Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про припинення правовідносин за іпотечним договором (майнової поруки). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.05.2007 року між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений іпотечний договір, Р№ 1473, про надання позивачем в заставу трьохкімнатної квартири, загальною площею 57,5 кв. м., житловою площею 36,2 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Цей договір укладався з метою забезпечення зобовязань [PERSON] за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 071-22-06/07 від 03.05.2007 року. Згідно з п. 1.4 іпотечного договору розмір основного зобовязання, за виконання якого поручилася позивач, становив 56000,00 дол. США, а розмір відсотків складав 13 % річних. Це відповідало змісту кредитного договору від 03.05.2007 року, зокрема підпункту 1.1.1., яким були встановлені максимальний ліміт заборгованості, відсотки за користування кредитними коштами, а також графік погашення [PERSON] заборгованості за кредитом. Проте, як стало відомо Позивачу, 27.06.2008 року між Банком та [PERSON] була укладена Додаткова угода № 1 до договору невідновлювальної кредитної лінії № 071-22-06/07 від 03.05.2007 р., якою був збільшений розмір зобовязання, шляхом встановлення нової відсоткової ставки 14,00 % річних. Позивач надала в заставу належне їй нерухоме майно за зобовязаннями [PERSON] на умовах, які визначалися кредитним договором № 071-22-06/07 від 03.05.2007 р. Ці умови були також прописані в іпотечному договорі, Р№ 1473, від 03.05.2007 року п. 1.4. «Зміст та розмір Основного зобовязання, строк і порядок його виконання». Проте, Позивач не надавала своєї згоди на збільшення відсоткової ставки за кредитним договором, яка були встановлена Додатковою угодою № 1 від 27.06.2008 року. Відповідні зміни до іпотечного договору не вносилися. На підставі наведеного, просила суд визнати припиненими правовідносини поруки за іпотечним договором, Р№ 1473, від 03 травня 2007 р., що був укладений між нею та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» . Позивач в судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позов підтримує, щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до стаття 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Судом встановлено, що [PERSON] надала в заставу належне їй нерухоме майно за зобовязаннями [PERSON] на умовах, які визначалися кредитним договором № 071-22-06/07 від 03.05.2007 р. Ці умови були також прописані в іпотечному договорі, Р№ 1473, від 03.05.2007 року п. 1.4. «Зміст та розмір Основного зобовязання, строк і порядок його виконання». Проте, Позивач не надавала своєї згоди на збільшення відсоткової ставки за кредитним договором, яка були встановлена Додатковою угодою № 1 від 27.06.2008 року. Відповідні зміни до іпотечного договору не вносилися. Згідно зі ст. 598 ЦКУ зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя\~шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом\~припинення договору поруки відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК (постанова Верховного Суду України від 21 травня 2012 р. у справі № 6-69цс11). Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що рівною мірою означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків. Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом статей 559, 598 ЦК припинення зобовязання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин субєктивне право і кореспондуючий йому обовязок перестають існувати. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що припинення поруки спричинюють такі зміни умов основного зобовязання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обовязків сторін, слід дійти висновку про те, що у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК, на припинення зобовязання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст.\~16 ЦК (постанова Верховного Суду України від 21 травня 2012 р. у справі № 6-20цс11). Підставою для припинення поруки в порядку ч. 1 ст.\~559 ЦК є сукупність двох умов внесення без згоди поручителя змін до основного зобовязання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін (постанова Верховного Суду України від 5\~лютого\~2014\~р. у справі № 6-160цс13). Відповідно до ч.\~1 ст.\~559 ЦК підставою для припинення поруки зі зміною основного зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну є не будь-яка зміна умов основного зобовязання, а лише така, внаслідок якої обсяг відповідальності поручителя збільшується. Згідно з позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові у справі №\~6-20цс11 від 21\~травня\~2012\~р., збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Також у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 р. у справі № 6-69цс11 зазначено, що збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в сторону збільшення, розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним. Тобто змінами основного зобовязання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови і обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобовязання про дострокове повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо. Унесення додатковою угодою змін до кредитного договору в частині збільшення розміру процентної ставки без згоди поручителя на такі зміни призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього і зумовлює припинення поруки. Вищезазначені висновки містяться у правовій позиції Верховного суду України у справі № 6-1161цс15. Оскільки порука є видом забезпечення виконання зобовязання, то, як зазначалося вище, істотними умовами договору поруки є обовязкове посилання на основне зобовязання, його зміст, розмір, визначення обсягу відповідальності поручителя, зміна зобовязання, забезпеченого порукою, тягне і зміни у договорі поруки та за своєю правовою природою фактично є і зміною умов договору поруки. Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. А відповідно до ст. 654 ЦК зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Враховуючи зазначене вище, а також вимоги ст. 547 ЦК щодо вчинення правочину про забезпечення виконання зобовязання у письмовій формі, згода поручителя має надаватись в письмовій формі. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України (постанова від 5 червня 2013 р. у справі № 6-43цс13) згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності повинна бути очевидною й наданою у спосіб, передбачений договором поруки. Проте, Відповідачем не було надано жодних доказів про наявність згоди [PERSON] на збільшення розміру зобовязання, шляхом встановлення нової відсоткової ставки 14,00 % річних та укладення Додаткової угоди № 1 до договору невідновлювальної кредитної лінії № 071-22-06/07 від 03.05.2007 р. Також, іпотечний договір, Р№ 1473, від 03.05.2007 року, укладений між [PERSON] та Відповідачем, не містить положень щодо надання поручителем подальшої згоди відповідати за боржника у випадку зміни основного зобовязання, навіть якщо така зміна призвела б до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Натомість цей договір містить чітко фіксовану суму зобовязання 56000,00 дол. США (пятдесят шість тисяч дол. США 00 центів) та відсоткову ставку 13,00 % річних, що свідчить про фактичне збільшення відповідальності майнового поручителя внаслідок укладення Додаткової угоди № 1 до договору невідновлювальної кредитної лінії № 071-22-06/07 від 03.05.2007 р.

Outcome: approved