overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

В липні 2016 року заявник звернувся до районного суду з вказаною заявою, обґрунтовуючиїї тим, що 15 червня 1993 року йому було видано посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, в якому при написанні було допущено виправлення прізвища "Лукіянець". Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації відмовилося видати йому дублікат посвідчення з виправленим прізвищем. Просив встановити факт, що посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4), серії В-І № 200943, видане 15 червня 1993 року належить йому - [PERSON]. В судове засідання заявник не зявився, надіслав заяву з проханням розглядати справу без його участі, задовольнити його заяву. Представник заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу без участі представника управління. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що заявник - [PERSON] народився 30 травня 1961 року в с.Бабинці Погребищенського району Вінницької області, що підтверджується копією паспорта серії СК 939236 виданого 26 листопада 1998 року Бородянським РВ ГУ МВС України в Київській області (а.с. 4-5). Як убачається з копії посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4), серії В-І № 200943, виданого Київською облдержадміністрацією 15 червня 1993 року, посвідчення оформлене з виправленням прізвища на імя [PERSON] (а.с. 8). З листа управління соціального захисту населення Бородянської райдержадміністрації № 3265/08 від 15 липня 2016 року вбачається, що заявник [PERSON] звертався до управління із заявою про видачу дубліката посвідчення потерпілому від наслідків Чорнобильської катастрофи, але йому було відмовлено з тих підстав, що департаментом соціального захисту населення не приймаються подання райдержадміністрацій та виконкомів на оформлення громадянам первинних та дублікатів посвідчень постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4. Оцінюючи досліджені докази, суд вважає підтвердженим факт, що посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), серії В-І № 200943, видане Київською облдержадміністрацією 15 червня 1993 року з виправленням прізвища на імя [PERSON], належить [PERSON]. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне йому для призначення пенсії за віком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

В липні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]В.С.В. та просить стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання дітей. Позивач посилається на те, що 21.11.1998 року з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO].\~ Після припинення фактичних шлюбних відносин із відповідачем, діти знаходяться на повному утримані позивача. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач у судове засідання не зявилась. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, заперечень щодо позову не надав, причин неявки суду не вказав та будь-яких клопотань про перенесення розгляду справи не заявляв, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. За таких обставин, відповідно до 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не висловлювала будь-яких заперечень проти такого порядку вирішення справи. За наведених вище обставин та враховуючи, що передумов для відкладення розгляду справи немає, суд вирішує справу на підставі тих доказів, які містяться в матеріалах справи у відсутність сторін та їх представників. Судом встановлено, що 21.11.1998 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 122421 від 29.08.2012 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 194.(а.с.3) Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 080524 від 19.06.2007 року(а.с.5), та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 231487 від 03.05.2012 року(а.с.4). Батьком яких записано [PERSON]В Як зазначено у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України\~ № 3 від 15.05.2006р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.\~ У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує всі обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме, що дитина має нормальний стан здоровя, являється матеріально незабезпеченою, а відповідач являючись батьком дитини, маючи задовільний стан здоровя, має можливість працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача\~ в дохід держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

В липні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком № 67 по вул. Торгова в м. Миколаєві. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку № 67 по вул. Торгова в м. Миколаєві. Відповідач [PERSON] колишній зять позивача зареєстрований в житловому будинку з 11.08.2005 року, але починаючи з 2016 року у спірному житлі не проживає. Його речей в житловому будинку немає, він не користується житловим приміщенням без поважних причин, не проводить оплату житлово-комунальних послуг та не займається благоустроєм будинку. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням, на підставі ст. 405 ЦК України. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь-яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку № 67 по вул. Торгова в м. Миколаєві, що підтверджується договором купівлі-продажу від 01.06.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, та зареєстрованого в реєстрі за № 1148. Відповідач [PERSON] з 11.08.2005 року зареєстрований в спірному житловому будинку, що підтверджується копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають в [INFO], та довідкою КП ДЄЗ "Океан" № 2649 від 01.07.2016 року. З 2006 року відповідач у спірному житловому будинку не проживає, його речей в будинку немає, він не користується житловим приміщенням без поважних причин, не проводить оплату житлово-комунальних послуг та не займається благоустроєм житла. Даний факт підтверджується актами про непроживання від 27.04.2013 року та від 01.07.2016 року. Особистих речей відповідача у житловому будинку немає, перешкод у користуванні житловим приміщенням\~позивач не чинила. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного Кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлене між ним та власником житла або законом. \~ З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, оскільки він без поважних причин не користується вказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

В липні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком № 8 по пров. Приміському в м. Миколаєві. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона та її донька [PERSON] є співласниками житлового будинку № 8 по пров. Приміському в м. Миколаєві. Відповідач [PERSON] знайомий родини зареєстрований в житловому будинку з 06.08.2013 року, але починаючи з вересня 2013 року у спірному житлі не проживає. Його речей в житловому будинку немає, він не користується житловим приміщенням без поважних причин, не проводить оплату житлово-комунальних послуг та не займається благоустроєм будинку. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням, на підставі ст. 405 ЦК України. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь-яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Третя особа [PERSON] в своїй заяві позов підтримала, просила розглядати справу без її участі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку № 8 по пров. Приміському в м. Миколаєві, що підтверджується договором купівлі-продажу від 03.10.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, та зареєстрованого в реєстрі за № 4102. Відповідач [PERSON] з 06.08.2013 року зареєстрований в спірному житловому будинку, що підтверджується копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають в [INFO], та довідкою КП ДЄЗ "Океан" № 2494 від 21.06.2016 року. З вересня 2013 року відповідач у спірному житловому будинку не проживає, його речей в будинку немає, він не користується житловим приміщенням без поважних причин, не проводить оплату житлово-комунальних послуг та не займається благоустроєм житла. Даний факт підтверджується актом про непроживання від 05.07.2016 року. Особистих речей відповідача у житловому будинку немає, перешкод у користуванні житловим приміщенням\~позивач не чинила. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного Кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлене між ним та власником житла або законом. \~ З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, оскільки він без поважних причин не користується вказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 21 березня 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 30 квітня 2016 року має заборгованість в сумі 11078,56 гривні. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21 березня 2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви (а.с.8), довідки про умови кредитування (а.с.9), витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.10-33), нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.38). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-7) станом на 30 квітня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 11078,56 грн. в тому числі: 6103,68 грн. - заборгованість за кредитом; 3971,14 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 503,74 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. Посилався на те, що 8.10.2012 року [PERSON] та ПАТ «ВТБ БАНК» уклали Кредитний Договір № R53113312419В. Відповідно до умов Кредитного [PERSON] зобов'язався надати Відповідачу кредит у вигляді грошових коштів в національній валюті, а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (рівними платежами щомісячно). Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, встановлений кредитним договором. Проте, відповідно до покладених на Відповідача умов кредитного договору та згідно до ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України Відповідач не виконав свої зобов'язання - припинив вносити щомісячні платежі, передбачені умовами Кредитного договору як повернення отриманих коштів та сплату процентів за користування кредитом. У зв'язку із припиненням здійснення платежів на виконання кредитного договору у Відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором. 02.13.2015 року ПАТ «ВТБ БАНК» та ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект Капітал» (ЗНВІПФ "ПРІМОКОЛЕКТ ВЕНЧУРНИЙ ФОНД-1"),

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

В липні 2016 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що 31.05.2006 року укладено кредитний договір між ПАТ КП «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою [PERSON], за яким остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 3300 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідачка не виконала умов кредитного договору належним чином, тому має заборгованість станом не 31.05.2016 року - 26399, 00 грн. Позивач прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 23399, 00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та прохав його задовольнити. Відповідачка [PERSON] повторно в судове засідання не зявилася будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. З матеріалів справи вбачається, що 31.05.2006 року укладено кредитний договір між ПАТ КП «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою [PERSON] (а.с. 7). Станом на 31.05.2016 року заборгованість відповідачки [PERSON] перед банком становить 26399, 00 грн.: заборгованість за кредитом - 3229, 96 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 18535, 75 грн.,заборгованість за пенею та комісією - 2900, 00 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1233,29 грн. Згідно ст.ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України "боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання". Відповідно до ст. 1054 ч.2, ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Оскільки відповідачка неналежним чином виконувала зобов'язання внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає стягнути з нього на користь позивача заборгованість в сумі 26399, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення їх сином [PERSON], [INFO] трирічного віку. В обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] зазначила, що 10.03.2016 року сторони зареєстрували шлюб, від дано шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO]. На даний час вони з відповідачем проживають окремо один від одного. Син проживає разом із нею, вона сама його утримує та здійснює догляд за ним, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце час та дату розгліду справи був повідомлений належним чином. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, прийшов до наступного. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що від шлюбу між [PERSON] та [PERSON] народився Син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 10.03.2016 року та свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] видане 30.03.2017 року. Сторони проживають окремо один від одного, дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, а відповідач, який має нерегулярний дохід, матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а частиною четвертою цієї статті передбачено, що право на утримання має дружина, з якою проживає дитина і в разі розірвання шлюбу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дружини, хоча остання має право на таке утримання до досягнення дитиною трьох років, а відповідач зобов'язаний її утримувати та спроможний сплачувати аліменти, тому з нього підлягають стягненню аліменти на утримання позивача в твердій грошовій сумі розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, позивача і платника аліментів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд приймає рішення про стягнення з відповідача судового збору в сумі 640,00 грн. в зв'язку зі звільненням, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", позивача від його сплати. На підставі ст.ст. 79, 80, 84 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

В липні 2017 року до суду звернувся [PERSON], який просить встановити факт належності йому архівних довідок за №01-17/173 та №01-17/174 від 09 червня 2017 року, які видано комунальною установою „Трудовий архів" Теплицької районної ради Вінницької області, оскільки в тексті цих документів, які містять інформацію про періоди його роботи в колгоспі ім.Леніна, КСП «Урожай»(відділення Карабелівка) с.Степанівка Теплицького району, невірно зазначено його по батькові, що потрібно для призначення та нарахування пенсії по досягненню пенсійного віку. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, заявлені вимоги підтримує. Від заінтересованої особи - Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області - надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника управління, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності заявнику архівних довідок за №01-17/173 та №01-17/174, які видано 09 червня 2017 року комунальною установою „Трудовий архів" про те, що в документах колгоспу ім.Леніна, КСП «Урожай» с.Степанівка Теплицького району Вінницької області у книгах обліку трудового стажу та заробітку за 1999 рік значиться [PERSON] та [PERSON], за 2000 рік значиться [PERSON], за 1988 рік -[PERSON], за 1989-1991 - [PERSON], а за 1992 рік -[PERSON]. Відомості, що викладені в цих архівних довідках, узгоджуються з записами в трудовій книжці колгоспника [NUMBER], яку було видано 20 травня 1976 року на ім'я [PERSON] колгоспом ім.Леніна с.Степанівка Теплицького району, де містяться записи про те, що він працював в колгоспі з 1971 року і до 07 березня 2000 року(а.с.10-13). [PERSON] народився [INFO] в с.Карабелівка Теплицького району Вінницької області, що підтверджується паспортом громадянина України [NUMBER] та свідоцтвом про народження(а.с.3-4,5).

Outcome: approved