Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

В жовтні 2014 року Комунальне підприємство «Південно-Західні тепломережі» (далі КП «Південно-західні тепломережі») звернулось з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання та сплаченого судового збору, в обґрунтування якого вказав, що відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання та підігріву гарячої води, технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання та гарячого водопостачання і поточного ремонту, які надає позивач, разом з тим відповідачі не оплачують спожиті послуги внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.02.2011 по 01.10.2014р. в сумі 3332,14грн., інфляційні нарахування в сумі 569,35грн., три відсотки річних в сумі 170,42грн., які підлягають стягненню у судовому порядку відповідно до ст. 67 ЖК УРСР, ст.530,625 ЦК України, постанови КМУ від 21.07.2005р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення». Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2015 року позов задоволено. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2016 року заочне рішення від 10 лютого 2015 року скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задоволити в повному обсязі, в подальшому подала заяву про слухання справи за відсутності представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідач [PERSON], представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали суду заперечення в яких вказали, що договір про надання послуг між сторонами відсутній, а тому позивач безпідставно нараховує плату за послуги теплопостачання, також відповідач періодично проходить лікування, а тому за цей період часу не користується послугами позивача, крім цього, відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача, просить в задоволенні позову відмовити, в подальшому в судове засідання відповідач, представник відповідача не зявились, про день та час слухання справи повідомлялись в установленому законом порядку. Суд заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 509 ч.1 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачі є споживачами КП «Південно-Західні тепломережі», про що свідчить укладення договору №8790 від 10.08.2007року з Орендним підприємством «Західна котельна», правонаступником якого є КП «Південно-Західні тепломережі», присвоєння особового рахунку, видача абонентської книжки часткова оплата послуг підприємства. Згідно ст. 68 Житлового кодексу України, споживач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У відповідності до ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія, інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 27.01.2011р. № 83 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та підігріву води для населення та інших споживачів», з 01.02.2011р. встановлено тарифи на послуги з теплопостачання та підігріву гарячої води, які надаються позивачем. Виходячи зі змісту ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», строки, види, показники порушень виконавців у сфері надання житлово-комунальних послуг мають бути зафіксовані належно оформленими актами-претензіями. Відповідачем не надано суду жодних актів-претензій, що були б складені за участю його та позивача, а отже, ним не спростовано забезпечення позивачем надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території якісно та своєчасно. Згідно п.п.5 п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. [PERSON] 24.03.2008р. та 21.11.2011 року подав позивачу заяви про розірвання договору №8790 від 10.08.2007року з Орендним підприємством «Західна котельна» з 31.03.2008р. У відповідності до п.п. 24-26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Таким чином, згідно з Правилами підставою для припинення нарахування плати за централізоване теплопостачання є відключення споживача від мереж централізованого опалення в установленому органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства порядку. Разом з тим, заява [PERSON] про відмову від послуг по теплопостачанню не була реалізована відповідно до вимог вищевказаних нормативних актів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відключення квартири відповідача від послуг теплопостачання є технічно неможливим, оскільки призведе до розбалансування системи теплопостачання всього будинку. Крім того, укладення відповідного договору ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносить до обовязків споживача. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 27.01.2016 року у справі № 6-2864цс15. Отже, відповідачі користуються послугами позивача, разом з тим розрахунки з оплати спожитих послуг з опалення та підігріву гарячої води не проводять, внаслідок чого за період з 01.02.2011 по 01.10.2014р. утворилась заборгованість в сумі 3332,14грн., яка підлягає стягненню у примусовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. За змістом ч. 1 ст. 901 ЦК договір про надання послуг є складним зобовязанням, що складається з двох зобовязань: правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник має право вимагати виконання цього обовязку, та правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати. Відповідно до статей 524, 533-535, 625 ЦК грошовим є зобовязання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобовязання зі сплати коштів. З урахуванням положень ч. 3 ст. 510 ЦК грошовим слід вважати будь-яке зобовязання, що складається, в тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обовязок боржника сплатити грошові кошти на користь кредитора, зокрема, й договір про надання послуг, в якому установлена ціна договору абонентська плата. Ст. 625 розміщена в розд. І кн. 5 ЦК «Загальні положення про зобовязання», у звязку з чим поширює свою дію на всі зобовязання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах. У звязку з цим на правовідносини, що виникли із зазначеного договору про надання послуг, поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання (вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11). Сума інфляційних нарахувань за період з 01.02.2011 по 01.10.2014 року становить 569,35грн., а сума трьох відсотків річних за вказаний період складає 170,42грн., що підтверджується довідкою про заборгованість. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 14.07.2014р. №686/25400/13 був скасований судовий наказ від 19.12.2013 року про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.02.2011 по 01.11.2013 року. За частинами першою, другою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Враховуючи, що судовий захист права кредитора (виконавця послуг) на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 13.01.2016 року у справі № 6-931цс15. Таким чином строк позовної давності позивачем пропущено не було. Відповідно до ч. 2 ст. 99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Судові витрати по справі складають 243,60грн., з яких підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] в сумі 121,80грн. Судовий збір в сумі 121,80грн. належить компенсувати позивачу з державного бюджету, оскільки [PERSON] є інвалідом 1-ої групи.

Outcome: approved