Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся [PERSON] з позовом в якому просить визнати за ним право власності на 2-поверхову будівлю магазину з баром і цокольним поверхом, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та припинити дію свідоцтва про право власності на 2-поверхову будівлю магазину з баром і підвалом від 07.04.2004 року, яке видане на підставі рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради за №187 від 25.03.2004 року (а.с.2-5). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності від 07 квітня 2004 року йому на праві особистої приватної власності йому належить 2-поверхова будівля магазину з баром та підвалом, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору оренди землі від 27 грудня 2019 року №120 [PERSON] під розміщення вищевказаної будівлі було передано в строкове платне користування земельну ділянку, площею 0,0185 га. В подальшому позивач здійснив реконструкцію належного йому на праві власності нерухомого майна шляхом переобладнання підвалу під цокольний поверх та улаштуванням окремого входу. Згідно технічного паспорту, виготовленого ФОП [PERSON] станом на 25.08.2020 року, 2-поверхова будівля магазину з баром та цокольним поверхом, загальною площею 255,1 кв.м. та основною 192,7 кв.м. складається з: - тамбур, площею - 1,9 кв.м.; - торгівельний зал, площею - 51,5 кв.м.; - коридор, площею - 4,7 кв.м.; - сходова клітина, площею - 4,0 кв.м.; - коридор, площею - 1,3 кв.м.; - кабінет, площею - 12,3 кв.м.; - санвузол, площею - 1,8 кв.м.; - котельня, площею - 4,7 кв.м.; - торгівельний зал, площею - 72,7 кв.м.; - кухня, площею - 10,6 кв.м.; - кухня, площею - 15,0 кв.м.; - умивальня, площею - 1,0 кв.м.; - санвузол, площею - 1,6 кв.м.; - сходова клітина, площею - 5,6 кв.м.; - кабінет, площею - 12,3 кв.м.; - санвузол, площею - 2,5 кв.м.; - коридор, площею - 4,8 кв.м.; - торгівельний зал, площею - 43,9 кв.м.; - комора, площею - 2,9 кв.м. У зв`язку з тим, що реконструкцію об`єкта було виконано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, вона вважається самочинною, а тому позивач має перешкоди у введені в експлуатацію реконструйованого об`єкта та у реєстрації свого права власності на реконструйоване нерухоме майно. В якості аргументації своєї позиції позивач посилався на положення Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461. Позивач в судове засідання не прибув, про причини неявки не сповістив. Представник відповідача виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області в судове засідання не прибув, був повідомлений про час та місце судового розгляду справи, надав відзив на позовну заяву (а.с.41) в якому зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу за його відсутності. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.п. 9,12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України №2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК, ч.1 ст. 3 ЦПК). У зв`язкуіз цим звернення до суду з позовом про визнання прав власності на самочинне будівництво має здійснюватись за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Таким чином, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані об`єкти суд має звертати увагу чи зазначено у позовній заяві відповідно до вимог статті 119 ЦПК обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об`єкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин. У разі відсутності посилання на такі обставини або докази суд має відповідно до вимог статті 121 ЦПК залишити позовну заяву без руху та надати строк для усунення недоліків із наслідками, передбаченими частиною другою статті 121 ЦПК. Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване (реконструйоване) нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. За таких підстав позивачем при зверненні до суду дотримані вимоги процесуального законодавства та положення 9,12 Постанови ВССУ №6 від 30.03.2012 року, оскільки він звертався до компетентних органів, що підтверджується листом органу державного архітектурно-будівельного контролю про відмову в реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації (а.с.30-32), листом управління державної реєстрації прав та правового забезпечення про відмову в реєстрації прав на вказаний об`єкт нерухомості (а.с.28-29). Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 07 квітня 2004 року [PERSON] на праві особистої приватної власності належить 2-поверхова будівля магазину з баром та підвалом, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору оренди землі від 27 грудня 2019 року №120 [PERSON] під розміщення вищевказаної будівлі було передано в строкове платне користування земельну ділянку, площею 0,0185 га. \~ \~ \~ \~ В подальшому [PERSON] здійснив реконструкцію вищевказаного об`єкту, зокрема шляхом переобладнання підвалу під цокольний поверх та улаштуванням окремого входу. Згідно технічного паспорту, виготовленого ФОП [PERSON] станом на 25.08.2020 року, 2-поверхова будівля магазину з баром та цокольним поверхом, загальною площею 255,1 кв.м. та основною 192,7 кв.м. складається з: - тамбур, площею - 1,9 кв.м.; - торгівельний зал, площею - 51,5 кв.м.; - коридор, площею - 4,7 кв.м.; - сходова клітина, площею - 4,0 кв.м.; - коридор, площею - 1,3 кв.м.; - кабінет, площею - 12,3 кв.м.; - санвузол, площею - 1,8 кв.м.; - котельня, площею - 4,7 кв.м.; - торгівельний зал, площею - 72,7 кв.м.; - кухня, площею - 10,6 кв.м.; - кухня, площею - 15,0 кв.м.; - умивальня, площею - 1,0 кв.м.; - санвузол, площею - 1,6 кв.м.; - сходова клітина, площею - 5,6 кв.м.; - кабінет, площею - 12,3 кв.м.; - санвузол, площею - 2,5 кв.м.; - коридор, площею - 4,8 кв.м.; - торгівельний зал, площею - 43,9 кв.м.; - комора, площею - 2,9 кв.м. З метою реєстрації права власності на вказаний реконструйований об`єкт позивач звернувся до управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконкому Чорноморської міської ради, де згідно листа від 19.08.2020 року №79 (а.с.28-29) отримав відмову. З метою введення в експлуатацію вказаного об`єкту нерухомості позивач звернувся до відділу архітектурно-будівельного контролю виконкому Чорноморської міської ради, де згідно листа 25.08.2020 року №01-10-270 (а.с.30-32) також отримав відмову. Листом від 14.08.2020 року №012-445 управління архітектури та містобудування Чорноморської міської ради Одеської області повідомила про відповідність державним будівельним нормам місця розташування 2-поверхової будівлі магазину з баром і цокольним поверхом, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.33). Пунктом 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 р. № 750) регламентовано прийняття в експлуатацію самочинно збудованих (реконструйованих) об`єктів за рішенням суду. Так, відповідно до вказаного пункту Порядку, у випадку визнання права власності на самочинно збудований (реконструйований) об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. На підставі інформації, отриманої під час технічного обстеження, з урахуванням виду, складності, технічних та інших особливостей об`єкта, проведених заходів, передбачених цим пунктом, а також даних технічного паспорта, проектної та іншої технічної документації на об`єкт (за наявності) виконавець проводить оцінку технічного стану об`єкта та складає звіт про проведення технічного обстеження за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку. Згідно звіту\~про проведення\~технічного огляду\~2-поверхової\~будівлі магазину\~з баром\~і цокольним\~поверхом №45-08-20-ТЗ\~від 28.08.2020\~року встановлено\~можливість її\~надійної та\~безпечної експлуатації (а.с.20-27). Таким чином позивач у відповідності до вимог чинного законодавства здійснив дії щодо введення в експлуатацію вказаного реконструйованого об`єкта нерухомості. За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Отже, самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній. Таким чином, відсутність дозволу на будівництво тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України. У розумінні ч.1 ст.376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, здійсненої без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій. Таким чином, норма ч.1 ст.376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо; розділ 3.4 Методичних рекомендацій № 146). При цьому за змістом ч.1 ст.376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Згідно з ч.2 ст.376 ЦК України головним наслідком самочинного будівництва (реконструкції) є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості. У зв`язку із цим, норми ч.3 ст.376 ЦК України можуть бути підставою для задоволення позову про визнання права власності на самочинно збудований (реконструйований) об`єкт нерухомості лише тоді, коли було здійснено самочинне будівництво (реконструкцію) з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших норм і правил. Враховуючи наявність позитивних висновків про додержання під час реконструкції спірного об`єкту архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших норм і правил, даний позов може бути задоволений з підстав, зазначених у ч.3 ст. 376 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Частина 3 ст.18 Закону України «Про основи містобудування» забороняє експлуатацію об`єктів, не прийнятих в експлуатацію в установленому законом порядку. Відповідно до змісту пп.1 п.«б» ч.1 ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у порядку, встановленому законодавством, відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Згідно вимог ст.ст.5, 18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво нерухомого майна повинно вестись згідно із затвердженим у встановленому порядку проектом, закінчені будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджений Постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461 (в редакції Постанови КМУ від 08.09.2015 року № 750), введення в експлуатацію можливе на підставі рішення суду про визнання права власності на самочинно збудоване (реконструйоване) нерухоме майно. Частина 2 ст.383 ЦК України передбачає, що власник квартири (житлового будинку) може на свій розсуд здійснювати зміни в житлі, за умови, якщо ці зміни не призведуть до порушень прав інших власників (співвласників) житла. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання цього права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно ст.16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи те, що згідно звіту про проведення технічного огляду 2-поверхової будівлі магазину з баром і цокольним поверхом, розташованого за адресою: [ADDRESS] встановлено технічну можливість надійної та безпечної експлуатації 2-поверхової будівлі магазину з баром і цокольним поверхом, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved