Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

В грудні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що 15.11.2014 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.02.2019 року шлюб між сторонами розірвано. 11.07.2019 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжяз відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 50 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вказаним рішення видано виконавчий лист, який пред*явлено до Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Відповідачем рішення в частині стягнення аліментів виконується не в повному обсязі, в зв*язку із чим, станом на 17.11.2020 р. заборгованість складає 19495,03 грн. Спільний син сторін проживає з позивачкою, крім необхідних побутових речей позивачка понесла додаткові витрати які складаються з оплати аналізів, шкірних алергічних проб, лікування зубів, що на загальну суму становить 23147 грн. Відповідач свої обов`язки по утриманню дитини виконує не регулярно, участі у додаткових витратах не несе, в зв*язку із чим позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь половину вартості понесених додаткових витрат, що складає 11573,50 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2021 року відкрито провадження у справі. Відповідно до ст.274 ч.4 п.1 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач відзив не подав, розгляд справи відкладався в зв*язку із неотриманням ним позову з додатками. Відповідачу двічі направлялася ухвала про відкриття провадження, позов з додатками, які отримані 20.01.2021 року тіткою, 03.03.2021 року отримані [PERSON] . Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами,за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обгрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як встановлено з матеріалів справи, позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Відповідач проживає окремо, розмір його доходів суду невідомий. Конституцією України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою де визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у частині другій статті 51 основного Закону України зазначається, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Крім того відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Забезпечити дитині необхідний рівень життя,створити належні умови для її розвитку покладається на плечі обох батьків, та у разі зміни обставин, ніхто з них не звільняється обов*язку утримувати дитину. Вирішуючи вимоги щодо стягнення додаткових витрат, суд встановив наступне. З матеріалів справи суд встановив, що [PERSON] з метою лікування зубів малолітньому [PERSON] було витрачено 570 грн. на здачу аналізів та алергічних проб для проведення лікування під загальною анестезією. Огляд спеціаліста у медичному центрі склав 400 грн., лікування зубів склало 22177 грн. На підтвердження вказаних обставин позивачкою надано план лікування, виписку з амбулаторної карти пацієнта, квитанції про сплату аналізів, лікування зубів, та огляд спеціліста. Участь батьків у додаткових витратах на дитину регламентована статтею 185 Сімейного кодексу України (далі - СК України), відповідно до якої, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Додаткові витрати на дитину підлягають до сплати незалежно від вирішення питання про сплату аліментів на утримання дитини, відсутності вимог про сплату аліментів, припинення права на аліменти (в порядку визначеному ст. 190 СК України). Додаткові витрати повинні сплачувати виключно батьки дитини, та обов*язок доказування понесеного розміру покладається на їх плечі. В разі відсутності домовленості батьків або у разі спору між ними щодо розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину - розмір участі визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Розмір додаткових витрат на дитину повинен визначатись у твердій грошовій сумі, залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Разом з цим, саме на суд покладено обов*язок встановлення обставин на які посилаються сторони у справі, та перевірки доказів, задля уникнення порушення та зловживання своїх обов*язків. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку що обставини на які посилається позивачка пов*язаних із додатковими витратами знайшли свого підтвердження, в зв*язку із чим, суд задовольняє позов. З наведеного суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України,Закону України «Про судовий збір»,з відповідача у дохід держави суд стягує судовий збір у розмірі 840,80 коп., оскільки дитина проживає з позивачкою, та позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі

Outcome: approved