Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 17.04.2007 р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 139, стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], який народився [INFO] р., у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття. Усною заявою [PERSON] зменшила розмір позовної вимоги про стягнення аліментів та просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], який народився [INFO] р., у твердій грошовій сумі - 400,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття. [PERSON] проти задоволення позову, з урахуванням усної заяви про зменшення розміру позовних вимог, не заперечив, пояснив, що з позовом згоден. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] 17.04.2007 р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 139 (а. с. 4), вони є батьками дитини - сина [PERSON], який народився [INFO] р. (а. с. 5). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовом з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON] та не заперечення останнього проти цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їхнього шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на їхній вільній згоді. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] в частині вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON], а відтак задовольняє його у цій частині. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, [PERSON] зобов'язаний утримувати свого сина - [PERSON], до досягнення ним повноліття. Частинам першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зважаючи на звернення [PERSON] з позовом з вимогою про стягнення на її користь з [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON], у розмірі 400,00 грн. (твердій сумі) з посиланням на те, що [PERSON] має нерегулярний та мінливий дохід, беручи до уваги те, що [PERSON] проти задоволення цієї вимоги не заперечив, суд вважає, що розмір аліментів може бути визначено у цій (твердій) сумі. Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову [PERSON] в частині вимоги про стягнення на її користь з [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON], у розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття, а тому задовольняє його у цій частині. Пунктом 1 частини першої статті 367 Цивільного кодексу України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд, враховуючи інтереси малолітнього [PERSON], вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частинами першою та третьою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 243,60 грн. Таким чином з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 243,60 грн. Крім того, з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. (за позовною вимогою про стягнення аліментів), оскільки [PERSON] від сплати цього судового збору звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved