Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька. Позовні вимоги мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, яке вступило в закону силу. Від спільного проживання у шлюбі у них є донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час вона має можливість забезпечити дитині навчання за кордоном, зокрема зараховано до Вищої Банківської школи у Вроцлаві в Польщі з терміном навчання до 30.06.2021 року, однак відповідач не може надати у передбачений законодавством України порядок дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за кордон, у зв'язку з тим, що фактичне місце перебування [PERSON] їм невідоме. Разом з тим, позивачка зазначає, що навчання за кордоном сприятиме розширенню світогляду у дитини, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, розширить кругозір, а тому позивачка просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд на навчання неповнолітньої [PERSON] за межі України, а саме до Польщі без дозволу (згоди) та супроводу батька [PERSON] на період з 01.10.2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року, а також надати їй дозвіл без згоди відповідача оформляти документи для тимчасового виїзду неповнолітньої доньки за межі України. Позивачка подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити та справу просила розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, якою позов визнав повністю, зазначив, що згідний на те, щоб його донька навчалася за межами України, а справу просив розглядати без його участі. Представник третьої особи - служби у справах дітей Дніпровської РДА Дніпропетровської області, надала до суду письмову заяву про можливий розгляд справи без їх участі та ухвалення рішення по справі на розсуд суду на підставі доказів наявних у матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [INFO] року у позивачки та відповідача народилася донька [PERSON] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 30.01.2002 року, актовий запис №112). Згідно Свідоцтва про прийняття іноземця на навчання, вбачається що [PERSON] прийнята до Вищої Банківської школи у Вроцлаві на період з 01.10.2018 року по 30.06.2021 року на 1 рівень (бакалавр), стаціонарна форма навчання, спеціальність логістика, на платній основі, однак дитина не має змоги без дозволу батька перетинати кордон, що суперечить інтересам дитини, проте батько такого дозволу надати не може, оскільки не має фізичної можливості з'явитися до відповідних органів для підписання відповідної довіреності. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.1,ч.2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до абзацу 3 ч.3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до ст. 9 «Про права дитини» прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1989 р.- держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі особисті відносини та прямі контакти, з обома батьками за винятком випадків коли це суперечить інтересам дитини. Крім цього ст.3 Конвенції «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підпунктом 3, пункт 2-2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27.01.1995 р. передбачено, що виїзд за межі України громадян, що не досягли 16 річного віку у супроводі одного із батьків або у супроводі осіб уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України, який не досяг 16 річного віку без згоди та супроводу другого з батьків. Пункту 5 вказаних Правил передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16 річного віку в супроводі осіб, які уповноважені особа батьками здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави (держав) прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі. Абзацами 1,2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до абз.9 п.п.2, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. З врахуванням обставин справи та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, на підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, підставний та підлягає до повного задоволення. Разом з тим, враховуючи той факт, що на момент розгляду справи, неповнолітній [PERSON] виповнилося повних 16 років, суд приходить до висновку про можливість перетину нею кордону без жодного супроводу дорослих на підставі належним чином оформлених документів, що дозволить дитині навчатись в навчальному закладі, та, у свою чергу, не позбавить батьків права брати належну участь у вихованні дитини. На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст. 19, 150, 155, 157, 160 СК України, ст.313 ЦК України, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України»,

Outcome: approved