overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

В квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №223337077 від 15 липня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 37476,38 доларів США на строк до 15 липня 2028 року, зі сплатою 13,50% річних. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 23 лютого 2016 року має заборгованість в сумі 39441,53 долари США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 1065493, 49 гривень. Просив стягнути з відповідача достроково заборгованість за кредитним договором в сумі 39441,53 долари США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 1065493, 49 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15 липня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 37476,38 доларів США, що підтверджується копією кредитного договору №223337077 від 15 липня 2008 року (а.с.13-21) та додатком №1 до кредитного договору (а.с.22-25), копією виписки по рахунку (а.с.28), копією статуту ПАТ "[PERSON] Аваль" (а.с.37). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.8-12) станом на 23 лютого 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 39441,53 долари США, з яких 33581,71 долари США заборгованість за кредитом, 5859,82 долари США заборгованість по відсотках. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача 39441,53 долара США, що в еквіваленті до курсу НБУ (станом на 14 вересня 2016 року) становить 1\~042 045,22 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно\~стягнути понесені судові витрати в сумі 15982,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

В квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з січня 2015 року [PERSON], 09 січня 2015 року перебуває в КЗ КОР «Спеціалізований Будинок дитини м.Боярка», оскільки його мати [PERSON] не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її розвиток, а батько [PERSON], записаний згідно ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. За час перебування дитини в дитячому закладі, в м.Боярка відповідачка не цікавилася її життям та здоров'ям. Комісією з питань захисту прав дитини при Бородянській районній адміністрації виданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи служби у справах дітей та сім'ї Бородянської районної державної адміністрації [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, вважала, що відповідачку доцільно позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON]. Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, думку прокурора Казбанової Т.В., дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] являється сином [PERSON], а його батько [PERSON] записаний відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7) та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.11). Відповідно до висновку затвердженого розпорядженням голови Бородянської районної державної адміністрації [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки вона фактично самоусунулась від виконання батьківських обов'язків (а.с.8 друга сторінка). Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оскільки відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що також підтверджується довідкою-характеристикою (а.с.12), довідками КЗ КОР "Спеціалізований обласний Будинок дитини м.Боярка" (а.с.13-14), суд вважає за необхідне позбавити її батьківських прав відносно цієї дитини. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

В квітні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 23 липня 2015 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 161. Від подружнього життя в них є дочка [PERSON], [INFO]. З відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є сварки та суперечки, що виникають між ними. Фактично їх сім'я розпалася, існує формально, тому позивачка прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Дитину просить залишити проживати з нею. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про визнання позову, справу просить розглядати без його участі. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 23 липня 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Малолітню дитину сторін після розірвання шлюбу суд залишає проживати з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

В квітні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 01 грудня 1999 року в Колиндянській сільській раді Чортківського району Тернопільської області. Неповнолітніх дітей немає. З відповідачем разом не проживають дванадцять років, спільного господарства вони не ведуть. Між ними постійно виникали сварки та скандали, сім'я існує формально. Просить розірвати шлюб з [PERSON], після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивачка [PERSON] позов підтримує, просить його задовольнити, миритися не бажає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про виклик в судове засідання. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01 грудня 1999 року, який зареєстрували в Колиндянській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №12, про що свідчить свідоцтво про одруження. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Сторони разом не проживають протягом дванадцять років, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Між ними постійно виникали сварки та скандали, сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

В квітні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] Дитина проживає разом з матірю та знаходиться повністю на утриманні позивачки. Матеріальну допомогу на утримання сина відповідач в добровільному порядку не надає. Посилаючись на вищевикладене позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 грн. щомісячно (але не менше 30% від прожиткового мінімум на дитину відповідного) починаючи з дня предявлення до досягнення ним повноліття, допустивши негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до заяви, позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив . Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] Згідно Довідки виданої ОСББ «Планета» від 06.04.2017 р. за № 511, малолітній [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO], разом з матірю [PERSON] Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення". Оцінюючи надані докази та враховуючи, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, відповідач має нерегулярний дохід, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 21, 24, 110, 111, 112, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

В квітні 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімя розпалася і поновлена бути не може. В судове засідання позивач не зявився, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.16). Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи за місцем утримання в Полтавській установі ВП УДПС України Полтавської області № 23, м. Полтави, подав до суду заяву в якій не заперечував проти задоволення позову (а.с.17). Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 19 березня 1993 року, місце реєстрації: Великобагачанський районний відділ ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 4). На час розгляду справи відповідач знаходиться під вартою в Полтавській установі ВП УДПС України Полтавської області № 23, м. Полтави. Позивач та відповідач по справі заяв, клопотань щодо примирення до суду не подали. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сімя поновлена бути не може. Позивачка не бажає відновити своє дошлюбне прізвище "Федотова" після розірвання шлюбу, право на що передбачене ст. 113 СК України (а.с. 1). Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

В квітні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка, з метою отримання банківських послуг підписала заяву від 10 грудня 2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 500,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 19 січня 2017 року має заборгованість в сумі 18181,36 гривень. Тому просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 18181,36 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10 грудня 2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копією анкети-заяви (а.с.11), копією витягу з тарифів обслуговування по кредитних картках «Універсальна» (а.с.12), копією витягу з умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.14-34), копією нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.41). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.8-9) станом на 19 січня 2017 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 18181,36 грн. в тому числі: 497,59 грн. - заборгованість за кредитом; 13041,80 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3300,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 841,97 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

В квітні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка, з метою отримання банківських послуг підписала заяву від 10 грудня 2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 500,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 19 січня 2017 року має заборгованість в сумі 18181,36 гривень. Тому просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 18181,36 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10 грудня 2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями анкети-заяви (а.с.11), витягу з тарифів обслуговування по кредитних картках «Універсальна» (а.с.12), витягу з умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.14-34), нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.41). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.8-9) станом на 19 січня 2017 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 18181,36 грн. в тому числі: 497,59 грн. - заборгованість за кредитом; 13041,80 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3300,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 841,97 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

В квітні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка з метою отримання банківських послуг підписала заяву від 16 листопада 2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 29 грудня 2016 року має заборгованість в сумі 17410,49 гривень, яку просив стягнути. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16 листопада 2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копією анкети-заяви (а.с.14), копією витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.15), копією витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.16-49), копією нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.54). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.8-12) станом на 29 грудня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 17410,49 грн. в тому числі: 3955,94 грн. тіло кредиту; 4923,17 грн. нараховано процентів за користування кредитом, 7226,12 грн. нараховано пені; 500,00 грн. штраф (фіксована складова), 805,26 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно\~стягнути понесені судові витрати в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved