Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

В травні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі перебувала в шлюбі з 26.02.2005 року, який рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25.06.2015 року було розірвано. В шлюбі у них народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з нею та перебувають на повному її утриманні. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 жовтня 2015 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2015 року, до досягнення повноліття. Суд, визначаючи розмір аліментів, виходив з того, що у відповідача наявні інші неповнолітні діти та особи, що перебувають на його утриманні, а саме дочка [PERSON] , [INFO] , на утримання якої відповідач сплачує аліменти, та наявність на утриманні відповідача непрацездатних батьків [PERSON] , 1957 року народження, та [PERSON] , 1960 року народження. Позивач вважала, що стягнутий судовим рішенням розмір аліментів підлягає збільшенню, оскільки дочка відповідача від іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] , [INFO] досягла повноліття. Таким чином, у відповідача відсутні зобов`язання утримувати свою повнолітню дочку навіть якщо вона продовжила навчання. Крім того, відповідач навіть після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, ухиляється від їх сплати. 26.09.2020 року вона уклала договір з Приватним вищим навчальним закладом «Київський міжнародний університет» про надання освітніх послуг з жовтня 2020 року по травень 2021 року для поглибленого навчання їх з відповідачем сина [PERSON] , [INFO] , сплачуючи щомісяця 825,00 грн. На підставі наведеного просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 жовтня 2015 року на утримання дітей до 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття з дня пред`явлення позову (а.с.1-2). Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали клопотання, в яких просили справу розглянути за їх відсутності, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином - шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, не повідомив про причини неявки, у встановлений судом строк відзив не надав. Згідно ст.281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 26 лютого 2005 року, який рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25.06.2015 року було розірвано. Від шлюбу з [PERSON] позивач має двох синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на утримання яких за рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 жовтня 2015 року з нього стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 25 вересня 2015 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.3-6). Згідно довідки Територіального сервісного центру МВС № 1444 в Донецькій області від 06.07.2021 № 31/5-1444-1951 відповідно до інформації Єдиного державного реєстру ГСЦ МВС за [PERSON] , зареєстровано транспортний засіб, а саме 08.02.2017 року був первинно зареєстрований легковий автомобіль OPEL ASTRA, ідентифікаційний номер кузова (VIN) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2013р.в., та станом на 25.06.2021 року перебуває на обліку. Згідно довідки Головного управління ДПС у Донецькій області № 19395/6/05-99-12-03-16 від 30.06.2021р. за даними інформаційної системи ДПС України станом на 23.06.2021 [PERSON] перебував на обліку як фізична особа-підприємець з 17.04.2006р.р. по 20.06.2017 в Східній державній податковій інспекції ГУ ДПС у Донецькій області. Податкова звітність ним за період з 01.01.2015 по 20.06.2017 не надавалась. 06.03.2019 його знято з податкового обліку у зв`язку з прийняттям рішення про припинення підприємницької діяльності за власним рішенням, але він продовжує обліковуватись в Києво-Святошинській ДПІ як фізична особа, яка отримувала доходи від підприємницької діяльності. Крім того, суд враховує, що дочка відповідача [PERSON] [INFO] досягла повнолітня, тобто на теперішній час у відповідача відсутній обов`язок по її утриманню. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (збільшення) розміру аліментів, позивач посилалася на те, що у відповідача змінився матеріальний стан, оскільки його дочка від першого шлюбу, на утримання якої він сплачував аліменти, досягла повноліття. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 16.09.2020р., винесеної у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460 св 20). Проаналізувавши докази по справі, суд приходить до висновку про те, що матеріальний та сімейний стан відповідача змінився, що є підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. Відповідно до ст.ст.181, 192 СК України,

Outcome: approved