Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

В липні 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення в її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів просила провести за минулий час з 01.01.2019 року та просила стягнути додаткові витрати на [PERSON] в розмірі 3000,00 грн. щомісячно. В обґрунтування позовних вимог щодо розірвання шлюбу позивачка зазначила, що протягом останніх двох років відносини з відповідачем поступово погіршувались, в результаті чого між ними зникло взаєморозуміння, на даний час відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, будь-які спроби примиритись не дали бажаних результатів. З відповідачем проживає окремо, спільне господарство не веде, подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам дітей. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів зазначила, що відповідач участі у вихованні дітей протягом останніх двох років не приймав. В 2018 році надавав кошти в незначних розмірах, що було не достатньо для утримання дітей та лікування хворого сина. Щодо стягнення аліментів за минулий час з 01.01.2019 зазначила, що неодноразово зверталась до відповідача з вимогою сплатити аліменти, але відповідач приховував своє місце працевлаштування та свій заробіток, про них дізналась тільки після направлення запиту. Окрім того, зазначила, що син [PERSON] є інвалідом з дитинства та потребує постійного лікування, спеціального харчування. Лікування проводиться в дитячій клінічній лікарні №7 Печерського району м.Києва. Згідно рекомендацій лікаря, наведених у виписках із мед карти, дитині необхідно спеціальне харчування - дієта №9, стіл №5, проведення аналізу на глікозильований гемоглобін (1 раз в 3 місяці), що потребує додаткових витрат. З огляду на наведене, просить стягнути з відповідача додаткові витрати в розмірі 3000,00 грн. 04 серпня 2020 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач позовні вимоги визнав частково, суду надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив що не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів на користь позивачки в розмірі 6000,00 грн. щомісячно, з моменту винесення рішення по справі. Щодо стягнення додаткових витрат то відповідач не визнає позовні вимоги в цій частині, оскільки позивачем не доведено, що саме 3000,00 грн. є необхідними для лікування сина щомісячно. Також немає жодної квитанції про придбання ліків на які вказує позивач. У відповіді на відзив позивач вказала, що вважає обґрунтованою позовну вимогу про стягнення аліментів за минулий час, оскільки відповідач не виконував належним чином свій обов`язок щодо утримання дітей. Також зазначила, що додаткові витрати нададуть можливість для лікування сина та забезпечення йому харчування відповідно до рекомендацій лікаря. Дана сума визначена згідно вимог виписок з медичної картки та відповідей про вартість отриманого лікування. У судове засідання позивачка не з`явилася, однак її представник адвокат Сідоров В.М. подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, та про уточнення позовних вимог, зокрема просить: розірвати шлюб, зареєстрований 21 травня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 46 між [PERSON] та [PERSON] , стягнути з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), [INFO] , жителя [ADDRESS] на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), [INFO] , зареєстрованої [ADDRESS] , жительки [ADDRESS] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 6000 (шість тисяч) грн. щомісячно, починаючи з 03 липня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання відповідач не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності,зазначив що не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів на користь позивачки в розмірі 6000,00 грн. щомісячно. Суд, дослідивши надані сторонами матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21 травня 2004 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 21 травня року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 46. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 січня 2007 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] . Його батьками є [PERSON] та [PERSON] . З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 січня 2007 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] . Його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У положеннях ст. 112 СК України зазначено, що при розірванні шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило в інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. У тому випадку, коли суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, він постановляє рішення про розірвання шлюбу. Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. З вищенаведених норм матеріального права вбачається, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Разом з тим позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем, оскільки втратила почуття поваги та любові до чоловіка. З врахуванням вищенаведеного суд вважає, що причини, які спонукають [PERSON] наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення аліментів судом встановлено: Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 182 СК України (в редакції від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 червня 2017 року) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1ст. 184 СК суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , зобов`язаний утримувати їх до досягнення повноліття, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу підлягає до стягнення з відповідача на користь [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок, в силу ст. 141 ЦПК України, підлягає до стягнення з відповідача в дохід держави. Доказів понесення інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, сторонами не надано. Враховуючи зменшення позовних вимог, суд також вважає за доцільне роз`яснити, що судовий збір у сумі 840,80 грн. в порядку ст. 7 Закону України "Про судовий збір", може бути повернуто позивачу за його письмовою заявою.

Outcome: approved