Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. У позовній заяві зазначено, що 20 листопада 1993 року між нею [PERSON] і [PERSON] у відділі ЗАГС Новороздільського МВК Миколаївського району Львівської області було зареєстровано шлюб. Актовий запис про одруження за №233. Від спільного проживання в шлюбі в них народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO] і дочка [PERSON], [INFO]. Спільне проживання з відповідачем не склалося через систематичну негативну поведінку відповідача. Вона втратила почуття поваги та любові до відповідача. Вони припинили спільне проживання. Примирення і подальше спільне проживання у шлюбі неможливе. Просила шлюб розірвати. Крім того, відповідач не надає добровільно коштів на утримання їхніх спільних дітей, хоч має таку можливість, оскільки є особою працездатного віку, займається підприємницькою діяльністю. Просила стягувати на її користь на утримання неповнолітньої дочки аліменти в твердій грошовій сумі по 700 грн. щомісячно, на повнолітнього сина, який продовжує навчання в твердій грошовій сумі по 800 грн. щомісячно. [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю із підстав, наведених у позовній заяві, у судове засідання, призначене на 17.03.2014 року не прибула, направила на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у її відсутності (а.с.27). Відповідач позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав повністю, про що направив на адресу суду нотаріально засвідчену заяву. У судові засідання, призначені на 26.02.2014 року, 17.03.2014 року не прибув і не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення йому судової повістки на 17.03.2014 року - 05.03.2014 року (а.с.28). Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Даний факт підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER], виданим 20 листопада 1993 року відділом ЗАГС Новороздільського МВК Миколаївського району Львівської області (а.с.4). [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] і неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER], виданим 28 червня 1994 року Новороздільським відділом РАГС Миколаївського району Львівської області, серія [NUMBER] (а.с.6). Як вбачається з довідки №385, виданої 07 лютого 2014 року виконавчим комітетом Рогатинської міської ради [PERSON] разом з дітьми [PERSON], [PERSON] проживає в [ADDRESS] (а.с.9). [PERSON] займаэться підприємницькою діяльністю - здає в оренду власне нерухоме майно, займається роздрібною торгівлею, що підтверджується податковою декларацією фізичної особи-підприємця (а.с.13-14). [PERSON] навчається у Львівському національному аграрному університеті ІУ рівня акредитації на третьому курсі за напрямком підготовки - геодезія, картографія та землеустрій. Є студентом денної форми навчання згідно договору про оплату за навчання з 01.09.2011 року по 30.06.2015 року , що підтверджується довідкою №184, виданою 05.02.2014 року Львівський національним аграрним університетом (а.с.12). Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірвані шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Суд не зобов'язаний призначати сторонам термін для примирення. Це робиться тільки тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові, поваги один до одного. За наведених вище обставин та доказів, досліджених та перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе. Сторони припинили спільне проживання, не підтримують подружні стосунки, у обох з подружжя наявне стійке волевиявлення на припинення шлюбу. Викладені обставини свідчать про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, інтересам малолітньої дитини, що має істотне значення. У декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідност.180 Сімейного кодексу України обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Неповнолітні діти нездатні самі здобувати кошти для існування. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дітей - моральний обов'язок і найважливіший правовий обов'язок їх батьків. При ухиленні від його виконання необхідні кошти можуть бути стягнуті за рішенням суду, а тому позов підлягає до задоволення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд відповідно до вимог ст.184 СК України за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до роз'яснень, даних у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного кодексу України - стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають значення для справи. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення для справи, а саме матеріальне становище сторін по справі, обоє працюють, займаються підприємницькою діяльністю та отримують доходи, стан здоров'я сторін по справі, дітей, відсутність у [PERSON] інших утриманців. За таких обставин, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліменів підлягають до задоволення. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та ст.ст. 109, 110, 112 ч.2, 180 - 182,183, 191 ч.1,199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved