Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з заявою в порядку ст.257-1 ЦПК України про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява обґрунтована тим, що заявник, є колишньою дружиною [PERSON] , який помер [INFO] в м. Джанкой Автономна Республіка Крим. Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначене Верховною Радою України. [INFO] органом державної реєстрації Автономної Республіки Крим видано свідоцтво про смерть. Оскільки свідоцтво про смерть засвідчене установою Автономної Республіки Крим , а на території України такий документ є недійсним і не створює правових наслідків, відсутній медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», встановлення факту смерті [PERSON] необхідне для отримання свідоцтва про смерть та в подальшому зняття особи з реєстраційного обліку та приведення в належний стан документації. З метою проведення державної реєстрації смерті цивільного чоловіка, заявниця звернулась до Ужгородського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області . Проте заявниці у реєстрації було відмовлено і надано роз"яснення, що вона має звернутися до суду для винесення рішення про встановлення факту смерті. З посиланням на викладене, заявник просить задовольнити заяву. В судовому засіданні заявниця вимоги заяви підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити. Зокрема пояснила, що померлий [PERSON] доводився їй колишнім чоловіком , з яким вони після розірвання шлюбу продовжували проживати у цивільному шлюбі до дня його смерті . Під час шлюбу у них народився син [PERSON] Представник заінтересованої особи Ужгородський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області в судовому засіданні не заперечила проти задоволення вимог заяви, оскільки заявниця позбавлена можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт смерті свого цивільного чоловіка на тимчасово окупованій території . Вказала на те, що заявниця звернулась до Ужгородського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з метою проведення державної реєстрації смерті [PERSON] Проте заявниці у реєстрації було відмовлено і надано роз"яснення, що вона має звернутися до суду для винесення рішення про встановлення факту смерті. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є колишньою дружиною [PERSON] -шлюб між ними розірвано 08 квітня 2010 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER],виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгород 27.06.2014 року, приєднаним до матеріалів справи. Поясненнями заявника стверджено, що після розірвання шлюбу та до дня смерті [PERSON] вони продовжували проживати у цивільному шлюбі. Факт смерті [PERSON] зареєстрований Джанкойським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту записів громадянських станів Міністерства юстиції Республіки Крим - свідоцтво про смерть [NUMBER], актовий запис 885 від 28 червня 2016 року. ( а.с.4) Документами, що підтверджують факт смерті є: довідка про смерть № 885 від 28.06.2016р.; свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 28 червня 2016 року. (а.с.4,5) У відповідності до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається зокрема сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Оскільки свідоцтво про смерть було видано державним органом, який знаходиться на тимчасово окупованій території, відомості про смерть не внесені до єдиної бази, тому вказане свідоцтво не вважається документом, виданим державним органом України. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»: 1. На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. 2. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено: «1.Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків». На сьогоднішній час свідоцтво про смерть видане органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою. За приписами п.5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Мінюсту від 18.10.2000р. № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р. за №1150 / 13024. Пунктом 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Мінюсту від 18.10.2000р. № 52/5 передбачено: «У звязку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території». Пунктом 2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті фізичної особи проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.Ухваленесудом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Оскільки заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт смерті свого цивільного чоловіка на тимчасово окупованій території, а також надати для реєстрації смерті документи, передбачені законодавством України, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт смерті [PERSON] [INFO] в м. Джанкой Автономна Республіка Крим підтверджується наданими суду даними, тому є правові підстави для задоволення заяви і для встановлення факту смерті. Задоволення заяви має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації смерті [PERSON] в органах РАЦС відповідно до законодавства України. Відповідно до правил ст. 257-1 ЦПК України, якою доповнено ЦПК України на підставі Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» № 990-VIII від 04.02.2016 року, рішення суду про встановлення факту смерті допустити до негайного виконання.

Outcome: approved