Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Заступник керівника Новоград - Волинської місцевої прокуратури Житомирської області звернулася до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову тим, що ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 11.06.2019 [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 122 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Внаслідок злочинних дій [PERSON] потерпілий [PERSON] з 10.02.2019 по 13.03.2019 перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Ємільчинська центральна районна лікарня Ємільчинської районної ради Житомирської області», а на його лікування було витрачено 3171,20 грн., які у добровільному порядку [PERSON] не сплатив, що стало підставою звернення прокурора до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 20.02.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Прокурор в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд цивільної справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечила заочному розгляду цивільної справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином у порядку визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України» на сторінці Ємільчинського районного суду Житомирської області, причину неявки не повідомив, а тому зі згоди прокурора суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відзив на позов від відповідача до суду не надходив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 11.06.2019 [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. ухвала суду від 11.06.2019 набрала законної сили 18.06.2019 (а.с. 4). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесено ухвала лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на зазначене, суд вважає, зазначені вище обставини встановленими та такими, що не підлягають доказуванню у даній справі. Як вбачається із довідки виданої Комунальним некомерційним підприємством «Ємільчинська центральна районна лікарня Ємільчинської районної ради Житомирської області» від 22.01.2020 (а.с. 5-6), [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Ємільчинській ЦРЛ з 10.02.2019 по 13.03.2019, 32 ліжко - днів, у зв`язку із чим на його лікування було витрачено 3171,20 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. За змістом наведеної норми права відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на винного при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.95 року N 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжкодня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Ємільчинський районний суд Житомирської області при розгляді кримінального провадження № 12019060160000050 (справа № 277/463/19) не вирішував питання в рамках кримінального провадження про відшкодування коштів витрачених на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] . Згідно із вищевказаної довідки медичного закладу, фактично в стаціонарному відділенні Ємільчинської ЦРЛ [PERSON] провів 32 ліжко-дні, у зв`язку із чим на його лікування було витрачено 3171,20 грн. Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Крім того, п. 4 Порядку передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим, за відсутності будь - яких заперечень зі сторони відповідача, позов слід задовольнити в повному обсязі, а кошти на відшкодування витрат на лікування потерпілого зарахувати до бюджету Ємільчинської районної ради Житомирської області. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України, а оскільки позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору, тому такі витрати підлягають стягненню із відповідача в дохід держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved