Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що 26.06.2010 року вступила з відповідачем у шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 581. Під час спільного проживання виявилось, що кожний із подружжя має різні погляди на сімейне життя та спільне господарство, у зв'язку чим позивач припинила шлюбні відносини з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. В зв'язку з чим позивач просить суд, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку(доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі до суду позову, 04.01.2019 року, і до досягнення дитиною повноліття. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує. Не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з"явився. Згідно поштового повідомлення вбачається, що [PERSON] був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відзив до суду не надав. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 181, 183 СК України аліменти на дитину присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого згідно свідоцтва про народження є відповідач (а.с. 4). Дитина мешкає з позивачем, що підтверджується довідкою про місце проживання, виданою Сахновщинською селищною радою Сахновщинського району Харківської області (а.с. 9). Відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку щодо утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між позивачем та відповідачем не досягнуто. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 05.02.2014 року та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд виходить з положень ст. 182 СК України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів і задовольняє позов, стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі до суду позову і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати розподілити у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved