Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання, шляхом направлення 18.07.2019 позовної заяви поштою, яка надійшла до суду 25.07.2019. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.06.2008 між ними зареєстровано шлюб Люшнюватською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №1. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , 2008 року народження. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що вони мають різні погляди на життя та обов`язки, на підставі чого виникали непорозуміння, вони стали зовсім чужими людьми. Позивач наполягає на розірванні шлюбу та вважає, що примирення неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Враховуючи зазначені обставини, посилаючись на ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 30.07.2019 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 09.10.2019 позивачу було надано строк для усунення недоліків позовної заяви, оскільки під час підготовчого провадження встановлено, що позовна заява не відповідала вимогам ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). 30 жовтня 2019 року позивач усунула недоліки позовної заяви, після чого позовна заява відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України. 17 грудня 2019 року проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 51). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується повідомленням про отримання 26.12.2019 рекомендованого листа з судовою повісткою (а.с. 49), заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив на позов до суду не подавав. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 25 червня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Люшнюватської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25.06.2008 виконкомом Люшнюватської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 10). Від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження в книзі народження у відділі запису актів громадянського стану в Літомишль районі Світави в томі 11, 2008 року на сторінці 234 під №460, виданого 05 вересня 2008 року міською радою м. Літомишль 22 і копією перекладу з чеської мови, здійсненого перекладачем української мови, призначеного рішенням обласного суду в Градці Краловому з 26.04.2005 року, спр.№4329/2004, Готрою Наталією 29.09.2015 (а.с. 39-40). Як вбачається з довідки №186, виданої 17.07.2019 Люшнюватською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області, син сторін [PERSON] входить до складу сім`ї позивача, яка зареєстрована в с. Люшнювате Голованівського району Кіровоградської області, однак не проживає (а.с. 38). Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть, разом не проживають, спору про місце проживання дитини не має. Згідно наданої позивачем заяви збереження шлюбу між сторонами неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони при реєстрації шлюбу прізвища не змінювали. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої позивачем квитанції №0.0.1412745036.1 від 18.07.2019 (а.с. 1), остання за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., виходячи з розміру, встановленого підпунктом 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" станом на день звернення до суду з позовом, що підлягає відшкодуванню відповідачем. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. На підставі викладеного та

Outcome: approved