Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що від сумісного проживання з [PERSON] народився син - [PERSON] , [INFO] . Весь час з моменту народження по сьогоднішній день син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не цікавиться здоров`ям сина, його фізичними та духовними потребами, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання. Відповідач не спілкується з дитиною, свідомо нехтує своїми обов`язками відносно сина. Відповідно до п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя. Таким чином, справа має бути розглянута в порядку загального позовного провадження, з обов`язковим проведенням підготовчого провадження, відповідно до ст.ст.189, 196 ЦПК України, тому суд проводить підготовче засідання. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 10 липня 2019 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Позивач суду пояснила, що шлюб з відповідачем розірвано 10 січня 2007 року, відповідач зловживає спиртними напоями та, коли знаходився у стані алкогольного сп`яніння, неодноразово влаштовував сварки, які найчастіше закінчувались заподіянням позивачу тілесних ушкоджень. Позивачу неодноразово доводилося звертатися до медичних закладів та правоохоронних органів для захисту себе та своєї дитини. На даний час син позивача проживає з нею та з її теперішнім чоловіком [PERSON] , з яким 4 квітня 2015 року позивач уклала шлюб, і який фактично замінив дитині батька, займається його вихованням, матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, та має намір його всиновити. Відповідач ніколи не цікавився життям, побутом, вихованням, здоров`ям їхньої дитини. Відповідач ніякої матеріальної допомоги дитині не надає, станом на 20.02.2019 [PERSON] має заборгованість по аліментам у сумі 30 000 грн 00 к. Відповідача також не цікавить стан здоров`я дитини. Дитина потребує лікування. Відповідач [PERSON] в судове засідання шість разів не з`явився з невідомих суду причин, у встановлений судом строк належним чином був повідомлений про розгляд справи, на його адресу були направлені судові повістки (а.с.44,66,91,98,102,128). В порушення вимог ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань, а також заперечень від [PERSON] станом на 28 листопада 2019 року на адресу суду не надходило. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно зі ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ухвали Великобурлуцького районного суду Харківської області від 28 листопада 2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, судову повістку отримано 15.11.2019 р. (а.с.127). Від директора Департаменту служб у справах дітей Малько О.П. надійшла заява від 29 серпня 2019 року № 2549/о/202-19 в якій зазначено, що питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] , було розглянуто та надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, який є в матеріалах справи. Також зазначили, що позовні вимоги підтримують та просить розглядати справу без участі представника третьої особи (а.с.108-110). Суд вважає можливим розглянути вказану справу за відсутністю відповідача та третьої особи. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких обставин. Згідно ст.150 СК України "батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, а також зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини". Частиною 2 ст.155 СК України зазначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , серія [NUMBER] , виданого 19 листопада 2005 року, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є його батьками (а.с.09). Як вбачається з характеристики та довідки від 11 січня 2019 року за № 04, виданої КЗ «Харківський санаторний навчально-виховний комплекс № 13», дитина [PERSON] , [INFO] , навчається та лікується у закладі з 01.09.2012, діагноз: «Дисплатична кардіопатія, пролабування мітрального клапану, дисплазія колінних суглобів, плоскостопіє». Мати та вітчим, займаються вихованням дитини, в родині панує злагода та спокій, вітчим має позитивний вплив на дитину, опікується його вихованням. Біологічний батько [PERSON] не проявляє інтересу до сина та не займається його вихованням(а.с.84-85). Відповідно до акта обстеження умов проживання від 19 серпня 2019 року вбачається, що сім`я позивача проживає у задовільних умовах. [PERSON] здійснює догляд за дитиною - сином [PERSON] . Для дитини створено належні умови для проживання(а.с.111). Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у своєму висновку вказала про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, зазначивши, що останній не піклуються про життя та здоров`я дитини, тобто ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, дитина перебуває на повному утриманні матері(а.с.109-110). Відповідно до виконавчого листа № 2-5273/06/03, виданого 26.10.2006 Київським районним судом м. Харкова, призначено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 200 грн 00 к. щомісячно, починаючи з 08.09.2006 та до досягнення дитиною повноліття(а.с.24-25). Згідно з довідкою Великобурлуцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області від 20.02.2019, [PERSON] станом на 20.02.2019 має заборгованість по аліментам у сумі 30 000 грн 00 к.(а.с.20). В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що відповідач не спілкується з дитиною, свідомо нехтує своїми обов`язками відносно сина. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не цікавиться здоров`ям сина, його фізичними та духовними потребами, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. [PERSON] , відноситься до [PERSON] , як до рідного сина, в суді зазначив, що має намір його всиновити. Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Пунктом 1 ст.27 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. П.2 ч.1 ст.164 СК України встановлено, що батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у п.п.15,16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідач не надав відзиву на позовну заяву та доказів, які б спростовували докази, надані позивачем, позовну заяву отримав особисто 11.06.2019 (а.с.44), [PERSON] навіть не з`явилася в судові засідання для участі в розгляді справи, хоча належним чином повідомлялася, що свідчить про байдужість щодо вирішення долі його дітей. Заяв та клопотань від [PERSON] на адресу суд не надходило. Судом встановлено, що [PERSON] продовж тривалого часу свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню та матеріальному забезпеченню дитини, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки судом в судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, то суд приходить до висновку про можливість позбавлення його батьківських прав на підставі ст.164 СК України. Таким чином, беручи до уваги, що відповідач не виявляє щодо сина батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню, вихованням сина не займається, не піклується про духовний і фізичний розвиток дитини, нічого не знає про його стан здоров`я, матеріальну допомогу на утримання не надає та не має такого наміру у майбутньому, суд приходить до висновку, що у відповідності з п.2, ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є достатньо підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] .

Outcome: approved