Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення, посилаючись на те, що з 31.05.2002 по 07.02.2017 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Разом проживали у квартирі №8 за адресою Запорізька область, місто Токмак, вулиця Гоголя, 77, в якій вона зареєстрована з 30.08.2005. Після розлучення колишній чоловік [PERSON] почав чинити перешкоди в користуванні квартирою: змінив замки вхідних дверей, до квартири не впускає. Позивач неодноразово зверталася за допомогою до органів поліції, але отримувала відмову в звязку з тим, що відсутні ознаки кримінального правопорушення, але вбачаються цивільно-правові відносини. У вказаній квартирі залишились її особисті речі та вона має намір продовжити там проживати, доки не придбає собі інше житло. Таким чином, зважаючи на те, що позивач вселилася в квартиру, як член його сімї, просить задовольнити вимоги позову та зобовязати позивача усунути перешкоди в користуванні нею квартирою №8 за адресою Запорізька область, місто Токмак, вулиця Гоголя, 77. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги за позовом підтримали з підстав викладених у позові. Позивач зазначила, що в квартирі залишились її особисті речі. Наголосила на тому, що у квартиру [PERSON] вселилася як член сімї дружина [PERSON] Відповідач проти задоволення позову заперечував та пояснив, що [PERSON] не проживає в спірній квартирі з грудня 2016 року, а мешкає за адресою Запорізька область, місто Токмак, вулиця Пригородня, 1. І взагалі квартира є його приватною власністю. Свідок [PERSON] в залі судового засідання зазначила, що являється давньою знайомою колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] По справі пояснила, що [PERSON] проживала у квартирі №8 за адресою Запорізька область, місто Токмак, вулиця Гоголя, 77 разом зі своїм чоловіком [PERSON] Після розлучення [PERSON] чинить їй перешкоди у користуванні квартирою. Також зазначила, що була свідком того, що [PERSON] не впускав [PERSON] до квартири, та остання декілька разів змушена була ночувати у свідка [PERSON] Заслухавши осіб, які взяли участь у розгляді справи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до вимог статті 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно із частиною четвертою статті 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у частині другій статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. За правилами частини четвертої статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. При цьому житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.379 ЦК України). Відповідно до розяснень, викладених в п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] є власником квартири №8 за адресою Запорізька область, місто Токмак, вулиця Гоголя, 77, на підставі договору дарування від 10.08.1995 року, зареєстрованого в реєстрі за №1804. Колишня дружина власника квартири - позивач [PERSON] зареєстрованою у цій квартирі із 30.08.2005, тобто після укладення шлюбу з відповідачем. На обґрунтування свого позову [PERSON] посилалася на те, що її зареєстрованим місцем поживання є квартира №8 за адресою Запорізька область, місто Токмак, вулиця Гоголя, 77, у якій вона проживала до того моменту, поки відповідач не став чинити їй перешкоди та змінив замки.\~\~ Досліджуючи доводи позивача [PERSON] про те, що відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою, суд також враховує показання свідка, допитаної в судовому засіданні та висновки Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП у Запорізькій області від 29.03.2017, 27.04.2017, 12.04.2017, 09.05.2017.\~\~\~\~ Так, свідок [PERSON] надала показання, що [PERSON] проживала у квартирі №8 за адресою Запорізька область, місто Токмак, вулиця Гоголя, 77, та що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні квартирою. У [PERSON] було наявним право на користування спірним житлом, оскільки вона в ньому зареєстрована за згодою власника квартири [PERSON], як його дружина. [PERSON] чинить перешкоди у користуванні цим житлом, до квартири її не пускає, змінив замки, ключі від яких у [PERSON] відсутні, що підтверджується зібраними по справі доказами. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, виходячи з встановлених судом обставин і визначених до них правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, ґрунтуються на вищезазначених нормах матеріального права, підтверджені належними і допустимими доказами та [PERSON] має право на користування квартирою, яке виникло зі згоди актуального власника, яке захищається нормами статей 9, 156 ЖК УРСР та статті 405 ЦК України. Також, відповідно до вимог\~ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду в порядку цивільного судочинства позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 640 гривень. Згідно з ч.3\~ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved