Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцеві [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на земельну ділянку кадастровий номер 7422483000:02:030:0005 площею 2,52 га для ведення особистого селянського господарства на території Жуклянської сільської ради Корюківського району Чернігівської області та земельну ділянку кадастровий номер 7422483000:02:003:0006 площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства на території Жуклянської сільської ради Корюківського району Чернігівської області. Позивач прийняв спадщину після смерті тітки, проте через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно. Позивач належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явився. В позовній заяві просив справу розглядати без його участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні вимог позивача. Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] у селі Жукля Корюківського району Чернігівської області. [INFO] померла тітка позивача [PERSON] , про що Жуклянською сільською радою Корюківського району Чернігівської області видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] та складено 30 жовтня 2003 року відповідний актовий запис № 14. 3а життя тітка отримала у власність земельну ділянку кадастровий номер 7422483000:02:030:0005 площею 2,52 га для ведення особистого селянського господарства на території Жуклянської сільської ради Корюківського району Чернігівської області та земельну ділянку кадастровий номер 7422483000:02:003:0006 площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства на території Жуклянської сільської ради Корюківського району Чернігівської області. У зв`язку з цим було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЧН № 137826 від 05.11.2003 року та державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЧН № 095550 від 05.11.2003 року. Саме на дане майно після смерті тітки відкрилась спадщина. Тітка своїм майном розпорядилась, 19.05.2003 року склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось заповіла [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 1268, 1270 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти сцадщину або не прийняти. Відповідно до статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій щ відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини за міа відкриття спадщини. З метою прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON] позивач звернувся до Корюківської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадш Нотаріус, оглянувши документи, встановив, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЧН № 137826 від 05.11.2003 року та державний акт на право власності земельну ділянку серія ЧН № 095550 від 05.11.2003 року видані на ім`я [PERSON] були зареєстровані після її смерті. У зв`язку з цим позивачу було надано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначені земельні ділянки, розташовані території Жуклянської сільської ради Корюківського району Чернігівської області та надано рекомендації щодо вирішення даного питання в судовому порядку. На сьогоднішній день фактичним власником спадкового майна, що залишилось після смерті тітки - є позивач [PERSON] , так як після смерті покійної тітки прийняв спадщину. Проте реалізувати своє право власності, а саме розпорядитися майном без свідоцтва про право на спадщину він не може. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна (п. 4.15 гл. 10 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 р. № 296/5). Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна покійного батька, так як відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420,40 грн. згідно квитанції №0.01821524257.1 від 01.09.2020. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved