Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

В січні 2017 року позивач - [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому посилалась на те, що 03.09.2016 року між нею та відповідачем [PERSON] була досягнута домовленість про те, що відповідач зобов'язується продати їй та [PERSON], яка діяла в інтересах [PERSON], квартиру за адресою: [ADDRESS]. На виконання цієї домовленості, 03.09.2016 року відповідачка [PERSON] взяла у позивача згідно розписки грошові кошти у розмірі 1 000 доларів США. На час отримання цих грошових коштів, відповідачка діяла як представник за дорученням від імені власниці квартири - [PERSON] Позивачка зазначала, що з незалежних від неї причин, в обумовлений сторонами строк, договір купівлі-продажу квартири не був укладений, а згодом вона дізналась про те, що квартира була продана іншим особам. Крім цього, позивачка дізналась про те, що на момент передачі коштів, власниками квартири були [PERSON] та [PERSON], а доручення відповідачка мала лише від [PERSON] Позивач зверталась до відповідачки із вимогою повернути сплачені грошові кошти, однак відповідачка категорично відмовилась їх повертати. Позивачка вважає сплачені нею грошові кошти такими, що були набуті відповідачкою без достатньої правової підстави, та просить стягнути з відповідачки 1 000 доларів США, що є еквівалентом 27 715,41 грн. В судове засідання позивач не з"явилася, її представник позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач та її представник заперечували проти позову та пояснили, що [PERSON], яка є сестрою відповідачки, видала їй довіреність на підготовку документів для продажу квартири, за якою вона мала право отримувати завдаток за квартиру, але права продажу квартири не мала. Також відповідачка вказала, що укладення договору купівлі-продажу не відбулося з вини позивачки, а 1 000 доларів США були витрачені нею для підготовки та оформлення документів, необхідних для продажу. Заслухавши пояснення сторін, їх представників та дослідивши надані ними письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина третя ст. 10 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовим розглядом встановлено, що 03.09.2016 року [PERSON], яка діяла на підставі довіреності, виданої [PERSON] та посвідченої приватним нотаріусом [PERSON], отримала від [PERSON] 1 000 доларів США в рахунок вартості квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальна вартість якої була визначена у розмірі - 20 000 доларів США. Дане підтверджується розпискою від 03.09.2016 р., яка наявна у матеріалах даної справи. Зі змісту цієї розписки вбачається, що відповідачка - [PERSON] діяла в інтересах [PERSON], а укладення угоди купівлі-продажу мало відбутися у строк не пізніше 25.11.2016 р. Також судовим розглядом встановлено, що в узгоджений сторонами строк укладення угоди купівлі-продажу не відбулося, і 30.11.2016 р. зазначена квартира була продана іншій особі, за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, що підтверджується наявною у матеріалах даної справи інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об"єктів нерухомого майна. Згідно з вимогами ст. 570 ЦК України , завдатком визнається грошова сума, яка передається кредитору боржником в рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, не є завдатком, вона вважається авансом. За змістом цих норм, завдатком забезпечується дійсна вимога, тобто така, яка виникла з угоди, укладеної до його передачі. Завдаток підлягає поверненню в одинарному розмірі, якщо зобов'язання припинено до його виконання. Відповідно до правил ч.1 ст. 638, ч. 3 ст. 640 ЦК України договір купівлі-продажу жилого будинку, квартири вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх суттєвих його умов та надали йому нотаріальної форми. До угод, які не укладені, не можуть застосовуватися наслідки, передбачені законом у разі визнання їх недійсними. Все сплачене, передане чи набуте за неукладеними угодами підлягає поверненню, як безпідставно набуте за правилами ст. 1212 ЦК України. Так, відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Судом встановлено, що сторони домовились про укладення договору купівлі-продажу, який буде укладено в майбутньому, і на момент передачі грошових коштів у розмірі 1 000 доларів США, така угода ще не була укладена. За таких обставин передані грошові кошти суд вважає авансом, а тому вони підлягають поверненню як безпідставно отримані кошти. Крім цього, судом встановлено, що на момент передачі грошових коштів, квартира, яку мала намір придбати позивачка, належала на праві спільної часткової власності [PERSON] - 1/3 частина, та [PERSON] - 2/3 частини, що підтверджено копією свідоцтва про право власності на житло від 09.11.1998 року та копією договору дарування від 29.12.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] В судовому засіданні відповідачка [PERSON] визнала, що довіреність у неї була лише від одного із співвласників квартири - [PERSON], а повноважень вчиняти певні дії від імені іншого співвласника [PERSON] у неї не було. Доводи відповідачки та її представника про те, що передані грошові кошти за своєю правовою природою були завдатком, а не авансом, а тому вони не підлягають поверненню через те, що угода купівлі-продажу не відбулася з вини позивачки, суд не приймає до уваги через те, що вони не ґрунтуються на положеннях норм цивільного права. Адже, по-перше, відповідно до приписів абз. 2 ч.3 ст. 6 ЦК України, сторони не вправі своїм договором змінити встановлений законом момент укладення договору. По-друге, завдатком згідно з правилами ст. 570 ЦК визнається сума, яка передається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Тобто, на час передачі завдатку договір купівлі-продажу нерухомості має бути укладено, оскільки лише в цьому випадку зобов'язання покупця про сплату грошей за договором купівлі-продажу буде дійсним. В іншому випадку, передані наперед гроші за неукладеною угодою вважаються авансом з відповідними правовими наслідками. Інші доводи відповідачки та її представника, зокрема, щодо цільового використання отриманих коштів, суд знаходить такими, що не мають правового значення по суті спору. З урахуванням викладеного, суд знаходить позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved