Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

ДП МВС України «Інформ-Ресурси» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за збереження тимчасового затриманого транспортного засобу. В позові, якій уточнювався зазначається, що постановою КМУ № 1102 від 17 грудня 2008 року зі змінами «Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках» дозволено підрозділам Державної автомобільної інспекції для доставляння та зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів укладати договори з державними підприємствами, які належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ. ДП МВС України «Інформ-Ресурси» укладено договір про співпрацю з УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області з метою належного збереження тимчасово затриманих транспортних засобів. 17.02.2012 року автомобіль ВАЗ 21099, номерний знак [NUMBER], легковий чорний , кузов 29381, 1995 року випуску, який належить відповідачу, що підтверджується листом УДАІ ГУ МВС України в Запорізькій області від 30.08.2013 року № 10/5-4484, був доставлений на спеціальний майданчик по вул.. Космічній, 140 у місті Запоріжжі для зберігання, як тимчасово затриманий. Про це складено АКТ № 663 огляду та зберігання тимчасово затриманого транспортного засобу від 17.12.2012 року. Згідно уточнень, на час розгляду справи заборгованість відповідача за збереження тимчасово затриманого транспортного засобу перед позивачем складає 10 172 грн.00 коп. Відповідачу була направлена претензія 03.09.2013 року з проханням у найкоротший термін забрати належний йому автомобіль та сплатити вартість його збереження на спеціальному майданчику за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Перемоги, 96. Відповідач претензію не отримав, лист повернувся з відміткою за закінченням строку зберігання. Затримання та доставляння транспортного засобу на спеціальний майданчик для збереження тимчасово затриманих транспортних засобів, відбулось у відповідності із нормами чинного законодавства, на підставі ст..ст. 130 КУпАП України. У зв'язку з зазначеними обставинами позивач звернувся до суду та просить зобов'язати відповідача отримати належний йому транспортний засіб ВАЗ 21099, номерний знак [NUMBER], легковий чорний , кузов 29381, 1995 року випуску, який знаходиться на спеціальному майданчику за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Перемоги, 96, а також стягнути з відповідача заборгованість за збереження тимчасово затриманого транспортного засобу на 28.01.2014 року у сумі 10172 грн.00 коп. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача, не з*явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання не з'явився, внаслідок чого суд згідно ст.ст. 224 - 226 ЦПК України розглянув справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, та ухвалив заочне рішення. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 07.03.2012 року між позивачем укладено договір № 01 про співпрацю з Управлінням державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Запорізькій області. Пунктом 1.1 договору передбачено, що відповідно до Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102, сторони в рамках договору зобов'язуються забезпечити функціонування спец майданчиків та здійснювати діяльність, спрямовану на належне збереження тимчасово затриманих транспортних засобів. Пунктом 1.2 зазначеного договору передбачено, що підприємство бере на себе зобов'язання здійснювати господарську діяльність шляхом надання фізичним та юридичним особам послуг з тимчасового зберігання затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках, які знаходяться в постійному користуванні (в оренді) УДАІ ГУМВС України в запорізькій області. Згідно п. 12 Постанови КМУ № 1102 від 17 грудня 2008 року зі змінами «Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках» повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред'явлення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення. П. 10 зазначеної постанови передбачено, що строк затримання транспортного засобу обчислюється з моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення або акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, а строк зберігання - з моменту доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку. Судом встановлено, що 17.02.2012 року автомобіль ВАЗ 21099, номерний знак [NUMBER], легковий чорний , кузов 29381, 1995 року випуску, належить відповідачу, що підтверджується листом УДАІ ГУ МВС України в Запорізькій області від 30.08.2013 року № 10/5-4484, був доставлений на спеціальний майданчик по вул.. Космічній, 140 у місті Запоріжжі для зберігання, як тимчасово затриманий. На підставі протоколу огляду та тимчасового затримання транспортного засобу № 633 від 17.12.2012 року складено акт огляду та зберігання тимчасово затриманого транспортного засобу. На підставі п. 4.6. "Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", затвердженої Наказом МВС України № 77 від 26.02.2009 року у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, статтями 121-1, 122-5, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 КУпАП, працівник Державтоінспекції МВС тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля-евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, ч. 4 ст. 265-2 КУпАП України передбачено, що після закінчення триденного строку тимчасового затримання транспортного засобу особа має право звернутися за отриманням тимчасово затриманого транспортного засобу. Таке звернення особи є обов'язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення. Відповідачу була направлена претензія 03.09.2013 року з проханням у найкоротший термін забрати належний йому автомобіль та сплатити вартість його збереження на спеціальному майданчику за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Перемоги, 96. Відповідач претензію не отримав, лист повернувся з відміткою за закінченням строку зберігання. Відповідно до ст.13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актом цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Позивач ДП МВС України «Інформ - Ресурси» в повному обсязі виконав зобов'язання щодо належного зберігання транспортного засобу та просить отримати його у технічному стані та укомплектованості відповідно до записів, як вказано у акті огляду та зберіганні тимчасово затриманого транспортного засобу № 633 від 17.12.2012 року. Претензій по зберіганню у відповідача до позивача відсутні. В свою чергу, зобов'язання відповідачем щодо сплати за зберігання тимчасово затриманого транспортного засобу не виконано. Частиною 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Приймаючи до уваги вищевикладені обставини справи,

Outcome: approved