Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Теплицької селищної ради Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батьків. Свої вимоги обгрунтовує тим, що в [ADDRESS] проживали: її батько [PERSON] , який помер [INFO] , та мама [PERSON] , яка померла [INFO] . Будинок належав їм на праві спільної сумісної власності по Ѕ частині кожному, згідно вимог ст. 60 СК України. [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті батьків. Позивач прийняла спадщину, проте оформити право власності на належні батькам частини житлового будинку не має можливості, так як проектно - планувальна документація на забудову та правовстановлюючі документи, що засвідчують право власності на будинок відсутні. Реєстрацію права власності на нерухоме майно - житловий будинок було проведено згідно законодавства, що діяло на той час, шляхом внесення запису до погосподарської книги. Дана позовна заява надійшла до суду 21.12.2020 року та відповідно до автоматизованого розподілу судових справ між суддями була передана на розгляд судді Довгалюк Л.В. Ухвалою від 23.12.2020 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 19.01.2021 року. Від представника позивача [PERSON] , який діє на підставі договору про надання правничої допомоги, надійшла заява про розгляд справи без участі позивача [PERSON] та її представника, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Від відповідача Теплицької селищної ради Вінницької області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини справи та правовідносини, що врегульовані нормами спадкового права, що їм відповідають. Згідно ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Згідно із ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилом ч. 2\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, 09.02.1985 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, остання змінила прізвище на [PERSON] (а.с.9). Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с.10), а [PERSON] померла [INFO] (а.с.14). Із свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] , що складається з земельної ділянки у [ADDRESS] , розміром 0,25 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) є його дочка [PERSON] (а.с.11). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 233949670 від 24.11.2020 року [PERSON] є власником земельної ділянки у [ADDRESS] , площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в порядку спадкування (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , що складається з земельної ділянки, яка знаходиться на території Стражгородської сільської ради Теплицького району Вінницької області, розміром 2,4075 га, наданої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ВН № 008603, виданого 05.04.2001 року на підставі рішення 7 сесії 23 скликання Стражгородської сільської ради Теплицького району Вінницької області від 28.06.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів право приватної власності на землю за № 103, є його дочка [PERSON] (а.с.15). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.12.20, [PERSON] не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] , тому що відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на житловий будинок у [ADDRESS] , який є обєктом спадкування (а.с.17). Станом на [INFO] в будинку по [ADDRESS] проживали [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить витяг з погосподарської книги, виданим Стражгородською сільською радою № 261 від 18.06.2014 року, де зазначено, що згідно погосподарської книги № 6 особовий рахунок [NUMBER] у житловому будинку [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року, рік побудови 1969, склад двору: [PERSON] , 1936 р.н., [PERSON] , 1938 р.н. (а.с.18). В матеріалах справи наявний технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виданий Гайсинським міжрайонним БТІ на замовлення [PERSON] (а.с.19), експлікація приміщень до плану житлового садибного будинку [ADDRESS] (а.с.20), характеристика будинку, господарських будівель та споруд (а.с.21). Державна реєстрація об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, була введена Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, і стосувалась реєстрації будинків та домоволодінь виключно у містах і селищах міського типу. Такою реєстрацією займались відповідні БТІ при виконавчих комітетах міських або селищних рад. Таким чином, на час життя померлих батьків позивача [PERSON] та [PERSON] та виникнення у них права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, діяли норми, що не пов`язували набуття права власності на нерухоме майно в сільській місцевості з державною реєстрацією цих прав в відповідних БТІ. Їх право власності на житловий будинку підтверджується записом в погосподарській книзі Стражгородської сільської ради. За змістом абз. 3 п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 р. у разі безумовного визнання відповідачем позову, якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших (відмінних від відповідача) осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову з наведенням в мотивувальній частині рішення посилань лише на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до \~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом. Згідно з положенням\~статті 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.\~ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов`язків, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч. 1,3\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 3\~ст. 200 ЦПК України\~передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом, тому, відповідно до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З огляду на те, що [PERSON] та [PERSON] здійснювали за життя повноваження власників житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] , єдиною спадкоємицею після смерті батьків є [PERSON] , повне і безумовне визнання позову відповідачем, з метою захисту спадкового майнового права позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved