overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

В серпні 2015 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що 14.02.2012 року укладено кредитний договір з відповідачкою [PERSON], за яким остання отримала кредит розмірі 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідачка не виконала умов кредитного договору належним чином, тому має заборгованість - 6829,11 грн. Позивач прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 6829,11 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та прохав його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. З матеріалів справи вбачається, що 14.02.2012 року укладено кредитний договір [PERSON] з ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.5-7). Станом на 30.06.2015 рік заборгованість відповідачки [PERSON] перед банком становить 6829,11 грн.: заборгованість за кредитом - 329, 60 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 3098, 12 грн., заборгованість за пенею та комісією - 2600, 00, штраф (фіксована частина - 500 грн., штраф ( процентна складова) - 301, 39 грн., яка врахована в новому розрахунку заборгованості (а.с.4). Отже, заборгованість становить 6829,11 грн. Згідно ст.ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України "боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання". Відповідно до ст. 1054 ч.2, ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Оскільки, відповідачка неналежним чином виконувала зобов'язання внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає стягнути з неї на користь позивача заборгованість в сумі 6829,11 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

В серпні 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками малолітньої дитини, [PERSON], [INFO] Донька проживає разом з матірю та знаходиться повністю на утриманні позивачки. Матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач в добровільному порядку не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 2 000 грн. 00 коп. щомісячно, з урахуванням індексу інфляції. В судове засідання позивачка не зявилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. Від неї до суду надійшла заява про розгляд заяви за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] Згідно Довідки ЖКП ММР «Південь» виданої за вих. № 2809 від 09.08.2016 р. малолітня [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO] разом з матірю [PERSON] Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення". Оцінюючи надані докази та враховуючи, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, відповідач має нерегулярний дохід, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, однак підлягають задоволенню частково, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 19.08.2016 р. до досягнення нею повноліття, з урахуванням індексу інфляції. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 21, 24, 110, 111, 112, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

В серпні 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] Донька проживає разом з матірю та знаходиться повністю на утриманні позивачки. Матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач в добровільному порядку не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 800 грн. 00 коп., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з серпня 2016 року до досягнення дитиною відповідного віку. Відповідно до заяви, позивач позов підтримала, просила паро розгляд справи без її участі, не заперечувала щодо заочного розгляду. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] Згідно Довідки ЖКП ММР «Південь» виданої за вих. № 1883 від 09.08.2016 р. неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO] разом з матірю [PERSON] Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення". Оцінюючи надані докази та враховуючи, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, відповідач має нерегулярний дохід, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, та підлягають задоволенню, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 800 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 10.08.2016 р. до досягнення нею повноліття, з урахуванням індексу інфляції. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 21, 24, 110, 111, 112, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 30 травня 2006 року року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Так, почуття любові та поваги між сторонами немає. Шлюбні стосунки між ними припинені. Спільного господарства вони не ведуть. Відновлення шлюбних стосунків, на думку позивача, є неможливим, тому вона звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також прізвище "Петрунь" не змінювати. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяву з проханням розглядати дану справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглядати дану справу за його відсутності. Позов визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 020899, виданого 30.05.2006 року, судом встановлено, що 30.05.2006 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 894 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії 1-АМ № 112822, виданим 08.07.2008 року відділом РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області (а.с. 6). Встановлено судом і те, що сімя позивача та відповідача фактично розпалася: сторони спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сімї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 9 червня 1989 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у міському відділі ЗАГС м. Вінниці, про що зроблено актовий запис № 1482. Від шлюбу сторонни неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем складалося добре, однак протягом останнього часу в сім'ї виникали різного роду непорозуміння, суперечки. В результаті чого сторони втратили почуття поваги і любові один до одного, а стресові ситуації призвели до того, що вони припинили шлюбні відносини та спільне господарство. Так, з 2000 року року сторони проживають окремо, сім'я існує лише формально. Збереження сім'ї і подальше спільне проживання, на думку позивача, є неможливим, оскільки відповідач постійно зловживає спиртними напоями і принижує її. Спору про поділ майна, у сторін не існує.Враховуючи вищевказане, сім'я фактично розпалася, в зв'язку з чим [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати її шлюб з [PERSON] та залишити за нею прізвище "Качалка". В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додала, що в них є спільний повнолітній син. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а також залишити за нею судові витрати. Також не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у його відсутність на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення спору. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-АМ № 377426 від 09.06.1989 року, виданого міськвідділом ЗАГС м. Вінниці, судом встановлено, що 9 червня 1989 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 1482 (а.с. 6). Також судом встановлено, що від шлюбу сторони мають повнолітнього сина, що підтверджується поясненнями позивача, наданими в судовому засіданні. Встановлено судом і те, що сім`я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони з 2000 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сімї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати суд залишає за позивачем на її прохання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 листопада 1995 року Солобковецькою сільською радою Ярмолинецького району Хмельницької області, посилаючись на те, що їх сім'я не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем в них народилася донька Леся, [INFO], однак спільне життя не склалося через скандали, ревнощі з боку чоловіка та втручання батьків у їхню сім"ю. На даний час вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, проживають окремо, а тому збереження сім'ї є неможливим. Позивач [PERSON], яка у встановленому порядку була оповіщена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що від шлюбу з позивачем в них є неповнолітня донька. Однак спільне життя не склалося і з серпня 2016 року вони проживають окремо. Заслухавши відповідача, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 17 листопада 1995 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (дошлюбне прізвище - Димчишина). Від спільного проживання сторін в них народилася донька Леся, [INFO]. З серпня 2016 року сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, а примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим. Дані обставини визнані відповідачем в судовому засіданні, а також підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-БВ №270659 від 17.11.1995 (а.с. 6); свідоцтвом про народження дитини серія 1-БВ №174032 від 29.06.2004 (а.с. 7). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин та враховуючи те, що відповідно до ст. 174 ЦПК України визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав і свобод сторін та інших осіб, суд приймає визнання позову і вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

В серпні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання дитини. Позивач посилається на те, що 14.02.2009 року з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу у них народилася дочка [INFO]. Усі обовязки по вихованню дочки несе позивач, відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає, хоча має регулярний достатній заробіток, так як працює в органах поліції. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За наведених вище обставин та враховуючи, що передумов для відкладення розгляду справи немає, суд вирішує справу на підставі тих доказів, які містяться в матеріалах справи у відсутність сторін та їх представників. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, який зареєстрований 14.02.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 23, що підтверджується заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 02.08.2016 року.(а.с.4) Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження записано [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 147218 від 04.08.2009 року.(а.с.3) Відповідно до довідки Хмільницької міської ради № 1041 від 25.08.2016 року [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO] та разом із нею зареєстрована дочка [PERSON]С.(а.с.5) Як зазначено у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України\~ № 3 від 15.05.2006р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.\~ У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує всі обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме, що дитина має нормальний стан здоровя, являється матеріально незабезпеченою, а відповідач являючись батьком дитини, маючи задовільний стан здоровя, має можливість працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача\~ в дохід держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

В серпні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до заяви від 11 лютого 2015 року про отримання банківських послуг [PERSON] отримала кредит у розмірі 4800,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 15 червня 2016 року має заборгованість в сумі 12248,47 гривень. Просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 11 лютого 2015 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копією анкети-заяви (а.с.11), копією довідки про умови кредитування (а.с.12-13), копією витягу із умов і правил надання банківських послуг (а.с.14-47), копією нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.52). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.9) станом на 15 червня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 12248,47 грн. в тому числі: 6800,00 грн. заборгованість за кредитом; 1921,70 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3943,32 грн. заборгованість за пенею за прострочене зобов'язання, 1000,00 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 559,45 грн. штраф (процентна складова) з них 2476,00 грн. внесено коштів на погашення заборгованості з 01 червня 2015 (дата зміни облікових правил банка). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно\~стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

В серпні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 06 грудня 2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1500,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 30 червня 2016 року має заборгованість в сумі 24616,49 гривень. Тому просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 24616,49 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення в пресі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06 грудня 2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви (а.с.6), довідки про умови кредитування (а.с.7-8), витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.9-32), нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.37). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5) станом на 30 червня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 24616,49 грн. в тому числі: 1492,79 грн. - заборгованість за кредитом; 17905,30 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3570,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1148,40 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved