Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

В поданому позову позивачи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вказали, що вони постійно мешкають в квартири за адресою: [ADDRESS]., яка є часткою усього будинку та складається з двох квартир. При цьому [PERSON] проживає з 1982 року, [PERSON] з 1994 року, а [PERSON] з 1996 року. Ця квартира надавалася у володіння ще батькам [PERSON] у 1982 році, а будинок у якому вона знаходиться на той час відносився до радгоспу «Іскра». У подальшому шлюб між батьками [PERSON] був розірваний та батька став проживати у іншому місті, а мати [PERSON],[PERSON] та [PERSON] померла у 2013 році. Тому у квартири залишилися проживати тільки [PERSON],[PERSON] та [PERSON] У 2013 році [PERSON], [PERSON] та [PERSON] мали намір оформити право власності на квартиру шляхом приватизації, але коли вони звернулися до комунального підприємства «Попаснянське районне бюро технічної інвентаризації» то їм стало відомо, що право власності на квартиру [ADDRESS] ні за ким не зареєстроване. При зверненні до Білогорівської селищної ради, на земельної ділянці громади якої знаходиться будинок 10 по вулиці Космічна, також стало відомо, що квартира [ADDRESS] на балансі Білогорівської селищної ради не знаходиться. Тоді ж позивачам стало відомо, що радгосп «Іскра», до якого відносився будинок 10 по вул..Космічна, був ліквідований у 1997 році, але під час його ліквідації будинок за адресою: Луганська обл., с.Золотарівка, Попаснянського району, вул.Космічна б.10 нікому на баланс переданий не був. Тобто тільки у 2013 році [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стало відомо, що квартира у якої вони тривалий час проживають, починаючи з 1997 року ні є чиєюсь власністю. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] так і залишаються відкрито проживати в [INFO]. При цьому вони не раз поліпшували умови проживання в даній квартири, утримують квартиру у належному стані, тобто кожний з них відкрито їй володіє більше 20 років. Враховуючи викладені обставини, позивачи, в поданому позові просять суд визнати за кожним з них право власності по 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS]., з побутовими та господарськими спорудами до неї, так як вони більш 10 років кожний проживають у вказаній квартирі - за набувальною давністю. Позивачі та представник позивачів у судове засідання не зявилися надали кожний заяву про розгляд справі у їх відсутність. Заявили про підтримання свого позову. Представник відповідача також не зявився до судового засідання, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. З позовними вимогами згоден. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що поданий позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Так, згідно ст..10 п.3 та ст..60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Предметом даного позову є набуття прав власності на майно за набувальною давністю, що врегульовано нормами Цивільного Кодексу України та положеннями Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Так, згідно положень ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно /набувальна давність/, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до вимог ч. 4\~ст. 344 ЦК України\~право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Пунктом 8\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України передбачено, що правила\~статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом (тобто з з 01.січня 2001 року, враховуючи, що ЦК\~набрав чинності з 01 січня 2004 року).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Ураховуючи положення пункту 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~про те, що правила\~статті 344 ЦК\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що\~ЦК\~набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення\~статті 344 ЦК\~поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з\~\~01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Відповідно до п. 11,14 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).\~\~ Виходячи зі змісту частини першої\~статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно\~\~\~\~\~\~(пункт 5 частини першої\~статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). А так, судом встановлено, що згідно ордеру №528 від 03 листопада 1982 року а.с. 7- квартира за адресою: [ADDRESS], надавалася для проживання [PERSON] та членам його сімі, у тому числі [PERSON], виконавчим комітетом Попаснянської районної ради народних депутатів. Згідно записів у паспортах позивачів та довідки з місця проживання наданою Білогорівскою селищною радою а.с.11,16-18.- [PERSON] з 1994 року, [PERSON] з 1996 року, та [PERSON] з 2002 року зареєстровані,\~\~проживають\~\~та користуються\~\~квартирою за адресою:[ADDRESS]. Згідно довідки Комунального підприємства «Попаснянське районне бюро технічної інвентаризації» №158 від 15.10.2013 року а.с.12 станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ні за ким не зареєстроване. Згідно довідки Білогорівської селищної ради Попаснянського району Луганської області , до якого відноситься с.Золотарівка а.с.13 домоволодіння за адресою: [ADDRESS], на балансі Білогорівської селищної ради не знаходиться. При цьому, згідно [PERSON] депутатського обстеження від 07.09.2017 року на а.с.14 будинок за адресою: Луганська область, Попаснянський район, с.Золотарівка, вул. Космічна буд.10, відносився до радгоспу «Іскра», який був ліквідований у 1997 році та з того часу квартира 1 цього будинку на балансі ніде не знаходиться. Також згідно акту дійсно, в квартирі 1 цього будинку, постійно проживають позивачі - [PERSON] з 1982 року, [PERSON] з 1994 року та [PERSON]С.з 1996 року, які утримують дану квартиру за свій рахунок, підтримують квартиру у належному стані, здійснюють ремонт, що підтверджує той факт, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON], добросовісно, відкрито та безперервно володіють вказаною квартирою. Даний акт був складений у присутності свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили інформацію зазначену в вищевказаному [PERSON] депутатського обстеження. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Тобто\~\~в суді встановлено, що спірне майно - квартира за адресою: [ADDRESS] з побутовими та господарськими спорудженнями до неї, фактично тривалий час ні за ким не зареєстроване. До цього ж , дотримуючись положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - із наданих суду письмових документів, судом також встановлено, що позивачі не знали і не могли знати про відсутність у них підстав для набуття права власності( у відповідност до п.9 положень "Пленуму") , так як вони вважали що спірна квартира знаходиться у власності Білогорівської територіальної громади та що вони можуть оформити право власності на квартиру у іншому, передбаченому законом, порядку, а саме шляхом приватизації. При цьому також суд переконався в тому, що позивачі не приховували факт знаходження зазначеної квартири в їх володінні і володіння цієї квартири з боку позивачів не переривалось протягом всього строку набувальної давності, у [PERSON] з 1994 року, у [PERSON] з 1996 року у [PERSON] з 2002 року по теперішній час, тобто більш 10 років. За викладених підстав, а саме, що квартира за адресою: [ADDRESS] з побутовими та господарськими спорудженнями до неї, фактично тривалий час не має зареєстрованого власника - відповідачем по справі визначений орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, а саме Білогорівська селищна рада, що є правильним, згідно положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Таким чином, позовні вимоги позивачів щодо визнання за ними права власності за набувальною власністю обґрунтовані у відповідності із діючим законодавством, так як з боку позивачів належними доказами доведено, що вони дійсно добросовісно, відкрито та безперервно володіють нерухомим майном, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] з побутовими та господарськими спорудженнями, протягом 10 років і це є підставою для набуття позивачами права власності на це майно, що передбачено ст. 344 ЦК україни і не суперечить положенням Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». При таких обставинах заявлені вимоги знайшли підтвердження у суді і суд вважає можливим визнати право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] з побутовими та господарськими спорудженнямидо неї - за позивачами для подальшого користування й одержання необхідних документів, що підтверджує право власності на обєкт нерухомості. На підставі викладеного, ст.344 ЦК України, положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,

Outcome: approved