overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

В травні 2014 року ПАТ „ Дельта Банк " (далі Банк) звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог вказувало, що між Банком та [PERSON] 07.05.2008 року був укладений кредитний договір №002-22045-070508, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 2972,00 грн. зі сплатою 12,00% річних. Позичальник зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 28 лютого 2014 року [PERSON] допустив заборгованість в сумі 1629,60 грн. по тілу кредиту, 52,73 грн. - відсотки, 361,13 грн. - комісія, а всього 2043,46 гривень, яку просить стягнути з відповідача. Крім того просить стягнути сплачені при подачі позову судові витрати. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав, про причини неявки суд не повідомив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 07.05.2008 року між ПАТ „ Дельта Банк" та [PERSON] укладено договір № 002-22045-070508, за яким Банк надав кредит на споживчі цілі в розмірі 2972,00 грн. зі сплатою 12,00% річних. Позичальник зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 28 лютого 2014 року [PERSON] допустив заборгованість в сумі 1629,60 грн. по тілу кредиту, 52,73 грн. - відсотки, 361,13 грн. - комісія, а всього 2043,46 гривень. Ці обставини підтверджуються матеріалами справи, в тому числі, кредитним договором та договором іпотеки, які на день розгляду справи не визнані недійсними, розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Судові витрати по справі - 243 грн. 60 коп., сплачені позивачем при подачі позовної заяви підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

В травні 2014 року ПАТ „ Дельта Банк " (далі Банк) звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог вказувало, що між БанкОМ та [PERSON] 18.08.2007 року був укладений кредитний договір №002-22039-180807, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 1216,00 грн. зі сплатою 12,00% річних. Позичальник зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 19 березня 2014 року [PERSON] допустив заборгованість в сумі 1288,96 грн. по тілу кредиту, 45,60 грн. - відсотки, 293,23 грн. - комісія, а всього 1627,79 гривень, яку просить стягнути з відповідача. Крім того просить стягнути сплачені при подачі позову судові витрати. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав, про причини неявки суд не повідомив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 18.08.2007 року між ПАТ „ Дельта Банк" та [PERSON] укладено договір № 002-22039-180807, за яким Банк надав кредит на споживчі цілі в розмірі 1216,00 грн. зі сплатою 12,00% річних. Позичальник зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 19 березня 2014 року [PERSON] допустив заборгованість в сумі 1288,96 грн. по тілу кредиту, 45,60 грн. - відсотки, 293,23 грн. - комісія, а всього 1627,79 гривень. Ці обставини підтверджуються матеріалами справи, в тому числі, кредитним договором та договором іпотеки, які на день розгляду справи не визнані недійсними, розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Судові витрати по справі - 243 грн. 60 коп., сплачені позивачем при подачі позовної заяви підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

В травні 2014 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] Відповідач [PERSON] на виклик суду в судове засідання не з"явився повторно , про поважні причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює по справі заочне рішення в порядку ст.224 ЦК України. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, в позові зазначила, що з 1996 року проживає в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Шлюбні відношення припинено 10 років потому. Вона не бажає поновлювати сімейні відносини з відповідачем, проживати з ним однією сім'єю і продовжувати подружні стосунки. Вказує причиною розпаду сім`ї різні життєві погляди на утворення сім"ї та виховання дитини, а також на те, що відповідач під час спільного проживання зловживав спиртними напоями, влаштовував сварки, не працював, не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків. Посилаючись на дані обставини позивач просить шлюб з відповідачем розірвати, так як їх спільне проживання в шлюбі не можливе і вони не бажають підтримувати подружні відносини. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим повторно 31.07.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, на підставі актового запису № 9. (а.с.3) Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.4) Сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають понад 10 років. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між ними взаємоповаги та взаємопорозуміння, спільності інтересів. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін та неповнолітньої дитини . Спору щодо місця проживання дитини та поділу майна подружжя не має. Судовий збір по справі складає 243,60 грн, який повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ст.105 ч.3, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

В травні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 14 лютого 2014 року одружився з відповідачкою [PERSON], яка [INFO] на 37 тижні вагітності народила дитину [PERSON], про що в книзі реєстрації народжень 02 квітня 2014 року зроблений актовий запис №3, а його записано батьком цієї дитини. Оскільки він не являється батьком [PERSON], бо на момент їхнього знайомства відповідачка була вагітна від іншого чоловіка, але приховала від нього цей факт, просив виключити з актового запису про народження [PERSON] дані про батька [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу у його відсутність, позов підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, відповідно до заяви просила слухати справу у її відсутність, позов визнала. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14 лютого 2014 року виконавчим комітетом Луб'янської сільської ради Бородянського району Київської області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с.6) [INFO] народилася [PERSON], батьком якої записаний [PERSON]. З письмових заяв відповідачки [PERSON] вбачається, що вона не заперечує проти внесення змін в графу "батько" до свідоцтва про народження [PERSON], оскільки [PERSON] не є батьком цієї дитини (а.с.8,9). Відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, оскільки відповідачка позов визнала, і визнання позову не порушує права та інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

В травні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з наступних підстав. 23.06.2009 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб, від якого мають двох спільних дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Фактично вони припинили шлюбні відносини, оскільки відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про смі"ю. Крім того часто зловживав спиртними напоями, з цих підстав часто виникали сварки, свідками яких ставали неповнолітні діти, застосував до неї фізичну силу в присутності дітей. Позивачка вважає, що подальше збереження сім"ї неможливе, тому наполягала на розірванні шлюбу. Ухвалою суду від 23.05.2014 року сторонам був наданий двохмісячний строк для примирення. В судовому засіданні позивачка пояснила, що за наданий строк вони не помирилися. Позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача судові витрати, залишити їй прізвище- [PERSON]. Відповідач позов визнав, на розірвання шлюбу згоден. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Щорскього районного управління юстиції, сторони уклали шлюб 23.06.2009 року , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис № 39. Від шлюбних відносин мають двох неповнолітніх дітей: дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Створити міцну сім'ю не вдалося, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки та бійки, що негативно впливає на моральний та психічний розвиток неповнолітніх дітей. Шлюбні стосунки вони припинили. Подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими, що підтвердив наданий строк для примирення, а також суперечать інтересам сторін, що має істотне значення, тому відповідно до ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України їх шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачкою при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

В травні 2014 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що 18.04.2007 року укладено кредитний договір № PLXRRX22520256 ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», з відповідачем [PERSON] , за яким останній отримав кредит у розмірі 4798,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Від цієї суми заборгованості віднято суму, у розмірі 12637, 66 грн., яка була задоволена судовим наказом Кобеляцького районного суду від 05.11.2009 року. Однак, відповідач не виконав умов кредитного договору належним чином, тому має заборгованість -19321, 15 грн. Позивач прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 19321, 15 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та прохав його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.04.2007 року між сторонами укладено кредитний договір № PLXRRX22520256 ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.7-11). Станом на 08.05.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] перед банком становить 30562, 56 грн.: заборгованість по процентам за користування кредитом - 15100,49 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1266, 35 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 14195, 72 грн. Згідно судового наказу Кобеляцького районного суду від 05.11.2009 р. з [PERSON] стягнуто заборгованість у сумі 12637, 66 грн., яка врахована в новому розрахунку заборгованості від 08.05.2014 р. (а.с.4-6). Отже, заборгованість становить 19321, 15 грн. Згідно ст.ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України "боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання". Відповідно до ч.2 ст. 1054, ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Оскільки відповідач неналежним чином виконував зобов'язання внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає стягнути з нього на користь позивача заборгованість в сумі 19321,15 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

В травні 2015 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення суми страхового відшкодування та пені. Обґрунтовує свої позовні вимоги, тим що 25.05.2018 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Газ-3307», р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Nissan» р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] Транспортна пригода відбулась з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в АТ «СГ «ТАС». Після чого, [PERSON] , яка наділена повноваженнями представляти інтереси MB "DMV TRANS" у взаємовідносинах із страховими компаніями, а також безпосередньо отримувати страхове відшкодування звернулась до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування. В подальшому, їй стало відомо, що виплата страхового відшкодування не здійснена страховиком через те, що довіреність [PERSON] не завірена нотаріусом Литовської Республіки та не надано перекладу цієї довіреності на українську мову, який завірений нотаріусом України. З вказаною відмовою позивач не погоджується, у зв`язку з чим, з огляду на пропущення страховиком строку для виплати відшкодування, позивач звернулась до послуг аварійного комісара для здійснення розрахунку завданих їй збитків. Станом на день звернення до суду з боку АТ «СГ «ТАС» не було здійснено жодних виплат за вказаним страховим випадком, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.06.2019 відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, визначено строк для подачі відзиву відповідача, строк для відповіді на відзив позивача, роз`яснено права (а.с. 88). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 2.07.2019 розгляд справи було перенесено у зв`язку з відсутністю інформації про отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження (а.с.103). В подальшому, 10.07.2019 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку з тим, що позивач не надав належне підтвердження своїх повноважень на отримання страхового відшкодування від імені потерпілого малого співтовариства MB «DMV Trans». Зокрема, відповідач відмовив у виплаті позивачу страхового відшкодування через те, що подана ним довіреність засвідчена не у порядку, визначеному чинним законодавством, позивачем не надано документи, підтверджуючі повноваження особи, що видала довіреність, підпис особи, що видала довіреність також не засвідчена належним чином. При цьому, відповідач зазначив, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію автомобіль «Nissan», н.з. [NUMBER] належить MB «DMV Trans». З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

В травні 2015 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Донька є інвалідом з дитинства та потребує постійного лікування. Однак матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач в добровільному порядку не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частина від заробітку, але не менше 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], 05.07.2013 р. н. Згідно Довідки ЖКП ММР "Зоря" за вих. № 1233 від 14.05.2015 р., неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], та перебуває на її утриманні. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані матеріально утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.05.2015 р. до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 21, 24, 110, 111, 112, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, дочки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісяця і до повноліття дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що дочка проживають разом з нею, знаходиться на її утриманні, а відповідач не приймає участі в утриманні своєї неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивачка була відсутня. Представляти свої інтереси довіряє адвокату Шадуйкісу Г.В. Представник позивачки адвокат Шадуйкіс Г.В. в судове засідання не з"явився. Надав до суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує Відповідач [PERSON] в судовому засіданні був відсутній, надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Суд вважає можливим справу розглянути у відсутності сторін за наявними в справі доказами. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 12 жовтня 2010 року був розірваний. Від подружнього життя мають неповнолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO]. На даний час вони припинили спільні сімейні відносини, чоловік припинив надавати матеріальну допомогу на утримання спільної неповнолітньої дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Таким чином, відповідач зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину. Сама позивачка не в змозі повністю забезпечити матеріальні потреби дитини. Оскільки на час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні неповнолітньої дитини не досягнуто, аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 180-184 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальне становище сторін, стан їх здоров"я, участь в утриманні дитини, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісяця і до повноліття дитини. В зв'язку із задоволенням позовних вимог з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. При зверненні до суду позивачці надавалась юридична допомога за складання позовної заяви вартістю 300 грн., що підтверджується квитанцією № 0318, виданою Щорською ЮК, тому ці кошти підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved