Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Слов'янську Донецької області, про зобов'язання щодо повного відшкодування шкоди, завданої каліцтвом здоров'ю при виконанні трудових обов'язків на виробництві. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає наступне. При виконанні трудових обов'язків 21.02.2006 року він отримав виробничу травму хребта з ушкодженням спинного мозку. За висновком МСЕК від 15.08.2012 року його визнано інвалідом 1-ї групи від трудового каліцтва та підтверджена потреба у додаткових видах медичної та соціальної допомоги на строк групи інвалідності «безстроково». З 19.06.2006 року перебував на обліку у відділенні ФССНВУ в м. Красний Луч Луганської області де знаходиться його особиста справа. У зв'язку з проведенням антитерористичної операції в окремих регіонах України було припинено фінансування деяких органів влади, зокрема відділення Фонду ССНВУ в м. Красний Луч. З 13.11.2014 року по 22.06.2016 року перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа за адресою: смт. Нова Галещина, вул. Горького, 52, к. 14 Козельщинського району Полтавської області. З 23.06.2016 року зареєстрований як внутрішньо переміщена особа в [ADDRESS], довідка внутрішньо переміщеної особи № 1429049472. На даний час він знаходиться на обліку Відповідача. За наслідком важкої травми рішенням комісії МСЕК від 30.05.2007 року встановлено потребу у авто протезуванні автомобілем з керуванням на дві руки на строк «безстроково». Автомобіль, яким він був забезпечений безоплатно Фондом був зареєстрований на його ім'я з правом користування. 07.09.2016 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою з проханням надати йому виплату компенсації на бензин (пальне), ремонт і технічне обслуговування автомобіля. Відповідачем на його адресу 19.10.2016 року було надіслано повідомлення в якому зазначалося, що фінансування витрат на бензин (пальне), ремонт і технічне обслуговування автомобіля, призначені йому за друге півріччя 2016 року будуть виплачені йому у березні 2017 року. 23.03.2017 року на його особистий рахунок надійшли кошти в якості відшкодування компенсації на бензин (пальне), ремонт і технічне обслуговування за друге півріччя 2016 року - 123,68 грн. та за перше півріччя 2017 року - 142,50 грн., в цілому в сумі 266,18 грн. Відповідно до п. 2 та п. 5 постанови КМУ № 228 від 14.02.2007 року «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування», грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів виплачується інвалідам у розмірі 22 відсотки та 16 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність у розрахунку на місяць на транспортне обслуговування - у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць. Компенсації виплачуються рівними частинами двічі на рік - у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року з дня їх призначення. З наведеного вище він вважає, що нарахування компенсації на бензин (пальне), ремонт і технічне обслуговування автомобіля, за друге півріччя 2016 року у сумі 123,68 грн. та за перше півріччя 2017 року у сумі 142,50 грн. було здійснено з порушенням чинного законодавства. Просить суд визнати незаконними дії відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Слов'янську Донецької області стосовно нарахування не в повному обсязі йому компенсації на бензин (пальне), ремонт і технічне обслуговування автомобіля. Зобов'язати відділення зробити перерахунок суми компенсації на бензин (пальне), ремонт і технічне обслуговування автомобіля за друге півріччя 2016 року та за перше півріччя 2017 року. Стягнути з відділення на користь [PERSON], недоплачену суму компенсації на бензин (пальне) ремонт і технічне обслуговування автомобіля за друге півріччя 2016 року у розмірі 1393,66 грн. (тисяча триста дев'яносто три грн. 66 коп.), та за перше півріччя 2017 року у розмірі 1532,14 грн. (тисяча п'ятсот тридцять дві грн. 14 коп.), а всього 2925,80 грн. (дві тисячі дев'ятсот двадцять п'ять грн. 80 коп.). У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав доводи, викладені в позовній заяві та просив суд позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Слов'янську Донецької області, Ліцоєва С.В. у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог [PERSON] та надала з цього приводу письмові заперечення відповідно до яких просить відмовити позивачу у задоволенні позову з огляду на наступне. З 01.07.2016 року на обліку у відділенні як внутрішньо переміщена особа з м. Красний Лиман Луганської області інвалід першої групи по трудовому каліцтву [PERSON] та отримує страхові виплати у зв'язку із виробничою травмою від 21.02.2006 року. Постановою начальника відділення Фонду від 12.09.2016 року позивачу була призначена компенсація витрат на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля у розмірі 123,68 грн. за друге півріччя 2016 року та постановою від 27.02.2017 року - компенсація витрат у розмірі 142,50 грн. за перше півріччя 2017 року, з урахуванням письмових роз'яснень Мінсоцполітики України від 28.10.2013 року № 2249/19/93-13, де визначена формула розрахунку компенсації на бензин. Листом Мінсоцполітики від 11.11.2015 року № 1719/19/93-15 роз'яснено, що після кожної зміни прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, щоразу необхідно здійснювати перерахунок за зразком, наданим листом Мінсоцполітики від 28.10.2013 року № 2249/19/93-13». Розрахунки з урахуванням роз'яснень Мінсоцполітики: прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 01.01.2016 року - 1074,00 грн., з 01.05.2016 року - 1130,00 грн., з 01.12.2016 року - 1247,00 грн. 1074,00 грн.*4 місяці+1130,00 грн.*7 місяців +1247,00 грн. *1 місяць/12місяців*22% -122,96 грн. = 123,68 грн. Де 122,96 грн. - сума компенсації, яка була сплачена відділенням Фонду у Кременчуцькому районі Полтавської області за перше півріччя 2016 року. Розрахунки з урахуванням роз'яснень Мінсоцполітики: прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 01.01.2017 року - 1247,00 грн., з 01.05.2017 року - 1312,00 грн., з 01.12.2017 року - 1373,00 грн.; 1247,00 грн.*4місяці+1312,00 грн.*7місяців+1373,00 грн.*1місяць/12*22%/2 частини = 142,50 грн. Замовлення коштів для фінансування компенсації на бензин здійснюється робочими органами Фонду лише на підставі методики, яка визначена у листі Мінсоцполітики та фінансується виконавчою дирекцією тільки в цих обсягах. Таким чином розрахунок компенсації проведений позивачу було зроблено з урахуванням діючого законодавства та роз'яснень Мінсоцполітики, викладених у листі від 28.10.2013 року № 2249/19/93-13. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, вирішив, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі у зв'язку із наступним. [PERSON] згідно довідки МСЕК серія ААА № 091739 від 15 серпня 2012 року визнаний інвалідом І групи від трудового каліцтва безстроково. З 13 листопада 2013 року до 22 червня 2016 року як переміщена особа з районів проведення АТО він перебував на обліку у Кременчуцькому відділенні Фонду. У зв'язку із ушкодженням хребта 30 травня 2007 року МСЕК визначила медичні показання для забезпечення [PERSON] автомобілем. 30 січня 2009 року позивача було безоплатно забезпечено автомобілем «ЗАЗ 11038740». 07.09.2016 року [PERSON] звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Слов'янську Донецької області з письмовою заявою з проханням надати йому виплату компенсації на бензин (пальне), ремонт і технічне обслуговування автомобіля. Відповідачем на його адресу 19.10.2016 року було надіслано повідомлення в якому зазначалося, що фінансування витрат на бензин (пальне), ремонт і технічне обслуговування автомобіля, призначені йому за друге півріччя 2016 року будуть виплачені йому у березні 2017 року. 23.03.2017 року на рахунок [PERSON] надійшли кошти в якості відшкодування компенсації на бензин (пальне), ремонт і технічне обслуговування за друге півріччя 2016 року - 123,68 грн. та за перше півріччя 2017 року - 142,50 грн., в цілому в сумі 266,18 грн. [PERSON] вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки вони фактично звужують зміст правової норми по оплаті даної компенсації. Відповідно до пункту 5 статті 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» за наявності медичних показань для одержання автомобіля і наявності або відсутності протипоказань до керування ним Фонд забезпечує потерпілого автомобілем безоплатно чи на пільгових умовах, організовує та оплачує навчання водінню автомобіля, а також виплачує компенсацію на бензин (пальне), ремонт і технічне обслуговування автомобілів або на транспортне обслуговування в порядку та на умовах, що визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 та п. 5 постанови КМУ № 228 від 14.02.2007 року «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування», грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів виплачується інвалідам у розмірі 22 відсотки та 16 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність у розрахунку на місяць на транспортне обслуговування - у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць. Компенсації виплачуються рівними частинами двічі на рік - у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року з дня їх призначення. Отже, визначаючи розмір компенсації, відповідач повинен був виходити із вимог Постанови КМУ № 228 від 14 лютого 2007 року «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування» та затвердженого нею Порядку у розмірі 22 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу на місяць. Суд враховує, що посилання Фонду у запереченнях на позов на лист Міністерства соціальної політики України №2249/19/93-13 від 28 жовтня 2013 року є безпідставним, оскільки роз'яснення, наведені у листі, фактично змінюють зміст правової норми, закріпленої у Постанові Кабінету Міністрів України, і звужують (обмежують) соціальні гарантії непрацездатних осіб, що є недопустимим. Посилання відповідача на те, що запропонований Фондом розрахунок підтверджений судовою практикою, а саме справою Вищого адміністративного суду України від 10 лютого 2015 року не ставить під сумніви правильність висновків суду першої інстанції. Так, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Ухвала Вищого адміністративного суду України від 10 лютого 2015 року, на яку посилається відповідач не має для даного спору приюдиційного значення, оскільки у ній беруть участь інші особи. Разом з тим, як зазначено у позові та встановлено судом, у сторін мав місце аналогічний спір у якому суд визнав незаконними дії відповідача по розрахунку виплат на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля за перше та друге півріччя 2015 року. Зокрема, із матеріалів цивільної справи № 524/9285/15-ц вбачається, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 січня 2016 року аналогічні вимоги [PERSON] за перше та друге півріччя 2015 року були задоволені. Вказане рішення суду було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 08 лютого 2016 року. Із позицією суду першої та апеляційної інстанції погодився Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначивши в ухвалі від 28 березня 2016 року, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив з наведеного позивачем порядку розрахунку належних йому до виплати сум, який цілком узгоджується із приписами Порядку виплати та розмірів грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 228 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 серпня 2013 року № 536. Відтак, на переконання колегії суду, при розгляді даної справи підлягає врахуванню судова практика Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка висловлена в аналогічному спорі між тими ж сторонами за перше та друге півріччя 2015 року в ухвалі від 28 березня 2016 року. Слід також звернути увагу, що застосування іншої позиції по даному спору може свідчити про суперечливе тлумачення норм законодавства та не застосування при тлумаченні законодавства підходу, який був би сприятливий для заявника, коли у його справі законодавство припустило неоднакове тлумачення (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 2011 року справа "Серков проти України"). З урахуванням наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення вимог [PERSON] в повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з такого. Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», органи Фонду соціального страхування України звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Як передбачено п. 6 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» до завершення заходів, пов'язаних з утворенням Фонду соціального страхування України та робочих органів його виконавчої дирекції виконання функцій та завдань, передбачених цим Законом, забезпечують у межах компетенції відповідні виконавчі дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та їх робочі органи. За правилами ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тобто, судові витрати у справі необхідно віднести на рахунок держави. На підставі викладеного, та

Outcome: approved