Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

До суду звернулися позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «Фактор Груп», ПАТ «Фортуна-банк» з вимогами про визнання недостовірною інформації стосовно них викладеної у «Відкритому зверненні з приводу спроб рейдерського захоплення ВАТ «Коростенський щебзавод» і ПрАТ «Трудовий колектив «Коростенський щебзавод» і розміщену [INFO] р. в On-line-виданні «Житомир-iнфо», а також просять зобов'язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію шляхом опублікування в On-line-виданні «Житомир-Інфо» в рубриці «Новини» наступну інформацію: [INFO] року в On-line-виданні «Житомир-iнфо» ([INFO]) було розміщено «[INFO]». Наведена в Зверненні інформація відносно [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «Фактор Груп», ПАТ «Фортуна - банк» є безпідставною і такою, що не відповідає дійсності. У своєму зверненні до суду позивачі вказують на поширення вказаного Звернення в мережі Інтернет та доведення таким чином його змісту до необмеженого кола осіб, що на думку позивачів не може розглядатися, як реалізація авторами конституційного права на звернення до органів влади та місцевого самоврядування. Крім того, всі наведені твердження є вигаданими і безпідставними. В зверненні прямо зазначені прізвища позивачів, відносно яких розповсюджується інформація, яка порочить честь, гідність, ділову репутацію. При цьому вказують на складання звернення таким чином, що вся образлива, неправдива, компрометуюча позивачів інформація міститься у всьому його тексті. Наведена відповідачами інформація є такою, що прямо суперечить фактичним даним щодо діяльності позивачів, порушує право на повагу до гідності, честі та ділової репутації, ставить під сумнів набуту суспільну оцінку діловим і професійним якостям при виконанні трудових обов'язків, їх соціальну оцінку в очах оточуючих, що призводить до істотного погіршення стосунків з людьми, також негативно впливає на діловий імідж, спотворює результати фінансово-господарської діяльності товариств-співпозивачів, впливає на їх роль у бізнес-середовищі, призводить до погіршення соціального клімату у колективах. В судове засідання 23.01.14 р. від співпозивачів надійшли заяви у яких вони підтримали заявлені позовні вимоги і просили розглядати справу у їх відсутність. Відповідачі на розгляд справи 23.01.14 р. явку своїх представників не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином сповіщені про час і місце розгляду справи. З огляду на це, за вимог ст.224 ЦПК України, суд знаходить, що є всі умови проведення заочного розгляду справи у відсутність представників співвідповідачів. Всебічно і повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. З представлених стороною позивачів письмових доказів (а.с.14-21) в судовому засіданні встановлено, що [INFO] року в On-line-виданні «Житомир - інфо» ([INFO]) було розміщено «[INFO]». У зверненні вказані наступні адресати на отримання листа: Президент України, Прем'єр-міністр України, Генеральний прокурор України, Міжвідомча комісія з питань протидії протиправному поглинанню та захопленню підприємств. Звернення підписано акціонерами та членами трудових колективів зазначених підприємств в кількості 300 осіб. Позивачі у своїй заяві до суду вказують, що поширення даного звернення в мережі Інтернет та доведення таким чином його змісту до необмеженого кола осіб не може розглядатися, як реалізація авторами конституційного права на звернення до органів влади та місцевого самоврядування та надає позивачу право на захист своїх інтересів в суді. Позивачу з сайту IMENA-UANIC (url: http://www.imena.ua) відомо, що реєстратором доменного імені «zhitomir.info» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Рекламна агенція Житомир Інфо», тому саме вказане підприємство, а також автори даного звернення: ВАТ «Коростенський щебзавод», ПрАТ «Трудовий Колектив «Коростенський щебзавод», на думку позивача, несуть відповідальність за поширення недостовірної інформації. У вищенаведеному Зверненні зазначено: «Свої зусилля у рейдерському захопленні наших підприємств об'єднали [PERSON] (власник групи компаній «Фактор», банку «Фортуна-банк..., народний депутат [PERSON]. Використовуючи потужний фінансовий та адміністративний ресурс, рейдерами до злочинних дій по незаконному захопленню коростенських підприємств залучаються засоби масової інформації, нечисті на руки посадові особи правоохоронних органів, органів влади та місцевого самоврядування». Далі у зверненні зазначено: «Свої перші кроки у захопленні ВАТ «Коростенський щебзавод» та ПрАТ «Трудовий колектив «Коростенський щебзавод» рейдери розпочали ще кілька років назад, примушуючи дрібних акціонерів продавати свої акції. Нам відомо, що рейдери для того, щоб надати своїм злочинним діям законного вигляду і для забезпечення максимальної ефективності своїх дій попередньо провели декілька технічних маніпуляцій з акціями наших підприємств.» ...Не забули [PERSON] та [PERSON] взяти в долю і представника фракції Партії регіонів у Верховній раді України - народного депутата [PERSON] [PERSON]. Про це він сам заявив на спільній зустрічі, організованій у березні 2013 року Коростенським міським головою [PERSON] що пройшла у присутності самого міського голови, Голови Коростенської райдержадміністрації [PERSON] за участю з однієї сторони - представника Коростенського щебзаводу [PERSON] і з другої сторони - представників рейдерського угруповування: [PERSON], [PERSON] і знаного в рейдерських колах «фахівця» [PERSON]. Дійшло навіть до того, що представники групи компаній «Фактор» неодноразово погрожували вбивством посадовим особам Товариства. Зокрема, 28 жовтня 2012 року [PERSON] на зустрічі із посадовими особами ВАТ «Коростенський щебзавод» погрожував вбивством у разі невиконання його вимог. Згодом погрози вбивством з боку [PERSON] також були підтверджені його представником - [PERSON], під час телефонної розмови, що відбулася 08 грудня 2012 року.» Позивачі у своєму зверненні до суду вказують, що всі наведені твердження є вигаданими та безпідставними. В зазначених уривках звернення прямо вказані прізвища позивачів, відносно яких даним зверненням розповсюджується інформація, яка порочить честь, гідність, ділову репутацію. Але, звернення складено так, що вся образлива, неправдива, компрометуюча позивачів інформація міститься у всьому тексті звернення. У зверненні неодноразово вказуються ПАТ «Фортуна - банк» та ТОВ «Фактор Груп» як учасники, на думку авторів звернення, «рейдерського захвату» ВАТ «Коростенський щебзавод» та ПрАТ «Трудовий колектив «Коростенський щебзавод». На думку позивачів, наведена у зверненні інформація стверджує, що позивачі набувають право на активи ВАТ «Коростенський щебзавод» та ПрАТ «Трудовий Колектив «Коростенський щебзавод» сумнівним шляхом, перепродають вилучені активи пов'язаним особам. Жодна з вказаних обставин не відповідає дійсності. Не існує жодного документу, угоди, будь-якого іншого доказу на підтвердження вказаних обставин. Таким чином, наведена співвідповідачами інформація є такою, що прямо суперечить фактичним даним щодо діяльності позивачів, порушує право на повагу до гідності, честі та ділової репутації, ставить під сумнів набуту суспільну оцінку діловим і професійним якостям при виконанні трудових обов'язків, їх соціальну оцінку в очах оточуючих, що призводить до істотного погіршення стосунків з людьми. Негативна інформація щодо ТОВ «Фактор Груп» та ПАТ "Фортуна - банк" негативно впливає на їх діловий імідж, спотворює результати фінансово-господарської діяльності, впливає на їх роль у бізнес - середовищі, призводить до погіршення соціального клімату в колективах. Сама ідея даного звернення, на думку позивачів, спрямована на їх дискредитацію. На підтвердження цього наводять висловлення авторів звернення: «Нас не здивує, якщо прізвища осіб, які стоять за рейдерським нападом на ВАТ «Коростенський щебзавод» та ПрАТ «Трудовий колектив «Коростенський щебзавод», або найменування компаній, які намагаються захопити наші підприємства, Ви зустрінете у повідомленнях про захоплення й інших підприємств». Як визначено в ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України, життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно частин 1-3 ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до частин 1-2 ст.299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, відповідно до положення ч.1 ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При цьому не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до ст.10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на свободу висловлення своєї думки. За текстом цієї статті це право включає не тільки свободу дотримуватися своєї думки, тобто не переслідуватися за свої переконання, але також можливість вільно отримувати і поширювати інформацію про ідеї. Положення вищевказаної норми визначають розподіл тягаря доведення між сторонами, з урахуванням чого мають бути застосовані положення ст. 60 ЦПК України щодо обов'язків доказування. Відповідачами або їх представниками не надано суду жодних доказів того, що позивачі вчиняли спроби рейдерського захоплення ВАТ «Коростенський щебзавод» та ПрАТ «Трудовий колектив «Коростенський щебзавод». Згідно з ч.3 ст. 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Таким чином, розповсюджена відповідачами інформація є негативною та недостовірною, такою, що порушує права свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію позивачів, оскільки в ній стверджується про порушення позивачем норм чинного законодавства, а також вищезазначена інформація не відповідає дійсності та викладена неправдиво. Крім того, у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказано, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 471 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. У судовому засіданні стороною відповідачів не спростовано факт розповсюдження ними інформації на підтвердження якої не має доказів. Втім, суд враховує, що вищенаведене Звернення відповідачів є переважно опороченням позивачів, яке відбувалося шляхом поширення непідтверджених неправдивих фактів. Стаття 68 Конституції України встановлює обов'язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, а ст.302 ЦК України проголошує, що особа, яка поширює інформацію, зобов'язана переконатися в її достовірності. Крім того, суд виходить з того, що згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідачів, які в підтвердження правдивості та достовірності своїх висловлювань у вказаному Зверненні не надали суду жодного належного доказу. Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, є підстави дійти висновку, що відповідачами поширено неправдиві відомості, які прямо вказують на причетність позивачів до діянь, які суперечать чинному законодавству, інтересам держави, загальновизнаним правилам співжиття, принципам людської моралі, у зв'язку з чим такі відомості не є оціночними судженнями. Відповідно до положень п.2 ст.16 ЦК України, до загальних способів захисту цивільних прав та інтересів відноситься зокрема припинення дії, яка порушує право та відшкодування моральної шкоди. До спеціальних способів захисту, які застосовуються до всіх особистих немайнових прав, відносяться відновлення порушеного особистого права, спростування недостовірної інформації, заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права, в тому числі право на повагу до гідності та честі і недоторканості ділової інформації. Виходячи з викладеного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачів про визнання недостовірною і такою, що принижує їх честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, поширену про них відповідачами, а також про її спростування, і відповідно позов в цій частині підлягає задоволенню. Частиною 7 ст. 277 ЦК України встановлено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності і честі фізичної особи, а так само діловій репутації фізичної і юридичної особи» від 27.02.2009 року суди при вирішенні справ про захист гідності, честі і діловій репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільний вираз своїх поглядів і переконань, з одного боку, і правом на пошану до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. В силу вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене та з урахуванням положень ст. ст. 79, 88 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідачів на користь позивачів витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved