Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

[PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити порядок користування квартирою, розташованою за адресою: Дніпропетровська область, місто Кам'янське (колишнє Дніпродзержинськ), проспект Франка Івана (колишній [PERSON])[ADDRESS], виділивши [PERSON] разом із малолітнім сином [PERSON], [INFO], в користування дві ізольовані житлові кімнати, площею 12,0 кв.м. та 9,5 кв.м., залишивши лоджію, коридор, кухню, ванну кімнату та вбиральню у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON], що є підставою для відкриття Товариством з обмеженою відповідальністю «Абонент XXI» окремого особового рахунку на кімнати, площею 12,0 кв.м. та 9,5 кв.м. на ім'я [PERSON] та укладення окремих договорів на постачання комунальних послуг; стягнути з [PERSON] на її користь понесені судові витрати. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона [PERSON], з 16 грудня 2006 року перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В період зареєстрованого шлюбу вони з відповідачем, в рівних долях кожний, придбали у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. 26 квітня 2013 року за позивачем та за відповідачем, за кожним, було зареєстровано право власності на 1/2 частку вказаної квартири, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності, індексний номер 2984640 (власник 1/2 частки [PERSON]С.), індексний номер 3016852 (власник ? частки [PERSON]А.). Після придбання квартири позивач, відповідач та їх малолітній син заселися до квартири та зареєструвалися за місцем її знаходження, що підтверджується довідкою ТОВ «Інфо-Ком» про склад сімї. Квартира за адресою: [ADDRESS] складається із трьох житлових кімнат, площею 9,5 кв.м., 12,0 кв.м., 19,7 кв.м., всього житловою площею 41,2 кв.м., загальною площею 69,62 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на квартиру. Сімейне життя між сторонами не склалося. За її позовом, рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 01 грудня 2014 року шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано. Одночасно із поданням позивачем позову про розірвання шлюбу, відповідач також звернувся до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська із позовною заявою до неї про визнання порядку користування жилим приміщенням та розподіл особових рахунків. Хоча їй взагалі не було відомо про його звернення до суду і в судові засідання вона не викликалася. 04 грудня 2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, за її відсутності, було ухвалено заочне рішення про задоволення позову [PERSON], яким суд визначив порядок користування житловою площею в квартирі за адресою: [ADDRESS], виділив у користування [PERSON] кімнату, площею 19,7 кв.м., з виходом на лоджію, а місця загального користування: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, балкон залишив в загальному користуванні, а також зобовязав ТОВ «Абонент ХХІ» розділити особовий рахунок за адресою: [ADDRESS], зі сплати комунальних послуг (вивезення твердих побутових відходів та плату за утримання будинку та прибудинкової території) між [PERSON] та [PERSON] згідно встановленого порядку користування квартирою. Але, ухвалюючи рішення, суд не вирішив, які саме житлові кімнати належить виділити в користування їй та малолітньому сину [PERSON], на які житлові приміщення їй необхідно відкрити окремий особовий рахунок, тобто суд взагалі не врахував її із дитиною інтереси. Тому вона вимушена звернутися до суду з позовом. Квартира за адресою: м. Дніпродзержинськ, проспект Франка Івана (колишня [PERSON])[ADDRESS] складається із трьох житлових кімнат, і має житлову площу 41,2 кв.м. В звязку з тим, що позивач користується кімнатою, площею 19,7 кв.м. і ця кімната виділена відповідачу в користування рішенням суду, вважає, що їй та малолітньому сину належить виділити в користування інші житлові кімнати площею 12,0 кв.м. та 9,5 кв.м., а всього 21,5 кв.м. житлової площі у спірній квартирі, що відповідає 1/2 частці житлової площі квартири. Вважає, що такий порядок користування квартирою не призведе до порушення прав відповідача, як співвласника та користувача житловим приміщенням, так як він єдиний буде користуватися кімнатою 19,7 кв.м., а вона разом з дитиною буде використовувати для проживання дві житлові кімнати, площа яких складає 21,5 кв.м., при обовязковій нормі 10,18 кв.м. житлової площі на кожну зареєстровану в квартирі особу. Також вважає, що коридор, кухню, ванну кімнату та вбиральню необхідно залишити в їх з відповідачем спільному користуванні. З метою встановлення частки співвласників у загальному обсязі обовязкових платежів на утримання і ремонт квартири, сплати комунальних послуг пропорційно до площі приміщень, що перебувають у їх з відповідачем користуванні, наполягає на відкритті окремого особового рахунку на своє імя - на кімнати, площею 12,0 кв.м. та 9,5 кв.м. Таким чином, виділення їй, як співвласнику нерухомого майна, та їх малолітньому сину [PERSON] в користування двох житлових кімнат, площею 12,0 кв.м та 9,5 кв.м., не порушить права відповідача і позивач отримує можливість відкрити окремий особовий рахунок на виділені їй в користування житлові кімнати та укласти з комунальними службами міста окремі договори на постачання комунальних послуг відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності. Позивач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Представник третьої особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Абонент ХХІ» в судове засідання не зявився, надали суду заяву про розгляд справ за відсутності їх представника, проти позову не заперечували. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~ розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 16 грудня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1166 (а.с.10). Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11). Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.12.2014 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією заочного рішення (а.с.12). Згідно матеріалів справи, в період зареєстрованого шлюбу відповідач [PERSON] та позивач [PERSON], в рівних долях кожний, придбали у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 26 квітня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON],зареєстрованим в реєстрі за № 496 (а.с.13). 26 квітня 2013 року за кожним із сторін, було зареєстровано право власності на 1/2 частку вказаної квартири, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності, індексний номер 2984640 (власник 1/2 частки [PERSON]С.), індексний номер 3016852 (власник ? частки [PERSON]А.) (а.с. 15, 16). Як вбачається з матеріалів справи, після придбання квартири позивач, відповідач та їх малолітній син заселися до квартири та зареєструвалися за місцем її знаходження, що підтверджується довідкою про склад сімї ТОВ «Інфо-Ком» (а.с.18). Квартира за адресою: [ADDRESS] складається із трьох житлових кімнат, площею 9,5 кв.м., 12,0 кв.м., 19,7 кв.м., всього житловою площею 41,2 кв.м., загальною площею 69,62 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на квартиру (а.с.17). З матеріалів справи вбачається, що 04 грудня 2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, було ухвалено заочне рішення про задоволення позову [PERSON], згідно якого судом було визначено порядок користування житловою площею в квартирі за адресою: [ADDRESS], виділено у користування [PERSON] кімнату, площею 19,7 кв.м., з виходом на лоджію, а місця загального користування: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, балкон залишено в загальному користуванні, а також зобовязано ТОВ «Абонент ХХІ» розділити особовий рахунок за адресою: [ADDRESS], зі сплати комунальних послуг (вивезення твердих побутових відходів та плату за утримання будинку та прибудинкової території) між [PERSON] та [PERSON] згідно встановленого порядку користування квартирою, що підтверджується копією рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.12.2015 року (а.с.19-20). Із матеріалів справи вбачається, що ухвалюючи рішення від 04.12.2015 року, суд не вирішив, які саме житлові кімнати належить виділити в користування [PERSON] та малолітньому сину [PERSON], на які житлові приміщення необхідно відкрити окремий особовий рахунок. З доводів позовної заяви вбачається, що в звязку з тим, що позивач користується кімнатою, площею 19,7 кв.м., і ця кімната виділена відповідачу в користування за рішенням суду від 04.12.2015 року, вважає, що їй та малолітньому сину належить виділити в користування інші житлові кімнати площею 12,0 кв.м. та 9,5 кв.м., а всього 21,5 кв.м. житлової площі у спірній квартирі, що відповідає 1/2 частці житлової площі квартири. Вважає, що такий порядок користування квартирою не призведе до порушення прав відповідача, як співвласника та користувача житловим приміщенням, так як він єдиний буде користуватися кімнатою 19,7 кв.м., а вона разом з дитиною буде використовувати для проживання дві житлові кімнати, площа яких складає 21,5 кв.м., при обовязковій нормі 10,18 кв.м. житлової площі на кожну зареєстровану в квартирі особу. Також вважає, що коридор, кухню, ванну кімнату та вбиральню необхідно залишити в їх з відповідачем спільному користуванні. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1, 3, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має припущення щодо порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про здійснення певних дій для попередження такого порушення. Власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). У відповідності до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. За приписами п.п. 41, 42 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року, визначено, що розподіл загальних витрат на освітлення, опалення, ремонт підсобних приміщень квартир, в яких проживає два і більше власників, провадиться за узгодженням мешканців квартири. Спори між власниками у квартирах, в яких проживає два і більше власників про розподіл витрат на оплату комунальних та інших послуг розв'язуються судом. Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.12.2015 року виділено у користування [PERSON] ізольовану кімнату, площею 19,7 кв. м.,тому виділення у користування позивачу [PERSON], як співвласнику нерухомого майна, та її малолітньому сину [PERSON] в користування двох житлових кімнат, площею 12,0 кв.м. та 9,5 кв. м., не порушить права відповідача та дасть можливість відкрити окремий особовий рахунок на виділені сторонам в користування житлові кімнати та укласти з комунальними службами міста окремі договори на постачання комунальних послуг відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved