Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в якій зазначає, що вона проживала у фактичному шлюбі з відповідчем. За цей час у сторін народився син [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого як батько вказаний [PERSON] Дитина мешкає з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні сина, тому вона просила стягнути з [PERSON] аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Від позивача до суду надійшла письмова заява, в якій вона позов підтримала та просила його задовольнити. Справу просила розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не прибув, позов визнав і просив розглянути справу без нього, про що також направив до суду заяву. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: 26 липня 2013 року у сторін народився син [PERSON], у свідоцтві про народження якого батьком зазначений [PERSON]. Дитина проживає з матірю і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою від 29.01.2018 № 1299. [PERSON] не надає матеріальної допомоги в розмірі достатньому для утримання дитини. Відповідач є особою працездатного віку, тому має можливість забезпечувати сина, відомості про перебування на утриманні [PERSON] інших осіб суду не надано . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В ч.1 статті 183 СК зазначено, що частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Пункт 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку ( доходу) її матері, батька ( ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі ( ст. 184 СК) і виплачується щомісячно. Частиною1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат , з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встновленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved