Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Запорізької міської ради про встановлення порядку користування спільною частковою власністю та усунення перешкод у користуванні власністю. В позовній заяві вказала, що відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 01 листопада 2006 року, між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О., позивач отримала у власність 1/2 частину нежилої будівлі першого поверху літ. А-10. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №233/24 від 26.05.2011 року оформлено право спільної часткової власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] (загальною площею за внутрішніми замірами 73,5 м2), яке утворилось внаслідок проведеної реконструкції, а саме: За територіальною громадою м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на 1/10 частину приміщення (до складу якої входить кабінет [NUMBER] загальною площею 7.1 м2); За [PERSON] та [PERSON] по 9/20 частині приміщення кожній (до складу яких входять: тамбур №1, зал №2. кабінети №№3.8.9, кімната №4. коридор №5. туалет №6. душова №7. білизняна №11 - загальною площею 66,4 м2). 25.06.2015р. позивач отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно - 9/20 часток нежитлового приміщення [ADDRESS]. В зазначеному нежитловому приміщенні розташований салон краси «[INFO]», який з березня 2011 року спільно використовувався позивачем та відповідачем [PERSON] у підприємницькій діяльності за усною домовленістю між ними. У 2013 році позивач через вчинення відносно неї кримінально караних діянь вимушена була покинути місце свого проживання та переїхала до іншої області. Повернувшись в м. Запоріжжя у червні 2015 року позивач встановила, що відповідач [PERSON] самостійно використовує спільне приміщення, з якого прогнала орендарів, з якими позивач уклала договір оренди частки у спільній власності на час своєї відсутності. З часу повернення позивач не може користуватись своєю часткою у спільному з відповідачами майні - нежитловому приміщення [ADDRESS] так як відповідач 1 не дозволяє їй знаходитись у приміщенні салону. Позивач вимушена була звернутись до правоохоронних органів із заявою про не допуск відповідачем [PERSON] до спільного приміщення. За результатами перевірки 05 серпня 2015 року ДІМ СДІМ Ленінського РЗ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області Терлецьким М.О. складено висновок, відповідно до якого позивачу рекомендовано звернутись до суду в порядку цивільного судочинства. Позивачка, після проведення судової будівельно-технічної експертизи, просила суд встановити порядок користування приміщеннями нежилої будівлі першого поверху літ. А-10, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], між його співвласниками [PERSON] та [PERSON] відповідно до 3-го варіанту експертизи, також усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права власності та зобов'язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у її вільному доступу до нежилого приміщення. розташованого за адресою: [ADDRESS] та його користуванню ним. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги, які подані 21 вересня 2016 року, наполягали на задоволенні позовних вимог за мотивами, вказаними в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, надала письмові пояснення, що будь який варіант користування нежитловим приміщенням визначений експертом не може бути прийнятий, оскільки порушує принцип рівності співвласників щодо володіння та користування своєю власністю. Крім того спірне нежитлове приміщення є єдиним комплексом з надання послуг у сфері краси та здоров'я, що включає в себе послуги перукарів, манікюру, педикюру та масажу. Неможливо визначити порядок користування таким приміщенням шляхом фізичного поділу приміщень, оскільки кожний кабінет має різне цільове призначення, має примикаючи до кабінетів підсобні приміщення, які необхідні у використані кожному співвласнику при здійсненні господарської діяльності. Має єдиний режим роботи та поставить кожного з співвласника в залежність один від одного щодо користування додатковими підсобними приміщеннями (білизняна, кімната персоналу, душова та інші). Обмежить кожного у здійсненні господарської діяльності. Також не надасть можливості кожному співвласнику укласти окремі договори на комунальні послуги, що поставить [PERSON], як особу з якою укладені всі договори на комунальні послуги, несення постійного ризику відповідальності за невиконання [PERSON] своїх зобов'язань утримання власності. Представник Запорізької міської ради залишила розгляд справи на розсуд суду, т.я вимоги позову не зачіпають їх інтереси. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] купила 1/2 частину нежилої будівлі першого поверху літ. А-10. що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу, укладеним 01 листопада 2006 року, між [PERSON] та [PERSON], та посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О., Відповідно до Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №233/24 від 26.05.2011 року оформлено право спільної часткової власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] (загальною площею за внутрішніми замірами 73,5 кв.м), яке утворилось внаслідок проведеної реконструкції, а саме: За територіальною громадою м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на 1/10 частину приміщення (до складу якої входить кабінет [NUMBER] загальною площею 7.1 кв.м); За [PERSON] та [PERSON] по 9/20 частині приміщення кожній (до складу яких входять: тамбур №1, зал №2. кабінети №№3.8.9, кімната №4. коридор №5. туалет №6. душова №7. білизняна №11 - загальною площею 66,4 кв.м). Відповідно до свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.06.2011 р. [PERSON] належить 9/20 часток нежитлового приміщення [ADDRESS]. [PERSON] також належить 9/20 часток нежитлового приміщення [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 03.06.2011 р. та витягом про державну реєстрацію прав №30536360 від 07.07.2011 р. [PERSON] як приватний підприємець укладала договір на постачання електричної енергії, договір 100059 купівлі продажу теплової енергії від 01.11.2007 р., договір № 239 на відшкодування витрат по утриманню будинку та прибудинкової території від 01.06.2011 р. В зазначеному нежитловому приміщенні розташований салон краси, який з березня 2011 року спільно використовувався сторонами у підприємницькій діяльності за усною домовленістю між ними. У 2013 році [PERSON] покинула місце свого проживання та переїхала до іншої області. Повернувшись в м. Запоріжжя у червні 2015 року вона не може користуватись своєю часткою у спільному з відповідачами майні - нежитловому приміщення [ADDRESS] так як [PERSON] самостійно використовує спільне приміщення і не дозволяє їй знаходитись у приміщенні салону. 05.08.2015 р. [PERSON] звернулася до правоохоронних органів із заявою про не допуск її до спільного приміщення. За результатами перевірки 05 серпня 2015 року ДІМ СДІМ Ленінського РЗ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області Терлецьким М.О. складено висновок, відповідно до якого [PERSON] рекомендовано звернутись до суду в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Ленінського районного суду від 10.11.2015 р. була якої було доручено експертам ТОВ «Регіональне судово-експертне бюро». Відповідно до Висновку експерта №2192 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 22.03.2016 р., розташування нежитлових приміщень, нежитлової будівлі першого поверху літ. А- 10, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 66,4м2, їхня площа та господарське призначення, не дозволяє розробити та надати суду на розгляд варіанти порядку користування об'єктом дослідження по 1/2 частині. На розгляд суду запропоновано чотири варіанта порядку користування частиною нежитлового приміщення нежитлової будівлі першого поверху літ. А-10, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 66,4м2, з відступом від частин співвласників. І варіант порядку користування нежитловим приміщенням. При даному варіанту порядку користування нежитловим приміщенням частина приміщень: тамбур 1 площею 2,7м2, зал 2 площею 10,6 м2, коридор 5 площею 4,7 м2, туалет 6 площею 1,4 м, загальною площею 19,4м2 (2,7+10,6+4,7+1,4), пропонується в загальне користування. Співвласнику [PERSON] пропонується в особисте користування кімната 4 площею 4,7 м2, 9 площею 16,8 м2, білизняна 11 площею 3,0 м2, загальною площею 24,5м2. Так як частина приміщення пропонується в загальне користування, то співвласнику [PERSON] пропонується в загалі приміщень площею 34,2м2 (24,5+19,4*1/2), що більш ніж покладено на ідеальну долю на 1,0м2 (34,2-33,2). Співвласнику [PERSON] пропонується в особисте користування кімната 3 площею 11,4 м2, душова 7 площею 2,2 м2, 8 площею 8,9 м2, загальною площею 22,5 м". Так як частина приміщення пропонується в загальне користування, то співвласнику [PERSON] пропонується в загалі приміщень площею 32,2м2 (22,5+19,4*1/2), що менш ніж покладено на ідеальну долю на 1,0м2 (33,2-32Д . ІІ варіант порядку користування нежитловим приміщенням. При даному варіанту порядку користування нежитловим приміщенням частина приміщень: тамбур 1 площею 2,7м2, зал 2 площею 10,6 м2, коридор 5 площею 4,7 м2, туалет 6 площею 1,4 м2, душова 7 площею 2,2 м2, 8 площею 8,9 м2, загальною площею 30,5м' (2,7+10,6+4,7+1,4+2,2+8,9), пропонується в загальне користування. Співвласнику [PERSON] пропонується в особисте користування кімната 9 площею 16,8 м2, білизняна 11 площею 3,0 м2, загальною площею 19,8м". Так як частина приміщення пропонується в загальне користування, то співвласнику [PERSON] пропонується в загалі приміщень площею 35,05м2 (19,8+30,5*1/2), що більш ніж покладено на ідеальну долю на 1,85м2 (35,05-33,2) Співвласнику [PERSON] пропонується в особисте користування кімната 3 площею 11,4м2,4 площею 4,7 м2, загальною площею 16,1м2. Так як частина приміщення пропонується в загальне користування, то співвласнику [PERSON] пропонується в загалі приміщень площею 31,35м2 (16,1+30,5*1/2), що менш ніж покладено на ідеальну долю на 1,85м2 (33,2- 31,35). ІІІ варіант порядку користування нежитловим приміщенням. При даному варіанту порядку користування нежитловим приміщенням частина приміщень: тамбур 1 площею 2,7м2, зал 2 площею 10,6 м2, коридор 5 площею 4,7 м2, туалет 6 площею 1,4 м , загальною площею 19,4м2 (2,7+10,6+4,7+1,4), пропонується в загальне користування. Співвласнику [PERSON] пропонується в особисте користування кімната 9 площею 16,8 м2, білизняна 11 площею 3,0 м2, загальною площею 19,8м2. Так як частина приміщення пропонується в загальне користування, то співвласнику [PERSON] пропонується в загалі приміщень площею 29,5м2 (19,8+19,4*1/2), що менш ніж покладено на ідеальну долю на 3,7м2 (33,2-29,5). Співвласнику [PERSON] пропонується в особисте користування кімната 3 площею 11,4 м2, 4 площею 4,7 м2, душова 7 площею 2,2 м2, 8 площею 8,9 м2, загальною площею 27,2м2. Так як частина приміщення пропонується в загальне користування, то співвласнику [PERSON] пропонується в загалі приміщень площею 36,9м2 (27,2+19,4*1/2), що більш ніж покладено на ідеальну долю на 3,7м2 (36,9 -33,2). IV варіант порядку користування нежитловим приміщенням. При даному варіанту порядку користування нежитловим приміщенням частина приміщень: тамбур 1 площею 2,7м2, зал 2 площею 10,6 м2, 4 площею 4,7 м2, коридор 5 площею 4,7 м2, туалет 6 площею 1,4 м2, 9 площею 16,8 м2, білизняна 11 площею 3,0 м2, загальною площею 43,9м2 (2,7+10,6+4,7+4,7+1,4+16,8+3,0), пропонується в загальне користування. Співвласнику [PERSON] пропонується в особисте користування кімната 8 площею 8,9 м2, душова 7 площею 2,2 м2, загальною площею 11,1м2. Так як частина приміщення пропонується в загальне користування, то співвласнику [PERSON] пропонується в загалі приміщень площею 33,05м2 (11,1+43,9*1/2), що менш ніж покладено на ідеальну долю на 0,15м2 (33,2 -33,05). Співвласнику [PERSON] пропонується в особисте користування кімната 3 площею 11,4 м2. Так як частина приміщення пропонується в загальне користування, то співвласнику [PERSON] пропонується в загалі приміщень площею 33,35м2 (11,4+43,9*1/2), що більш ніж покладено на ідеальну долю на 0,15м' (33,35-33,2). При всіх запропонованих варіантах порядку користування нежитловим приміщенням переобладнання не виконуються. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбаченні актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. ст. 10, 11, 60 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 311, 319 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування нежитловим приміщенням кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина приміщення з урахуванням його частки в праві спільної власності. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Таким чином, установлення співвласниками порядку користування приміщенням з виділенням конкретних кімнат у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них. У пункті 33 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння). Судом встановлено, що письмового договору про порядок користування нежитловим приміщенням між сторонами не укладено. Сторони добровільно між собою не можуть визначити порядок користування нежитловим приміщенням відповідно до належних їм часток у власності. Для усунення спорів та конфліктів між співвласниками необхідно встановити порядок користування спірним нежитловим приміщенням. Враховуючи відсутність взаємної згоди сторін на здійснення права спільної часткової власності та неможливість у добровільному порядку встановити порядок володіння і користування спільним майном, а також право сторін на судовий захист, встановлення судовим рішенням порядку користування приміщенням не суперечитиме положенням ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України. Таким чином, враховуючи інтереси сторін, з метою недопущення порушення прав усіх співвласників на користування спільним майном, суд вважає доцільним визначити порядок користування нежитловим приміщення за варіантом №4, оскільки цей варіант не призведе до порушення прав інших співвласників. Крім того необхідно зобов'язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у її вільному доступу до нежилого приміщення . Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем та документально нею підтверджені у розмірі 8474,40 грн., які складаються із судового збору в розмірі 974,40 грн. та витрат на проведення експертизи в сумі 7500 грн.

Outcome: approved