Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-23 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просив, з урахуванням остаточно уточнених вимог, визнати недійсним п. 3 додатку № 1 рішення сімнадцятої сесії Хмельницької міської ради № 41 від 27 червня 2012 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її в оренду [PERSON], місце розташування - [ADDRESS], площею 520 кв.м. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали і просять його задовольнити, пояснивши, що 22 жовтня 2009 року згідно договору купівлі-продажу позивачем було придбано будівлю магазину літ. «Т-1» загальною площею 40,3 м.кв. за адресою [ADDRESS], і 23 жовтня 2009 року було зареєстровано право власності позивача на вказане нерухоме майно в Хмельницькому бюро технічної інвентаризації. 27 червня 2012 року Хмельницька міська рада прийняла рішення сімнадцятої сесії за № 36, на підставі якого затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду позивачу площею 1366 м.кв. під обслуговування будівлі магазину літ. «Т-1», магазину літ. «Ф-1», будівлі складу-магазину, будівлі магазині літ. «О», будівлі складу-магазину літ. «С», будівлі магазину літ. «Г» за адресою [ADDRESS], терміном на 10 років. В лютому 2014 року позивачем було виявлено, що [PERSON] рішенням сімнадцятої сесії за № 41 від 27 червня 2012 року Хмельницькою міською радою передано в оренду земельну ділянку площею 520 м.кв. під незавершене будівництво магазину непродовольчих товарів та офісу за адресою [ADDRESS] терміном на 3 роки, на якій частково розміщена будівля позивача - магазин літ. «Т-1» загальною площею 40,3 м.кв. та частина ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Площа накладки - 11 кв.м. На думку позивача, рішення Хмельницької міської ради № 41 від 27 червня 2012 року прийняте в порушення норм чинного Земельного законодавства України - ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, чим відповідачем було порушено права позивача. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, пояснивши, що Хмельницькою міською радою при наданні в оренду земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] було затверджено ту технічну документацію, яка була подана цими особами, при чому вся відповідальність за її достовірність лежала саме на її замовниках. Вважає, що при виготовленні технічної документації помилки були допущені ліцензіатами, які таку документацію розробляли, оскільки ліцензіат, котрий виготовляв технічну документацію на земельну ділянку [PERSON], виявивши, що земельна ділянка не є вільною (на ній є забудова [PERSON]), мав би зупинити всі роботи і повідомити про це замовника, що зроблено не було. Натомість в діях відповідача будь-які протиправні дії відсутні. Разом з тим, на його думку, в будь-який інший, позасудовий спосіб врегулювати спірне питання щодо усунення фактичної накладки земельних ділянок, що має місце відносно земельних ділянок, наданих в оренду [PERSON] та [PERSON], на даний час неможливо. В судовому засіданні третя особа [PERSON] проти позову заперечив і пояснив, що до використання своєї земельної ділянки орендар має право приступати тільки після державної реєстрації договору та визначення меж земельної ділянки в натурі. Він такі межі станом на 2012 рік визначив належним чином і при їх погодженні будь-яких спірних питань із суміжними землекористувачами не було, тоді як позивачем, на його думку, цього здійснено не було. Також вказує, що п. 3 додатку № 1 рішення 17 сесії Хмельницької міської ради № 41 від 27.06.2012 року йому затверджувався проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки в оренду, але як видно а додатку № 3, воно виносилося на підставі п. 7 додатку № 1 рішення 38-ої сесії Хмельницької міської ради від 08.09.2010 р. № 43 - оскільки ТОВ „Нафтотех-сервіс" продав йому своє приміщення за договором купівлі-продажу та віддав землю, яка була виділена йому на підставі рішення № 14 сесії Хмельницькою міською радою від 25.09.2002 року для обслуговування даного приміщення в тих самих межах та координатах, тобто його земельна ділянка не бралася з запасів міста, а раніше належала на праві оренди з 25.09.2002 року ТОВ „Нафтотсхссрвіс", а відтак ніхто не мав права будувати та вводити в експлуатацію приміщення на чужій земельній ділянці, що, на його думку, було зроблено позивачем. Крім того, пояснив, що приміщення магазину «Т-1», належне позивачу і таке, що частково розміщене на його земельній ділянці, є тимчасовою спорудою, оскільки воно зведено без фундамента, і позивач самовільно пересунув цю споруду на земельну ділянку, що належить за договором оренди йому ([PERSON]). Просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що 22.10.2009 року між ДП «Оріт» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого позивачем придбано у власність будівлю магазину літ. «Т-1» загальною площею 40,3 кв.м в [ADDRESS], яке належало продавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 27.10.2008 року Управлінням житлово-комунального господарства на підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 1256 від 23.10.2008 року. 23.10.2009 року позивач зареєстрував своє право приватної власності на вказане приміщення в Хмельницькому бюро технічної інвентаризації. Вказані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу від 22.10.2009 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24231776 від 23.10.2009 року, копії котрих наявні в матеріалах справи. 27.06.2012 року Хмельницькою міською радою було прийнято рішення № 36 сімнадцятої сесії, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 1366 кв.м за адресою [ADDRESS], та надання її в оренду [PERSON] терміном на десять років (а.с. 7). Після цього того ж дня, 27.06.2012 року Хмельницькою міською радою було прийнято рішення № 41 сімнадцятої сесії, яким (п. 3 додатку № 1 до вказаного рішення) затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 520 кв.м по [ADDRESS] та надано її в оренду [PERSON] терміном на три роки (а.с. 73), що, однак, було зроблено з порушенням вимог закону. Так, відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ч. 2 ст. 120 ЗК України в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. В п. 11 вище вказаного договору купівлі-продажу від 22.10.2009 року вказано: «Продавець свідчить, що земельна ділянка, на якій знаходиться нерухоме майно, що є предметом цього договору, у власності не перебуває, належить на праві користування згідно чинного законодавства України». Той факт, що належне позивачеві приміщення магазину частково розміщене на земельній ділянці, виділеній в користування [PERSON], в судовому засіданні був визнаний як відповідачем, так і третьою особою [PERSON], котрий, однак, вважає, що це сталося з вини позивача, оскільки він міг після отримання земельної ділянки в оренду пересунути свою будівлю, так як вона не має фундаменту і по суті є тимчасовою спорудою. Проте зазначене спростовується, а позовні вимоги підтверджуються: - витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Хмельницького БТІ № 24231776 від 23.10.2009 року, копія котрого наявна в матеріалах справи, з якого вбачається, що будівля магазину літ. «Т-1», належна [PERSON] за договором купівлі-продажу від 22.10.2009 року, є нерухомим майном; - кадастровим планом земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS], з експлікацією угідь, з якого вбачається розташування на земельній ділянці магазину літ. «Т-1»; - кадастровим планом земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS], виготовленим ТОВ ЕКФ «Власна справа» (2012 р.), з якого вбачається, що від точки «В» до точки «Г» земельна ділянка [PERSON] межує з земельною ділянкою [PERSON]; - планом-схемою земельних ділянок [PERSON] і [PERSON], виготовленим ПП «Зембуд-Сервіс» (2014 р.), з якого вбачається взаємне розташування зазначених земельних ділянок та належного позивачеві приміщення магазину «Т-1». Таким чином, оспорюване позивачем рішення було прийнято відповідачем в порушення вище вказаних норм законодавства, оскільки за ним відповідачем передано в оренду [PERSON] земельну ділянку, на якій частково знаходиться належна позивачу будівля магазину літ. «Т-1». Докази на спростування наявності на момент передачі земельної ділянки в оренду [PERSON] зазначеної будівлі на тому ж місці, де вона знаходиться даний час, надані не були і в ході судового розгляду не здобуті. У відповідності до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. За таких обставин позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, визнавши недійсним рішення сімнадцятої сесії Хмельницької міської ради від 27.06.2012 року № 41 в частині п. 3 додатку № 1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 520 кв.м по [ADDRESS] та надання її в оренду [PERSON] Судові витрати у справі складаються із судового збору в загальній сумі 365,40 грн., який сплачено позивачем і слід на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути на його користь з відповідача. Крім того, в зв'язку із відмовою позивача в ході судового розгляду справи від позовної вимоги про визнання права користування земельною ділянкою позивачу слід повернути сплачений за вказану позовну вимогу судовий збір в сумі 243,60 грн. - з підстав, передбачених ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі наведеного та

Outcome: approved