Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

В жовтні 2018 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за наказом № 109 від 19 серпня 2017 року її (позивачку) було прийнято на роботу в ЖКП «Немішаєве» на посаду двірника. Наказом № 63 від 15 серпня 2018 року її (позивачку) було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани на підставі скарги депутата [PERSON] від 6 серпня 2018 року, з яким у неї був конфлікт з приводу висловлених нею зауважень щодо його неналежної депутатської роботи. Вважала, що дане дисциплінарне стягнення було застосоване до неї неправомірно, свої службові обов'язки вона виконувала належним чином, розслідування ж щодо перевірки фактів порушення нею трудової дисципліни не проводилась, пояснення від неї не відбирались, з вказаним наказом вона була ознайомлена лише 3 вересня 2018 року. Наказом № 122-к від 17 серпня 2018 року її ([PERSON]) з 27 серпня 2018 року було переведено з двірника масиву «Інститут картоплярства» на масив «Технікумівський». Наказом № 144-к від 1 жовтня 2018 року позивачку було звільнено з роботи на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України в зв'язку з допущеними нею прогулами без поважних причин 3 та 28 вересня 2018 року. Вважала вказаний наказ про її звільнення винесеним також незаконно, оскільки прогулів вона не допускала, деякий час була відсутня на робочому місці в ці дні з поважних причин. Так, 3 вересня 2018 року вона зранку вийшла на роботу, її ознайомили з наказом про переведення та директор підприємства до обіду показував їй нову територію, яку вона мала прибирати. Оскільки їй потрібно було переодягнутись, під час своєї обідньої перерви вона (позивачка) поїхала додому та в автобусі дверима їй причавило руку, в зв'язку з чим вона отримала травму і вже не змогла вийти на роботу після обіду. На слідуючий день вона прийшла до ЖКП та написала відповідні пояснення, звернулась до лікаря та з 5 жовтня 2018 року перебувала на лікарняному. 28 вересня 2018 року вона ([PERSON]) також була на роботі, виконувала свої посадові обов'язки та відлучалась лише у зв'язку з необхідністю отримання на вимогу керівництва ЖКП довідки про звернення до лікаря за медичною допомогою 4 вересня 2018 року. Тому просила визнати незаконним притягнення її (позивачки) до дисциплінарної відповідальності та скасувати наказ № 63 від 15 серпня 2018 року про оголошення їй догани, визнати незаконним звільнення її з роботи та скасувати наказ №144-к від 1 жовтня 2018 року, поновити її (позивачку) на посаді двірника ЖКП «Немішаєве», стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 2 жовтня 2018 року по день постановлення судом рішення. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. Представник відповідача Чіх Ю.І. в судовому засіданні позов не визнав, вважав притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності та звільнення її з роботи правомірними. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача, покази свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що за наказом директора ЖКП «Немішаєве № 109 від 19 серпня 2017 року позивачку [PERSON] було прийнято на роботу на дане підприємство на посаду двірника з 21 серпня 2017 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с.20,187) та визнається сторонами. За наказом директора ЖКП «Немішаєве» № 63 від 15 серпня 2018 року позивачку було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану в зв'язку зі скаргами депутата Немішаївської селищної ради [PERSON] та мешканців багатоквартирних житлових будинків с.Немішаєве з приводу невиконання нею ([PERSON]) своїх посадових обов'язків (а.с.145,183). Наказом директора ЖКП «Немішаєве» № 122-к від 17 серпня 2018 року [PERSON] з 27 серпня 2018 року було переведено з двірника масиву «Інститут картоплярства» на масив «Технікумівський» (а.с.186). Наказом директора ЖКП «Немішаєве» № 144-к від 1 жовтня 2018 року [PERSON] було звільнено з посади двірника на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України з 1 жовтня 2018 року за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків по обслуговуванню закріпленої території та у зв'язку з допущеними нею прогулами без поважних причин 3 та 28 вересня 2018 року (а.с.182). Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з оспорюваного наказу директора ЖКП «Немішаєве» № 63 від 15 серпня 2018 року та що підтвердив в судовому засіданні представник відповідача, підставою притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності та оголошення їй догани була скарга депутата Немішаївської селищної ради [PERSON] та мешканців багатоквартирних житлових будинків с.Немішаєве з приводу невиконання нею ([PERSON]) своїх посадових обов'язків, яка надійшла до ЖКП 6 серпня 2018 року (а.с.145,183). Однак, суду не надано жодних доказів, які б підтверджували неналежного виконання позивачкою своїх службових обов'язків, що сама вона заперечує, вказане ж звернення депутата та громадян не може бути таким доказом, перевірка викладених у скарзі обставин підприємством не проводилась, особи, зазначені у цьому зверненні в судовому засіданні не допитувались. До того ж, в порушення вимог ст.149 КЗпП України позивачці навіть не було запропоновано надати письмові пояснення. За таких обставин суд вважає, що позивачку було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на неї стягнення у вигляді догани неправомірно, а тому визнає за необхідне, задовольняючи в цій частині позовні вимоги, визнати незаконним та скасувати наказ директора житлово-комунального підприємства «Немішаєве» № 63 від 15 серпня 2018 року. При цьому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що підставою для накладення вказаного стягнення також була відсутність позивачки на робочому місці 3 серпня 2018 року, оскільки в самому наказі про це не зазначається. Вирішуючи питання правомірності звільнення позивачки з роботи, суд зважає на наступне. Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Відповідно до ч.1 ст.43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадку звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації. Як вбачається з копії колективного договору ЖКП «Немішаєве на 2017-2019 роки (а.с.206-214) та що визнається сторонами, на підприємстві немає первинної профспілкової організації. Згідно п.5.1 та 5.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку ЖКП «Немішаєве» для працівників підприємства встановлено тривалість робочого часу 40 годин на тиждень з двома вихідними днями (субота і неділя). Час початку роботи - 8.00, перерва на відпочинок і харчування - 45 хв. (з 12.00 до 12.45), закінчення роботи - 17.00 (а.с.200-205). Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови № 9 від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" вказав на те, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. У п. 22 цієї ж постанови Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. ст. 1471, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Як вбачається з оспорюваного наказу від 1 жовтня 2018 року, позивачку було звільнено з роботи на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з допущеними нею прогулами без поважних причин 3 та 28 вересня 2018 року (а.с.182). Однак, як вбачається з матеріалів справи (а.с.18-19,26,29,51,132,162,163), показів свідка [PERSON] та що узгоджується з поясненнями самої позивачки, 3 вересня 2018 року [PERSON] зранку вийшла на роботу та у зв'язку з її переведенням директор підприємства до обіду ознайомлював її з новим місцем роботи, а в обідню перерву, близько 12 години, позивачка поїхала додому та по дорозі дверима автобуса їй було травмовано руку. На наступний день, 4 вересня 2018 року позивачка прийшла до ЖКП та написала пояснення щодо її відсутності на робочому місці 3 вересня 2018 року, а потім звернулась для надання медичної допомоги до лікаря-травматолога, який підтвердив наявність у неї травми руки, і з 5 вересня 2018 року [PERSON] у зв'язку з цим було відкрито листок непрацездатності. За таких обставин суд вважає, що позивачка 3 вересня 2018 року в період часу, як вона визнає і доказів протилежного суду не надано, з 12 год. 45 хв. до 17 год. була відсутня на робочому місці з поважної причини, так як отримала травму, яка унеможливлювала виконання нею своїх службових обов'язків. 28 вересня 2018 року, як стверджує позивачка і належних та допустимих доказів протилежного суду не надано, вона ([PERSON]) також була на робочому місці та виконувала свої службові обов'язки на протязі всього дня, за винятком періоду часу з 11 год. 30 хв до 12 год. 30 хв., коли вона на вимогу адміністрації підприємства щодо надання підтвердження поважності причини відсутності її на роботі 4 вересня 2018 року їздила до Бородянської ЦРЛ для отримання відповідної довідки, яку після обіду подала до ЖКП та повернулася на своє робоче місце. Дана обставина підтверджується копією самої довідки КЗ БРР «Бородянська ЦРЛ» № 165, виданої позивачці саме 28 вересня 2018 року (а.с.163), копією наказу ЖКП № 73 від 26 вересня 2018 року про зобов'язання позивачки надати підтверджуючі документи (а.с.185). Не можуть бути підтвердженням відсутності позивачки на робочому місці протягом всього робочого часу 28 вересня 2018 року та не приймаються судом до уваги надані відповідачем акти від 28 вересня 2018 року (а.с.167-168), оскільки дані акти складені при перевірках, здійснених працівниками підприємства об 11 год 45 хв. та о 15 год. 30 хв., зі слів мешканців будинків та зважаючи на неприбрану, на думку членів комісії, територію біля будинків, ці акти належним чином не затверджені керівником підприємства з проставленням печатки, самі мешканці будинків та присутні при перевірці члени комісії в судовому засіданні не допитувались, а допитаний в якості свідка директор ЖКП [PERSON] заперечував свою участь в діяльності даної комісії. Таким чином, в судовому засіданні підтверджена відсутність позивачки на робочому місці 28 вересня 2018 року лише на протязі 1 години (з 11 год. 30 хв. до 12 год. 30 хв), що, зважаючи на положення п.4 ст.40 КЗпП України, не може вважатись прогулом. До того ж, на думку суду, позивачка була відсутня на робочому місці з поважних причин, так як іншим чином, ніж як відлучившись з роботи в свій робочий час, отримати витребувану ЖКП довідку вона не мала можливості. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позивачку було звільнено з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України безпідставно, оскільки прогули без поважних причин у вказані дні 3 та 28 вересня 2018 року вона не допускала, а тому визнає за необхідне, задовольняючи в цій частині позовні вимоги, визнати наказ директора ЖКП «Немішаєве» № 144-к від 1 жовтня 2018 року про звільнення [PERSON] з посади двірника незаконним та скасувати його, поновити позивачку на роботі на вказаній посаді з 2 жовтня 2018 року. Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Оскільки звільнення позивачки з роботи визнано судом протиправним та її поновлено на роботі, то з ЖКП «Немішаєве» на користь [PERSON] необхідно стягнути її середній заробіток за час вимушеного прогулу з 2 жовтня 2018 року по 4 березня 2019 року (день винесення судом рішення), виходячи з його середньоденного розміру 172,45 грн., визначеного позивачкою відповідно до розрахункових листів ЖКП «Немішаєве», відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, індивідуальних відомостей про застраховану особу ПФ України (а.с.21-22,30), який також визнається і відповідачем, що становить 18 624,60 грн. ( 172,45 грн. х 108 робочих днів ( 21 день -жовтень 2018 року + 22 дні - листопад 2018 року + 22 дні - грудень 2018 року + 21 день - січень 2019 року + 20 днів - лютий 2019 року + 2 дні - березень 2019 року). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2114,40 грн. ( 704,80 грн. х 3 вимоги).

Outcome: approved