Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що позивач є одноосібним власником обєкта нерухомого майна - житлового будинку №22 по вулиці Поліська в селі Зелена Ковельського району Волинської області. Цей житловий будинок належить позивачу на праві особистої приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 14 листопада 2013 року. На момент укладення договору купівлі-продажу у вищезгаданому житловому будинку було зареєстровано місце проживання відповідача, [PERSON], який задовго до цього був вселений до спірного житлового приміщення з усної згоди попереднього власника будинку. Після реєстрації відповідно до вимог закону права власності на придбаний житловий будинок позивач звернулась до відповідача з проханням протягом розумного строку здійснити зняття з реєстрації місця проживання за спірною адресою. Однак, станом на сьогоднішній день, жодних дій, спрямованих на зняття з реєстраційного обліку відповідачем, [PERSON] не здійснено. Фактично відповідач, [PERSON] відмовився виконати вимогу позивача, як власника житлового будинку. Позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням в житловому будинку №22 по вулиці Поліська в селі Зелена Ковельського району Волинської області. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з'явились, попередньо останній подав суду заяву в якій просить справу слухати у їх відсутності. Позов підтримує повністю. Клопоче про віднесення судових витрат за рахунок позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку №22, який розташований по вулиці Поліська в селі Зелена Ковельського району, що стверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 14.11.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником житлового будинку №22, що розташований по вулиці Поліська в селі Зелена Ковельського району Волинської області. Згідно будинкової книги А №0142227 в будинку №22 , що розташований по вулиці Поліська в селі Зелена ковельського району, зареєстровані позивач та інші особи, а також відповідач [PERSON] Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. . Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом . [PERSON]С .у спірному житлі без поважних причин не проживає більше року, а тому втратив право користування спірним житлом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, [PERSON] не являється ані співвласником вищезгаданого житлового будинку, а ні наймачем за договором найму.\~\~ Виходячи із наведеного, суд прийшов до висновку, що позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підставний і підлягає до задоволення. При прийнятті рішення, суд виходить з того, що факт реєстрації відповідача за вказаною адресою, впливає на права і обов'язки позивача, як власника жилого приміщення. Судові витрати за клопотанням представника позивача віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved