Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON] у травні 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], Пирятинського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17 червня 1993 року за договором купівлі-продажу він придбав та є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Центральна (колишня Леніна),82, с. Малютинці Пирятинського району Полтавської області. У вказаному будинковолодінні зареєстрована, але не проживає та ніколи не проживала колишня невістка позивача [PERSON] Добровільно знятися з реєстраційного огляду відповідач відмовляється. Оскільки відповідач більше року не проживає у належному позивачу будинку, вона згідно закону втратила право на користування житлом. Реєстрація відповідача в будинковолодінні позивача порушує його права на володіння та користування власністю. Просив визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням по вул. Центральна (колишня Леніна),82, с. Малютинці Пирятинського району Полтавської області та зобовязати Пирятинський РС УДМС в Полтавській області зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. В частині вимог позивача до Пирятинського РС УДМС в Полтавській області із зобовязанням зняти відповідача з реєстраційного обліку просив залишити заяву без розгляду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце його проведення повідомлена належним чином у відповідності до ч. 5, 6ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення слухання справи від неї до суду не надійшло. Представник третьої особи Малютинської сільської ради Пирятинського району у судове засідання не зявився, направив листа, у якому просив справу слухати у його відсутність, позов визнає. Вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Центральна (колишня Леніна),82, с. Малютинці Пирятинського району Полтавської області, відповідно до договору купівлі продажу від 17 червня 1993 року, посвідченого секретарем Малютинської сільськ ради та зареєстрованого у реєстрі за № 60 (а.с.5-10). Судом встановлено, що позивач проживає та зареєстрований у вказаному будинку (а.с.12). Відповідач [PERSON] у будинку позивача по вул. Центральна (колишня Леніна), 82, с. Малютинці Пирятинського району Полтавської області зареєстрована, але з вказаною адресою не проживає та не проживала з часу реєстрації (а.с.11). Знятися з реєстрації за місцем розташування будинку відповідач добровільно відмовляється. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 Житлового кодексу (далі- ЖК України), громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 7 Закону України в ред. від 05.07.2012 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Системний аналіз наведених та інших норм права, які містить Цивільний та Житловий Кодекси України (зокрема, ст.405 ЦК України, ст.ст.156,163 ЖК України) свідчить про те, що ними урегульовані відносини з фактичного користування житловим приміщенням членів (колишніх членів) сімї власника будинку, які, у разі вибуття на інше постійне місце проживання та припинення сімейних стосунків із власником це право втрачають. Таким чином, право члена сімї власника жилого будинку, який не є співвласником, на користування цим будинком, відповідно до ст.156 ЖК України, обумовлене наявністю сімейних відносин із власником, спільним із ним проживанням у даному будинку, веденням із ним спільного господарства. Судом встановлено, що відповідач у належному позивачу будинку ніколи не проживала та припинила сімейні стосунки із сином власника житла. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач добровільно втратила правовий зв'язок із приміщенням. Оскільки відповідачка вільно обрала місцем проживання для себе інше житло, де вона постійно проживає протягом тривалого часу, підстави для реєстрації її за іншою адресою, а саме у будинку по вул. Центральна (колишня Леніна),82, с. Малютинці Пирятинського району Полтавської області, відсутні. Таким чином, оскільки відповідачка не проживала та не проживає у будинку, що належить позивачу, а її реєстрація у ньому заважає позивачу у повній мірі володіти та користуватися житловою площею у належному йому будинку, позовні вимоги щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщення, є обґрунтованими та підлягають до задоволення. \~

Outcome: approved