Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

В січні 2019 року до Приазовського районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] в особі представника адвоката Ковальова Дмитра Валерійовича до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що вона є спадкоємицею першої черги за законом після померлого [PERSON] . За життя спадкодавець та її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] разом з нею за сумісні кошти набули житловий будинок по [ADDRESS] з відповідними господарськими будівлями та спорудами. Право власності на вказаний будинок було зареєстровано за чоловіком [PERSON] , а оскільки вона перебувала з ним у шлюбі з 26.09.1990 року до дня його смерті, то зазначений будинок належав їм на праві спільної сумісної власності. Виходячи з принципу рівності часток у праві спільної сумісної власності подружжя, її ідеальна частка на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами складає 1/2. Тому просила суд поділити майно, що є об`єктом спільної сумісної власності її та померлого [PERSON] ,та визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що складається з: А-1-житловий будинок шлакоблок, обкладений цеглою; Б-1-сарай; В-1-сарай; у-вбиральня; д- душова; №1-огорожа. Позивачка [PERSON] у судове засідання не прибула, будучи належним чином сповіщеною про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить зворотна розписка (а.с.82). Представник позивачки [PERSON] адвокат Ковальов Д.В. у судове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщеним про день, час і місце розгляду справи, надавши заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивачки, на задоволенні позову наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.85). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула, будучи належним чином сповіщеною про день, час і місце розгляду справи, про що свідчить зворотна розписка (а.с.83). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув,будучи належним чином сповіщеним про день, час і місце розгляду справи, про що свідчать зворотні розписки (а.с.80-81). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула,будучи належним чином сповіщеною про день, час і місце розгляду справи, про що свідчить зворотна розписка (а.с.84). Зі згоди представника позивачки в особі адвоката Ковальова Д.В. суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. З`ясувавши позицію представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що з 26.09.1990 року [PERSON] знаходилась в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис за № 61 від 26.09.1990 року відділом РАГС Приазовського райвиконкому Запорізької області, по час його смерті ( а.с.8). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис № 97 від 17.09.2019 року Приазовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 29.05.2001 року, яке видане на підставі рішення Приазовської селищної ради від 15.05.2001 року, №116 (а.с.14). Згідно інвентарного обліку КП «Нерухомість-П» ( а.с.11) житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] згідно свідоцтва про право власності від 29.05.2001. Сторонами не оспорюється той факт, що з 1990 року подружжя [PERSON] та [PERSON] сумісно за спільні кошти набули домоволодіння з господарчими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. ст.\~60,\~70 СК України( чинного з 1 січня 2004 року)\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"\~роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (п. 22). Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох (п. 23). До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу (п. 24). Оскільки вимоги щодо реального поділу спільного майна подружжя позивачка за позовом не заявляє, а заявляє вимоги тільки про визначення ідеальних часток, то враховуючи положення\~ст. 13 ЦПК України\~щодо розгляду справи в межах заявлених позивачкою вимог, та виходячи з рівності часток (ч. 1\~ст. 70 СК України), суд визначає ідеальні частки сторін по справі у цьому майні по 1/2 частини за кожним із подружжя. Аналогічне положення закону було закріплено й у\~ст. 22 КпШС України, який діяв до 1 січня 2004 року, але був чинний на час набуття спірного майна. Згідно п.6\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України N\~4\~від 24.06.1983\~року «Про\~практику розгляду\~судами України\~справ про\~спадкування» при встановленні в справі про поділ спадщини, що до її складу включено майно, придбане спадкодавцем у шлюбі разом з тим з подружжя, хто пережив іншого, суд визначає частку останнього у спільній власності і майно, що на неї припадає, за правилами статей\~28,\~29 КпШС\~і виключає його з того, що підлягає поділу між спадкоємцями. Якщо до складу спадщини включено не все майно, придбане у шлюбі, питання про визначення розміру частки дружини, що пережив іншого, вирішується з урахуванням частини майна, яке залишилося у нього. Відповідно до\~ст. 22 КпШС України, що діяв до 2004 року майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч.1\~ст.28 КпШС України\~у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Згідно ч.2 ст.29 КпСШ України поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки спірні правовідносини випливають з права учасника спільної сумісної власності на виділення частки у спільному майні, при цьому частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними. На підставі викладеного,

Outcome: approved