Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

\~ В березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24 грудня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. На даний час сімя розпалася, вони припинили подружні стосунки та проживають окремо. За час шлюбу з відповідачем вони набули майно, а саме квартиру № 96, яка розташована за адресою: Хмельницька обл., м. Старокостянтинів, вул. І. Франка 37, будинок № 37. Відповідач ухиляється від добровільного поділу даного спільного сумісного майна подружжя, а тому вона\~\~вимушена звернутися до суду для поділу майна в судовому порядку. Позивачка просила ухвалити судове рішення, яким\~поділити майно, набуте з відповідачем за час шлюбу, виділивши їй у власність їм по ? частки квартири № 96, яка розташована за адресою: Хмельницька обл., м. Старокостянтинів, вул. І. Франка 37, будинок № 37. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча\~\~про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином,\~\~причини неявки суду\~\~не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин чи розгляд справи у його відсутності не надходило. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно із ч. 1 ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Ч. 1 ст. 316 та ч. 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право вчасності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що набувається на підставах не заборонених законом. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової власності або на праві спільної сумісної власності (частини 1,2 ст. 356 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Статтею 60 СК України\~визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від\~\~того,\~\~що\~\~один\~\~з\~\~ них\~не\~\~мав\~\~з\~\~поважної\~\~причини\~\~(навчання,\~\~ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Положеннями ст. 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1\~ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно\~ст. 71 СК України\~майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 24 грудня 2012 року зареєстрували шлюб. За час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти придбали майно, а саме: квартиру № 96, яка розташована за адресою: Хмельницька обл., м. Старокостянтинів, вул. І. Франка 37, будинок № 37 вартістю 111 982 грн. Судом також встановлено, що 28 березня 2015 року сторони припинили подружні відносини, проживають окремо, домовленості між ними щодо поділу спільного майна подружжя\~не досягнуто. Вказані обставини визнаються сторонами та підтверджуються: свідоцтвом про укладення шлюбу, копіями договору купівлі-продажу квартири від 24 січня 2013 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необхідність поділити спільне сумісне майно подружжя та виділити у власність їм по ? квартири № 96, яка розташована за адресою: Хмельницька обл., м. Старокостянтинів, вул. І. Франка 37, будинок № 37. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до положень ст. 79 ЦПК України до судових витрат відносяться, зокрема, судовий збір та витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача підлягають сплаті сплачений позивачкою судовий збір в розмірі 559 грн. 91 коп. та 180 грн. за опублікування судового виклику в засобі масової інформації - газета "Подільські вісті" від 19.05.2015 року.

Outcome: approved