Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Одеської міської ради, третя особа Шоста Одеська державна нотаріальна контора, [PERSON] про визначення розміру ідеальних часток, визнання право власності та просила визначити розмір ідеальних часток у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON] та за померлим [INFO] [PERSON] по 176/1000 частки за кожною особою та визнати за [PERSON] право власності на 176/1000 частин квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. В обґрунтування позову зазначила, що 21.12.2001 року розпорядженням органу приватизації №165181 було передано квартиру [ADDRESS] в спільну (часткову) власність [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. 21.12.2001 року управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради видане свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Згідно договору купівлі-продажу від 11.05.2002 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] та [PERSON] в рівних частках придбали 472/1000 частин квартири [ADDRESS]. Після продажу вказаної частини квартири у власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] залишилось 528/1000 частин квартири [ADDRESS]. 23.11.2009 року [PERSON] було складено заповіт на ім'я [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер та після його смерті залишилось спадкове майно. 01.09.2016 року постановою державного нотаріуса Шостої Одеської державної нотаріальної контори Пенчева К.Л. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з ненадання правовстановлюючих документів на частку квартири яка належала [PERSON] В судове засідання з'явились позивачка та її представник [PERSON] які позов підтримали та просили його задовольнити. В судове засідання не з'явились відповідач та третя особа, проте надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.12.2001 року розпорядженням органу приватизації №165181 було передано квартиру [ADDRESS] в спільну (часткову) власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. 21.12.2001 року управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради видане свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира [ADDRESS], аг. пл..94,9 кв.м. належить [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. (а.с.7). Згідно договору купівлі-продажу від 11.05.2002 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] та [PERSON] в рівних частках придбали 472/1000 частин квартири [ADDRESS], заг. пл..94,9 кв.м., житл. пл.. 40,4 кв.м. (а.с.9). Після продажу вказаної частини квартири у власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] залишилось 528/1000 частин квартири [ADDRESS]. З технічного паспорту виданого 22.03.2012р. н спірну квартиру на позивача вбачається , що спірна квартира має заг. пл..94,9 кв.м., житл. пл.. 40,4 кв.м. та розташована на 1 поверсі та на 2-му поверсі, на якому розташовані 1 житл. кімната пл..12,5 кв.м., веранда пл..9,4 кв.м., коридор 11,3 кв.м.. та частина квартири на 2-поверсі має окремий вхід не пов'язана з приміщеннями на 1-му поверсі. 23.11.2009 року [PERSON] було складено заповіт на ім'я [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, що підтверджує свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 13.07.2011 року Другим Малиновським відділом ДРАЦС ОМУЮ. Постановою державного нотаріуса Шостої Одеської державної нотаріальної контори Пенчева К.Л. від 01.09.2016 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з ненадання правовстановлюючих документів на частку квартири яка належала [PERSON] З витребуваної судом копії спадкової справи №701/2011 з Шостої нотаріальної контори м.Одеси вбачається, що 26.11.2012р. [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на грошовий вклад (а.с.88), та на земльну ділянку за адресою Черкаська обл..Монастирищенський р-н Цибулівська селищна рада пл..2,4602 га(а.с.90). Згідно листа КБ «БТІ та РОН» №33649675 від 11.04.2012 року(а.с.16) повідомлено, що неможливо надати витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно для оформлення спадщини на 528/3000 частин кв. [ADDRESS], яка належала [PERSON], оскільки [PERSON] на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації ОМР від 25.07.2007 року №1494 отримала свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення весільного салону за адресою [ADDRESS] і частина квартири, яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.12.2001 року, на теперішній час є окремою квартирою. Згідно довідки Приморського районного відділу Державної міграційної служби України в Одеській області №3115/2041 від 06.07.2016 року, вбачається, що [PERSON] була документова паспортом громадянина України серії [NUMBER] від 24.05.2000 року із зазначенням прізвища «[PERSON]». 15.09.2015 року [PERSON] була документові паспортом громадянина України серії [NUMBER] з написанням прізвища «[PERSON]». З витребуваної судом копії спадкової справи №701/2011 щодо майна померлого [PERSON], вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] та їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на частку вказаної квартири що належала [PERSON] Згідно наданої КП «БТІ» ОМР інформації вбачається, що на підставі договору купівлі продажу від17.12.2002 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] продав а [PERSON] придбала 472/2000 частин квартири [ADDRESS] та надано технічний паспорт на ім'я [PERSON] від 16.11.2006 року, з якого вбачається, що [PERSON] належить 472/2000 частин вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 11.05.2002 року та 472/2000 частин вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 17.12.2002 року. Спільна часткова власність за статтею 356 ЦК України це власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. За вимогами частини 3 статті 357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із спільного майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до п. 3.1. Наказу Мінжитлокомунгоспу від 18.06.2007р. №55 «Про затвердження Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна», розрахунок часток у спільній власності на об'єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об'єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів. При розрахунку частки кожного співвласника в будинку необхідно визначити всю внутрішню площу будинку, а також площу, яка належить кожному співвласнику окремо (п.3.4. Інструкції). Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень статті 1218 ЦК, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності з ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За приписами частини 2 статті 1223 ЦК, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частинами 1, 5 статті 1268 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно положень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно абзаців 1, 15, 16 п. 3.1. ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Суд вважає, що позивач позбавлений, з урахуванням наведених причин, отримати у власність частину спадкового майна, таким чином цей спір підлягає розгляду судом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і задоволення позовних вимог, оскільки 528/1000 частин вказаної квартири, які залишились після укладення договору купівлі-продажу від 11.05.2002 року належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, таким чином по 176/1000 частин зазначеної квартири належить кожному із власників, а саме [PERSON], [PERSON], та [PERSON], який помер та після смерті якого позивач має право на спадщину.

Outcome: approved