Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці із заявою про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення. Посилалась на те, що вона народилася [INFO] у с. Розтоки, Вижницького р-ну, Чернівецької обл.. Вказувала, що 30.06.1977 року вона поїхала навчатися до Вірменської РСР у м. Ленінакан, училище №17 де навчалася до 30.06.1979 року та отримала спеціальність - ткачиха 5 розряду. У1980 році заявниця закінчила повний курс Ленінаканської вечірньої російської середньо школи №5. Після закінчення навчання вона була прийнята на роботу на Ленінаканську ткацьку фабрику, ткачихою 4 розряду. 14.08.1980 Ленінаканська ткацька фабрика Вірменської РСР, видала їй трудову книжку [NUMBER] у якій вказано прізвище [PERSON] тоді як вона [PERSON] . Оскільки у зв`язку із зазначеної помилкою вона не може реалізувати своє право на призначення пенсії, просила суд встановити факт належності їй трудової книжки [NUMBER] виданої 14.08.1980 року. [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Вимоги заяви підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи: Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в судове засідання не прибув. Через канцелярію суду надійшла заява про залишення вирішення питання на розсуд суду та розгляду заяви без участі представника заінтересованої особи. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] у с. Ростоки, Вижницького р-ну, Чернівецкої області Української РСР (а.с. 5). Після звершення навчання [PERSON] була прийнята на роботу на Ленінаканську ткацьку фабрику Вірменської РСР та 14.08.1980 року їй було заповнено трудову книжку [NUMBER], де було зазначено [PERSON] , [INFO] (а.с. 13-15). При цьому 03.05.1985 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] у зв`язку з чим змінила прізвище із «Господарюк» на « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу із [PERSON] після розірвання шлюбу прізвище заявниці залишилось « [PERSON] ». У трудову книжку [NUMBER] було внесено відповідні зміни про зміну прізвища. Згідно вимог п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як роз`яснив пленум Верховного Суду України у своїй постанові "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31 березня 1995 року, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті у зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. З досліджених в судовому засіданні копій свідоцтва про народження заявниці, паспорта громадянина України, Свідоцтва про розірвання шлюбу, копії картки платника податків судом встановлено, що по-батькові заявниці зазначено, як « [PERSON] » (а.с.4,5,11, 12). Разом з тим, відповідно до копії атестату №326182 по-батькові заявниці також помилково зазначено « Іванівна » (а.с. 16). При цьому у матеріалах справи наявна копія нотаріально посвідченої заяви [PERSON] , [INFO] , згідно якої вона підтверджує факт спільного навчання із [PERSON] , [INFO] , у професійно-технічному училищі №17 в м. Ленінакан, Вірменської РСР у період з 30 червня 1977 року по 30 червня 1979 року (а.с. 17). Суд враховуючи викладене, дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що заявлені вимоги підлягають задоволенню..

Outcome: approved