Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 07.06.2014 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області. У шлюбі у сторін народилася дитина син [PERSON], [INFO] Подружне життя у сторін не склалося через різні погляди на шлюб та сім»ю через що між сторонами постійно виникають конфлікти на побутовому рівні, що зумовлює неможливість подальшого спільного проживання. З квітня 2016 року сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Позивач вважає що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. А тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, дитину залишити проживати з нею та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/3 частини від заробітку. В судовому засіданні позивач позов підтримала, надала пояснення аналогічні, наведеним у позовній заяві. Зазначила, що примирення між нею та відповідачем є неможливе, наданий судом строк на примирення позитивних результатів не дав. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову. Зазначив, що наданий судом строк на примирення позитивних результатів не дав, примирення між ним та позивачкою є неможливим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги наявність дитини, її інтереси, суд вважає, позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 07.06.2014 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 117212, що видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області. У шлюбі у сторін 27.09.2014 року народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СГ № 431199, виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Подружнє життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на життя у зв»язку з чим між сторонами постійно виникали конфлікти та сварки, що призвело до того, що з квітня 2016 року сторони припинили шлюбні відносини та не проживають разом, спільне господарство ними не ведеться. Позивачка бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, наданий судом строк на примирення позитивних результатів не дав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, підтвердив неможливість примирення між ним та позивачкою. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, а також наявність дитини та її інтереси, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам позивачки та дитини, а тому шлюб підлягає розірванню. Малолітнього [PERSON], [INFO] суд убачає за необхідне залишити проживати разом з матірю [PERSON]. Статтею 180 СК України визначений обов"язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи наведене, зважаючи, що відповідач має постійне місце роботи, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути в користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду 14 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню. .

Outcome: approved