Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернулась [PERSON] Позовну заяву позивачка аргументує тим, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований 14 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 68. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що шлюбне життя з відповідачем не склалося. Причиною її звернення до суду з даним позовом стало те, що шлюб між ними фактично перестав існувати, будь-яких спільних інтересів у них немає, спільного побуту не мають та тривалий час проживають окремо. Вказує, що вона сподівалась, що все таки почуття любові та взаєморозуміння до них повернуться, проте всі спроби були марними, тому вона остаточно вирішила припинити шлюбні відносини, оскільки шлюб між ними існує формально. Зазначила, що вона повністю втратила до відповідача почуття любові, поваги та довіри. Вважає за даних обставин подальше спільне життя та збереження сім'ї є неможливим, тому просить шлюб розірвати. 23.07.2018 року ухвалою суду було відкрите загальне позовне провадження. Позивач [PERSON] в підготовчому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Вказала, що спору щодо місця проживання малолітньої доньки та поділу майна між ними немає. Просила суд шлюб між ними розірвати та не вживати заходи щодо примирення. Відповідач [PERSON] вказав, що заявлені позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, з правовою оцінкою обставин погоджується повністю, заперечень проти заявленого розміру судових витрат немає. Просив суд не вживати заходів щодо примирення, оскільки рішення щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним, перспектив для збереження їхньої сім'ї немає, шлюб між ними існує формально, так як вони подружніх стосунків не підтримують, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов'язків не мають, проживають окремо. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що 14 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 68, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище "[PERSON]" (а.с.6). Від шлюбу народилась донька- [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до довідки центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області № 1010 від 10.07.2018 року про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою [ADDRESS], сім'я [PERSON] складається: дочка- [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] (а.с.8). Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сім'я фактично розпалася, сторони разом не проживають, взаємних прав та обов'язків, спільного побуту, бюджету, не мають, подружніх стосунків не підтримують, що свідчить про формальне існування шлюбу. Між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини та поділ майна, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв'язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Судом встановлено, що між сторонами відсутні такі складові сім`ї, як спільне проживання, пов'язаність спільним побутом та почуття любові і взаємоповаги, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вбачається із ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Із квитанції № 24 від 12 липня 2018р., банк платника АТ «Ощадбанк», [PERSON] сплаченого на рахунок ГУ ДКСУ у Рівненській області, розрахунковий рахунок № № 31210206017005, МФО 833017, ЄДРПОУ 38043501, судовий збір у розмірі 704,80 грн., а відтак, враховуючи визнання позову відповідачем до розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається із ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на задоволення позовних вимог та повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 352,40 грн. судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду із вказаним позовом. На підставі ст.ст. 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved