Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним вище позовом, в підтвердження позовних вимог посилається на те, що вона перебувала у шлюбі із [PERSON], їхній шлюб був розірваний у судовому порядку на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 27 листопада 2014 року. В шлюбі у них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Після розлучення дитина зареєстрована та проживає разом з нею. Всі обов'язки щодо виховання і утримання дитини вона взяла на себе. Після офіційного розірвання шлюбних стосунків, батько повністю самоусунувся від ховання своєї дочки. Жодного дня не провів із дочкою з часу їхнього розлучення. Не приймає ніякої участі у житті своєї дитини. Дочка є хворобливою дитиною, щомісяця вони відвідують сімейного лікаря, періодично обстежуються у у лікарні. Дочка часто хворіє на распіраторні захворювання з ускладненнями. Фактичне самоусунення відповідача щодо виконання батьківських обов»язків по відношенню до своєї дитини, призводить до порушення її прав як з точки зору закону так і зі сторони моральних засад людяності. У зв»язку із тим, що батько відмовляється приймати участь у вихованні дитини, вона нагадувала йому також, що він зобов»язаний надавати фінансову допомогу на утримання своєї дочки. На даний час вона самостійно займається вихованням дочки, приділяє їй увесь свій час. У зв»язку із цим не має можливості працювати і отримувати заробіток. У зв»язку із чим, її доходи не покривають необхідних потреб, які вона здійснює на утримання і виховання дочки. Витрати складаються з: оплата комунальних послуг за квартиру (приблизно 500грн. щомісячно у літній період за двохкімнатну квартиру), оплата дитячого садочка (1100 грн. щомісячно), придбання одягу (у середньому витрачається до 1000 грн. щомісячно), розвиваючих іграшок (у середньому витрачається до 500 грн. щомісячно), посилене харчування (приблизно до 1500грн. щомісячно), придбання ліків (у середньому до 500 грн. щомісячно), організація оздоровчого лікування для дочки відповідно до рекомендацій лікарів (у середньому до 1000 грн. щомісячно). Щомісяця витрати на розвиток і потреби дочки складають у середньому 6000 грн. Відповідач на даний час іншої сім»ї немає, інших неповнолітніх дітей, яки потребують фінансової допомоги немає, перебуває у гарній фізичній формі, має можливість і заробляє гроші. Зайнятий у фінансовій сфері. Середня заробітня плата у даній сфері складає приблизно 8000 грн. на місяць. [PERSON] є бабцею [PERSON], участі у вихованні і утриманні внучки не приймає, не має жодного бажання. Зі своєю онучкою не спілкується. Ніколи не відвідувала її. Відповідно до ст..265 Сімейного кодексу України баба зобов»язані утримувати своїх малолітніх внуків, якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що бабця має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Бабця інших малолітніх онуків не має, фінансово забезпечена і тому має можливість і зобов»язана приймати участь у фінансовому утриманні своєї онуки. У зв»язку із вище викладеним, просить стягувати аліменти наступним чином, щомісячно з батька [PERSON] на утримання дочки до досягнення нею повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі 2500грн., з бабці [PERSON] на утримання онучки до досягнення нею повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з»явилися в черговий раз, хоч належним чином були повідомлені про день та час слухання справи. Причини неявки суду не повідомили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, хоч належним чином була повідомлена про день та час слухання справи. Причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ст. 157 ч.1 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Із аналізу дій відповідачів можна зробити висновок про ненадання пріоритету участі в даній цивільній справі. Таке безвідповідальне ставлення відповідачів до виконання своїх зобов'язань, які покладені на них чинним процесуальним законодавством України, може бути наслідком безпідставного затягування розгляду справи судом, вищевказане свідчить про перешкоджання з боку відповідачів вчиненню правосуддя. Оскільки згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про можливі причини неявки у судове засідання з наданням суду доказів поважності цих причин, відтак суд визнав неявку відповідачів неповажною та вирішив провести судове засідання на підставі доказів, поданих до матеріалів позовної заяви. Вислухавши пояснення представника позивача, беручи до уваги письмове заперечення відповідача [PERSON], в якому він висловив свою правову позицію щодо позову, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі статтями\~3,\~4,\~11 ЦПК України,\~\~кожна особа\~\~має право у визначеному порядку звернутися\~\~до суду за захистом\~\~своїх\~\~порушених, невизнаних\~\~або оспорюваних\~\~прав, свобод\~\~чи інтересів, які\~\~суд захищає у спосіб, визначений законами України.\~\~Суд розглядає\~\~цивільні справи\~\~не інакше як за зверненням\~\~фізичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними\~\~вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 21 листопада 2009 року зареєстрували шлюб, який рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2014 року розірвано. За час перебування в шлюбі, у [PERSON] та [PERSON] 18 липня 2012 року народилася дочка [PERSON], яка проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, що не оспорюється сторонами Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивач перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Суд переконаний, що позивач потребує допомоги на утримання дочки, а відповідач зобоязаний таку допомогу надавати, але враховуючи ту обставину, що [PERSON] перебуває на обліку в центрі зайнятості, інших його джерел доходів судом не здобуто, посилання позивача на те, що у відповідача є інші доходи не знайшли свого підтвердження в суді та позивачем не додано жодних підтверджень про доходи відповідача, а надані додатки до матеріалів справи, суд вважає неналежними доказами, і не відомо з чого виходила при визначенні розміру аліментів, а тому позов в цій частині підлягає до часткового задоволення. Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів з бабці [PERSON], то позов в цій частині безпідставний та такий, що задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст.. 265 СК України «Баба, дід зобов'язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу», тобто законодавцем чітко зазначено, що обов'язок баби та діда по утриманню виникає за наступних умов: 1) спроможності баби та діда надавати необхідну матеріальну допомогу своїм онукам; 2) відсутності батьків або наявності батьків (в тому числі одного з них), що нездатні у силу поважних причин надавати належного утримання своїм дітям; 3) нужденності малолітніх або неповнолітніх внуків, таких обставин позивачем не доведено. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved