Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

В листопаді 2014 року позивач звернувся до суду із позовом в якому зазначає, що 10 квітня 2008р. між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 16-1038-048К від 10.04.2008р., за яким [PERSON] було надано кредит в розмірі 25 800,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 16,5 відсотків річних. На забезпечення виконання за даним кредитним договором 10.04.2008р. між Банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 16-1038-0481, за умовами якого в іпотеку було передано нежиле приміщення №1, що розташоване за адресою [ADDRESS], загальною площею 41,4 кв.м. Відомості про обтяження зазначеного нерухомого майна іпотекою було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек 10.04.2008р. У Зв*язку із несвоєчасним виконанням зобов*язань за кредитним договором, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2010 року з [PERSON], [PERSON] стягнуто заборгованість та звернуто стягнення на іпотечне майно. 09.08.2012 року на виконання рішення було видано виконавчій лист № 2-2631/2010 від 09.08.2012 року, на підставі якого Шевченківським відділом Державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження ВП 33878494 по стягненню з [PERSON] на користь AT «Банк «Фінанси та Кредит» боргу у сумі 323 477,63 грн. В межах даного виконавчого провадження було накладено арешт на все майно [PERSON], в т.ч. на нежиле приміщення №1, що розташоване за адресою [ADDRESS], загальною площею 41,4 кв.м., яке перебуває в іпотеці AT «Банк «Фінанси та Кредит». Оскільки відносно боржника [PERSON] було відкрито декілька виконавчих проваджень ВП № 33878494 та ВП № 357 79853, їх було об'єднано в зведене виконавче провадження № 33878494. В межах зведеного виконавчого провадження було накладено арешт на майно, яке належить [PERSON] В ході виконавчого провадження було укладено мирову угоду між Банком та [PERSON], яку було затверджено ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2014р. 19.06.2014р. головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Іваницею Ю.О. було винесено постанову про закінчення виконавчого ровадження. При цьому в порушення вимог ст.. 50 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не було знято арешти, накладені на майно боржника, яке знаходиться в іпотеці AT «Банк «Фінанси та Кредит». Наявний арешт за відкритим виконавчим провадженням порушує права AT «Банк «Фінанси та Кредит» як заставодержателя. Крім того, 20.06.2014р. головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС МУЮ Іваницею Ю.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] виконавчого збору на користь держави, в межах даного виконавчого провадження накладено новий арешт на іпотечне майно Банку. Посилаючись на те що відповідно до ч. 6,7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» позивач має пріоритетне право іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмету іпотеки, просить суд звільнити з-під арештів накладених в межах виконавчого провадження нерухоме майно яке належить [PERSON] В судовому засіданні представник позивача за довіреністю підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, на задоволенні позовних вимог наполягала з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник відповідача Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції в судовому засіданні заперечував, з тих підстав, що виконавче провадження завершено на підставі п.2 ч. 1 ст. 49 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження за вказаним пунктом арешт накладений на майно боржника знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, проте у разі несплати виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, арешт накладений на майно боржника не скасовується. З цих підстав просив відмовити в задоволенні позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з*явився з невідомої суду причини, викликався шляхом направлення судових повісток, заперечень не надав, заяви про відкладення розгляду справи та про причини неявки суду не повідомили, в зв'язку із чим суд на підставі ст.. 169 ЦПК України розглядає справу за відсутності третьої особи. Всебічно встановивши обставини справи, заслухавши сторін, дослідивши надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи 10 квітня 2008р. між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 16-1038-048К від 10.04.2008р., за яким [PERSON] було надано кредит в розмірі 25 800,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 16,5 відсотків річних. На забезпечення виконання за даним кредитним договором 10.04.2008р. між Банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 16-1038-0481, за умовами якого в іпотеку було передано нежиле приміщення №1, що розташоване за адресою [ADDRESS], загальною площею 41,4 кв.м. Відомості про обтяження зазначеного нерухомого майна іпотекою було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек 10.04.2008р. Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Особливою формою застави нерухомого майна відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» є іпотека. Відповідно до ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України, іпотека є окремим видом застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Іпотека виникає відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» на підставі договору, закону або рішення суду. У Зв*язку із несвоєчасним виконанням зобов*язань за кредитним договором, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2010 року з [PERSON], [PERSON] стягнуто заборгованість та звернуто стягнення на іпотечне майно. 14.08.2012 року Шевченківським відділом Державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження ВП 33878494 по стягненню з [PERSON] на користь AT «Банк «Фінанси та Кредит» боргу у сумі 323 477,63 грн. В межах даного виконавчого провадження було накладено арешт на все майно [PERSON], в т.ч. на нежиле приміщення №1, що розташоване за адресою [ADDRESS], загальною площею 41,4 кв.м., яке перебуває в іпотеці AT «Банк «Фінанси та Кредит». Відносно боржника [PERSON] було відкрито кілька виконавчих проваджень ВП № 33878494 та ВП № 357 79853, їх було об'єднано в зведене виконавче провадження № 33878494. В межах якого було накладено арешт на майно яке належить [PERSON] Як вбачається з матеріалів цивільної справі в ході виконавчого провадження було укладено мирову угоду між Банком та [PERSON], яку було затверджено ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2014р. 19.06.2014р. головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Іваницею Ю.О. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження». Арешт накладений на майно боржника [PERSON] не знято, оскільки боржником не було сплачено виконавчий збір . Частинами 6 та 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. При цьому, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ч. 4 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження", про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Пунктом 7 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що спори які виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.08.1976 р. № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. На підставі зазначеного, суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту накладеного на нерухоме майно - нежиле приміщення № 1, що розташоване за адресою [ADDRESS], загальною площею 41,4 кв. м., яке належить [PERSON], та знаходиться в іпотеці АТ «Банк «Фінанси та кредит», оскільки позивач має приоритетне право іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмету іпотеки.

Outcome: approved