overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право приватної власності на квартиру [ADDRESS] та визнати договір купівлі-продажу дійсним. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25березня 2014 року вона, [PERSON] та відповідач домовились про купівлю-продаж нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS]. На основі цієї домовленості вона купила у відповідача та [PERSON] вказану нерухомість, про що цього ж дняуклали простий письмовий договір. Зобов"язання за цим договором виконані в повному обсязі - гроші вона сплатила до підписання договору, а останні віддали їй всі документи на квартиру та ключі. Однак, в нотаріальній конторі вказаний договір не оформили, а тому він не є правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності на квартиру. На теперішній час позивач бажає належним чином і у встановленому законом порядку оформити документи на вищевказану квартиру, щоб надалі реалізувати своє право власності на нерухоме майно, проте [PERSON] померла, а відповідач, який також є спадкоємцем останньої, ухиляється від нотаріального посвідчення договору, тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом. До початку судового засідання позивач надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила справу слухати в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив справу розглянути в його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки наданими позивачем документами підтверджується факт купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. 25 березня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], що підтверджується простим письмовим договором від 25.03.2014р., та що ніким в судовому засіданні не оспорювалося. Власниками квартири [ADDRESS], на підставі рішення Братського районного суду від 07.09.2007 року є [PERSON]- 1/3 частка, та [PERSON] - 2/3 частки, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав. Судом встановлено, що [INFO] року [PERSON] померла, і єдиним спадкоємцем останньої є її син [PERSON] - відповідач по справі. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Ч.1 ст. 220 ЦК України передбачає, що у разі недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Проте на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України, такий договір може бути визнано судом дійсним, якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови договору, що має місце у даній справі. Інше в процесі судового розгляду не встановлено. У судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що при укладені договору купівлі-продажу ні одна із сторін не порушила умов договору, а тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб з відповідачем по справі, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голопристанського РУЮ в Херсонській області 30.06.2012 року, актовий запис № 47. Позов мотивовано тим, що подружні відносини з відповідачем по справі фактично припинені, сторони не проживають однією сімєю та не ведуть спільного господарства з 2016 року. Основною причиною розлучення є психологічна та фізична агресія [PERSON] по відношенню до [PERSON] і їх спільної дитини. Подальше примирення і спільне життя позивач вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Суперечки, щодо місця проживання дитини та розподілу спільного майна не має. Позивач просить залишити прізвище "Гальченко". Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій повністю підтримала позовні вимоги, просила провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення у газеті, відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.06.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голопристанського РУЮ в Херсонській області, актовий запис № 47, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-КГ №069371 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Відповідно до ч.1 ст. 21 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами шлюб розпався, фактично шлюбні відносини припинилися, подальше примирення між ними не можливе і один з подружжя заявив бажання про розірвання шлюбу. У звязку з цим, оскільки спільне життя подружжя та збереження шлюбу не видається можливим та суперечить інтересам одного з подружжя, суд вважає можливим розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений 08 вересня 2007 року між нею та відповідачем. А також стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. В позовній заяві вказує, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, що в кінцевому рахунку призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Проживають окремо, спільного господарства та бюджету не ведуть. В судове засідання позивач не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі та позовні вимоги просила задоволити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Представником відповідача до суду подано заяву про розгляд справи без його участі, як представника та без участі відповідача. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що 08 вересня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Користівською сільською радою Корецького району Рівненської області, актовий запис №7 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 08 вересня 2007 року). [PERSON] після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на " [PERSON] ". Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження. Спору щодо місця проживання неповнолітнього сина сторони не мають. Відповідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Зважаючи на те, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. На підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Тому з відповідача підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем в сумі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, мотивуючи позовні вимоги тим, що неповнолітня дитина, батьком якої є відповідач, знаходяться на утриманні позивача та вказує, що відповідач ухиляється від обов'язку щодо утримання дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. В судове засідання позивач не зявилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Оскільки всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В п. 24 Постанови № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Пленум Верховного Суду України дав розяснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження обставин справи. Виходячи з наведеного, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є передбачена ст. 181 СК України можливість судового стягнення коштів на її утримання. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачена можливість визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що дитина знаходиться на її утриманні, відповідач є батьком дитини, проте матеріальної допомоги на її утримання не надає. У судове засідання позивачка не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши до суду відзив на позов, в якому просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Згідно положень ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 182 ЦПК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивачка звернулася до суду з відповідним позовом 25.06.2020. Відтак, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 420 грн 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з нього в її користь аліменти на утримання дочки, [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 25 відсотків від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення нею повноліття. Позивач мотивує свій позов тим, що 10 жовтня 2010 року між нею, [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб і від цього шлюбу 25 травня 2012 року народилася дочка, [PERSON]. Дитина перебуває на повному її утриманні, оскільки відповідач не надає будь якої матеріальної допомоги на її утримані. Враховуючи, що відповідач проходить військову службу за контрактом, укладеним з Міністерством оборони України, має стабільний дохід, може надавати допомогу на утримання дочки, просить поданий позов задовольнити. [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Вимоги позову про стягнення аліментів підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Вимоги позову визнав, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини в заявленому позивачем розмірі. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно з статтею 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З свідоцтва про народження видно, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Згідно з рішенням Горохівського районного суду від 02 січня 2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] було відновлено дошлюбне прізвище «Герасимюк» (а.с.11,12). Відповідно до контракту, укладеного з Міністерством оборони України, [PERSON] проходить військову службу у Збройних Силах України на посадах осіб солдатського складу (а.с.7,8,9). Судом встановлено, що [PERSON] допомоги на утримання своєї дочки не надає, будь-яких доказів про це в матеріалах справи немає. Отже, суд, враховуючи, що відповідач має постійне місце роботи, отримує постійний дохід, вважає, що з нього слід стягувати в користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 25 відсотків від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 вересня 2017 року і до досягнення нею повноліття, проти чого сам відповідач не заперечує у поданій заяві. Крім того, згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути у доход держави судовий збір в сумі 640,00 грн., так як позивач звільнена від сплати судового збору у відповідності до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674 - VI.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] . в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісяця, на період навчання, починаючи з дати подання позову і до 30.06.2016р., тобто до закінчення сином навчання в ВСП «Ногайський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету». В позові зазначила, що відповідач по справі є батьком повнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 23.05.1997 року, яке видано відділом РАГС Чернігівського району Запорізької області. З 01.09.2012р. син, [PERSON], навчається у навчальному закладі ВСП «Ногайський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету». В судовому засіданні позивачка [PERSON] на позовних вимогах наполягала, витрати по сплаті судового збору просила покласти на відповідача . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, згоден на сплату аліментів на утримання сина на час його навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісяця. Оцінюючи докази, заслухавши сторони, суд приходить до наступних висновків. Так, [PERSON] являється батьком повнолітнього [PERSON], [INFO]., згідно свідоцтва про народження, виданого відділом РАГС Чернігівського району Запорізької області (л.с.4 ). На даний час [PERSON] навчається в закладі в ВСП «Ногайський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету», згідно довідки № 70 від 13.05.2015 р. (л.с.6 ), і потребує матеріальної допомоги до закінчення навчання. Згідно зі ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови , що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідач являється батьком повнолітнього [PERSON], [INFO]. і зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання на час навчання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти, до закінчення ним навчання. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини. На підставі викладеного, суд враховує те, що син відповідача згідно довідки № 70 від 13.05.2015 р. навчається на денній формі навчання, відповідно не має змоги самостійно заробляти собі на життя і потребує матеріальної допомоги . Тому з урахуванням матеріальних можливостей відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку ( доходу), щомісяця, на утримання сина: [PERSON], [INFO]. до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ним 23-річного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2014 року, шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новокаховського міського управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 211. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження вважає за неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя не має. Просила суд шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити прізвище "[PERSON]". Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, на примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував, на примирення не згоден. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 200 ч.4, ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2014 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Спір про поділ майна подружжя відсутній. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім'ї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Згідно ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved