Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

В березні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, посилаючись на наступні обставини. 04 лютого 2006року вона, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується відміткою у паспорті позивача. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей:сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] . [INFO] , 23 квітня 2008 року даний шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Оскільки відповідач не брав участі в утриманні свого старшого сина - [PERSON] , 2006 року народження, то позивач звернулась з вимогою про стягнення аліментів і 31 березня 2008року Білоцерківським міськрайонним судом у справі № 2-2335/08 винесено рішення про стягнення на її користь з [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 21.04.2008 року МВ ДВС Білоцерківського МУЮ відкрито виконавче провадження № 7157029. Згідно довідки державного виконавця Білоцерківського МВ ДВС ГУ ТУЮ у Київській області від 19.02.2020 року № 43269, [PERSON] має заборгованість станом на 01.02.2020 року в сумі 28774,46 грн. щодо сплати аліментів на утримання свого сина [PERSON] . Згідно даних довідки державного виконавця від 19.02.2020 року, відповідач у період з квітня 2018 року по серпень 2019 року взагалі аліменти не сплачував, також відповідачем проігноровані виплати у жовтні та листопаді 2019 року. 03.04.2019 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 333/6020/16-ц чітко роз`яснила порядок нарахування пені у разі прострочення (несплати) аліментів на утримання дитини. Так, у постанові ВПВС вказано, що в разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Загальний розмір пені за цей період становить 117826,10 грн. Однак, оскільки згідно ч. 1 ст. 196 СК України розмір неустойки (пені) не може більше 100 відсотків заборгованості, тому до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 28744,46 грн. До боржника- відповідача у справі не застосовувалися заходи примусового виконання, передбачені частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Вважає, що відповідач свідомо ухилявся від виконання свого обов`язку, ігнорував вимоги державного виконавця, в зв`язку з чим державним виконавцем винесені наступні постанови: - від 28.02.2020 року про обмеження права керування ТЗ; - від 28.02.2020 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України; - від 28.02.2020 року про тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною зброєю; - від 03.07.2019 року про арешт коштів боржника; - від 27.02.2020 року про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання. Отже, відповідач [PERSON] достеменно знав про свій обов`язок утримувати свого неповнолітнього сина, мав і на даний час має фінансову можливість належно утримувати своїх дітей, оскільки постійно має роботу і працює. Однак, відповідач свідомо нехтує цим обов`язком. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяцьздня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Саме така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц провадження № 14-616цс 18, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Так, відповідач зобов`язаний за рішенням суду сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісяця, щомісячно, починаючи з 04.03.2008 року на утримання дитини та відповідно до законодавства зобов`язаний вчиняти дії щодо належного виконання зобов`язання, в тому числі, повідомляти державного виконавця про місце проживання, місце роботи та доходи. Як вбачається з довідки-розрахунку по аліментам, яка видана 19.02.2020 року Білоцерківським районним відділом державної виконавчої служби Головноготериторіального управління юстиції в Київській області, відповідачу було відомо про відкрите виконавче провадження, він частково сплачував аліменти, однак не в повній мірі і не кожного місяця, тому утворилась заборгованість. Відповідач мав можливість сплачувати аліменти, відповідно до рішення суду, щомісячно у визначному розмірі, тому позивач має право має право на отримання від відповідача неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен місяць прострочення. Просила суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі - 28744 грн. 46 коп.(а.с. 1-6). Ухвалою судді від 25 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 30-31). 22 червня 2020 року за вх. № 23082 судом отримано письмові пояснення від відповідача [PERSON] на позовну заяву позивача [PERSON] , яка містить наступне. В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області знаходиться справа № 357/2248/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Ознайомившись з позовними вимогами позивача, що викладені в її позовній заяві, позов визнає частково, тому що факти викладені в позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи з наступних підстав. В обґрунтуванні позовних вимог позивач вказує період не сплати аліментів та нарахування пені з квітня 2018 року по січень 2020 року, при цьому у вказаному періоді позивачем проігноровані виплати сплачені ним у жовтні та листопаді 2019 року. Позивач вводить суд в оману, вказуючи, що він дитину не забезпечує, аліменти не сплачує. Після розірвання шлюбу ( 23.04.2008 року ) та прийняття рішення судом про стягнення аліментів ( 21.04.2008 року ), відповідач постійно, вчасно та без затримок сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, через 6 місяців після розірвання шлюбу, орієнтовно в жовтні 2008 року вони з позивачем примирилися і стали жити однією сім`єю, за його адресою проживання по [ADDRESS] . На його утриманні була вся сім`я: дружина, позивач по справі [PERSON] та двоє синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Народження другого сина у 2014 році є додатковим підтвердженням того, що вони з позивачем примирилися, проживали спільно та вели спільно господарство. При цьому, його дружина не працювала та не працює, одна доходна частина нашої сім`ї на утримання чотирьох осіб - це його заробітки та підробітки. Усі зароблені ним кошти йшли на забезпечення сім`ї (в сімейний бюджет), дружина вела спільне сімейне господарство, купувала харчі, одяг, сплачувала комунальні послуги. Також, орієнтовно у березні 2019 року дружина повідомила йому, що наявну заборгованість по сплаті аліментів погасила з вищевказаних коштів, та повідомила, що питання зі стягнення аліментів «закрито» (забрала документи з виконавчої служби), і стягнення припинено, в зв`язку із тим, що він і так забезпечую сім`ю. Факт проживання однією сім`єю, ведення спільного сумісного господарства та той факт, що за період жовтня 2008 року по червень 2019 року сім`я забезпечувалась за рахунок його заробітків, можуть підтвердити їхні куми та товариш: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Так, у червні 2019 року, вони знову розійшлись з позивачем, а у липні 2019 року він дізнався, що існує заборгованість по сплаті аліментів, і з виконавчої служби документи позивач як відповідачу говорила, не забирала. В березні 2020 року відповідачем сплачена заборгованість в розмірі 27953,50 грн., не зважаючи на те що вказана заборгованість, як стало відомо виникла в період, коли він забезпечував сім`ю. Крім того, вказана заборгованість відповідачем погашена, як тільки виникла така можливість, оскільки це значна сума. В зв`язку з тим, що в період з жовтня 2008 по червень 2019 р. вони проживали однією сім`єю та відповідач повністю утримував сім`ю, в цей період стягнення пені за несплату аліментів не підлягає задоволенню. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 19.02.2020 року № 43269, виданого Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби, наданий позивачем в додатках до позовної заяви, заборгованість по аліментах має становити лише липень, серпень, жовтень, листопад 2019 року- за 4 місяці (враховуючи що вересень, грудень 2019 року та січень, лютий 2020 аліменти сплачувались вчасно) і тому тільки за 4 місяці існувала заборгованість зі сплати аліментів, а від того пеня має бути нарахована тільки за 4 місяці, тобто 2250,65 грн. А тому позовні вимоги відповідач визнає частково, а саме в розмірі 2250,65 гривень. В судовому засіданніпредставник позивача [PERSON] , яка діє на підставі ордеру, серії КС № 688966 від 13.05.2020 року, позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В судовому засіданніпредставник відповідача [PERSON] , яка діє на підставі ордеру, серії КС № 060738 від 25.06.2020 року та договору про надання правової допомоги № 25/06/20-01 від 25.06.2020 року, позовні вимоги визнала частково, підтримала письмові пояснення [PERSON] та просила стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 2250 грн. 65 коп. Суд, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] стягнення пені за прострочення сплати аліментів, підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що з 04 лютого 2006 року позивач [PERSON] , [INFO] та відповідач [PERSON] , [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , яке було видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області від 05 липня 2006 року, серії [NUMBER] , вбачається що батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , яке було видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 08 квітня 2014 року, серії [NUMBER] , вбачається що батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 31.03.2008 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 23 квітня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] , виданої 23 квітня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 10). В судовому засіданні, встановлено, що син [PERSON] , [INFO] син [PERSON] , [INFO] проживають разом з позивачем [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 43269 від 19.02.2020 року, виданої Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, вбачається, що розмір пені складає 28744 грн. 46 коп.( а. с. 14 ). Так як відповідач [PERSON] ухилявся від виконання обов`язку по сплаті аліментів та ігнорував вимоги державного виконавця, то державним виконавцем були винесені постанови - 27.02.2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; 27.02.2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника управі полювання; 27.02.2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; 27.02.2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; 03.07.2019 року про арешт коштів боржника; 28.02.2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; 28.02.2018 року про тимчасову обмеження у праві виїзду за межі України; 28.02.2018 року про тимчасову обмеження у праві керування транспортними засобами, що підтверджується копіями постанов, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 15-22). Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свогоо бов`язку, неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові витрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Згідно з положеннями СКУкраїни, аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів. Згідно роз`яснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною, залежно від кількості днів у місяці. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 14-37цс18, а тому повинна враховуватись судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Згідно наданого позивачем розрахунку пені за прострочення сплати [PERSON] аліментів, останній має загальний розмір пені за період з квітня 2018 року по січень 2019 року у розмірі 117 82,10 гривень. Однак, оскільки згідно ч. 1 ст. 196 СК України розмір неустойки ( пені ) не може більше 100 відсотків заборгованості, а заборгованість згідно розрахунку № 43269 від 19.02.2020 року, виданої Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області складає 28744,46 гривень, суд погоджується з наданим з боку позивача розрахунком та вважає, що з відповідача підлягає сплаті пеня у розмірі 28774 грн.46 коп. Іншого розрахунку пені за вищевказаний період з боку відповідача не надано. Враховуючи те, що заборгованість та прострочення по сплаті аліментів на утримання дитини виникла з вини відповідача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному об`ємі. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідновимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач визнає позов частково у сумі 2 250,65 гривень, де останній вважає, що пеня виникла у нього за прострочення сплати аліментів саме за 4 місяці: за липень 2019 року; серпень 2019 року; жовтень 2019 року та листопад 2019 року. Як в судовому засіданні представник відповідача так і сам відповідач в письмових поясненнях, які були отримані судом 22.06.2020 року за вх. № 23082 зазначали, що за той період заборгованості, який зазначає позивач та відповідно відображено у розрахунку заборгованості, який було видано державним виконавцем, останній дійсно не сплачував аліменти, так як в цей період вони з позивачем примирилися та проживали разом, вели спільне господарство та сім`я була на повному його утриманні. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Однак, жодного належного та допустимого доказу зазначеному з боку відповідача до суду не надано. Крім того, на питання суду в судовому засіданні представник відповідача також повідомила, що таких доказів не має. В судовому засіданні представник позивача наголошувала, що з 2018 року по теперішній час сторони не проживають разом. Тому, відповідач зобов`язаний був сплачувати щомісячно аліменти на дитину, розмір якого було визначено судовим рішенням. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] , [INFO] , необхідно стягнути на користь [PERSON] , [INFO] , пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 28774 грн. 46 коп. З 1 січня 2020 року відповідно до Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» ставки судового збору змінюються. Як визначено у Законі, судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення заборгованості, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивач[PERSON] при звернені до суду з вищевказаним позовом була звільнена від сплати судового збору, то з відповідача [PERSON] стягненню на користь держави судовий збір у сумі 840,80гривень (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок). На підставі викладеного та

Outcome: approved