Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 05.06.2008 року між ВАТ Сведбанк, яке виступає правонаступником АКБ ТАС-Комерцбанк, як кредитором та [PERSON] як позичальником укладено кредитний договір №0805/0608/88-007. Відповідно до положень цього договору вказаний банк надав [PERSON] кредит у сумі 9 000\~ доларів США. Позичальник в свою чергу зобовязалася повернути отриманий кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірах та в строки, передбачені кредитним договором. За порушення зобовязань [PERSON] зобовязалася також сплатити кредитору пеню у визначеному договором розмірі. Позивач також зазначає, що з метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за вказаним кредитним договором 05.06.2008 року між кредитодавцем та [PERSON] укладено договір поруки, згідно з яким останній як поручитель зобовязався відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення коштів, наданих банком. Договором поруки передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобовязання усім належним йому майном та грошовими коштами. Відповідальність поручителя за договором обмежується сумою кредиту, визначеною згідно з основним зобовязанням, нарахованими процентами, пенями, комісіями та іншими платежами, передбаченими основним зобовязанням. Позивач зазначає, що правонаступником АКБ ТАС-Комерцбанк був ВАТ Сведбанк, а згодом ПАТ Сведбанк. 28.11.2012 року між останнім та факторинговою компанією Вектор Плюс укладено договір факторингу. Відповідно до цього договору вказаний банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, включаючи сплату відсотків за користування кредитом, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів. З переходом такого права до фактора також перейшли забезпечення виконання кредитних зобовязань. Того ж дня (28.11.2012 року) укладено договір факторингу між факторинговою компанією Вектор Плюс та ТзОВ Кредитні ініціативи, тобто позивачем. В звязку з цим до останнього перейшов весь вищезазначений обсяг прав вимог до боржників за кредитними договорами. Таким чином, позивачу належить право вимоги за вищевказаним кредитним договором від 05.06.2008 року. Вказаний позичальник не належно виконує взяті на себе зобовязання за даним кредитним договором, в звязку з чим розмір заборгованості [PERSON] станом на 01.02.2016 року складає 90\~092,72 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 1 378 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, 10.11.2016 року представник позивача [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення про одержання ним судових повісток викликів (а.с. 159, 178,). Надіслані на адресу відповідача судові виклики в судові засідання 24.06., 12.09., 26.09., 31.10., 10.11.2016 року відповідачу не вручено в звязку із закінченням терміну зберігання вказаної кореспонденції та не проживанням за вказаною адресою (а.с. 168, 185, 196 , 212, 222). Інших причин своїх неявок відповідач суду не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні 10.11.2016 року позовні вимоги по суті визнали. Зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 05.06.2008 року між ВАТ Сведбанк, яке виступає правонаступником АКБ ТАС-Комерцбанк, як кредитором та відповідачем [PERSON] як позичальником укладено вищезазначений кредитний договір №0805/0608/88-007 (а.с.5-7). Відповідно до положень п.п.1.1 та 2.1 кредитного договору банк надав [PERSON] кредит у сумі 9 000 доларів США до 03.06.2016 року. Забезпеченням виконання зобовязання по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у звязку з порушенням умов даного договору та інших витрат банку, повязаних з одержанням виконання, виступає іпотека квартири та порука фізичної особи, [PERSON] Згідно з положеннями п. 2.3 вказаного договору при непогашенні заборгованості перед банком у строки, передбачені договором, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки., та/або звернутися в суд. У відповідності до п.п.3.1, 3.3 договору позичальник зобовязалася погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів на позичковий рахунок № 22039032107201 щомісяця, через касу банку згідно з додатком №1, що є невідємною частиною даного договору, крім випадків, передбачених п.п. 3.8, 3.9, 5.1.4 договору. Проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця в період з 01 по 10 число включно за попередній місяць та на момент повернення кредиту на рахунок відсотків через касу банку. У відповідності до п.п. 6.1.7, 8.1 договору у випадку невиконання позичальником умов п.3.8 та/або 3.9 та/або 6.1.2 банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки, чи скористатися іншими видами забезпечення виконання зобовязань. За порушення строків погашення заборгованості за кредитом або строків сплати процентів за користування кредитом позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки від суми простроченої заборгованості. Судом встановлено, що 05.06.2008 року на забезпечення виконання позичальником [PERSON] основного зобов'язання укладено вищезазначений договір поруки (а.с. 10). В договорі поруки передбачено, що поручитель [PERSON] зобов'язався перед кредитором відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором №0805/0608/88-007 від 05.06.2008 року В п.п. 2-4 договору поруки зазначено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобовязання усім належним йому майном та грошовими коштами. Відповідальність поручителя за цим договором обмежується сумою кредиту, визначеною згідно з основним зобовязанням, нарахованими процентами, пенею, комісіями та іншими платежами, передбаченими основним зобовязанням. У разі невиконання позичальником умов основного зобовязання в строк, поручитель погашає суму кредиту, нараховані проценти та штрафні санкції за несвоєчасне повернення позичальником коштів, наданих в межах основного зобовязання та процентів за користування кредитом за першою вимогою банку протягом 3-х календарних днів з моменту отримання поручителем надісланої банком письмової заяви про невиконання позичальником своїх зобовязань, передбачених основним зобов язанням (а.с.10). Згідно з правилами ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 26.11.2013 р. між відповідачем [PERSON] та позивачем укладено додатковий договір до кредитного договору № 0805/0608/88-007 від 05.06.2008 року про припинення зобовязання переданням відступного. В п. 1.1 додаткового договору зазначено, що сума кредиту становить 5 612,40 доларів США, сума відсотків за користування кредитом 160, 43 доларів США. Відповідно до п. 1.5.5 додаткового договору сторони домовились змінити діючий порядок виконання позичальником зобов'язань щодо повернення заборгованості за договором, встановивши розмір процентної ставки за користування кредитом на рівні 0,01 % річних. Враховуючи вказану суму боргу, сума процентів за рік по кредиту мала б становити 0,56 доларів США (5 612,40 доларів США х 0,01 % (а.с. 199-201)). Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Судом встановлено, що позичальник [PERSON] станом на 01.02.2016 року порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в загальному розмірі 90\~092,72 грн. Вказана заборгованість складається із: заборгованості за кредитом 87\~425,03 грн. ( що еквівалентно 3\~421,05 доларів США); заборгованості за відсотками - 2\~667, 69 грн. ( 104,39 долари США (а.с.16,17)). Судом також встановлено, що правонаступником АКБ ТАС-Комербанк був ВАТ Сведбанк, а згодом ПАТ Сведбанк. 28.11.2012 року між останнім та факторинговою компанією Вектор Плюс укладено договір факторингу №15. Відповідно до п.п.2.1 і 2.2. цього договору вказаний банк відступив фактору свої права заборгованості по кредитних договорах, включаючи сплату відсотків за користування кредитом, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів. З переходом такого права до фактора також перейшли види забезпечення виконання кредитних зобовязань. Того ж дня (28.11.2012 року) укладено договір факторингу між факторинговою компанією Вектор Плюс та ТзОВ Кредитні ініціативи та договір про передачу прав за іпотечним договором (а.с.20-47). 25.11.2015 року позивачем направлялась відповідачам вимога про дострокове повернення кредиту (а.с. 18). Враховуючи подальше предявлення даного позову, суд вважає, що зазначена вимога залишилась відповідачами без задоволення. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом також встановлено, що визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що станом на 10.11.2016 року вищевказана заборгованість за кредитним договором залишається непогашеною. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. В зв'язку з цим присудженню з відповідачів на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 1 378 грн. Останній сплачено позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою, що стверджується платіжним дорученням № 17978 від 26.02.2016 року (а.с.1). На підставі ст.ст. 526, 530, 553, 554, 610, 1049, 1050, 1054 ЦК України, та,

Outcome: approved