Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Чернеччинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну ділянку. Позивач в\~позові посилається\~на те,\~що20.02.1991 року вона була прийнята в члени колгоспу «ім. Ілліча» Магдалиніського району Дніпропетровської області, та перебувала на посаді свинарки. Колгосп «ім. Ілліча» Магдалинівського району Дніпропетровської області, після вступу у дію закону України № 2114-ХІІ «Про колективне сільськогосподарське підприємство», реорганізовано в КДСП «ім. Ілліча» Магдалинівського району Дніпропетровської області. 25.09.1994 року позивач була звільнена з КДСП «ім. Ілліча». 13.08.1993 року КДСП «ім. Ілліча» Магдалинівського району Дніпропетровської області було видано державний акт на право колективної власності на землю, зареєстрований в Книзі записів Державних актів на право колективної власності на землю за № МД 230, яким у власність сільськогосподарського підприємства було передано 3667,8 гектарів землі в межах згідно з планом. З числа 3 667,8 га земель колективної власності, підприємством було здійснено розпаювання земельних часток серед членів КДСП. На час видачі КДСП «ім. Ілліча» державного акту на право колективної власності на землю, зареєстрований в Книзі записів Державних актів на право колективної власності на землю за № МД 230, позивач була членом КДСП. Незважаючи на той факт, що позивач на момент видачі акту була членом КДСП, вона помилково не була включена до списку членів підприємства, які мали право на земельну часту (пай) та їй не видали відповідний сертифікат, що посвідчував право особи на земельну частку (пай) як члена сільськогосподарського підприємства. Оскільки позивач, на час одержання КДСП «ім. Ілліча» державного акта на право колективної власності на землю, станом на 13.08.1993 року, була членом даного КДСП, то вона мала право на земельний пай і на її ім`я помилково не видали сертифікат на право на земельну частку (пай) при розпаюванні землі. Загальновідомим є\~факт,\~що колишні\~члени КДСП\~вже отримали\~сертифікати на\~право на\~земельну частку\~(пай)\~та в\~послідуючому державні\~акти на\~земельну частку\~(пай). Позивач земельної частки (паю) до теперішнього часу не отримувала, так як її право було обмежене. Оскільки, право позивача на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КДСП «ім. Ілліча» було порушено, у зв`язку із чим вона звертається до суду та прохає визнати за нею право на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КДСП «ім. Ілліча», на території Чернеччинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, що буде підставою для подальшого звернення до органу місцевого самоврядування для розгляду питання про виділення їй в натурі (на місцевості) земельної ділянки, як власниці земельної частки (паю). Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~працювала в\~КДСП «ім.\~Ілліча» та була членом підприємства у період з 20\~лютого 1991\~року до\~25\~вересня 1994\~ року, згідно записів у трудовій книжці позивача (а. с. 8). [PERSON] сертифікат на земельну частку (пай) не виготовлявся та не видавався. Розмір земельної\~частки (паю)\~в КДСП\~«ім.\~Ілліча» складає\~5,7\~в умовних\~кадастрових гектари (а. с. 14). 13 серпня 1993 року КДСП «ім. Ілліча» Магдалинівського району Дніпропетровської області було видано державний акт на право колективної власності на землю, зареєстрований в Книзі записів Державних актів на право колективної власності на землю за № МД 230 (а. с. 15-19). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно пункту 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з пунктом 17\~розділу X «Перехідні положення» ЗК України\~сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Отже, з огляду на вищенаведені положення, право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Згідно ст. 25 ЗК України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Судом встановлено, що державний акт на право колективної власності на землю КДСП «ім. Ілліча» виданий 13 серпня 1993 року, позивач була членом підприємства, однак не включена до списку громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю), який додано до державного акту на право колективної власності на землю КДСП «ім. Ілліча» та не отримувала відповідний сертифікат, у зв`язку із чим вказане право підлягає захисту в судовому порядку.

Outcome: approved