Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

[PERSON] (по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] ( [PERSON] , відповідач) про стягнення на свою користь аліментів на утримання повнолітньої дитини - доньки [PERSON] (по тексту - [PERSON] ), [INFO] , яка продовжує навчання в Житомирському державному технологічному університеті у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не довше як до 03.05.2024 року. Позов мотивовано тим, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвано на підставі рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області. Вказує, що в цьому шлюбі [INFO] у них народилась дочка [PERSON] , яка після розірвання шлюбу знаходиться на її утриманні. Зазначає і те, що спільна донька навчається в Житомирському державному технологічному університеті на денній формі навчання та щороку повинна вносити оплату за освітні послуги в сумі 14 900 гривень, однак при цьому позбавлена змоги працевлаштування на роботу. Акцентує увагу, що донька, яка навчається несе матеріальні витрати на харчування, проживання та проїзд до місця навчання, а також придбання підручників та канцелярських товарів. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, хоча і має таку змогу, а вона, натомість не має змоги повністю самостійно утримувати дитину. У судове засідання 12.07.2019 року позивач не з`явилася, однак останньою подано письмову заяву про розгляд справи без її участі з покликанням про підтримання позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі. Відповідач у судове засідання 12.07.2019 року не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся в установленому порядку. До початку судового розгляду подав письмову заяву про визнання позову. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу за наявними матеріалами, з`ясувавши обставини та здійснивши їх перевірку письмовими доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю. Ухвалюючи судове рішення по суті заявлених вимог враховано наступне. Так, у відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено приписами ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1 ст. 10 ЦПК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.06.2001 року Ліщанською сільською радою, вбачається, що [PERSON] , [INFO] (актовий запис №3 від 14.06.2001 року) є спільною дочкою сторін по справі [PERSON] та [PERSON] . Як встановлено судом, сторони по справі перебували у шлюбі, який в подальшому - 01.04.2019 року було розірвано, що підтверджується рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 01.04.2019 року по справі №675/1856/19 (рішення набрало законної сили ). Згідно довідки декана ФОФ Житомирського державного технологічного університету від 25.04.2019 року №19/95 [PERSON] є студенткою вказаного навчального закладу, факультету обліку і фінансів, денної форми навчання, 1 курсу, групи ФСБ-3; термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року; договірна основа, без отримання стипендії. Суд констатує, що факт договірних відносин по наданню освітніх послу між вказаним навчальним закладом, як виконавцем, та позивачем, як замовником, [PERSON] , як одержувачем підтверджується договором №ФСБ - 18 - 4 від 07.08.2018 року. При цьому відповідними квитанціями (а.с. 8) підтверджується понесення витрат згідно вказаного вище договору на оплату освітніх послуг донькою сторін по справі. Також матеріали справи підтверджують обставини, на які покликається позивача у частині понесення витрат на оплату проживання [PERSON] у гуртожитку під час навчання (а.с. 9, 10). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 28.09.2018 року №01-14/13486 управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради [PERSON] , [INFO] зареєстрована з 28.09.2018 року по [ADDRESS] . Як вбачається з довідки Ліщанськоюї сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 02.05.2019 року №213 [PERSON] на території сільської ради не працює. У частині доводів позивача про наявність у відповідача земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, суд вказує на їх доведеність з огляду на наявні у матеріалах справи копії державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Суд вважає доведеним факт, що в зв`язку з навчанням на денній формі [PERSON] не має можливості працевлаштуватися, потребує матеріальної допомоги. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Як вже вище встановлено судом, [PERSON] є студенткою навчального закладу, факультету обліку і фінансів, денної форми навчання, 1 курсу, групи ФСБ -3; термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року; договірна основа, без отримання стипендії, тимчасово проживає у м. Житомир в гуртожитку при навчальному закладі, де отримує освітні послуги. Як з`ясовано судом, [PERSON] у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яку в добровільному порядку надає її мати - позивачка по справі, однак остання потребує матеріальної допомоги і від батька. Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд враховує те, що відповідач, будучи фізично здоровою особою працездатного віку, може і повинен знаходити діяльність, яка б дозволила йому забезпечити належний рівень існування його доньки, яка має право на утримання за його рахунок. На думку суду, відповідач повинен докладати всіх зусиль для надання повноцінного утримання своєї дитини, яка продовжує навчання. З урахуванням того, що повнолітня донька відповідача продовжує навчання на денній формі навчання, відсутності фактичної можливості для працевлаштування з огляду на її вік, визнання позову відповідачем у повному обсязі, суд вважає, що вона дійсно потребує матеріальної допомоги, а тому слід стягувати з відповідача -батька дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, який останній визнає, щомісячно до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23 (двадцяти трьох років). Слід зазначити, що стягнення аліментів у зазначеному вище розмірі є справедливим та достатнім з урахуванням визнання відповідачем позову, рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини та фактичного приділення позивачем більше сил та засобів на матеріальне забезпечення та фактичного проживання останньої з нею. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України має підстави покласти судовий збір на іншу сторону та стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого на момент подачі позову, у сумі 768 гривень 40 копійок. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved