Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісяця з моменту звернення із заявою до суду до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем по справі одружилася 25 липня 2005 року. У шлюбі у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка в даний час проживає з позивачкою, перебуває на її вихованні та утриманні. Оскільки сімейне життя не склалося, тому протягом останніх трьох років сторони проживають окремо. З того часу відповідач нерегулярно надавав матеріальну допомогу на утримання дочки в незначних сумах: 150-200 грн., а протягом останніх двох років взагалі перестав надавати кошти на утримання дитини. Відповідач фізично здоровий, має постійне місце праці в Городенківському РВ УМНС в Івано-Франківській області, одержує регулярний заробіток, інших утриманців немає, має можливість надавати матеріальну допомогу дитині, однак добровільно цього не робить. Дочка сторін навчається в ліцеї, бере уроки з вокалу і англійської мови, навчається в школі модельного бізнесу, потребує розвиваючих іграшок, книжок, збалансованого харчування, вітамінів, що потребує значних матеріальних витрат. Саме це змусило позивачку звернутися до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що в даний час дочка з позивачкою проживають в м. Київ. Він не відмовляється від обов'язку утримувати свою дочку, однак не згідний сплачувати аліменти в розмірі, в якому просить позивачка. Просить стягувати аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітку. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно представленої копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 25 липня 2005 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровано 25.07.2005 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 57. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що стверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 19 червня 2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Судом встановлено, що малолітня дочка сторін проживає разом з позивачкою, відповідач проживає окремо від своєї сім'ї, в достатній кількості коштів на утримання дитини не надає, хоча є фізично здоровою особою, працевлаштований, отримує заробітну плату, інших утриманців немає. Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема ч.2 ст.51 Основного Закону визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею 180 СК України. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачене визначення розміру аліментів у частці від заробітку. При визначенні розміру аліментів суд, з додержанням вимог ст.182 СК України, встановивши, що доходи відповідача мають регулярний характер, враховуючи стан здоров'я, загальний матеріальний стан дитини та відповідача, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача в корись позивачки аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася до суду з позовом 23.06.2014 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.ст.180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved