Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення незаконно привласнених коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18 травня 2013 року між нею, [PERSON], та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено Договір № 585919/2013 про банківський строковий вклад (депозит) у національній валюті на суму 10 600,00 грн. Позивач вказує, що після спливу терміну договору вона звернулася до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» з вимогою повернути їй кошти та нараховані відсотки за час дії депозитного вкладу. Відповідно до умов договору їй було виплачені відсотки на загальну суму 2 650,92 грн., але їй було відмовлено в виплаті тіла депозиту, з посиланням на внутрішнє розпорядження банку. Позивач вважає, що одностороння відмова відповідача від належного виконання своїх зобов'язань за договором є порушенням вимог діючого законодавства, у зв'язку з чим, вона вимушена звернутися до суду та просити суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» повернути їй, [PERSON], суму вкладу згідно умов Договору № 585919/2013 від 18 травня 2013 року у розмірі 10 600,00, нарахувати. Позивач надала заяву, в якій вона просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Судом встановлено, що 18 травня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено Договір банківського вкладу «Японський «Постійний» за № 585919/2013 у національній валюті, предметом якого є розміщення вкладником в банку на умовах депозитного продукту «Японський «Постійний» в національній валюті України на строк 13 (тринадцять) місяців, з дня укладення договору, з виплатою річних процентів. Згідно умов вказаного договору сума початкового вкладу склала 10 600,00 грн. Пунктом 1.7. означеного договору передбачено, що дата вимоги вкладника про повернення свого вкладу є 18 червня 2014 року (а.с.6-7). Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що 18 червня 2014 року позивач звернулася до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» з вимогою видати їй грошові кошти з вищевказаного рахунку, однак відповідач свої обов'язки за договором виконав не в повному обсязі, а саме не повернув позивачу отримані у якості вкладу грошові кошти. Згідно виписки по особовому рахунку позивача від 18.06.2014 року на рахунку позивача знаходяться грошові кошти в розмірі 10 600,00 грн. (а.с.8). Згідно зі статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до вимог ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до норм ст. 1068 ч. 3 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Аналогічні зі своїм змістом норми містяться й у Інструкції «Про порядок відкриття, використання й закриття рахунків у національній і іноземній валютах», затвердженої постановою правління Національного Банку України № 492 від 12.11.2003 року (далі - Інструкція). Пунктом 10.12 Інструкції передбачено, що після закінчення строку або настання інших певних обставин, законодавством України або договором банківського вкладу, кошти з депозитного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі наявними або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів або за заявою вкладника на інший його рахунок. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до вимог ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (дату). Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, виходячи з вищевказаних правових норм, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню у зв'язку з чим із відповідача слід стягнути за Договором банківського вкладу «Японський «Постійний» № 585919/2013 у національній валюті від 18 травня 2013 року суму вкладу у розмірі 10 600,00 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь держави судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved