Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

До Снятинського районного суду Івано-Франківської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що згідно рішення Снятинського раойнного суду від 12.06.2014р. на користь позивачки із відповідача стягуються аліменти на утримання їх сина [PERSON] у розмірі 1/3 частки усіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, однак позивачка вважає, що на сьогоднішній день такої суми аліментів є недостатньо для належного утримання дитини, а тому позивачка просить стягувати із [PERSON] аліменти на утримання їх сина [PERSON] у розмірі 1/3 частки усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представник позивачки подав суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задоволити, справу просив розглядати без участі позивача та його представника, та зазначив, що згідний на заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений без поважних причин або без повідомлення причин, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином у суду є підстави для розгляду справи заочно у відсутності відповідача. Судом, відповідно до представлених документів, встановлено, що між сторонами зареєстровано шлюб, від якого у подружжя є двоє дітей, які проживають із матір'ю та перебувають на повному її утриманні. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] записані батьками [PERSON] [INFO] Згідно рішення Снятинського районного суду від 12.06.2014р. на користь позивачки із відповідача стягуються аліменти на утримання їх сина [PERSON] у розмірі 1/3 частки усіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" також зазначено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, з 1 липня 2018 року на момент постанволення рішення становить 1944 гривні. Враховуючи, що з дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились зазначені вище обставини, зокрема доходи боржника та стягувачки, витрати на утримання дитини, та те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, тому суд вважає можливим встановити новий розмір аліментів, збільшивши його до розміру у 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого на момент постановлення рішення. При цьому, суд вважає за необхідне роз'яснити учасникам процесу, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] слід стягнути 704,80 грн. судового збору в користь держави. Відповідно до зазначеного та на підставі ст.ст. 180, 181, 182, 192 СК України,

Outcome: approved