Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

[PERSON] у грудні 2017 року звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що під час перебування в шлюбних відносинах із відповідачем, у них народилась спільна донька [PERSON], [INFO], яка народилась із вродженою вадою розвитку обох кистей рук. Одразу по народженню дитини відношення відповідача до позивача змінилося, він перестав приділяти їй увагу, зникав з дому, поводив себе грубо, дитиною майже не цікавився, у зв'язку із чим позивач змушена була повернутися до себе до дому та розірвати із позивачем шлюб. З вказаного часу відповідач не бере належної участі у вихованні їхньої доньки, необхідне лікування дитини проводиться зусиллями позивача, коштів на утримання дитини, на забезпечення її потреб, зокрема у лікуванні не надає. Крім того, останній не надає дозволу на виїзд дитини за кордон, що необхідний для реабілітації дитини, а також проведення всіх можливих обстежень щодо мінімізації видимих наслідків хвороби у провідних іноземних спеціалістів. Враховуючи той факт, що відповідач не приймає належної участі у вихованні дитини та не надає достатніх коштів на утримання доньки, позивач змушена звертатись до суду із даним позовом, відповідно до вимог якого просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], а також стягнути на її утримання на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді від 12.12.2017 було відкрито провадження у даній справі, та призначено її до розгляду. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2018, у зв'язку із звільненням судді [PERSON], справу було передано на розгляд новому складу суду - головуючому Зотько Т.А. Ухвалою суду від 27.03.2018 по вищевказаній справі було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні. Позивач та її представник - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Також зазначили, що відповідач з 05.12.2016 не бачив дитини та не приймав участі в її матеріальному забезпеченні, а також у додаткових витратах на її лікування. Враховуючи, що дитина має інвалідність, потребує постійного догляду та лікування, відповідач не приділяє загалом належної участі по її вихованню, догляду та забезпеченню. Відповідач у судовому засідання пояснив, що не чинить перешкод у виїзді дитини за кордон, між ним та позивачем була домовленість, що він приїде та оплатить вартість лікування, але позивач поставила його перед фактом пересилати кошти на утримання дитини на її банківську картку. Також зазначив, що позивач дозволяла собі негативно висловлюватися на його адресу в присутності доньки, перша проведена операція дитині була здійснена за його рахуно, кошти на другу операцію він не надавав, у зв'язку із негативним спілкуванням із позивачем. При цьому вказав, що з 2015 року не бачив доньку особисто, декілька разів спілкувався через засоби телекомунікаційного зв'язку. З приводу усунення перешкод у спілкування з дитиною нікуди не звертався. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. При цьому, представником було направлено на адресу суду клопотання з проханням здійснювати розгляд справи за їх відсутності, наданий Службою висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав підтримав у повному обсязі. Вислухавши позивача та її представника - [PERSON], відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.09.2016 року було розірвано (а.с.5, 7-9). Сторони по справі мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області (а.с.6). Згідно наданої суду копії медичної документації вбачається, що дитині встановлений діагноз - аномалія розвитку обох кистей, амніотична хвороба, симбразідактілія. 17.01.2017 була проведена операція по роз'єднанню ІІ-ІІІ пальців лівої кисті, після виписки з відділення лікарні потребувала амбулаторного лікування, встановлено лікувальні та трудові рекомендації лікаря-хірурга (а.с.10, 11, 12). Відповідно до положень п.п. 2, 3 ст. 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абзацу першого ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як було встановлено в ході розгляду справи, та що підтверджується судовим рішенням від 30.09.2016, малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю - позивачем [PERSON] Як вбачається з висновку Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав від 27.11.2017 року за №102103/31-10606, відповідач у справі, батько малолітньої [PERSON], свідомо нехтує своїми обов'язками, ухиляється від виховання та навчання дочки, не проявляє щодо неї батьківської турботи, не цікавиться її життям та здоров'ям, не утримує матеріально. Враховуючи інтереси дитини Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол №20 від 02.11.2017 року). Пунктом другим частини першої ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). За таких обставин, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши обставини справи, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов'язків, суд приходить до висновку про необхідність позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Частинами другою та третьою ст.166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно вимог ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вимогами ч.1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є чоловіком працездатного віку, відомостей про незадовільний стан його здоров'я відповідачем суду не надано. Крім того, відповідачем не наведено доказів на підтвердження того, що у нього є інші діти, окрім малолітньої доньки [PERSON], а також не надано доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні особи. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно вимог ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. (при вирішенні пред'явленої вимоги немайнового характеру щодо стягнення аліментів), а також на користь [PERSON] понесених нею судових витрат у вигляді сплаченого судового збору в сумі 640 грн. (при вирішенні пред'явленої вимоги немайнового характеру про позбавлення батьківських прав) На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved