Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом, який уточнила 08.06.2015р., до Житлово-будівельного кооперативу "Швейник", [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 29.11.2015 р. померла її мама [PERSON]. 03.03.2015 р. звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 13.04.2015 р. отримала повідомлення приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] про відмову у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті матері на квартиру № 106, що знаходиться у м. Рівному по вул. Вербовій, 45, з підстав відсутності у поданих документах, правовстановлюючих документів котрі підтверджують реєстрацію права власності спадкодавця на дану квартиру. Згідно довідки ЖБК «Швейник» № 356 від 03.02.2015 р. підтверджується, що померла мама дійсно була власником кооперативної квартири № 106 у будинку, що знаходиться в м. Рівному по вул. Вербовій, 45. ця квартира складається з однієї кімнати, жилою площею 33.9 м. кв., балансова вартість якої становить 4 761 крб. 37 коп., та станом на 28.12.1991 р. квартира виплачена повністю. У вказаній вище квартирі вона проживала однією сімєю зі своїми батьками: померлою мамою - [PERSON] та батьком - [PERSON]. 03.03.2015 р. її батько - [PERSON] подав приватному нотаріусу заяву у якій відмовився від свого права на частку у спадщині на її користь та підтвердив, що квартира належить на праві особистої приватної власності [PERSON] В судовому засіданні позивачка підтримала позов в межах його доводів та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Пояснив, що [ADDRESS] належала на праві власності дружині. Пайові внески були сплачені за особисті кошти дружини, заощаджені до шлюбу та за кошти її родичів. Він ніколи не був членом ЖБК «Швейник». Представник відповідача ЖБК «Швейник» подала до суду письмову заяву згідно якої просила визнати за [PERSON] право власності на [ADDRESS] після смерті матері [PERSON], як на спадкове майно належне померлій на праві особистої приватної власності. Просила справу розглянути в її відсутність. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що повідомленням від 13.04.2015 р. приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті матері на квартиру № 106, що знаходиться у м. Рівному по вул. Вербовій, 45, з підстав відсутності у поданих документах, правовстановлюючих документів котрі підтверджують реєстрацію права власності спадкодавця на дану квартиру. З довідки ЖБК «Швейник» від 03.02.2015р. вбачається, що [PERSON] належить на праві власності кв.106 будинку ЖБК «Швейник» за адресою: м.Рівне вул.. Вербова, 45 , балансова вартість 4761 крб. 34 коп. на 28.12.1991р., квартира виплачена повністю. В технічному паспорті № 77743 на спірну с квартиру, власником зазначено [PERSON] з розміром частки власності в одну цілу. Згідно виписки з матеріалів інвентаризаційної справи КП Рівненське «МБТІ» № 873 від 21.04.2015 р. зазначена вище квартира належить на праві приватної власності [PERSON], однак на підставі довідки ЖБК «Швейник» № 356 від 03.02.20 1 5 р. дані про присвоєння реєстраційного номера в реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні. В зазначену квартиру [PERSON] вселилася по ордеру № 106 від 05.01.1984р., яка була виділена на неї та чоловіка [PERSON] З довідки ЖБК «Швейник» № 2410 від 05.12.2014р. підтверджується, що в [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], та до дня смерті 29.11.2014р. була зареєстрована [PERSON]. З оглянутої спадкової справи № 6/2015 вбачається, що [PERSON] 03.03.2015р. за № 15 подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 29.11.2014р. [PERSON] 03.03.2015р. за № 16 подав приватному нотаріусу заяву у якій відмовився від свого права на частку у спадщині на користь позивачки та підтвердив, що квартира [ADDRESS] належить на праві особистої приватної власності [PERSON] Свідоцтвом про смерть підтверджується, що [PERSON] померла 29.11.2014р., про що складено актовий запис № 1909, зареєстрований відділом ДРАЦСРС Рівненського міського управління юстиції. Також судом встановлено, що 15.01.1982 р. було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 45, зареєстрований відділом ЗАГС м.Рівне. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Крім того, судом встановлено, що внесок за квартиру в кооператив «Швейник» 23.09.1983р. було прийнято від [PERSON] на імя [PERSON] в сумі 2030 крб., що підтверджує внесення коштів за квартиру, які належали особисто [PERSON], дівоче прізвище якої було [PERSON]. Довідкою ЖБК «Швейник» від 17.07.2015р. підтверджується, що [PERSON] не є і не був членом кооперативу ЖБК «Швейник». На момент повної сплати за вказану вище кооперативну квартиру діяв Закон УРСР «Про власність». За ч. 1 ст. 15 цього Закону, член житлового, житлового - будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Зазначена квартира була передана у користування померлій матері позивачки - [PERSON] 05.01.1984 року, що підтверджується копією ордеру № 106 , виданого на підставі рішення виконкому Рівненської міської Ради депутатів трудящих від 29.12.1983 р.№466. До набрання чинності Цивільним кодексом України, закон не вимагав здійснення державної реєстрації прав на зазначену вище квартиру, а як вбачається з довідки ЖБК «Швейник» пайовий внесок за квартиру, станом на 28.12.1991 р., виплачено [PERSON] повністю. Таким чином, з 28 грудня 1991 року [PERSON] набула права власності на кооперативну квартиру № 106 у кооперативному будинку № 45, що належить ЖБК «Швейник» та знаходиться по вул. Вербовій у м. Рівному. Виходячи з достовірно встановлених судом доказів підтверджується, що спадкоємцями першої черги згідно ст. 1222. 1261 ЦК України, є [PERSON] та [PERSON], які постійно проживали разом із спадкодавцем . [PERSON] своєчасно подала заяву про прийняття спадщини, [PERSON] від прийняття спадщини відмовився на користь доньки [PERSON] Таким чином, суд прийшов до висновку, що спірна квартира знаходиться на балансі у ЖБК «Швейник», право власності на це майно у спадкодавця виникло 28.12.1991 p., однак не було зареєстроване. Позивач є спадкоємцем за законом, за черговістю спадкування є спадкоємцем першої черги, [PERSON] від спадщини не відмовилася та вчасно прийняла її, інший спадкоємець цієї ж черги відмовився від належної йому частки у спадковому майні на користь позивача та не претендував на частку у спільному майні подружжя. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в суді, доводяться достовірними та належними доказами, а тому підлягають до задоволення, так як у інший спосіб захистити право позивачки не можливо, при цьому права інших осіб не порушуються.. На підставі викладеного, ст..ст. 392 1216, 1274, 1261

Outcome: approved