Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до ТзОВ «Дністрові роси» про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації. Просить суд визнати недійсним договір оренди землі від 14 листопада 2013 року, який був незаконно укладений товариством з обмеженою відповідальністю «Дністрові роси», а також скасувати його державну реєстрацію, згідно витягу від 18 червня 2014 року номер запису про інше речове право: 6053443 виданий реєстраційною службою Кельменецького районного управління юстиції. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що при житті [PERSON] була власником земельної ділянки площею 1,0134 га, кадастровим номером 7322082000:02:002:0009, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту Вартиковецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області. 12 вересня 2013 року [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт в якому усе своє майно, заповіла [PERSON]. 12 вересня 2013 року [PERSON] померла. 23 червня 2015 року Кельменецьким районним судом Чернівецької області винесено рішення про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті [PERSON] за [PERSON], площею 1,0134 га, кадастровим номером 7322082000:02:002:0009, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту Вартиковецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області. Реєстраційною службою Кельменецького районного управління юстиції Чернівецької області 20.07.2015 року позивачці надано повідомлення № 05-14/189 в якому роз'яснено, що земельна ділянка площею 1,0134 га, кадастровим номером 7322082000:02:002:0009, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту Вартиковецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області передана в оренду [PERSON] ТзОВ «Дністрові роси». На даний час позивачка бажає самостійно розпоряджатися та обробляти свою земельну ділянку, однак не має такої можливості у зв'язку з тим, що вищевказана земельна ділянка перебуває в оренді ТзОВ «Дністрові роси». Позивачка вважає, що договір оренди землі від 14 листопада 2013 року є недійсним, оскільки він був укладений та зареєстрований в реєстраційній службі Кельменецького районного управління юстиції Чернівецької області ТзОВ «Дністрові роси» (орендарем) після смерті [PERSON] Таким чином, в даному випадку існують підстави визнання даного договору недійсним та скасування його державної реєстрації. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити, оскільки він укладався після смерті [PERSON] Відповідач - представник ТОВ «Дністрові роси» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти позову заперечила з підстав, що вказані в письмових запереченнях, які долучено до матеріалів цивільної справи. Крім того, не змогла пояснити яким чином виникла помилка при укладанні спірного договору оренди земельної ділянки, а також акту приймання - передачі обєкту оренди за договором оренди землі, які вона надала суду як доказ, та по якій причині. Оцінивши повідомлені сторонами обставини, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи, приходжу до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову, з таких підстав. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін в цивільному процесі. Так, судом встановлено, що [PERSON] померла 12.09.2013 року, що вбачається із свідоцтва про смерть, виданого 13 вересня 2013 року виконавчим комітетом Вартиковецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області (а.с.8). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 173195 [PERSON] належить земельна ділянка розміром 1,0134 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10). Відповідно до рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 23.06.2015 року, спадщину після смерті [PERSON] успадкувала [PERSON], а саме на земельну ділянку розміром 1,0134 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11-12). Згідно наданої копії договору від 14.11.2013 року вбачається, що між [PERSON] та ТОВ «Дністрові роси» 14.11.2013 року, після смерті [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки (а.с.15). Вказаний договір був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 18.06.2014 року, що вбачається із витягу (а.с.16). Із витребуваної копії реєстраційної справи № 684042073220, вбачається, що договір оренди землі між [PERSON] та ТОВ «Дністрові роси», акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт приймання передачі обєкту оренди датовані 14 листопада 2013 року, тобто після смерті [PERSON] (а.с.113-115,123). Із копії документів надісланих від державного реєстратора [PERSON], а саме із рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 23888376 від 25.08.2015 року вбачається, що державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] внесла зміни до запису про інші речові права та субєкта цих прав за номером 6053443. У вказаному рішення зазначено, що помилка в даті видачі договору не з вини реєстратора. (а.с.139). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 25.08.2015 року, вбачається, що підставою виникнення іншого речового права є договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 14.07.2013 року (а.с.142). Копія договору оренди землі, б/н, виданий 14.07.2013 року, копія акту приймання передачі обєкту оренди за договором оренди землі датований 18.06.2014 року, в графі «підпис орендодавця» стоїть підпис [PERSON], тобто акт приймання передачі, також укладений після смерті [PERSON] (а.с.145-146). Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1-5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.» Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1, ч. 3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Згідно ч.1 ст. 627 ЦК України сторони, відповідно до статті 6 цього Кодексу, є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст.14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що договір оренди землі від 14 листопада 2013 року та акт прийому-передачі земельної ділянки від 18 червня 2014 року, не могла підписати [PERSON], оскільки остання померла 12 вересня 2013 року. Так як [PERSON] фактично не підписувала договір та не передавала земельну ділянку у користування відповідачу, з чого вбачається відсутність її волевиявлення на укладення договору, тому даний договір є недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст.1217, ст.1222 ЦК України, позивач є спадкоємцем за заповітом на земельну ділянку, відносно якої було укладено договір оренди, а тому вона вправі вимагати визнання недійсним договору оренди землі в порядку цивільного судочинства. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про визнання недійсним договору оренди землі від 14 листопада 2013 року, який був незаконно укладений товариством з обмеженою відповідальністю «Дністрові роси», підлягають задоволенню. Так як позов підлягає задоволенню, тому, в силу вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved