а.с.20). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.09.2017 року №02- 31/1433 державний нотаріус Полтавської районної державної нотаріальної контори відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадкове майно після [PERSON], померлої [INFO] року, в зв'язку з відсутністю добровільного волевиявлення відповідачки [PERSON] на перерозподіл спадкового майна між спадкоємцями (а.с.15). Оскільки виданим відповідачеві [PERSON] свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.10.2016 року на земельну ділянку істотно порушені майнові права неповнолітньої дитини - [PERSON], [PERSON], як її законний представник, змушена звертатися до суду з позовом про їх захист. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.І ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч.І ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За ч.ч.4,5 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч.ч.2-4 ст.1273 ЦК України фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може відмовитися від прийняття спадщини за згодою піклувальника і органу опіки та піклування. Неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитись від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. Згідно ч.2 ст.6 Сімейного кодексу України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. На час смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, її онука [PERSON]. [INFO], була малолітньою, оскільки на той час їй було одинадцять років. [PERSON], мати [PERSON], від прийняття нею спадщини після померлої [PERSON] не відмовлялася, що підтверджується довідкою державного нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори від 21.07.2017 року №02-14/1061 (а.с.12). Таким чином, відповідно до вимог ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня онука [PERSON] - [PERSON], [INFO], прийняла спадщину за законом за правом представлення разом з дочкою померлої, відповідачем - [PERSON] Обидві спадкоємці за законом, мають право на спадкове майно в рівних частках з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. З ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до п.4.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595 (далі по тексту - Порядок) видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Згідно п.4.21 Порядку, якщо спадкоємців декілька, то кожному із них видається окреме свідоцтво про право на спадщину із зазначенням його частки. Згідно ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до вимог ст.1261, ч.1 ст.1266, ч.1 ст.1267, ч.4,5 ст.1268 ЦК України відповідач [PERSON] не мала права на спадкування усіє земельної ділянки, а мала право на спадкування лише 1/2 її частини. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивач просить стягнути із відповідача витрати на правову (правничу) допомогу адвокатав розмірі 500,00 грн, в підтвердження понесених вказаних витрат суду позивачем було надано розрахунок судових витрат (а.с.26), квитанцію про сплату судових витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 500,00 грн (а.с.25) та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.28). Оскільки відповідачем [PERSON] не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, вказана сума підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved