Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Автогаражний кооператив «Дачний» звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про розірвання договору оренди нежитлового приміщення і обладнання від 1 травня 2012 року, виселення та стягнення заборгованості по орендній платі. У позові зазначив, що 1 травня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди нежитлового приміщення - трьох боксів майстерні по ремонту автомобілів площею 150 кв.м вартістю 150000 грн. і обладнання на суму 10000 грн по [ADDRESS], на території кооперативу. Строк дії договору з 1 травня 2012 року по 1 травня 2019 року. У відповідності до п.3.3 Договору відповідач зобов'язався вносити орендну плату щомісячно не пізніше 5 числа наступного місяця в розмірі 1500 грн. У зв'язку з порушенням Відповідачем умов договору в частині оплати орендних платежів, так як з моменту укладення договору орендні платежі не вносились, наймодавець 8 квітня 2013 року вручив Наймачу попередження з проханням провести оплату заборгованості по орендній платі згідно Договору, однак з боку відповідача ніяких дій не послідувало. Повторно відповідачу було запропоновано сплатити борг та звільнити орендовані приміщення 18 травня 2013 року, однак, у присутності членів правління АГК «Дачний» той категорично відмовився проводити оплату та звільняти орендовані приміщення. На час звернення до суду заборгованість відповідача по орендній платі складає 24000 грн за період з 1 травня 2012 року по серпень 2013 року включно. Згідно п.4.1 Договору за порушення термінів перерахунку коштів, установлених п.3.3. орендатор сплачує пеню в розмірі 0,5% недоїмки за кожний день прос рочки. Відповідно, сума пені становить на 1 вересня 2013 року 58680 грн. Так як най мач на вимогу наймодавця не виконав вимогу про повернення орендованих приміщень та виплати заборгованості по орендній платі, виникла необхідність звернення до суду з позовом про розірвання оспорюваного договору, виселення відповідача з займаних приміщень та стягнення заборгованості. Просить: розірвати договір оренди нежитлового приміщення - 3-х боксів майстерні по ремонту автомобілів площею 150 кв. м, і обладнання згідно з переліком (додаток №1), що знаходиться за адресою в [ADDRESS], укладений між АГК «Дачний» та [PERSON] 1 травня 2012 року; зобов'язати відповідача звільнити зайняте ним нежитлове приміщення - три бокси майстерні по ремонту автомобілів площею 150 кв.м, розташоване по [ADDRESS]; стягнути з відповідача на користь АГК «Дачний» м.Умані заборгованість по орендній платі в сумі 24000 грн і пеню за просрочку сплати орендних платежів в сумі 58680 грн. У судовому засіданні представник позивача Літовець П.В. позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що у 2011 році на звітних зборах АГК «Дачний» було підняте питання про збільшення орендної плати за приміщення. Рішенням зборів було збільшено орендну плату з 1 січня 2012 року, і плата за один бокс становила 500 грн. 1 квітня 2012 року закінчився термін дії договору оренди, укладеного між позивачем та відповідачем у 2006 році і [PERSON] було виписане попередження про необхідність переукладення договору або ж його розірвання. 1 травня 2012 року між АГК «Дачний» та [PERSON] був укладений новий договір оренди на 7 місяців, тобто до кінця року, так як [PERSON] вказав, що подивиться як у нього підуть справи. За перший місяць [PERSON] орендну плату не сплатив, так як заявив, що у нього була крадіжка. Правління кооперативу вирішило за 3 місяці з відповідача орендну плату не брати. Але [PERSON] і далі орендну плату не сплачував. В 2013 році на засіданні правління кооперативу [PERSON] було оголошено попередження про необхідність звільнення займаних ним приміщень або ж проведення оплати. Проте, [PERSON] із засідання втік. Тоді правління комісійно вийшло до [PERSON], однак той повідомив, що нічого звільняти не буде і платити відмовляється, всі питання буде вирішувати в суді. Приміщення, які були передані [PERSON] в оренду, перебувають на балансі АГК «Дачний». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що закладена у договорі орендна плата для нього є «непідйомною», так як, крім орендної плати, він сплачує податки та збори до Пенсійного фонду. Зазначив, що на даний час він користується нежитловими приміщеннями на підставі договору від 2001 року, згідно якого орендна плата становить 380 гривень. Однак він її не сплачує, так як у нього була крадіжка і голова кооперативу сказав не платити оренду, поки [PERSON] не відновить інструмент. Проте, ця домовленість була усна, а не письмова. До крадіжки він платив орендну плату до лютого 2012 року. В правоохоронні органи з приводу крадіжки не звертався. Про переукладення договору оренди у зв'язку з підвищенням орендної плати з ним ніхто не говорив. Приміщення він не звільняє, так як це його дохід. Представник відповідача [PERSON] підтримав позицію свого довірителя та пояснив, що договір оренди від 1 травня 2012 року його довіритель не підписував, так як його не було в місті Умань і це був святковий день. Його довірителю примірники договору про розірвання договору оренди не надсилались, орендна плата не вмотивована. Крім того, штрафні санкції розраховані з порушенням Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань», згідно якого пеня не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України. Тому такий договір є нікчемним в частині нарахування штрафних санкцій. Допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони позивача свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] він знає і як член правління АГК «Дачний» він знає, що з [PERSON] у 2012 році був укладений договір оренди на півроку, так як старий договір закінчився ще в 2011 році і треба було договір переукласти. На зборах було встановлено, що орендна плата повинна була складати 1500 гривень. Він особисто не був присутній при підписанні договору, його поінформував голова правління, що договір підписаний і показав договір, який був підписаний [PERSON] З моменту укладення договору в 2012 році [PERSON] ні за один місяць орендну плату не платив. [PERSON] викликали на засідання правління, але той в приміщення не зайшов. До [PERSON] на місце, де він здійснює свою діяльність, ходили члени правління АГК, а свідок особисто не ходив, так як був у відрядженні. Допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони позивача свідок [PERSON] пояснив, що знає [PERSON], який працює на СТО. В 2012 році свідок був членом правління АГК «Дачний». Зі слів голови правління АГК Літовця П.В. свідок знає, що з [PERSON] у 2012 році був укладений договір оренди, однак [PERSON] орендну плату не платить. Влітку 2013 року свідок з членами правління АГК ходили до [PERSON] і попереджували, щоб той платив орендну плату. Що відповів [PERSON] він не чув. Допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони позивача свідок [PERSON] пояснив, що знає відповідача [PERSON] Восени 2011 року члени правління АГК «Дачний» вирішили підвищити орендну плату і членські взноси. Коли у [PERSON] закінчувався термін дії попереднього договору оренди, голова правління АГК попередив [PERSON] про підвищення розміру орендної плати і у травні 2012 року з [PERSON] був укладений договір оренди. В травні чи червні 2013 року [PERSON] запросили на засідання правління АГК, однак той повідомив, що без адвоката розмовляти не буде. На засіданні [PERSON] хотіли вручити повідомлення, щоб той звільнив орендовані приміщення. В липні 2013 року члени правління АГК ходили до [PERSON] до приміщень, які він орендує, з метою вручити повідомлення про звільнення орендованих приміщень, однак той повідомлення не взяв. Допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони позивача свідок [PERSON] пояснив, що знає відповідача [PERSON] У 2012 році свідок був членом правління АГК «Дачний». У 2011 році на загальних зборах АГК було вирішено підняти розмір орендної плати. В травні 2012 року з [PERSON] був укладений договір оренди з орендною платою 1500 гривень. Про це свідок знає зі слів голови правління АГК Літовця П.В. Наскільки свідкові відомо, [PERSON] орендну плату не сплачував. Влітку 2013 року [PERSON] був запрошений на засідання правління АГК. Хвилин через 30-40 після початку засідання [PERSON] зайшов і йому запропонували підписати, що він отримав попередження про сплату орендної плати за СТО, і звільнення приміщень в разі несплати. [PERSON] попередження не підписав, про що засвідчили члени правління своїми підписами. Пізніше члени правління прийшли до [PERSON] в орендовані ним приміщення з пропозиціє., щоб [PERSON] або сплатив орендну плату або ж звільнив приміщення. На що [PERSON] повідомив, що буде вирішувати ці питання через суд. Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони позивача свідок [PERSON] пояснив, що знає відповідача [PERSON] В 2012 році свідок був членом правління АГК «Дачний». В 2011 році збори АГК вирішили підняти розмір орендної плати [PERSON] до 1500 гривень. Відповідний договір оренди був укладений у травні 2012 року. За місяць до цього голова правління попередив [PERSON] про закінчення дії попереднього договору оренди і про необхідність укладення нового договору, на що [PERSON] погодився. Новий договір уклали на 6 місяців, проте [PERSON] орендну плату не вносив. Влітку 2013 року було засідання правління АГК, на яке запросили [PERSON] і повідомили йому, щоб той розписався, що йому повідомлено про необхідність сплати орендної плати, або ж звільнення орендованих приміщень. [PERSON] у повідомленні не розписався і пішов, про що члени правління склали акт. Особисто свідок новий договір оренди не читав, про його укладення знає зі слів голови правління і членів правління АГК. Допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони позивача свідок [PERSON] пояснив, що наприкінці 2012 року його вибрали у члени правління АГК «Дачний». Зі слів голови правління та членів правління АГК свідкові відомо, що з [PERSON] був укладений договір оренди, згідно якого [PERSON] орендну плату не вносить. В 2013 році було засідання правління АГК і був запрошений [PERSON] [PERSON] запропонували підписати попередження про необхідність сплати орендної плати і звільнення орендованих приміщень. Той відмовився від підпису, про що члени правління склали акт. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, показання свідків, які були допитані у судовому засіданні, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 1 травня 2012 року між Автогаражним кооперативом «Дачний» (Орендодавець) в особі голови кооперативу Літовця П.В. та [PERSON] (Орендатор) був укладений договір оренди, згідно умов якого Орендодавець передає, а Орендатор приймає в орендне користування нежиле приміщення - 3 бокса майстерні по ремонту автомобілів площею 150 кв.м, сумою 150000 грн і обладнання на суму 10000 грн згідно з переліком (додаток №1) по [ADDRESS]. Згідно п.3.3 Договору орендна плата за оренду нежилого приміщення і обладнання щомісячна в сумі 1500 грн повинна бути перерахована не пізніше 5 числа наступного місяця Орендодавцеві. У відповідності до п.4.1 Договору за порушення термінів перерахування коштів, установлених пунктом 3.3 Орендатор сплачує пеню в розмірі 0,5% недоїмки за кожний день просрочки. Строк орендного договору укладений з 1 травня 2012 року на строк 7 місяців. У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що його довіритель вказаний договір оренди від 1 травня 2012 року взагалі не підписував, так як був за межами міста Умані. Проте, такі доводи відповідача спростовуються висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №2102/2103/14-32 від 8 квітня 2014 року, яка була призначена судом за клопотання відповідача. Згідно висновку експертів підпис від імені [PERSON] в графі «Орендатор» на другому аркуші у Договорі оренди від 1 травня 2012 року, укладеного між автогаражним кооперативом «Дачний» в особі Літовець П.В. та [PERSON] виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів, та виконаний самим [PERSON]. У відповідності до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Згідно статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Стаття 763 ЦК України визначає, що договір найму укладається на строк, встановлений договором. Згідно статті 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Як встановлено судом Договір оренди від 1 травня 2012 року був укладений на строк 7 місяців, тобто його дія повинна була закінчитись 1 грудня 2012 року. Проте, [PERSON] продовжував користуватись переданими йому в оренду нежитловим приміщенням та обладнанням після закінчення строку дії договору оренди. Позивач не надав суду доказів, що упродовж місяця після закінчення строку дії договору оренди АГК «Дачний» заперечував проти продовження [PERSON] користуватись орендованим приміщенням, тому договір оренди вважався поновленим ще на 7 місяців, тобто до 1 липня 2013 року. Також, суду не надано доказів того, що після 1 липня 2013 року упродовж місяця АГК «Дачний» заперечував проти продовження [PERSON] користуватись орендованим приміщенням, тому договір оренди вважається поновленим повторно ще на 7 місяців. Згідно статті 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Стаття 651 ЦК України визначає, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Як встановлено судом відповідач не сплачує орендну плату згідно умов договору оренди від 1 травня 2012 року з моменту кладення договору і заборгованість по орендній платі на час звернення позивача до суду становила 24000 гривень. В даному випадку суд вважає, що відповідач істотно порушив умови Договору оренди, так як позивач значною мірою був позбавлений права на отримання орендної плати, на яку розраховував при укладенні договору. Тому у позивача є всі підстави ставити питання про розірвання Договору оренду зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, і така позовна вимога підлягає до задоволення. Стаття 785 ЦК України визначає, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. За таких обставин підлягає задоволенню і позовна вимога позивача про зобов'язання відповідача звільнити займані ним приміщення. Також підлягає задоволенню і позовна вимога АГК «Дачний» про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по орендній сплаті, яка становить 24000 гривень, та пені за прострочку орендної плати в сумі 58680 гривень, розмір якої визначений у п.4.1 Договору оренди від 1 травня 2012 року. Стаття 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Вказані положення закріплені у статті 551 ЦК України. Враховуючи те, що сторони при укладенні 1 травня 2012 року Договору оренди визначили розмір пені, який підлягає до сплати в разі порушення строку сплати орендної плати, і такий розмір пені за згодою стороні не змінювався, тому суд не вбачає підстав відмовляти позивачеві у стягненні пені в тій сумі, яка вказана у позовних вимогах. Посилання представника відповідача на те, що п.4.1 Договору оренди суперечить Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань» безпідставне, так як такий закон в Україні відсутній. На території України діє Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», положення якого регулюють договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Конституційний Суд України у своєму рішенні № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року по справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", роз'яснив, що положення другого речення преамбули Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22 листопада 1996 року № 543/96-ВР з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями статей 1, 3 цього закону потрібно розуміти так, що обмеження пені у грошових зобов'язаннях подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, поширюється на правовідносини, суб'єктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності (підприємці). Тобто, положення вказаного Закону не поширюються на грошові зобов'язання, які виникають в разі, якщо стороною таких зобов'язань є фізична особа. У відповідності до вимог статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 826 гривень та 114 грн 70 коп., на загальну суму 940 гривень 70 копійок. Так як судом позовні вимоги позивача задовольняються, тому судовий збір, який був сплачений позивачем при зверненні до суду, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved