Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що з відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір. Позичальнику були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення. Однак відповідач не виконує покладені на нього зобовязання. З відповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки. Згідно з умовами договору, у разі невиконання позичальником своїх зобовязань поручителі несуть відповідальність перед банком щодо повернення кредитних коштів. Таким чином у позивача є підстави для звернення до суду з позовом про солідарне стягнення суми боргу з відповідачів. Тому представник позивача просить суд задовольнити заявлений позов, стягнути з відповідачів заборгованість та судові витрати. Представник позивача позов підтримав, пояснив суду про обставини, що описані вище. Додав, що банком були дотримані всі вимоги законодавства, повязані з досудовим врегулюванням спору. Поручителям надсилалися відповідні повідомлення як про необхідність погашення боргу, так і про зміну відсоткової справи. За таких умов вважає дії банка правомірними; та не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову. Представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] позов не визнали. Зазначають, що заборгованість перед банком відсутня, оскільки про це прямо вказано в розрахунках банку. Також зазначають, що банк не повідомляв сторони кредитних відносин про зміну відсоткової ставки. Банк обрав неправильний спосіб захисту своїх прав, адже позов він мав право предявити або до основного позичальника, або до поручителів, про що прямо зазначено в умовах договору. Банком був наданий неправильний розрахунок заборгованості, проте власний розрахунок вони не можуть надати. За таких умов просять відмовити в задоволенні позову. В останнє судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, представники відповідачів не зявилися. Представники відповідача мали та мають змогу дізнатися про час слухання справи не лише з виклику до суду через направлення судової повістки, але й зателефонувавши до канцелярії суду; таку інформацію можливо отримати з інтернет-сторінки суду. Пасивна поведінка представників відповідача, на думку суду, є зловживання правом та спрямована на затягування розгляду справи. Відповідачі не зявилися в судове засідання. Про час слухання справи сторони були повідомлені належним чином. Від відповідачів не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без їх участі. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості постановлення рішення без участі відповідачів. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до укладеного кредитного договору №11047757000 від 28.09.2006 року [PERSON] (далі - Відповідач-1) отримав кредит в іноземній валюті у розмірі 116 500 Швейцарських франків 00 сантимів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 7,99 % з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 24.09.2021 року. 20.05.2011 року між Банком та Відповідачем-1 була укладена додаткова угода №2, згідно умов якої останньому надається транш в національній валюті в розмірі 741 825,60 грн. зі сплатою відсотків за використання кредитних коштів з 20.05.2011 року - 7,99%, з 20.05.2012 року - 11,99% річних. Відповідно до умов Додаткової угоди №2 до Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника №26201054154001 у Банку, для подальшого їх використання за цільовим призначенням. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У п.29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" (зі змінами та доповненнями) міститься розяснення, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач [PERSON] станом на 14.04.2014 року має заборгованість 719 111,16 (сімсот дев'ятнадцять тисяч сто одинадцять) гривні 16 копійок, з яких: > 653 390,30 грн. - кредитна заборгованість; > 65 720,86 грн. - заборгованість за відсотками. Сума заборгованості Відповідача-1 по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та відсотків за кредит станом на 14.04.2014 року становить 14 123,69 (чотирнадцять тисяч сто двадцять три) гривні 69 копійок, з яких: > 9 942,55 грн. пеня за прострочення сплати кредиту; > 4 181,14 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків. Розрахунок суми заборгованості додається банком. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] (надалі Відповідач-2 та Відповідач-3) як поручителі згідно договорів поруки № 45055 від 28.09.2006 року та № 45057 від 28.09.2006 року є солідарними боржниками за невиконання зобовязань позичальником [PERSON] (Відповідач-1). Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором утому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, наявні підстави для задоволення заявленого позову, зважаючи на порушення відповідачами умов договору. Покликання представників відповідача про те, що заборгованість перед банком відсутня, оскільки про це прямо вказано в розрахунках банку; що банк не повідомляв сторони кредитних відносин про зміну відсоткової ставки; що банк обрав неправильний спосіб захисту своїх прав, адже позов він мав право предявити або до основного позичальника, або до поручителів, про що прямо зазначено в умовах договору; що банком був наданий неправильний розрахунок заборгованості не заслуговують на увагу. Так, про наявну заборгованість перед банком свідчить наданий розрахунок, в якому зазначено, що відсутня заборгованість у швейцарській валюті, проте наявна заборгованість в національній валюті гривна. Банк повідомляв сторони кредитних відносин про зміну відсоткової ставки, про що свідчать листи; та наявні реєстри про поштові відправлення. Інша справа, що сторони або не бажали отримувати ці листи, або отримавши, могли їх не прийняти до уваги. Проте це не свідчить про порушення банком своїх зобовязань. Банк мав право предявити позов як до основного позичальника, так і до поручителів як окремо, так і разом, що зроблено в даному випадку. Пояснення представника відповідача про те, що банк обрав неправильний спосіб захисту своїх прав, адже позов він мав право предявити або до основного позичальника, або до поручителів, про що прямо зазначено в умовах договору не підтверджено жодним доказом, та свідчить про неправильне сприйняття представником сторони умов договору, які є очевидними, викладені зрозумілою мовою і не потребують спеціальних знань для їх тлумачення. Представники відповідача зазначають, що банк подав неправильний розрахунок. Проте власний розрахунок вони не надали. Судом була призначена судово-економічна експертиза, проте її висновок не можливо було отримати через ненадання відповідачами всіх необхідних документів. Банк, зі своєї сторони, такі документи надав. Зважаючи на наведене немає підстав для відмови в задоволенні позову. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, враховуючи положення ст.ст. 525, 526, 530, 1050, ч.1 ст. 1054 ЦК України суд вважає, що позов є обґрунтованим та доведеним. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved