Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом, вказавши в ньому, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина у вигляді частки квартири [ADDRESS] , що належала померлому на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.11.2011 р., виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради. Іншими співвласниками вищевказаної квартири згідно із Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та свідоцтвом про право на спадщину від 20.01.2009 р. є вона, та їх син - [PERSON] . Після смерті [PERSON] вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, їй було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не встановлені частки у спільній сумісній власності. Невизначеність часток співвласників квартири позбавляє її права у встановленому законом порядку отримати свідоцтво на право на спадщину на відповідну частину квартири. Просить визначити, що частки [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] та померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] є рівними і складають по 1/3 (одній третій) частині кожного із співвласників. В судове засідання позивачка не з*явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межахзаявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21 листопада 2011 року квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, як вбачається з постанови державного нотаріуса Першої Чернівецької державної нотаріальної контори Дмитрієвій С.Д. було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не встановлені частки у спільній сумісній власності. У відповідності до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року за № 20/5 (зі змінами), нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності, після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) у відповідності до ст.1216 ЦК України. Відповідно до ст.1226 ч.1 ЦК України, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 370 ч.2 ЦК України передбачено, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками. Вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Виходячи із законодавчо встановленої рівності часток кожного із співвласників спільної сумісної власності, а також те, що відповідач не заперечував проти задоволення позову, суд приходить до висновку, що частки у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] є рівними, і кожному із співвласників, а саме: [PERSON] , [PERSON] та померлому [INFO] [PERSON] належить по 1/3 частині у праві власності на дану квартиру. На підставі викладеного,

Outcome: approved