Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості звернувся представник ТзОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» у якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» заборгованість за договором позики №1455375 від 04 січня 2017 року в сумі 223 023,53 грн. та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 3345,37 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду письмове клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, позов підтримує в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві. В судове засідання відповідач повторно не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовими повістками. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04 жовтня 2017 року між сторонами по справі ТзОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» та [PERSON] було укладено договір позики №1455375 відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику позику в сумі 10 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності зі сплатою процентів за користування позикою 0,01 відсоток річних від суми позики строком до 01 листопада 2017 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, станом на 01 листопада 2020 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики становить: 223 023,53 грн. та складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10 000,00 грн.; заборгованість по комісії в розмірі 188 414,72 грн.; заборгованість по рахунку інфляції в розмірі 15 454,97 грн.; заборгованість 3% річних в розмірі 9153,84 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`зується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 000,00 грн.; заборгованості по рахунку інфляції в розмірі 15 454,97 грн. та 3% річних в розмірі 9153,84 грн. є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а тому вони підлягають до повного задоволення. Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості по комісії в розмірі 188414,72 грн. суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п.п.4.2.2.1. та п.п.4.2.2.2. договору позики передбачено сплату відповідачем комісії в розмір 50% від суми позики та 100% від суми позики щомісячно. Відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до частин 1,2,3,4 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Вказані обставини дають підстави суду для відмови в стягненні з відповідача користь ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» заборгованості по комісії, яка в загальному по позовним вимогам становить 188414,72 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи ті обставини, що заявлені позовні вимоги позивача задоволено частково, тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 519,13 грн. (34608,81 грн. х 3345,37 грн. : 223023,53 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved