Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

До Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява Нікопольської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Комунального закладу «Томаківська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у сумі 8096,66 грн., мотивуючи наступним. Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Частиною 7 статті 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до статті 167 ЦК України держава діє в цивільних правовідносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Томаківська центральна районна лікарня Дніпропетровської обласної ради є медичною установою та бюджетною організацією, фінансування якої здійснюється з обласного бюджету. Отже витрати, здійснені вищевказаною медичною установою на лікування громадян - потерпілих від злочину призводить до значних витрат бюджету, що створює значне навантаження на бюджет та ускладнює процес безкоштовного лікування осіб, які цього потребують за рахунок держави, чим завдається істотна шкода державним інтересам. Враховуючи це, Нікопольська місцева прокуратура звертається до суду з позовом в інтересах держави в особі Томаківської центральної районної лікарні Дніпропетровської обласної ради про відшкодування збитків, завданих злочином. Прокурор позов підтримав в повному обсязі та суду пояснив, що до матеріалів справи додано достатньо доказів, що підтверджують розмір витрат, які поніс лікувальний заклад в звязку з стаціонарним лікуванням потерпілого від злочину - [PERSON] Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечує та суду пояснив, що того дня, 08.10.2015 р. він разом зі своїм сином [PERSON] потрапили до лікарні, а саме: сина привезли до хірургічного відділення, а його до терапевтичного відділення, оскільки у нього після інфаркту стався стрес. Коштів у них з собою не було, але медсестра повідомила їм, що без грошів його сина ніхто не буде лікувати. Після чого, він позичив необхідну суму для того, щоб купував всі необхідні ліки за списком лікаря. Кожного дня він витрачав на ліки більше 400 грн., постільна білизна у сина була привезена з дому, а також він там не харчувався, в звязку з чим, він не згоден з тим, що сина лікували за рахунок держави, тобто він не згоден з вартістю стаціонарного лікування [PERSON] і заперечує проти позовних вимог в повному обсязі. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора та відповідача, вважає, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Встановлено, що ухвалою Томаківського районного суду від 13.01.2016 кримінальне провадження №12015040590000594 від 08.10.2015 р. за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, копію якої додано до матеріалів справи. Вказана ухвала ніким не оскаржена та набрала законної сили 21.01.2016 р. У зв'язку з тим, що цивільний позов прокурора Томаківського району в інтересах держави в особі КЗ «Томаківська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, заявлений у кримінальному провадженні, залишено без розгляду, то керівник Нікопольської місцевої прокуратури має право відповідно до ч.7 ст.128 КПК України пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Томаківського районного суду встановлено, що 08.10.2015, приблизно о 16 год. 20 хв., [PERSON] разом зі своїм сином -[PERSON] знаходився за місцем мешкання, тобто у будинку №70 по вул. Набережній в с.Кірове Томаківського району Дніпропетровської області, де між ними виникла суперечка, викликана тим, що [PERSON] не повернув [PERSON] решту грошей, які витратив у магазині. Одразу після цього у [PERSON] на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, викликаних вказаною суперечкою, виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень вказаній особі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання [PERSON] в цей же день, тобто 18.10.2015, приблизно о 16 год. 20 хв., знаходячись у будинку №70 по вул. Набережній в с.Кірове Томаківського району Дніпропетровської області, взяв у ліву руку кухонний ніж, який лежав на столі, після чого умисно наніс вказаним ножем один удар [PERSON] в область тулубу зліва, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення лівої бічної поверхні черевної стінки, яке розпочинається колото-різаною раною на лівій бічній поверхні черевної стінки в проекції 8-го міжребер'я по передньо-пахвовій лінії, розповсюджується рановим каналом, який прямує ззовні до середини, зверху вниз і закінчується сліпо, не проникає в черевну порожнину, яке згідно висновку експерта №304-Е від 18.11.2015 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, що зумовило короткочасний розлад здоров'я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день). Дії обвинуваченого [PERSON] кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я. Встановлено, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий від злочину [PERSON] лікувався на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні комунального закладу «Томаківська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради», яка є бюджетною установою і утримується за бюджетні кошти, протягом 19 діб (з 08.10.2015 року по 27.10.2015 року). На лікування потерпілого витрачено 8096,66 гривень, вартість 1 ліжко - дня становить 426 грн. 14 коп., що підтверджується довідкою КЗ «Томаківська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 06.11.2015 року №789, розрахунком видатків на вартість ліжко-дня [PERSON] з 08.10.2015 р. по 27.10.2015 р. 19 ліжко-днів та переліком фактично використаних медикаментів на лікування [PERSON] за вказаний період. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 липня 1995 року № 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Заперечення відповідача проти позову нічим не спростовано та не підтверджено, оскільки останній не надав жодного доказу щодо власних витрат на лікування сина [PERSON] Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України, шкода заподіяна особі або майну громадянина, також шкода заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду у повному обсязі. Статтею 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи, тому судовий збір слід стягнути з відповідача у справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved