Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

В серпні 2018 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: м. Вінниця, вул. Волошкова (Іванова),10А/39. У спірній квартирі зареєстровані: донька позивачки [PERSON], двоє неповнолітніх онуків та колишній чоловік [PERSON] Відповідач по справі [PERSON] фактично не проживає у спірній квартирі з 2005 року, його фактичне місце проживання їй невідомо. Всі обов'язки по утриманню даної квартири та догляду, покладені на позивача. Реєстрація місця проживання відповідача в квартирі порушує права позивача як власника, а саме володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача\~-\~адвокат [PERSON]\~ всудовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона є рідною сестрою відповідача [PERSON], її брат перебував у шлюбі з позивачкою [PERSON] та вони проживали у квартирі за адресою: м. Вінниця, вул. Іванова,10А/39, однак понад 10 років її брат покинув сім"ю, виїхав та проживає у іншій державі, але де саме їй невідомо. Свідок [PERSON], яка є сусідкою позивачки, пояснила, що відповідач [PERSON] у спірній квартирі не проживає з 2005 року, з того часу вона його ніколи не бачила. Їй невідомо, щоб позивачка чинила перешкоди відповідачу в користуванні спірною квартирою. На її думку відповідач покинув сім"ю добровільно. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача - адвоката [PERSON], свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.04.2013 року (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29.12.2007 року позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: м. Вінниця, вул. Волошкова (Іванова),10А/39 (а.с. 8). Згідно відомостей Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 04.09.2018 року, які надані на запит суду щодо встановлення зареєстрованого у законному порядку місця проживання відповідача [PERSON] вбачається, що відповідач зареєстрований за адресою: [INFO] (Іванова),10А/39 (а.с. 18-19). Відповідно до довідки №4187 від 04.08.2018 року, виданої ПП «Бокуд» вбачається, що в квартирі за адресою: м. Вінниця, вул. Волошкова (Іванова),10А/39, зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]І, [PERSON], однак останній зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає. Власником квартири є [PERSON], але у даній квартирі не зареєстрована (а.с. 9). Відповідно до\~акту №1485\~ від\~04.08.2018\~року, складеного сусідами позивача [PERSON], [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] за адресою: м. Вінниця, вул. Волошкова (Іванова),10А/39 зареєстрований, однак з 2005 року не проживає (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За положеннями ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам розяснено, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наведене свідчить про те, що при вирішенні питання про втрату права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін відсутності такої особи та поважність причини цієї відсутності. Проаналізувавши наявні\~в матеріалах\~справи докази,\~суд вважає,\~що позивач\~надала суду\~належні та\~допустимі докази\~на підтвердження\~факту,\~що колишній\~чоловік позивачки\~ відповідач\~по справі\~[PERSON]\~не проживає\~в квартирі\~за адресою:\~ м.\~Вінниця,\~вул.\~Волошкова (Іванова),10А/39, з 2005 року без поважних причин, не сплачує за комунальні послуги. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про те, що позов слід задовольнити, оскільки, відповідач за вказаною адресою не проживає з 2005 року без поважних причин, а наявність реєстрації [PERSON] порушує права та інтереси позивача щодо володіння та розпорядження належною їй власністю. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем по справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved