Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на квартиру [ADDRESS], яка залишилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO] та після смерті [PERSON], який помер [INFO] спадкове, мотивуючи вимоги тим, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] відкрилась спадщина, яка складається з ? частини квартири [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], який помер [INFO] відкрилась спадщина, яка складається з ? частини квартири [ADDRESS]. За заповітом від 17.06.2011 року [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповіла [PERSON]. За заповітом від 17.06.2011 року [PERSON] все своє майно заповів [PERSON]. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, вона своєчасно звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] в зв'язку з тим, що згідно з архівною довідкою Олександрійського КМБТІ №899 та №897 від 19.09.2016 року, право власності на спадкове майно за [PERSON] та [PERSON] не зареєстроване. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представником позивача до суду подана заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник Олександрійської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без участі Олександрійської міської ради, за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та оцінивши досліджені докази у сукупності з іншими матеріалами справи, судом встановлено наступне. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, що [INFO] померла спадкодавець - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08.04.1993 року, виданого органом приватизації Виконкомом Олександрійської міської Ради народних депутатів квартира [ADDRESS] належала на праві спільної власності померлим [PERSON] та [PERSON], відділом приватизації житла зареєстровано та записано у реєстрову книгу за № 1030. Розпорядженням Олександрійського міського голови від 19.02.2016 року № р-28-з вул.. Артема перейменована в вул. Бориса Нечерди. Згідно з архівними довідками КП «ОМБТІ» від 19.09.2016 року №№ 899,897 право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] не зареєстровано відповідгно заа [PERSON] та [PERSON] 17.06.2011 року приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Ніколаєнко Н.М. були посвідчено заповіти [PERSON] та [PERSON] якими усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось заповіли [PERSON], [INFO]. (а.с. 11,12). Після смерті спадкодавця [PERSON] позивач у передбачений законодавством строк звернулася до нотаріуса з заявою від [INFO] про прийняття спадщини. Заявою від [INFO] [PERSON] відмовився від обов'язкової спадщини після померлої дружини [PERSON] Після смерті спадкодавця [PERSON]. позивач у передбачений законодавством строк звернулася до нотаріуса з заявою від 06.07.2016 року про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 Півняк Н.С. від 11.10.2016 року №1790/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на квартиру [ADDRESS], після померлих [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції станом на 08.04.1993 року) передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Свідоцтво про право власності на житло видане виконкомом Олександрійської міської ради народних депутатів 08.04.1993 року посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON]. Вказана квартира зареєстрована відділом приватизації житла АУЖКХ на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності і записаний у реєстрову книгу за №1030. Відповідно до ст. 112 ЦК УРСР в редакції, яка діяла станом на 08.04.1993 року майно може належати на праві спільної власності двом чи кільком громадянам. Відповідно до п. 22 р. ІV Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р, яка діяла на час виникнення права власності [PERSON] та [PERSON] на підставі правовстановлюючих документів, перелічених в додатку N 1, бюро технічної інвентаризації складає письмовий висновок, в якому зазначається: адреса будинку (домоволодіння), площа земельної ділянки і кількість основних будівель; дані про власників з зазначенням відносно громадян прізвища, ім'я та по батькові, а для установ, підприємств і організацій - повного їх найменування; детальний перелік поданих документів, що встановлюють право теперішніх власників; вид власності (державна, кооперативна, громадська, особиста); участь кожного із співвласників у спільній власності відповідно до належної йому частки (1/4, 1/2, 1/3 і т. д.). Відповідно до п. 23 вказаної Інструкції на підставі перевірених документів і свого висновку бюро технічної інвентаризації вносить відомості про право власності на будинок (домоволодіння) до реєстрової книги даного населеного пункту і проставляє на документі власника реєстраційний напис за встановленою формою. Слід зазначити, що свідоцтво органу приватизації про право власності не включено до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (додаток 1 до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР) Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Отже, зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, проти в даному випадку виникнення права власності не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного кодексу України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриттяспадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачем надано достатні докази на підтвердження того, що вона є спадкоємцем померлих [PERSON] та [PERSON] за заповітом, у встановлений строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тому суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про визнання права на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved