Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

В лютому 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] . В листопаді 2019 року маючи намір продати квартиру він звернувся до приватного нотаріуса, де йому повідомили що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на його квартиру накладено арешт та оголошено заборону на її відчуження. Арешт на майно було накладено з метою забезпечення виконання рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з нього на користь ТОВ «Теплосервіс» боргу в сумі 877,18 гривень, на користь держави судового збору в розмірі 51,00 гривень, витрат на ітз в розмірі 30,00 гривень, а також виконавчого збору в розмірі 95,82 гривні. На даний час у нього відсутня заборгованість за комунальні послуги, згідно довідки у Південному відділі державної виконавчої служби у м. Кам`янське відсутні провадження, за якими було накладено арешт на майно. На підставі чого просить зняти арешт з його майна, а саме: квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника, не заперечував щодо зняття арешту з квартири. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено наступні обставини. [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 04 серпня 1993 року, яке видане Центральною комісією по приватизації житлового фонду ВО «Придніпровський хімзавод» (а.с. 10). Згідно постанови державного виконавця Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції від 17.12.2007 року на квартиру [ADDRESS] накладено арешт з метою виконання рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.04.2007 року. Про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Теплосервіс» борг у розмірі 877,18 грн. на користь держави, судового збору в розмірі 51,00 грн., та витрат на ІТЗ у розмірі 30,00 грн., а також виконавчого збору у розмірі 95,82 грн. (а.с. 14). Як вбачається з довідки, яка видана Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Тепломережа» від 21.02.2020 року, яка дана [PERSON] про те, що станом на 01.02.2020 року за адресою: [ADDRESS] заборгованості за теплопостачання не має (а.с. 7). З пояснень Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Південний відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське від 08.07.2020 року № 05/17.16-34/32525, вбачається, що відділ не заперечує, щодо зняття арешту з майна [PERSON] (а.с. 33). Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливо задовольнити позовні вимоги [PERSON] , а саме зняти арештз квартири [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved