Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів звернулась [PERSON] У своєму позові позивач зазначає, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 травня 2009 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. У звязку з постійними конфліктами вони з відповідачем стали чужими людьми, втратили почуття любові та поваги один до одного, не підтримують подружніх стосунків, не мають та не ведуть спільного господарства. Крім того, відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча працездатний. Тому, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, однак подала до суду письмову заяву у якій просила провести розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. В судове засідання відповідач не зявився, однак подав до суду заяву у якій просив провести розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує і просить суд їх задоволити. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 травня 2009 року. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ №046313 виданим 13 травня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13 травня 2009 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №476. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Дана обставина підтверджується дослідженими в судовому засіданні: свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №103097 виданим 28 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народився 13 вересня 2009 року в м.Рівне, про що зроблено відповідний актовий запис за №2462. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]; свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №244960 виданим 08 лютого 2016 року виконавчим комітетом Малошпаківської сільської ради Рівненського району Рівненської області з якого вбачається, що [PERSON] народилася 01 лютого 2016 року в м.Великий Шпаків Рівненського району Рівненської області, про що складено відповідний актовий запис №5. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та бюджету, фактично їх сімя розпалась, перспектив для збереження сімї не вбачається, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України\~"Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави, а сплачений позивачем судовий збір в частині розірвання шлюбу, слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved