Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітніх дітей, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей звернулась [PERSON] . В судовому засіданні позивач вимоги підтримала суду пояснила, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2009 року, від якого мають двох малолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Впродовж тривало чого часу зі сторони відповідача має місце байдуже ставлення до неї та дітей, сімейних обов`язків та сімейних цінностей загалом. Станом на день пред`явлення позову вони з відповідачем не спілкуються, він не виявляє жодного інтересу до сімейних потреб, всі питання забезпечення таких потреб покладено на неї, незважаючи на те що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка часто хворіє. Відповідач регулярно їздить на відпочинок сам, з синами не гуляє, не грає з ними в ігри, не цікавиться їх життям. Такий стан сімейного життя є неприпустимим, тому вона прийняла рішення про припинення шлюбу, оскільки за таких обставин подальше спільне життя як подружжя неможливе. Крім того, відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей, не цікавиться їх життям, хоча працездатний, працює та отримує дохід. Тому просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати; визначити місце проживання малолітніх синів з нею; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі мінімального рекомендованого розміру аліментів на кожну дитину, що складає один прожитковий мінімум для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні відповідач остаточні позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2009 року. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 01 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01 листопада 2009 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №1755. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується дослідженими в судовому засіданні: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 12 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м.Рівне, про що зроблено відповідний актовий запис за №860. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 26 липня 2016 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №1987. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та бюджету, фактично їх сім`я розпалась, перспектив для збереження сім`ї не вбачається, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки від відповідача не надійшло заперечень того, що після розірвання шлюбу їх спільні з позивачем малолітні діти будуть проживати з матір`ю, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України\~"Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 липня по 30 листопада 1699 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня по 30 листопада 2118 гривень. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, а сторони дійшли згоди про розмір аліментів на утримання дітей в розмірі мінімального рекомендованого розміру аліментів на дитину, що складає один прожитковий мінімум для дитини відповідного віку щомісячно, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави, а сплачений позивачем судовий збір в частині розірвання шлюбу в розмірі 768,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved