Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

В провадженні Дергачівського районного суду Харківської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] «про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]», де третьою особою є Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, Служба у справах дітей Лиманської міської ради Донецької області. З матеріалів позову вбачається, що з відповідачем по даній справі позивач перебувала в шлюбі, зареєстрованому 21 листопада 2015 року в Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Актовий запис № 1309 ( свідоцтво про шлюб серія [NUMBER], видане 01.12.2015 року). Шлюб розірвано 20 лютого 2016 року про що складено відповідний актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER], актовий запис № 214, видане Київським районним у м. Харкові відділ державної реєстрації актів На теперішній час сторони розлучені , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER], виданим 22.03.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області за актовим записом № 80. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Сторони не спілкуються, ніяких відносин не підтримують, стосунків не мають. Відповідач з дня народження доньки не займається її вихованням, не піклується ні про її фізичний та ні про духовний розвиток. Донька постійно проживає разом позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Позивач самостійно створює позитивний рівень життя дочки, самостійно опікується її матеріальним станом та духовним розвитком. Відповідач [PERSON] абсолютно не виконує обов'язки, що покладені законом на батька по відношенню до дитини. Батько не піклується про моральний розвиток доньки, оскільки не проводить часу з нею та навіть не намагається цього робити. Моральний вплив на дитину можливий або безпосередньо через спілкування з дитиною або не прямим впливом, шляхом фінансової участі в вихованні або іншої матеріальної допомоги. Відповідач абсолютно байдужий до здоров'я доньки. Донька [PERSON] страждає хворобою серця, потребує відповідного лікування, додаткового медичного та батьківського догляду. На теперішній час сторони проживають окремо. Тому позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], уродженця м.Канів Черкаської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] по відношенню до доньки - [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON]. підтримали заявлені вимоги. У судовому засіданні відповідач [PERSON], сповіщений про дату, час та місце розгляду справи належним чином - до судового засідання не з'явився без поважних причин, прохав розглядати справу у його відсутності, тому суд слухає справу в його відсутність. Суд вирішує справу на тих доказах, які надані у судовому засіданні, у заочному порядку. В заяві до суду відповідач вказав, що рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 лютого 2017 року з нього стягнуті на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO] - аліменти у розмірі 1\\4 частини усіх видів заробітку до повноліття дитини, які він сплатив один раз 05.04.2017 року у сумі 1163 грн., тому відповідач позов не визнає, як особа, яка сплачує аліменти на утримання дитини. У судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи належним чином - до судового засідання не з'явився, прохав розглядати справу у його відсутності, тому суд слухає справу в його відсутність. Суд вирішує справу на тих доказах, які надані у судовому засіданні, у заочному порядку. У судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Лиманської міської ради Донецької області, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи належним чином - до судового засідання не з'явився, прохав розглядати справу у його відсутності, тому суд слухає справу в його відсутність. Суд вирішує справу на тих доказах, які надані у судовому засіданні, у заочному порядку. При цьому суд ураховує висновок ВК Лиманської міської ради Донецької області від 31.05.2017 року № 13, де вказано, що орган опіки та піклування Лиманської міської ради вважає можливим позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], так як він відсторонився від виховання дитини і виконання батьківських обов'язків. Суд, з'ясувавши доводи сторін, пояснення свідків, аналізуючи матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що з відповідачем по даній справі позивач перебувала в шлюбі, зареєстрованому 21 листопада 2015 року в Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Актовий запис № 1309 ( свідоцтво про шлюб серія [NUMBER], видане 01.12.2015 року). Шлюб розірвано 20 лютого 2016 року про що складено відповідний актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER], актовий запис № 214, видане Київським районним у м. Харкові відділ державної реєстрації актів На теперішній час сторони розлучені, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER], виданим 22.03.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області за актовим записом № 80. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Сторони не спілкуються, ніяких відносин не підтримують, стосунків не мають. Відповідач з дня народження доньки не займається її вихованням , не піклується ні про її фізичний та ні про духовний розвиток. Донька постійно проживає разом позивпачем та знаходиться на її повному утриманні . Позивач самостійно створює позитивний рівень життя дочки, самостійно опікується її матеріальним станом та духовним розвитком. Відповідач [PERSON] абсолютно не виконує обов'язки, що покладені законом на батька по відношенню до дитини. Батько не піклується про моральний розвиток доньки, оскільки не проводить часу з нею та навіть не намагається цього робити. Моральний вплив на дитину можливий або безпосередньо через спілкування з дитиною або не прямим впливом, шляхом фінансової участі в вихованні або іншої матеріальної допомоги. Відповідач абсолютно байдужий до здоров'я доньки. Донька [PERSON] страждає хворобою серця, потребує відповідного лікування, додаткового медичного та батьківського догляду, але батько навіть не спілкуються з дитиною, що підтвердили свідки у судовому засіданні. Відносини між сторонами остаточно погіршились після подачі позивачем у справі позову про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини. Дана справа знаходилася в провадженні Краснолиманського міського суду Донецької області . Відповідач у справі [PERSON] подав до суду зустрічний позов про оспорювання батьківства та виключення запису як батька з актового запису про народження дитини, в якому він зазначив, що «ніколи не надавав згоди [PERSON] на те, щоб у свідоцтві про народження дитини вона вказувала мене батьком дитини». Просив виключити відомості про [PERSON], [INFO], як батька дитини [PERSON],[INFO], з актового запису про її народження № 214 від 27.05.2016 року, зробленого Київським районним у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Згідно висновку експерта № 334 від 06.07.2016 року , наданого Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи, вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. 07.02.2017 Краснолиманським міським судом Донецької області ( справа № 236/1437/16-ц) мої позовні вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] задоволені в повному обсязі .З відповідача стягнуті аліменти в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.06.2016 року до досягнення дитиною повнолітнього віку. Отримавши вищевказаний висновок експерта, [PERSON] надав заяву про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду. Виконуючи рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 лютого 2017 року, яким з відповідача стягнуті на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO] - аліменти у розмірі 1\\4 частини усіх видів заробітку відповідача до повноліття дитини, [PERSON] сплатив аліменти на утримання дитини один раз 05.04.2017 року у сумі 1163 грн. Але суд не вважає одноразову сплату аліментів на утримання дитини такими діями, що свідчить про постійне виконання відповідачем [PERSON] батьківських обов'язків згідно вимог ст. 150 СК України. Тим більше, що відповідач в судовому засіданні не надав інших доказів, що свідчать про відсутність його ухилення від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини. Коли у позивача виникла потреба, у зв'язку з хворобою доньки, для її оздоровлення, стосовно її хвороби серця, пройти відповідні медичні обстеження та визначитися з курсом лікування, виїхати одноразово до її батьків, які мають вид на проживання в Литві. Батьки працюють та проживають в с. Норюнай Купишкського району Паневезського уєзду Литви, відповідач знову добровільно згоди не надав, позивач була вимушена звертатися з позовом до суду, який задоволив позов. Відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 « Питання діяльності органів опіки, піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» враховуючи місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] разом з матір'ю [PERSON] в [ADDRESS], питання надання висновку органу опіки та піклування, на вимогу ст..19 СК України, входить до компетенції служби у справах дітей Краснолиманської міської ради Донецької області . Тому суд ураховує висновок ВК Лиманської міської ради Донецької області від 31.05.2017 року № 13, де вказано, що орган опіки та піклування Лиманської міської ради вважає можливим позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], так як він відсторонився від виховання дитини і виконання батьківських обов'язків. Права батьків по відношенню до своєї дитини невід'ємно пов'язані з їх обов'язками, які кореспондують правам та зазначені у ст. 150 СК України. Можливість позбавлення батьківських прав передбачена сімейним законодавством з метою того, щоб батьки, які не виконують своїх обов'язків по відношенню до своєї дитини, не мали права вимагати від дитини виконання обов'язків по відношенню до себе у майбутньому, а також з метою того, щоб дитина могла бути усиновлена іншим батьком, який добровільно, а не через судовий примус, згоден на любов та тягар виховання дитини. Інші правові наслідки, які слідують за позбавленням батьківських прав визначені ст.166 СК України. Всі наслідки направлені на захист дитини від негативного впливу особи, яка через свою поведінку фактично перестала виконувати батьківську функцію та перетворилася на чужу для дитини людину. Згідно з п. 2 ч.1 ст. 164 СК України: батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Верховний Суд України у Постанові Пленуму № 3 від 30.03.2007 зазначив, що: ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.1-2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»: виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Обов'язки по вихованню дитини передбачені ст. 150 СК України, ст.12 закону України «Про охорону дитинства» та конкретно розкриті у першій частині позову, щодо поведінки та відношення Відповідача до їх виконання. При вирішенні даної справи також необхідно враховувати вимоги Конституції України, закону України "Про охорону дитинства", Конвенції про права дитини. Згідно з ч.3 ст. 51 Конституції України: дитинство охороняється державою. Реальною нормою права, яка спрямована на охорону дитинства можна вважати ст. 164 Сімейного кодексу України, яка спрямована на захист дитини від людини, яка через свою поведінку самоусунулася від покладених на неї обов'язків по участі в охороні дитинства власної дитини. Окрім цього, за ч.2 ст. 51 Конституції України: батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей. Відповідачем ігнорується дана основоположна Конституційна вимога. За ст. 9 Конвенції про права дитини: в найкращих інтересах дитини, у випадку якщо батьки не піклуються про неї, дитина може бути розлучена з батьками за рішенням компетентного органу. Тому за вищевказаних обставин суд задовольняє позов та позбавляє батьківських прав [PERSON], [INFO], уродженця м. Канів Черкаської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] по відношенню до доньки - [PERSON], [INFO].

Outcome: approved