Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

[PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Микитчин П.С., звернулась в суд із позовом до Лучинецької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну частку (пай) розміром 34,17 умовних кадастрових гектари на території Лучинецької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обгрунтування позову зазначено, що [INFO] померла тітка (по лінії батька) позивача [PERSON] . Внаслідок її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на земельну частку (пай) розміром 34,17 умовних кадастрових гектари на території Лучинецької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. За життя [PERSON] заповіту не складала. Позивачка по справі є єдиним спадкоємцем на майно померлої в порядку спадкування за законом. Фактично прийняла спадщину, на даний час бажає оформити спадкові права, про що подала заяву у нотаріальну контору. Однак через втрату сертифіката на право на земельну частку (пай), який виданий на ім`я [PERSON] , їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. За вказаних обставин вона змушена здійснювати захист своїх спадкових прав в судовому порядку. У судове засідання позивачка не прибула, представник позивачки подав суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Представник відповідача у підготовче засідання не прибув, направив на адресу суду заяву про визнання позову, клопотання про розгляд справи за його відсутності За ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 12 грудня 2002 року Лучинецькою сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. Відповідно до довідки виконавчого комітету Лучинецької сільської ради № 1023 від 21 листопада 2017 року, останнім постійним місцем проживання [PERSON] було [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] проживала разом з позивачкою [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] у виконавчому комітеті сільської ради не посвідчувався. [PERSON] вступила в управління спадковим майном після смерті [PERSON] . Згідно довідки відділу у Рогатинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 12 червня 2019 року № 0-9-0.26-81/107-19, [PERSON] при розпаюванні земель колективної власності селянської спілки «Лучинці» на території Лучинецької сільської ради, набула право на отримання земельної частки (паю) площею 34,17 умовних кадастрових гектарів, згідно розпорядження Рогатинської райдержадміністрації № 250 від 01 серпня 2000 року. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01 січня 2019 року становить 21 367,84 гривень. Державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори Андрейків Т.В. 03 липня 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Лучинці» в с. Лучинці Рогатинського району Івано-Франківської області, через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на земельну частку (пай).Згідно з матеріалами спадкової справи №140/2020 єдиним спадкоємцем [PERSON] , яка померла [INFO] є її племінниця [PERSON] . У газеті "Голос опілля" № 23 від 10 липня 2020 року опубліковано оголошення про втрату сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 299312, виданого на підставі розпорядження Рогатинської РДА № 250 від 01 серпня 2000 року на ім`я [PERSON] . Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України. Відповідно до п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з роз`ясненнями Пленуму ВСУ, наданими в п. 11 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», та відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Процес приватизації землі розпочинався з передачі її у власність колективних сільськогосподарських підприємств (далі - КСП), сільськогосподарським кооперативам, акціонерним товариствам, створеним на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших державних підприємств на підставі державного акта на право приватної власності на землю з доданим до нього списком осіб, які мали право на одержання своєї частки землі. Згідно п.1 ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) (стаття 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)») Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до роз`яснень Пленуму ВСУ, даних в п.11 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спадкуванням за ст.1216 ЦК України є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що позивачка, яка є єдиним спадкоємцем за законом, прийняла спадщину, але не може реалізувати своє право на оформлення спадкових прав в позасудовому порядку, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved