Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

В липні 2019 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача - [PERSON] , про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21.05.2010 року вони зареєстрували шлюб, під час перебування у шлюбі в них народилась спільна дитина - донька [PERSON] , [INFO] , спочатку сторони жили не погано, однак після того як позивач захворів, переніс інсульт, важкі операції, відносини у сторін погіршились. В травні 2019 року відповідач забрала речі та змінила місце проживання, з цього часу подружніх відносин сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, а тому позивач вимушений звернутись до суду із вищевказаною позовною заявою. Ухвалою від 09.09.2019 року відкрито провадження у вказаній вище справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. За приписами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, що викладені в ній. Відповідачка у свою чергу в підготовчому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, однак вказувала, що не згодна з викладеним в позовній заяві мотивуванням, оскільки позивач страждав на алкоголізм та постійно їй зраджував. Після того як позивач захворів вона його доглядала, проте в травні 2019 року позивач фактично вигнав її з дитиною на вулицю, після чого вона була змушена жити в родичів. Строк на примирення відповідачка просила не надавати, оскільки у цьому немає сенсу, так як сторони дійсно проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі в підготовчому засіданні, у зв`язку з існуванням визначених ч.3 ст.200 ЦПК України умов, та задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.05.2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблений відповідний актовий запис за № 495, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Сторони по справі мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З матеріалів позовної заяви та пояснень сторін вбачається, що з травня 2019 року сторони проживають окремо, подружні відносини між ними припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберігати шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідачка щодо розірвання шлюбу не заперечує, а тому шлюб між ними має бути розірваний. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п.9 ч.1ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ст.141 ч.6 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави 50 відсотків судового збору у розмірі 384,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved