Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

В лютому 2018 року органу опіки та піклування Нетішинської міської ради звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - служба у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради, [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є матір`ю малолітньої [PERSON] [INFO] , проте остання проживає разом зі своєю бабою [PERSON] з 2012 року, з моменту, коли малолітня [PERSON] пішла до першого класу Нетішинської загальноосвітньої школи І-ІII ступенів № 1 і до теперішнього часу. Мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] , зареєстрована та проживає в м. Хмельницький, а батько дитини записаний згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Позивач вказує, що за повідомленням баби [PERSON] , знайомих, родичів, мати [PERSON] від народження доньки [PERSON] неналежним чином виконувала батьківські обов`язки: не забезпечувала лікування доньки, не вчасно забирала дитину з дитячого садочка, не мала бажання оформляти доньку до першого класу. При цьому, всю відповідальність за лікування, догляд, виховання дитини відповідач переклала на свою матір - [PERSON] , яка змушена була постійно приїжджати у м. Хмельницький, що б доглядати та лікувати внучку або забирати дитину за місцем свого проживання в м. Нетішин. Впродовж семи років, з моменту проживання дитини з бабою, [PERSON] взагалі усунулася від виконання батьківських обов`язків: жодного разу не була присутньою на батьківських зборах, успіхами у навчанні та іншими питаннями перебування дитини у школі, позашкільних навчальних закладах не цікавиться, не займається лікуванням, оздоровленням доньки, не надає матеріальної допомоги на утримання малолітньої, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, що, на переконання позивача, є підставою для позбавлення її батьківських прав. В позові зауважено на тому, що про життя, здоров`я та утримання малолітньої [PERSON] піклується баба - [PERSON] , яка забезпечує усі життєво необхідні потреби малолітньої, систематичний медичний огляд внучки, лікування, оздоровлення, придбання одягу та взуття, контроль за відвідуванням дитиною навчального закладу та закладу позашкільної освіти - «Школи мистецтв». Впродовж 2015-2016 років [PERSON] двічі зверталася до служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради із заявами про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] В результаті розгляду справ на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини 06 жовтня 2015 року та 07 червня 2016 року органом опіки та піклування Нетішинської міської ради було надано висновки про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , однак баба - [PERSON] жодного разу до суду не звернулася, оскільки мала надію, що мати дитини змінить своє відношення до доньки. За час проживання малолітньої з бабою мати [PERSON] жодного разу не зверталася до служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради щодо її участі у вихованні [PERSON] . А тому враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 06 лютого 2018 року, було надано висновок органу опіки та піклування Нетішинської міської ради від 07 лютого 2018 року №12/06-02-03/18 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного, з метою захисту прав та законних інтересів малолітньої [PERSON] , встановлення статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, подальшого її влаштування позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] та стягнути з неї на останню аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надала. 03 червня 2019 року представник позивача [PERSON] подала до суду клопотання про виклик свідків [PERSON] та [PERSON] . Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. 10 травня 2018 року Нетішинським міським судом Хмельницької області ухвалено заочне рішення, яким позов органу опіки та піклування Нетішинської міської ради в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: служба у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів було задоволено повністю. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області 07 травня 2019 року вказане заочне рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 травня 2018 року скасовано, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та вирішено клопотання представника позивача про виклик свідків. 03 червня 2019 року ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. Будь-яких інших процесуальних дій суд не вчиняв. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, наполягала на його задоволенні з підстав викладених у позовній заяві. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Черухіна Ю.В. та Алексійчук Г.А. підтримали заявлені позивачем вимоги. Водночас [PERSON] вказала, що вона, виховуючи свою внучку з народження, повністю присвятила своє життя їй, а мати попри її намагання зблизити її з дочкою, повністю усунулася від участі у житті останньої, не виконувала і не виконує свої обов`язки по вихованню дочки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та зазначила, що дійсно тривалий час не брала участі у вихованні дочки, проживала від неї окремо та лише деколи телефонувала дочці, так як у неї склалися складні життєві обставини, які пов`язані з її перебуванням у медичному закладі через тяжкий емоційний та душевний стан. Заслухавши пояснення представника позивача, позицію третіх осіб, свідків, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. Судом установлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Запис про батька останньої проведено відновідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України. Вказані обставини стверджуються даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 03 червня 2016 року (арк. спр. 13) та повідомлення начальника Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області за №995/02-04-25 від 18 травня 2014 року (арк. спр. 12). Згідно даних довідки виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 15 січня 2018 року за №473, малолітня дочка відповідача зареєстрована разом з бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (арк. спр. 18). Із висновків органу опіки і піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 13 жовтня 2015 року, 09 червня 2016 року та 07 лютого 2018 року судом встановлено, що відповідач проживає окремо від дитини, її вихованням не займається, життям та здоров`ям не цікавиться, будь-якої матеріальної допомоги на її утримання та лікування не надає, не підтримує з нею родинних стосунків, не вітає з днем народження, святами, не цікавиться навчанням та інтересами дитини. Всю відповідальність за лікування, догляд, виховання дитини відповідач переклала на свою матір - [PERSON] , з якою і проживає малолітня, починаючи з 2012 року - з моменту, коли пішла до 1 класу (арк. спр. 5-10). Аналогічне підтверджене даними актів обстеження житлово-побутових умов дитини від 17 вересня 2015 року, 18 травня 2016 року, 15 грудня 2017 року, 26 січня 2018 року, якими стверджується, що [PERSON] фактично проживає з бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де останній створені всі умови проживання, матір вихованням дитини не займається (арк. спр. 20-23); актів обстеження умов проживання відповідача від 28 вересня 2015 року, 03 червня 2016 року, згідно яких для виховання та розвитку дитини створені задовільні умови (арк. спр. 24, 25); довідок Нетішинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 від 10 травня 2016 року за №237 та №366, від 17 січня 2018 року № 20, від 15 січня 2018 року за №12, з яких вбачається, що [PERSON] яка є матір`ю учениці [PERSON] , за період навчання дитини жодного разу не цікавилась успішністю та вихованням дитини під час навчального процесу, не приходила до школи, не цікавилася іншими питаннями перебування дитини у школі (арк. спр. 14-17); довідок лікаря-педіатра від 10 травня 2016 року та 15 січня 2018 року, згідно яких за період з 2010 року по 2018 рік дільничний педіатр не бачила маму дитини [PERSON] , а тільки бачила, як здоров`ям дитини опікувалась її бабуся - [PERSON] (арк. спр. 27, 28); заяв викладача «Школи мистецтв» від 13 травня 2016 року та 19 січня 2018 року, в яких стверджено, що [PERSON] навчається в даній школі з 2012 року, водить її до школи бабуся, яка прикладає усі зусилля, щоб онучка навчалась у школі, а мама [PERSON] ніколи не була присутня на батьківських зборах та її концертах (арк. спр. 36, 39); письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з яких вбачається, що малолітня [PERSON] проживає з бабусею - [PERSON] , мати разом з ними не проживає, участі у вихованні дитини не бере, не відвідує батьківських зборів, виховних заходів, не опікується дитиною, не приїжджає до дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання (арк. спр. 34, 35, 37, 40, 41). Про небажання приймати участь у вихованні та утриманні неповнолітньої дитини її матар`ю - відповідачем по справі, свідчать також покази свідків [PERSON] та пояснення малолітньої [PERSON] Зокрема свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що з самого народження доглядала [PERSON] її бабуся, яка постійно приїжджала до м. Хмельницький до своєї дочки [PERSON] з метою догляду своєї внучки. Пізніше, коли [PERSON] було шість років, то з дозволу матері [PERSON] переїхала жити до бабусі в м. Нетішин, де пішла до школи в перший клас. Вказала, що на даний час [PERSON] проживає постійно в бубусі та ходить до школи, а матір [PERSON] до перегляду заочного рішення у даній справі приїжджала останній раз до доньки кілька років тому. При цьому вказала, що відповідачка не бере участі у вихованні дитини, не піклується про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує здобуття донькою освіти, не готує її до самостійного життя і не надає кошти на її утримання. Також вказала на те, що проживання дитини з матір`ю є небезпечним, оскільки остання має психічні розлади, з приводу чого проходила лікування у психіатричній лікарні. Також зі слів [PERSON] їй відомо, що дитина боїться матір, жити з нею не хоче та почуває себе комфортно, проживаючи з бабусею. Зауважила на тому, що будь-яких перешкод у спілкуванні матері і дитини ніхто не чинить. Допитана в ході судового засіданні малолітня [PERSON] , в присутності представників органів опіки та піклування, а також служби у справах дітей, вказала, що з мамаю вона не проживає з шести років, проте їй дуже добре жити з бабусею і вона щаслива, а бажання проживати з матір`ю вона не має. Також зазначила, що за час проживання з останньою та під час періодичних її відвідувань на канікулах, матір часто створювала скандальні ситуації, залишала постійно її саму вдома, один раз лише вітала з днем народження після того, як та почала проживати з бабусею. Пам`ятає, що коли проживала з матір`ю, то остання у випадку її захворювання відправляла її до бабусі, в той час коли потреба була саме у її піклуванні. Для неї є незрозумілим, чому вона була непотрібна матері, коли була маленька, і чому та хоче її забрати саме зараз. Маму боїться, оскільки у неї траплялись постійні перепади настрою, що відображалося на ній. Зокрема, пам`ятає, що в такі моменти мама її може шарпати, а одного разу, коли вона приїхала до неї на літні канікули, остання, безпричинно на неї розсердившись, без її на те волі відрізала їй волосся, що для неї було дуже образливим. 07 лютого 2018 року органом опіки та піклування Нетішинської міської ради прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] , в зв`язку з чим, діючи в інтересах дитини, останній звернувся до суду з вказаним позовом за захистом порушеного права малолітньої особи. Таким чином, спірні правовідносини з приводу позбавлення батьківських прав, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 13 Сімейного кодексу України (далі СК України). У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про стан здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 11 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що визначено п.2 ч.1 ст.164 СК України. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених обставин - неналежного виконання відповідачем батьківських обов`язків по вихованню і утриманню малолітньої дитини, оскільки остання не піклується про стан її здоров`я, не надає дитині достатньої батьківської турботи та матеріального забезпечення, суд визнає поведінку [PERSON] ухиленням від виконання батьківських обов`язків по вихованню дочки [PERSON] , що згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Суд приймає аргументи позивача, що наведені останнім як на підстави для позбавлення батьківських прав відповідача, адже такі стверджуються належними і допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми. Останні у суду не викликають сумніву, оскільки об`єктивно також підтверджуються поясненнями представника служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради. Водночас, судом не встановлено об`єктивних причин, які б унеможливлювали піклування відповідача про фізичний і духовний розвиток своєї дочки, її навчання, підготовку до самостійного життя, її медичний догляд та лікування, спілкування з дочкою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Не спростовують вказаних обставин і докази, надані відповідачем на підтвердження своїх заперечень. Зокрема, суд відхиляє такі докази відповідача, як повідомлення начальника Зарічанського ВП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області від 16 квітня 2019 року за №3477/121/122-2019 (арк. спр. 212), картка профілактичних зчеплень [PERSON] (арк. спр. 137), відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 12 березня 2019 року (арк. спр. 134), довідка Хмельницького ДНЗ №38 "Світанок" від 29 червня 2016 року №55 (арк. спр. 139), довідка форми ОК-5 про індивідуальні відомості про застраховану особу (арк. спр. 132-133), виклик державного/приватного виконавця від 05 лютого 2019 року за №4949 (арк. спр. 129), так як такі, на переконання суду в розімінні ст. 77 ЦПК України є неналежними, оскільки не містять інформації щодо предмету доказування і не підтверджують обставин, наведених відповідачем у у судовому засіданні у своїх запереченнях щодо заявлених вимог позивача. За вказаних обставин суд, погоджуючись з висновком органу опіки та піклування Нетішинської міської ради від 07 лютого 2018 року про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, вважає необхідним вдатись до такого способу захисту інтересів дитини і її матір - [PERSON] позбавити батьківських прав. При вирішенні позовної вимоги про позбавлення батьківських суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 164, 165 СК України та на які вірно посилається позивач у поданому позові. При вирішенні вимоги позивача про стягнення аліментів на дитину, суд враховує наведені останнім аргументи щодо обов`язку відповідача утримувати доньку, що проживає з бабою, та вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача аліментів на доньку, шляхом їх перерахування на її особистий рахунок в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Вирішуючи спір в частині виконання відповідачем обов`язку утримувати дитину, суд, крім норм права, які містяться в ст.ст. 166, 181-182, 184 СК України та регулюють питання щодо обов`язку особи позбавленої батьківських прав утримувати дитину, визначають способи виконання такого обов`язку та обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1 409 гривень 60 копійок.

Outcome: approved