Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №07-208-ІФ-2007 від 27 квітня 2007 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №07-208-КФ-2007 від 27 квітня 2007 року шляхом передачі Публічному акціонерному товариству «Універсал Банк» права власності на нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] загальною площею 22,4 кв.м., житловою площею 12,4 кв.м., яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 27 квітня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №1267 та в Державному реєстрі правочинів від 27 квітня 2007 року за №2060860 за ціною 96 000,00 грн. В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги визнала та не заперечила проти їх задоволення, вважає, що в резолютивній частині рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки мають бути зазначені суми заборгованості за кредитним договором згідно розрахунку наданим позивачем. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 27 квітня 2008 року між сторонами по справі було укладено кредитний договір №07-208-КФ-2007. Відповідно до п.1.1. кредитного договору за даним договором банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на наступних умовах: сума кредиту - 28 000,00; валюта кредиту - долар США; термін кредиту 240 місяців; термін повернення кредиту - до 26 квітня 2027 року; процентна ставка - 13,5 % річних; мета кредиту - на придбання квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Відповідно до п.2.1.4. кредитного договору позичальник сплатив банку винагороду за вибачу кредиту в розмірі 1% від суми кредиту по курсу НБУ на день здійснення платежу, на рахунок №6042, відкритий в банку. Відповідно до п.3.1. кредитного договору, за умовами даного договору позичальник зобов'язується належно оформити договір (-а) застави, в забезпечення повернення кредиту, процентів, а також неустойки та інших штрафних санкцій передбачених даним договором, витрат понесених банком у випадку звернення стягнення на заставлене майно та/або при необхідності договір (-а) поруки і договір (-а) страхування заставленого майна. Під «належним оформленням договору (-ів) застави, договору (-ів) поруки, договору (-ів) страхування» сторони розуміють підписання позичальником та/або іншими третіми особами договору (-ів), нотаріальне посвідчення (за угодою сторін або відповідно до законодавства), іншу передбачену законодавством процедуру реєстрації відносин. При укладенні договору (-ів) страхування майна на термін менший ніж встановлений в п.1.1. даного договору позичальник зобов'язаний за 10 днів до закінчення дії терміну страхування застрахувати майно на новий термін. Відповідно до п.3.2. кредитного договору, шляхом підписання даного договору позичальник доручає банку здійснення договірного списання коштів необхідних для повернення кредиту, сплати процентів за його користування, інших платежів позичальника, які підлягають до оплати в терміни відповідно до даного договору, з будь-якого рахунку, що належить позичальнику та який відкритий у ВАТ «Банк Універсальний», в тому числі з рахунків в інших валютах, ніж валюта даного договору. При цьому перерахунок інших валют, ніж валюта кредиту, здійснюється виходячи з офіційного (обмінного) курсу НБУ на день здійснення розрахунків. Відповідно до п.4.2. кредитного договору, для видачі кредиту банк відкриває позичальнику позичковий рахунок №2233 та рахунок для нарахування та сплати процентів №2238. Кредит надається позичальнику в готівковій або безготівковій формі. Відповідно до п.4.3. кредитного договору, датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку. Відповідно до п.4.4. кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються за період з дня видачі кредиту по день їх повернення за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. День надання кредиту і повернення кредиту при нарахуванні процентів рахуються як один день. Нарахування процентів за фактичну кількість календарних днів користування кредитом здійснюється щомісячно. Нарахування процентів за користування кредитом в поточному місяці проводиться банком в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому дню поточного місяця. Нарахування процентів в останній робочий день року здійснюється за період з останнього робочого дня попереднього місяця по 31 грудня включно. Сплата процентів здійснюється позичальником не пізніше 26-го числа наступного за звітним місяцем. Проценти, нараховані за останній (неоплачений) період користування кредитом, сплачуються одночасно з поверненням останньої суми кредиту. Сплата пені та інших платежів за даним договором, крім суми кредиту, процентів (які сплачуються в валюті отриманого кредиту), може здійснюватися як у валюті кредиту, так і в інших валютах. Перерахунок заборгованості в іншу валюту, ніж валюта кредиту, здійснюється банком за офіційним (обмінним) курсом НБУ, діючим на день здійснення платежу. Відповідно до п.4.5. кредитного договору, сплата кредиту та процентів за його користування може здійснюватися шляхом безготівкового перерахування коштів та/або внесенням готівки в касу банку. Відповідно до п.4.8. кредитного договору, позичальник має право достроково погасити заборгованість по кредиту (частково, або в повному обсязі). Відповідно до п.6.1.1. кредитного договору позичальник зобов'язується: своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені даним договором терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно даного договору. Відповідно до п.6.1.2. кредитного договору, грошові кошти, які направляються на виконання зобов'язань, передбачених даним договором, перераховувати в наступному порядку: в першу чергу - для сплати процентів за кредит; в другу чергу - сплата штрафних санкцій та пені; в третю чергу - погашення основної суми кредиту. Відповідно до п.6.1.3. кредитного договору, позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти за фактичний період користування ним у випадку непогодження позичальника з новою процентною ставкою, запропонованою банком відповідно до п.7.1.2. даного договору, в термін до 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання повідомлення про зміну. Відсутність відповіді позичальника на пропозицію про зміну процентної ставки по кредиту та неповернення ним кредиту та нарахованих процентів протягом 10 (десяти) календарних днів з дня надіслання йому повідомлення є підставою для дострокового розірвання даного договору. Відповідно до п.6.1.4. кредитного договору, при настанні випадків передбачених пп.10.3. - 10.4. даного договору, позичальник зобов'язується достроково погасити заборгованість по кредиту та процентах в повному розмірі, а також оплатити всі суми пені і штрафів. Невиконання позичальником зобов'язань, передбачених цим пунктом, підставою для примусового стягнення (в тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майна та/або інші види забезпечення) всієї заборгованості за даним договором. Відповідно до п.7.1.3. кредитного договору, при настанні випадків, передбачених п.п.10.3.1.-10.3.4, 10.4. даного договору, банк має право достроково стягнути заборгованість в повному розмірі за рахунок заставленого майна та/або інших видів забезпечення, що передані в якості забезпечення виконання зобов'язань по даному договору. Відповідно до п.9.1. кредитного договору, при порушенні строків погашення кредиту та сплати процентів за користування коштами, позичальник додатково сплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу за весь час прострочення. Відповідно до п.9.2. кредитного договору, у випадку невиконання зобов'язань, передбачених пп.6.1.5.-6.1.8. даного договору, позичальник сплачує траф у розмірі 2% від суми кредиту за кожний випадок. Відповідно до п.9.4. кредитного договору, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених пунктами 4.4.-4.6. розділу 4 даного договору, банк має право стягнути з позичальника штраф у розмірі 10 % від загальної суми кредитного договору за кожний випадок. Відповідно до п.10.3. кредитного договору, банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій, що передбачені даним договором, а також відшкодування збитків, завданих банком внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов даного договору, а позичальник зобов'язаний повернути банку суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти та штрафи, а також відшкодувати збитки, завдані банку в наступних випадках: п.п.10.3.1. якщо позичальник порушує терміни платежів, що встановлені даним договором; п.п.10.3.2. при невиконання позичальником передбачених даним договором зобов'язань по цільовому використанню кредиту; п.п.10.3.3. якщо інформація та документи, що підлягають поданню позичальником банку у відповідності або у зв'язку з даним договором, представлені позичальником несвоєчасно, в неповному обсязі або така інформація та документи або їх частина не відповідає дійсності; п.п.10.3.4. при виникненні обставин, які викликають загрозу своєчасному погашенню заборгованості по кредиту та/або сплаті процентів; п.п.10.3.5. невиконання позичальником зобов'язань, передбачених п.6.1.3. даного договору. 27 квітня 2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №07-208-КФ-2007 від 27 квітня 2007 року між сторонами було укладено договір іпотеки №07-208-КФ-2007, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1270, відповідно до якого іпотекодавець передав позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 22,4 кв.м., житловою площею 12,4 кв.м., яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 27 квітня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №1267 та в Державному реєстрі правочинів від 27 квітня 2007 року за №2060860. 29 жовтня 2009 року між сторонами по справі було укладено додаткову угоду №б/н до вищезазначеного договору іпотеки, відповідно до п.1.1. якої іпотекою забезпечуються в повному обсязі виконання усіх зобов'язань боржника перед іпотеко держателем, що виникли з основного договору, укладеного між іпотеко держателем та боржником, в повному обсязі як існуючих теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до п.4.1. договору іпотеки №07-208-ІФ-2007 у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем кредитного договору позивач має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п.4.2. договору іпотеки №07-208-ІФ-2007 від 27 квітня 2007 право позивача на звернення стягнення та реалізацію предмета іпотеки наступає, серед іншого якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до кредитного договору строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум процентів; та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойок; та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум інших платежів передбачених кредитним договором; якщо іпотекодавець не виконує та/або неналежним чином виконує умови кредитного договору та/або договору іпотеки. Відповідно до роз'яснень п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положень статей 33,36, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття права іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотеко держателя шляхом набуття права власності на момент іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому, в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотеко держатель на підставі ч.2 ст.16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Аналогічний правовий висновок зроблено Верховним Судом України на засіданні Судової палати у цивільних справах 11 грудня 2013 року при розгляді справи №6-124 цс 13, предметом якої був спір про звернення стягнення на предмет іпотеки. При розгляді цієї справи, Верховний Суд України зробив висновок, відповідно до якого, виходячи з положень ч.2 ст.16 ЦК України, ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими норами передбачено задоволення вимог іпотеко держателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Статтею 4.3. договору іпотеки №07-208-ІФ-2007 передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Відповідно до п.4.4. договору іпотеки передбачено право іпотеко держателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом прийняття предмету іпотеки у власність іпотеко держателем в порядку, визначеному ст.37 Закону України «Про іпотеку». Дане застереження визначене сторонами, як договір про задоволення вимог іпотеко держателя. Відповідно до п.1.1.1. додаткової угоди №б/н до кредитного договору №07-208-КФ-2007 від 27 квітня 2007 року, укладеної 10 жовтня 2009 року, з 10 жовтня 2009 року до 28 жовтня 2009 року включно позичальник зобов'язався сплачувати кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: процентна ставка - 6,43% річних; за користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі 40,5 % річних. Відповідно до п.1.1.1. додаткової угоди №б/н до кредитного договору №07-2-8-КФ-2007 він 27 квітня 2007 року, укладеної 29 жовтня 2009 року, з 29 жовтня 2009 року по 09 жовтня 2010 року включно позичальник зобов'язався сплачувати кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку погашення кредиту нараховується процентна ставка у розмірі базової процентної ставки (6,43% річних); за користування кредитними коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі базової підвищеної процентної ставки (14,43% річних). Відповідно до п.1.1.2. додаткової угоди №б/н до кредитного договору №07-2-8-КФ-2007 він 27 квітня 2007 року, укладеної 29 жовтня 2009 року, з 29 жовтня 2009 року по 09 жовтня 2010 року включно позичальник зобов'язався сплачувати кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку погашення кредиту нараховується процентна ставка у розмірі вищевказаної базової процентної ставки, збільшеної на 8,48 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором; за користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі базової підвищеної процентної ставки, збільшеної на 8,48% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Погашення основної суми кредиту та процентів, відповідно до п.2.4. додаткової угоди №б/н до кредитного договору №07-208-КФ-2007 від 27 квітня 2007 року, укладеної 29 жовтня 2009 року здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів. Позичальник зобов'язується щомісячно в дату погашення щомісячних платежів здійснювати погашення щомісячних платежів шляхом зарахування до такої дати (включно) відповідної суми коштів на поточний рахунок, відкритий згідно п.2.1.3. даного договору. Позивач повністю виконав свої зобов'язання згідно договору, однак відповідач покладені на нього договором обов'язки по поверненню кредиту виконує не в повній мірі. Станом на 11 лютого 2014 року наявна заборгованість за кредитним договором становить 40 077,20 доларів США що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 11 лютого 2014 року становить 342 788 грн. 31 коп., з яких: прострочена заборгованість по кредиту в розмірі 17 175,42 грн., сума дострокового стягнення кредиту в розмірі 197 948,50 грн., відсотки в розмірі 123 359,47 грн., пеня в розмірі 4 304,91 грн. Станом на день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем згідно кредитного договору не погашена. Розмір вказаної заборгованості підтверджується розрахунком суми заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем. Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, а тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний. Укладений з банком кредитний договір відповідач в судовому порядку не оспорив, у зв'язку з чим, він відповідно до правил ст.204 ЦК України є правомірним, що не заперечується в судовому засіданні відповідачем. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, та в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором. А позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Частинами 1 та 3 статті 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового регулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст.37 цього Закону. Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателю на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки є договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до ч.3 ст.37 закону України «Про іпотеку» іпотеко держатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки, іпотеко держатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Відповідно до висновку про вартість майна, виконаного ДП «Піккард енд Ко ЛТД» від 30 січня 2014 року, ринкова вартість предмета іпотеки складає 96 000 грн. 00 коп. Відповідно до роз'яснень п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними, визнаними представником відповідача та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 960,00 грн. згідно платіжного доручення №3363.2 від 19 лютого 2014 року, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved