Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON], треті особи на стороні відповідача [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно звернулось Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених в уточненій позовній заяві та вилучити у [PERSON] (що мешкає за адресою [ADDRESS] іпн. [NUMBER]) та передати в заклад Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» (м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50 код ЄДРПОУ 14360570): предмет застави - автомобіль DAF, модель: FT95, рік випуску: 2000, тип ТЗ: вантажний-С контейнеровоз, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON]; комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) - автомобіля DAF, модель: FT95, рік випуску: 2000, тип ТЗ: вантажний-С контейнеровоз, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON]; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0802/114 від 27 лютого 2008 року в сумі 153003,78 доларів США, що за курсом 9,04 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24 лютого 2014 року складає 1382802,25 грн.; звернути стягнення на предмет застави: автомобіль DAF, модель: FT95, рік випуску: 2000, тип ТЗ: вантажний-С контейнеровоз, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнути з [PERSON] (що мешкає за адресою [ADDRESS] іпн. [NUMBER]) на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50 код ЄДРПОУ 14360570) судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 3654,00 грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнали, просять суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на ті обставини, що [PERSON] ніякого відношення до будь-яких кредитних і заставних правовідносин між ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON], іншими особами не має. Вона не укладала з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір від 23 червня 2008 року в якості позичальника, як і будь-який інший і відповідно не отримувала від банку в кредит будь-які кошти. Вона не укладала з банком договір застави на забезпечення кредитного договору від 23 червня 2014 року як і будь-який інший, і не передавала в заставу банку автомобіль марки Мерседес Бенц DAF AE 96 [NUMBER] об'ємом двигуна 12580 колір синій, дизельне паливо, як предмет застави за договором застави від 27 лютого 2008 року. Вона не вчинила жодної дії на те, щоб між нею і банком виникли кредитні і заставні правовідносини, тому не може бути суб'єктом цих правовідносин. Власне про те, що подружжя [PERSON] (треті особи за позовом банку до неї) брали кредити у ПАТ КБ «ПриватБанк» вчиняли інші дії за цими кредитними договорами, вона взнала після отримання від суду копій позовних матеріалів. 15 квітня 2008 року вищевказаний автомобіль вона купила за біржовою угодою №188-5/18-08. Без будь-яких ускладнень 15 квітня 2008 року вказаний автомобіль був зареєстрований за нею, як власником згідно свідоцтва [NUMBER] з державним реєстраційним номером [NUMBER]. Як видно з довідки відділу ДАІ УМВС України в Рівненській області від 30 вересня 2014 року за №35/24-4031 автомобіль на час реєстрації останнього за [PERSON] за період з 01 лютого 2008 року по 15 квітня 2008 року в арешті не перебував. Вона на законних підставах, як добросовісний набувач, купила автомобіль, зареєструвала своє право власності на вказаний автомобіль. Жодних протиправних дій, вона не вчиняла, тому відповідач та її представник з цих підстав просять суд відмовити в задоволенні позову в повній мірі. В судовому засіданні третя особа [PERSON] не заперечила факту укладення з банком 27 лютого 2008 року кредитного договору та отримання кредиту. В судове засідання третя особа [PERSON] не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся судовою повісткою. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 27 лютого 2008 року на підставі укладеного договору №0802/114 [PERSON] отримала кредит у розмірі 50000,00 доларів США (п'ятдесят тисяч доларів США нуль центів) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25 лютого 2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] 27 лютого 2008 року було укладено договір застави рухомого майна №0802/114/ТЗ (надалі - договір застави). Відповідно з договором застави, [PERSON] надав в заставу автомобіль DAF, модель: FT95, рік випуску: 2000, тип ТЗ: вантажний-С контейнеровоз, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належав на праві власності [PERSON] ([ADDRESS], іпн. [NUMBER]). Відповідно до п.17.7. договору застави рухомого майна №0802/114/ТЗ передбачені обов'язки заставодавця не передавати предмет застави в оренду (майновий найом), у лізинг, у спільну діяльність або у безоплатне користування, не здійснювати його відчуження, або інше розпорядження предметом застави без письмової згоди заставодержателя. Позивачем договір застави рухомого майна №0802/114/ТЗ було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та зареєстровано 03 березня 2008 року в 15 год. 35 хв. 46 сек. за № 6710136 в даному реєстрі. Що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, запис під №3, який був досліджений в судовому засіданні. 15 квітня 2008 року без згоди заставодержателя-позивача по справі заставодавець-[PERSON] реалізував заставний автомобіль відповідачу - [PERSON] ([ADDRESS], іпн. [NUMBER]) на підставі біржової угоди № 1885/1808. Заставний автомобіль було зареєстровано у відділі державтоінспекції УМВС України в Рівненській області за [PERSON], за новим реєстраційним номером [NUMBER]. У порушення вимог ст.ст.526, 527, 530 ЦК України та умов договору, [PERSON] зобов'язання за вище вказаним договором належним чином не виконала, а саме не сплатила необхідні кошти для погашення заборгованості за кредитом. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, наявна заборгованість станом на 25 лютого 2014 року в розмірі 153003,78 доларів США, яка складається з: заборгованість за кредитом в розмірі 44 541,26 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 60026,91 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 41123,37 доларів США, а також штрафи відповідно до договору: штраф (фіксована частина) в розмірі 27,66 доларів США, штраф (процентна складова) в розмірі 7284,58 доларів США. В судовому засіданні третя особа на стороні відповідача [PERSON] встановлених судом обставин не спростувала. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення заставодавцем/позичальником зобов'язань за кредитним договором або за договором застави, заставодавець зобов'язаний передати предмет застави заставодержателю в заклад. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, клієнт зобов'язання за кредитним договором не виконує, предмет застави в заклад банку не передав. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено ст. 387 ЦК України. Відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаться на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч.6 ст.20 ЗК «Про заставу»). Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Приймаючи до уваги, що ПАТ КБ «ПриватБанк» заявлено позов саме з підстав, вказаних у попередньому абзаці, цілком очевидно, що виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю - неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володіння ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обов'язок клієнта передати предмет застави в заклад заставодержателя (ПАТ КБ «ПриватБанк»), вимога позивача стосовно зобов'язання клієнта виконати зобов'язання в натурі є законною і обґрунтованою. В ході здійснення позивачем моніторингу даного кредиту було встановлено, що в порушення умов п.17.7 договору застави, ч.2 ст.586 ЦК країни та ст.17 Закону України «Про заставу», без згоди банку заставодавець реалізував заставний автомобіль відповідачу - [PERSON] ([ADDRESS], іпн. [NUMBER]). Відповідно до ст.27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Крім того, згідно ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження. ПАТ КБ «ПриватБанк» згоду на відчуження рухомого майна клієнтом без збереження обтяження не надавав; відчуження належного клієнту автомобіля не здійснювалося в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу, а тому зареєстроване обтяження зберегло силу для нового власника - відповідача. Згідно ст. 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем відповідно до положень ст. 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. З вищенаведеної норми Закону вбачається, що набувач заставленого рухомого майна, який придбав його за відплатним договором у боржника, який не мав права його відчужувати, вважається добросовісним набувачем за обов'язкової умови, якою є відсутність в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Оскільки, спірний транспортний засіб, який є предметом застави зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень, його набувач не може вважатися добросовісним. Таким чином, [PERSON] не може вважатися добросовісним набувачем, а є особою, яка заволоділа спірним транспортним засобом без відповідної на те правової підстави. Тому наведені обставини повністю спростовують заперечення відповідача [PERSON] та її представника на позов. Відповідно до ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» ПАТ КБ «ПриватБанк» зареєстрував в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч.2 ст.28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходився у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувала негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави. Відповідно до ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішення суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави … із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст.26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу, з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 3654,00 грн. згідно платіжного доручення №IHN99B0PRX від 29 травня 2014 року, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved