Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що [PERSON] є батьком її доньки [PERSON], [INFO]. Шлюб між нею та відповідачем розірвано у жовтня 2011 року, донька залишена на проживання з нею. [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, здоров'ям, фізичним і духовним розвитком. Емілія являється дитиною-інвалідом. Батько жодним чином не бере участі у вихованні доньки, не допомагає матеріально. Раніше вона спілкувалася з відповідачем з приводу його участі у вихованні дитини і він не заперечував проти позбавлення його батьківських прав стосовно доньки. До цього часу нічого не змінилося, [PERSON] й надалі ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Вона не володіє інформацією про доходи відповідача, тому аліменти бажає стягувати у твердій грошовій сумі. Просить суд, позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно на утримання доньки [PERSON], [INFO] на рахунок № [NUMBER], відкритий у Державному ощадному банку України на ім'я дитини, до досягнення [PERSON] повноліття. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про виключення з актового запису про народження дитини. У зустрічній позовній заяві вказує, що [PERSON] не є його донькою. Так, 21 травня 2004 року він зареєстрував шлюб з [PERSON], а [INFO] року, майже через півмісяця народилась дитина - [PERSON]. Не дивлячись на негативну поведінку дружини, на той період він вважав, що це їх спільна дитина. В книзі записів актів громадянського стану про народження він записаний батьком дитини. Тривалий час він з дружиною не підтримували сімейні стосунки та не займався вихованням дитини по незалежних від нього обставинах. В 2010 році [PERSON] звернулась в Рівненський міський суд до нього з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням Рівненського міського суду від 11 жовтня 2010 року шлюб між ними було розірвано, дитина залишена на вихованні матері. В процесі розгляду справи [PERSON] від стягнення з нього аліментів відмовилась, через виниклі непорозуміння щодо дитини. Не вважаючи себе батьком дитини, він дійсно не приймає участі у її вихованні та утриманні, оскільки в цьому не зобов'язаний, в чому остаточно впевнився в теперішній час. Просить суд виключити з актового запису № 1253 від 26 червня 2004 року про народження [PERSON], вчиненного відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, даних про те, що батьком [PERSON] є [PERSON]. Ухвалою суду зустрічний позов прийнятий до провадження та об'єднаний для розгляду в одному провадженні з первісним позовом. В судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] не з'явилася, про час, місце та дату судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON], первісний позов визнав повністю та підтримав зустрічний позов за обставин вказаних у зустрічній позовній заяві. Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. До початку судового засідання від заступника міського голови [PERSON] надійшов висновок органу опіки та піклування № 08-1131 від 08.06.2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON], представника третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради на підставі наявних доказів. Вислухавши пояснення відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, та враховуючи те, що визнання ним позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, дослідивши матеріали справи суд вважає, що первісний позов підлягає до задоволення, зустрічний позов підлягає до відхилення. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рівненського міського суду від 11 жовтня 2010 року розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1253, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню до дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-1131 від 08 червня 2016 року вважається доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Суд приймає до уваги доводи позову про свідоме нехтування та ухилення відповідача за первісним позовом від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дочки та вважає за доцільне позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав задоволити повністю. Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ст. 166 Сімейного кодексу України). З позбавленням батьківських прав припиняються не тільки права, але і обов'язки батьків щодо виховання дитини. Проте за батьками зберігається обов'язок щодо утримання дитини. Тому суд, розглядаючи справу про позбавлення батьківських прав, вирішує питання про стягнення аліментів на дитину з батьків, позбавлених батьківських прав, на вимогу позивача або з власної ініціативи. Якщо батьківських прав позбавляється один з батьків, а дитина знаходиться у іншого з батьків або у опікуна, то аліменти, що стягаються на дитину, виплачуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина (ч. 1 ст. 193 Сімейного кодексу України) або опікуну (ч. 3 ст. 72 Цивільного кодексуУкраїни). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, а насамперед інтереси дитини, при визначенні розміру аліментів судом враховується матеріальне становище батьків неповнолітньої, стан здоров'я відповідача за первісним позовом та неповнолітньої дитини, те, що батько дитини не працює, має нестабільний мінливий дохід, суд погоджується, що розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у сумі 500 грн., який просить стягнути позивач за первісним позовом, суд вважає обґрунтованим та доцільним, оскільки відповідач за первісним позовом не заперечує проти цього розміру. Відповідно до ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Згідно ст. 140 Сімейного кодексу України стягнення з особи, яка записана батьком, матір'ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про неї як батька, матері дитини з актового запису про її народження. Відповідно до висновку експерта № 284 від 29.08.2016 року, вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99 %, таким чином батьківство практично доведене. Оскільки позивач за зустрічним позовом [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON], підстав для задоволення зустрічних позовних вимог про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини немає. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача в прибуток держави 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 136, 140, 164-166, 180-182, 193 СК України,

Outcome: approved