Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

До Малиновського районного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , стягнути з [PERSON] за нею грошові кошти в сумі 357303,04 грн., атакож понесені у справі судові витрати. Свої уточнені позовні вимоги мотивувала тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 13.05.2004р., спільних дітей не мають. На підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2019р. шлюб між ними розірвано. За час шлюбу, на підставі кредитного договору № 0148/07/08-N від 25.12.2007р., укладеного між нею та АКБ «Форум», отримано кредит на придбання нерухомості в сумі 50000 дол. США на строк до 24.12.2032 р. під 12,5 %, за відповідні кошти було придбано квартиру [ADDRESS] . 26.12.2007 року КП «ОМБТ1 та РОН» була здійснена державна реєстрація її права власності на вказану квартиру, одразу після чого на підставі договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В., р/н 8042, квартиру [ADDRESS] було передано позивачем в іпотеку АКБ «Форум» в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 0148/07/08-И від 25.12.2007 р. Враховуючи той факт, що кредитний договір № 0148/07/08- N від 25.12.2007 р. укладався нею в інтересах їхньої з відповідачем родини (для придбання спільного житла), а тому відповідний договір створює для відповідача такі самі обов`язки, як і для неї, квартира [ADDRESS] вважається їхнім з відповідачем спільним майном. Також 11.05.2017 р. між ПАТ «Банк «Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» було укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 26.12.2007 р. В свою чергу 12.05.2017 року між ТОВ «Фінмарк» та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги № 128/12-16-К, за умовами якого права вимоги за кредитним договором від 25.12.2007 р. перейшли до [PERSON] 17.11.2017 року нею з метою вирішення питань погашення заборгованості за кредитним договором № 0148/07/08-N від 25.12.2007 р. та припинення примусового виконання судового рішення, уникнення примусового відчуження належного житла з прилюдних торгів, було отримано в борг у [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 1 120 000 грн., про що було складено відповідну розписку. 20.11.2017 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0148/07/08-N від 25.12.2007 р. нею було передано [PERSON] грошові кошти в сумі 1 080 972,08 грн., доказом чого є відповідна розписка. Зазначеною розпискою [PERSON] також підтвердив відсутність будь-яких вимог майнового характеру до неї та відповідача з приводу погашення заборгованості за кредитним договором № 0148/07/08-N від 25.12.2007 р. Внаслідок повного погашення заборгованості за зазначеним вище кредитним договором 22.12.2017 р. постановою державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Шенгелая М.А. виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1893/11, виданого Київським районним судом м. Одеси, було закінчене у зв`язку повним виконанням позивачем вимог виконавчого документа. Також з реєстру прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень було вилучено обтяження квартири [ADDRESS] іпотекою. Таким чином, на сьогоднішній день зобов`язання (в тому числі і [PERSON] ) за кредитним договором № 0148/07/08-N від 25.12.2017 р., виконані в повному обсязі, за рахунок її особистих коштів. Квартира [ADDRESS] є об`єктом їхньої з відповідачем спільної сумісної власності, на підставі чого в неї є право на її поділ в натурі. При поділі мають враховуватись спільні борги подружжя. Розмір боргових зобов`язань відповідача переді нею, які підлягають врахуванню при поділі спільного майна, дорівнює 540 486,04 грн. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився повідомлявся заздалегідь належним чином за адресою згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області причини неявки суду не повідомляв, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, допитавши свідків, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 13.05.2004 р. сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2019 р. (а.с. 9,128) Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно п.п. 24, 30 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України). Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 Сімейного кодексу України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. В період шлюбу, а саме 25.12.2007р. між АКБ «Форум» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0148/07/08-N, за умовами якого [PERSON] отримала кредитні кошти в розмірі 50 000 дол. США, із строком повернення до 24.12.2032р. та сплатою відсотків в розмірі 12,5 %, із призначенням кредитних коштів для придбання нерухомості на вторинному ринку. (а.с. 20-24) 25.12.2007р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, на підставі якого [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] . (а.с. 29-30) Крім того слід зазначити, що п. 11 відповідного договору купівлі-продажу вказано, що цей договір вчинений за письмовою нотаріально посвідченою згодою чоловіка покупця ( [PERSON] - [PERSON] ) викладеною окремою заявою, яка зберігається у справах приватного нотаріуса. (а.с. 30) Вищезазначений кредитний договір було забезпечено іпотечним договором, укладеним 26.12.2007р. між АКБ «Форум» та [PERSON] , предметом відповідного кредитного договору є квартира [ADDRESS] . (а.с. 25-28) Частиною 3 ст. 61 СК України, передбачено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.12.2007р. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу р№8003/25.12.2007. (а.с. 31) Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.01.2011 р. по справі № 1512/2- 1893/11 із [PERSON] та [PERSON] було стягнуто солідарно на користь ПАТ «Банк «Форум» заборгованість за кредитним договором № 0148/07/08-N від 25.12.2007 р. в сумі 493 684,00 грн. та судові витрати в сумі 1820,00 грн. (а.с. 32-36) 10.05.2017 р. між ПАТ «Банк «Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» був укладений договір відступлення права вимоги № 538-Ф, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» прийняло всі права вимоги за кредитним договором № 0148/07/08-N від 25.12.2007 р. Згідно з паспортом активу, загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 0148/07/08-N від 25.12.2007 р. станом на 01.10.2016 р. становив 1 080 972,08 грн. Також 11.05.2017 р. між ПАТ «Банк «Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» було укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 26.12.2007 р. В свою чергу 12.05.2017 року між ТОВ «Фінмарк» та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги № 128/12-16-К, за умовами якого права вимоги за кредитним договором від 25.12.2007 р. перейшли до [PERSON] . Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2017 р. по справі № 1512/2-1893/11 було здійснено заміну стягувача у виконавчих провадженнях № 27555225, № 43958703, № 40910376 з ПАТ «Банк «Форум» на його правонаступника [PERSON] (а.с. 38-39) 17.11.2017р. [PERSON] отримала у борг від [PERSON] , грошові кошти еквівалентні 40 000 дол. США, з ціллю погашення заборгованості за кредитним договором № 0148/07/08-N від 25.12.2007р., про що було складено відповідну розписку. (а.с.40) У відповідності до розписки від 20.11.2017р., складеної [PERSON] , новим кредитором за кредитним договором № 0148/07/08-N від 25.12.2007р., отримав від [PERSON] суму в розмірі 1080972,08 грн., в якості погашення заборгованості за кредитним договором № 0148/07/08-N від 25.12.2007р., включно з тілом кредиту, процентів, штрафних санкцій та комісії. Майнових претензій до [PERSON] у зв`язку з даним кредитним договором не має. (а.с. 41) Постановою державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ від 22.12.2017р. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1893/11, виданого 17.05.2011р. Київським районним судом м. Одеси. (а.с. 42) Згідно звіту про визначення оціночної (ринкової) вартості однокімнатної квартири [ADDRESS] , складено субєктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , оціночна (ринкова) вартість обєкта оцінки становить, без урахування ПДВ, 366366 грн. станом на дату складання звіту 21.05.2019р. (а.с. 106-112) При цьому вартість частки відповідача дорівнює відповідно 183 183 грн. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обовязків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сімї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола обєктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11). На підставі п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд зазначає, що договір позики, укладений 17.11.2017р. між [PERSON] та [PERSON] , укладено через тривалий час після припинення фактичних шлюбних відносин із [PERSON] , а тому, суд вважає, що до правовідносин, що виникли внаслідок його укладення, не може бути застосовано положення ч. ч. З та 4 ст. 61 СК України, тобто право спільної сумісної власності на грошові кошти, отримані [PERSON] в позику від [PERSON] , в [PERSON] з [PERSON] не виникає, так само як і не виникає обов`язку [PERSON] щодо їх повернення, права та обов`язки договір позики від 17.11.2017 р. створив виключно для [PERSON] , отримані за ним грошові кошти є її особистою власністю. Таким чином, на сьогоднішній день зобов`язання, в тому числі [PERSON] , за кредитним договором № 0148/07/08-N від 25.12.2017 р., виконані в повному обсязі, що підтвержується матеріалами спрати, за рахунок особистих коштів [PERSON] . Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК Українипередбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Свідок [PERSON] , яка є позивачем у справі, в судовому засіданні повідомила суд, що відповідач з 2012 р. поїхав на заробітки, суд стягнув з неї та її чоловіка заборгованість за кредитним договором 495504 грн. ЇЇ молодший син позичив їй 40000 дол. США, які вона віддала старшому сину, який став стягувачам у виконавчому провадженні, у зв`язку із перекупом права вимоги. З липня 2013 р. вона припинила спілкування з відповідачем та в серпні 2015р. останній раз з ним спілкувалася. Також зазначила, що відповідач ніякої участі в поверненні кредитних коштів та наявного боргу не приймав. Свідок [PERSON] , повідомила, що [PERSON] вона знає давно, її чоловіка з 2013 року не бачила, оскільки він поїхав на заробітки. Після його від`їзду вона була у них в гостях, та [PERSON] розповідала, що відносин в неї з чоловіком не має. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні повідомила, що сторін знає вже 17 років, вона перебували в офіційному шлюбі, з початку відносини у них були нормальні, проте погіршилися після від`їзду відповідача на заробітки до Росії років 9-10 тому. На її думку він більше не повертався додому. Будучи в гостях не бачила нічого чоловічого, та позивач перший час дзвонила відповідачу та запитувалася коли він повернеться додому. Купівля квартири відбувалася при ній, та позивач брала кредит в Банку та сама його виплачувала, однак в неї були затримки з його виплатою. Відповідач в поверненні коштів участі не приймав. Свідок [PERSON] повідомила, що позивача знає з 2007р., відповідача з 2013р. не бачила. Разом дружили та спілкувалися, ніби в позивача з відповідачем все було добре, позивач розповідала, що чоловік поїхав на заробітки за кордон. Якийсь час вони спілкувалися. Про спірну квартиру їй нічого не відомо. Зі змісту п.п.23, 24 постанови ПленумуВерховного Суду України від 21.12.2007№11«Про практику застосування судамизаконодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що розмір боргових зобов`язань відповідача перед позивачем та які підлягають врахуванню при поділі спільного майна, становить 357303 грн.(10850972 :2 - 183 183 = 357303) Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК Українипередбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності до п.п. 4 п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). З огляду на викладене, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку, що позов [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягає задоволенню, а саме визнання за нею право власності на квартиру [ADDRESS] та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 357303,04 грн.. В порядку ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір в сумі 5000 грн.

Outcome: approved