Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення про визнання майна спільним сумісним та визначення рівних часток такого майна. В обґрунтування заявленого суду повідомлено наступне. За час перебування у шлюбі сторони за спільні кошти придбали 1/4 ідеальну частину будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . Після ремонту та зміни типу майна вказана частина будинку зареєстрована як житлові квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] і приміщення підвалу.Крім цього, було оформлено право власності і на земельну ділянку за тієюж адресою площею 0,0815 га, кадастровий номер 1822085900:03:002:0298. Все перелічене нерухоме майно було оформлено на ім`я відповідача - [PERSON] за спільною домовленістю. Після розірвання шлюбу між сторонами, відповідач в усній формі заперечила будь-які права позивача на спільне майно. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечень учасників справи щодо цього. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійнювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, відзиву на позов не подала, свого ставлення до позовних вимог не висловила. Проаналізував надані суду матеріали, судом встановлено наступне. 31.10.2003 року виконавчим комітетом Глухівської селищної ради Козятинського району Вінницької області зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис №26 (а.с. 8). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 15.04.2019 року по цивільній справі №296/10781/18 даний шлюб розірвано. За час перебування у шлюбі сторони за спільні кошти придбали 1/4 ідеальну частину будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . Це було приміщення колишнього дитячого садочку, яке сторони спільно відремонтували та змінили тип майна у 2009 році, зареєструвавши як житлові квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] і приміщення підвалу. Зазначене підтверджується договором купівлі-продажу від 19.05.2008 року, витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів та заявою позивача від 19.05.2008 року (а.с. 8-11). В абзаці другому нотаріально завіреної заяви від 19.05.2008 року, якою позивач дав свою згоду на купівлю зазначеного нерухомого майна відповідачем, зазначено, що гроші, які витрачаються на придбання вищезазначеного майна, є спільною сумісною власністю, придбане майно буде об`єктом права спільної сумісної власності як таке, що набувається сторонами за час шлюбу. Крім цього, відповідачем у 2009 оформлено право власності і на земельну ділянку, розташовану на території с. Піски Житомирського району Житомирської області площею 0,0815 га, кадастровий номер 1822085900:03:002:0298. Відповідно до свідоцтв про право власності серії [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] , зазначені об`єкти нерухомого майна в цілому належать відповідачу - [PERSON] . Позивач звернувся до суду за захистом свої прав, оскільки на даний час виникла потреба у поділі спільної власності, набутої сторонами під час подружнього життя, оскільки відповідач не визнає права власності позивача на спільне майно. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ст. 71 СК України). Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст.65 СК України. Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими вони врегульовані, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає згадувані об`єкти нерухомого майна, враховуючи час існування шлюбних відносин та докази, наявні в матеріалах справи, спільним сумісним майном. Враховуючи наслідки розгляду даної справи, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, понесені позивачем, що складаються із судового збору в розмірі 994, 20 гривень. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved