Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про визначення часток у квартирі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору міни, посвідченого 16 грудня 1994р. за №496 приватним нотаріусом Рівненського міського та районного округу [PERSON], в Рівненському МБТІ Рівненського міськвиконкому в реєстровій книзі під №16-149-150-" 9 (інвентарна справа №14186) на квартиру [ADDRESS] загальною площею 36.7 м кв. і житловою площею 20.2 м. кв. зареєстровано право приватної спільної сумісної власності на [PERSON], [PERSON] та [PERSON] без визначення часток учасників спільної власності. 6 жовтня 2014 року її батько [PERSON] помер. Для оформлення спадщини звернулась до нотаріуса, в оформленні якої було відмовлено, оскільки не визначена частка померлого у спільному майні, без чого неможливо визначити обєм спадкової маси. При реєстрації квартири домовленості між [PERSON] та відповідачем [PERSON] про поділ її на частки не було. Вона через малолітність не могла впливати на дані обставини. Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення такого розміру, що може бути також і після відкриття спадщини, її право на визначення часток у спільній сумісній власності витікає з права на спадкування після смерті батька як спадкоємця першої черги. ЇЇ мати [PERSON] в порядку ч. 1 ст. 1273 ЦК України відмовилась від прийняття спадщини за відповідною заявою і тим самим вона є єдиним спадкоємцем за законом. Для оформлення спадщини істотне значення має і визначення частки у спільній сумісній власності її та відповідача. Оскільки домовленість всіх співвласників неможлива у звязку зі смертю [PERSON], виникла необхідність визначити частку у праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Вважає, що частка кожного із співвласників рівна і становиь по 1/3 кожному. Просила визначити частку померлого у спільній сумісній власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] в розмірі 1/3 частини квартири, та визначити частки у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] в розмірі по 1/3 частини квартири кожній. В судовому засіданні позивачка підтримала позов в межах доводів позовної заяви та просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнала та не заперечила проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що на підставі договору міни, посвідченого 16 грудня 1994р. за №496 приватним нотаріусом Рівненського міського та районного округу [PERSON], в Рівненському МБТІ Рівненського міськвиконкому в реєстровій книзі під №16-149-150-" 9 (інвентарна справа №14186) на квартиру [ADDRESS] загальною площею 36.7 м кв. і житловою площею 20.2 м. кв. зареєстровано право приватної спільної сумісної власності на [PERSON], [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтвом про народження підтверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] вказані: [PERSON], [PERSON], згідно актового запису № 3114 від 17.11.1982р. зареєстрованого відділом ЗАГС м.Рівне. 22.10.2006р. було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 22.10.2006р., актовий запис № 1932 відділом РАЦС Рівненського міського упр ваління юстиції. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Свідоцтвом про смерть підтверджується, що 6 жовтня 2014 року [PERSON] помер, про що складено відповідний актовий запис № 1567 відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції, після смерті якого відкрилася спадщина. [PERSON], [PERSON] є спадкоємицями першої черги після смерті [PERSON]. [PERSON] має намір оформити спадщину, проте через невизначеність частки померлого у спадковому майні, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, згідно повідомлення державного нотаріуса від 02.04.2015 . вих. .№ 555/02-4. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах , що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, суд прийшов до висновку, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками [ADDRESS], а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення та визначення частки кожного із співвласників у квартирі [ADDRESS] по 1/ 3 частини квартири кожному. На підставі викладеного ст..ст.368-370, 392, 1218,1268,1296 ЦК України,

Outcome: approved