Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

До суду звернулись [PERSON], [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] сільської ради, третя особа: Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання права власності за [PERSON] на 1/3 частину будинковолодіння, яке в цілому складається з житлового будинку - «А-1», літньої кухні «Б,б», сараю «В,в», літнього душу «Г», вбиральні «Д», воріт огорожі №1, огорожі №2, огорожі№3, колодязя інженерного №4, розташованих по вул. Ярмарковій,12, в с. Веприк, Гадяцького району Полтавської області, що являється спадковим майном, яке залишилось після смерті її батька [PERSON], померлого 26.02.2003 року , а також на 1/3 частину вказаного будинковолодіння, яке належить їй на праві власності і на яке відсутні правовстановлюючі документи, а в цілому на 2/3 частини вказаного будинковлодіння. Також визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину вказаного будинковолодіння, яке належить їй на праві власності і на яке відсутні правовстановлюючі документи . В своїй позовній заяві позивачі вказують, що в будинку № 12 по вул. Ярмаркова в с. Веприк, Гадяцького району, Полтавської області вони проживали разом з батьком [PERSON]. Вказане будинковолодіння відносилось до типу колгоспного двору, членами якого були [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, тобто кожному з них належало по 1/3 частині вказаного будинковолодіння. 24.01.1995 року [PERSON] на випадок своєї смерті склав заповіт, яким заповів належний йому житловий будинок та все належне йому майно [PERSON]. 26.02.2003 року [PERSON] помер. Після його смерті залишилась спадщина, що складається з 1/3 частини вищевказаного будинковлодіння, яке фактично прийняла позивач [PERSON], так як на момент його смерті фактично вступила в управління та володіння його майном, відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини. Позивачка [PERSON]звернулась із заявою до Гадяцької державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказане будинковолодіння. За життя їх батька вони інвентаризацію будинку не проводили і свідоцтва про право власності не отримували. З цієї причини вони не мають можливості оформити право власності на будинковолодіння, тому вимушені звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивачі [PERSON] та [PERSON]П до суду не зявилися, надали заяви в яких просили їх позовні вимоги задовольнити, справу розглянути без їх участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради до суду не з"явився, надали заяву, в якій вказують, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON]П визнають, проти їх задоволення не заперечують і просять справу розглянути без участі їх представника. Представник третьої особи Гадяцької державної нотаріальної контори до суду не з"явився, надали заяву в якій просять справу розглянути без участі представника державної нотаріальної контори, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечують. Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що будинковолодіння по вул. Ярмарковій,12, в с. Веприк, Гадяцького району Полтавської області, згідно погосподарської книги № 3/2, особовий рахунок № 1044 станом на 01.07.1990 року відносилось до типу колгоспного двору, членами якого були [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому [PERSON] сільської ради Гадяцького району № 1537 від 14.11.2017 року . На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, [PERSON], [PERSON], [PERSON] своє право власності в БТІ не оформили. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Тому, [PERSON], [PERSON], [PERSON] набули право власності по 1/3 частині на будинковолодіння № 12 по вул. Ярмарковій, в с. Веприк, Гадяцького району Полтавської області. Відповідно до ч.1 ст. 534 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. 24.01.1995 року [PERSON] на випадок своєї смерті склав заповіт, посвідчений секретарем Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області та зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій за № 17, яким на випадок свої смерті заповів належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та все, що буде належати йому і на що він за законом матиме право [PERSON]. [PERSON] була дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯЮ № 034119 виданого 05.11.1950 року [PERSON] сільською радою Гадяцького району, Полтавської області. 26.02.2003 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого 26.02.2003 року [PERSON] сільською радою Гадяцького району Полтавської області. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, що складається з 1/3 частини вищевказаного будинковолодіння, яке фактично прийняла його дочка [PERSON], так як на момент смерті батька фактично вступила в управління та володіння його майном, відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 1526 від 14.11.2017 року. Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори № 391 від 13.12.2017 року, після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа № 701/2003 заведена на підставі фактичного прийняття і 14.10.2003 року на імя [PERSON] видавалось свідоцтво про прийняття спадщини на пайову земельну ділянку. Також, згідно постанови державного нотаріуса Гадяцької державної нотаріальної контори [PERSON] від 22.11.2017 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане будинковолодіння, в звязку з відсутністю на нього правовстановлюючого документа. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved