Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Виконавчий комітет Ковельської міської ради Волинської області в особі органу опіки та піклування звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не цікавиться дітьми, не займається їх вихованням та утриманням, веде асоціальний спосіб життя, не здійснює догляду за дітьми та не проживає спільно з дітьми, притягалась неодноразово до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов'язків. Зазначено, що з відповідачем проводилась профілактично-роз'яснювальна робота, яка, однак, не дала бажаного результату, і дітей [PERSON] було поміщено до Комунальної установи «Волинський обласний центр соціальної психологічної реабілітації», де матір відвідала них лише кілька разів на протязі року. Із урахуванням наведених обставин позивач просить постановити рішення про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей, передати обох дітей органу опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради для подальшого їх влаштування та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 500 гривень на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача у судове засідання не з»явився та подав суду письмову заяву про розгляду справи в його відсутності, в якій вказав, що заявлений позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилась, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач вважається такою, що завчасно та належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням Укрпошти, із урахуванням чого судовий розгляд справи проводиться у її відсутності. Суд, дослідивши письмові докази у справі, задовольняє позов, виходячи з наступних підстав. Обов'язки та права батьків щодо виховання та розвитку дитини, забезпечення права дитини на належне батьківське виховання закріплено ст.ст.150-152 Сімейного Кодексу України. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, (він) ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Згідно із ст.180 СК України батьки також зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно даних обліково-статистичних карток дитини №0300637 та №0300603 обоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], починаючи з 16.11.2016 року перебувають у державному дитячому закладі - Комунальній установі «Волинський обласний центр соціальної психологічної реабілітації» (а.с.3-8). Із урахуванням наведеного та відповідно до положень ст.165 СК України, орган опіки та піклування є особою, повноважною звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Той факт, що відповідач [PERSON] є матір»ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], підтверджено, відповідно, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.08.2011 року (а.с.14) та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.04.2013 року (а.с.17). Відповідно до Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст.126,133,135 СК України №00017629473 та №00017629364 від 07.02.2017 року, державна реєстрація обох дітей відповідача була проведена у відповідності до ст.135 СК України і відомості про батька обох дітей були записані зі слів матері - відповідача у справі (а.с.15,16). Згідно актів обстеження умов проживання від 02.02.2017 року, 25.01.2017 року, 15.11.2016 року за місцем фактичного проживання відповідача [PERSON] брудно, відсутні необхідні речі та продукти харчування, належні умови для проживання дітей не створені (а.с.23,24,25). Ці ж обставини підтверджені і фотознімками у справі (а.с.29-32). Як убачається з повідомлення Ковельського ВП ГУНП у Волинській області від 06.06.2017 року №1802/50/04-17, [PERSON] неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків за ст.184 КпАП України (а.с.18,19). Відповідно до наказів №022-03.2 та №023-03.2 від 06.12.2016 року обоє дітей відповідача були взяті на облік службою у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради у зв»язку з ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов»язків (а.с.21,22). Згідно висновків №19 та №20 від23.01.2017 року Ковельської дитячої поліклініки, в обох дітей - [PERSON] та [PERSON] встановлено затримку психомовного розвитку (а.с.26,27). Відповідно до повідомлення Комунальної установи «Волинський обласний центр соціальної психологічної реабілітації» від 30.05.2017 року №239 обоє дітей відповідача перебувають у центрі з 16.11.2016 року, поступили до закладу у занедбаному стані, з рядом захворювань, матір дітей участі у їх лікуванні не приймала, станом своїх дітей не цікавилась взагалі, будь-якої допомоги дітям не надавала (а.с.28). Наведені докази у їх сукупності беззаперечно підтверджують факт невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей. Доказів на спростування встановлених вище фактів суду не надано. Крім того, згідно висновку органу опіки та піклування м.Ковель від 30.05.2017 року №165-1.20, було встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своїх малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] і є доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно цих дітей (а.с.33-34). Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 08.06.2017 року №198 вище згаданий висновок було затверджено (а.с.35). Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як установлено судом вище, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні та утриманні дітей, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, а тому позовні вимоги, щодо позбавлення її батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. Ураховуючи також вище наведені та досліджені судом докази, суд також вважає підставними і такими, що підлягають до задоволення вимоги позивача про передачу дітей органу опіки та піклування для подальшого їх влаштування, а також про стягнення аліментів на утримання обох малолітніх дітей. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved