Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~В вересні 2018 року позивач звернулася до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. \~ \~ \~ \~ Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є основним наймачем квартири [ADDRESS] (попередня назва вулиці - Артемове) м.Торецька (попередня назва міста - Дзержинськ) Донецької області. Крім неї, за вказаною адресою зареєстрований її син [PERSON], [INFO]. Проте, син [PERSON] не проживає в її квартирі з 2008 року. У звязку з цим їй самій приходиться нести всі затрати по утриманню квартири, сплачувати комунальні послуги відповідно до кількості осіб, зареєстрованих в її помешканні, тощо. Вважає, що сина необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно заявнику для зняття останнього з реєстраційного обліку за адресою Донецька область, м. Залізне (попередня назва - Артемове) м. Торецька (попередня назва міста - Дзержинськ), [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не зявилася, надавши письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи позивач по справі [PERSON] є матірю відповідача по справі [PERSON]. Згідно ордеру на жиле приміщення № 1173 від 28.02.2008 (а.с. 9) позивач по справі [PERSON] є основним наймачем квартири № 6, що знаходиться в будинку № 18 по вул. Папаніна в м. Залізне (попередня назва міста - Артемове) м. Торецька (попередня назва міста - Дзержинськ) Донецької області. Згідно довідки про склад сімї № 998 від 10.09.2018 (а.с. 10) відповідач по справі [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO] (попередня назва міста Артемове) м. Торецька (попередня назва міста - Дзержинськ), [ADDRESS], тобто за адресою позивача по справі. З огляду на це, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору судом (ч. 2 ст. 71 ЖК України). В статті 71 Житлового кодексу України визначенні конкретні випадки, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом зясовано той факт, що син позивача по справі [PERSON] з 2008 року не проживає в квартирі матері [PERSON] Тому позивач по справі вимушена нести всі витрати по утриманню квартири, сплаті комунальних послуг, тощо. Факт того, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації понад встановлені чинним законодавством строки також підтверджено актами про не проживання (а.с.7-8). Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд вважає, що відповідач [PERSON] з 2008 року, тобто понад шість місяців, без поважних причин відсутній за місцем своєї реєстрації. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми доказами є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved