Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

До суду з зазначеним позовом 18.12.2018 року звернулась позивач. Свої вимоги мотивує тим, що вона, відповідно до Свідоцтва на право власності від 17.01.2001 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.10.2006 року є власником житлового будинку садибного типу [ADDRESS] . Відповідач в даній справі зареєстрована у даному будинку, але вже з жовтня 2017 року не проживає за місцем своєї реєстрації. Просить суд визнати, [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] . заявлений позов підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Відзив на позов не подала. Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою в судове засідання не з'явилась, поважності причин своєї неявки не повідомила, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в ній даних чи доказів та винести заочне рішення. Перевіривши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] відповідно до Свідоцтва на право власності від 17.01.2001 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.10.2006 року є власником житлового будинку садибного типу [ADDRESS] . Відповідач в даній справі, сестра позивачки, зареєстрована у даному будинку, але вже з жовтня 2017 року не проживає за місцем своєї реєстрації. Встановлені обставини підтверджені письмовими доказами, довідками виданими виконкомом Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області №624 від 30.11.2018 та №636 від 13.12.2018 року, (а.с.14,15). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного Кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до 4.2 ст.405 Цивільного кодексу України, Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визначення особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Зазначене також випливає і з Постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року «Про усунення перешкод у користуванні власністю». Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Стаття 141 ЦПК України передбачає, Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частина 6 ст.141 ЦПК України передбачає, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 10.09.1993 року, судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved