Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

В обгрунтування пред'явлених вимог позивач вказує, що 14 лютого 2014 р. зареєструвала з відповідачем шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу зазначає те, що між ними виникають непорозуміння та конфлікти, подружні відносини та ведення спільного господарства припинено. Вказує на неможливість збереження шлюбу та примирення між ними. Просила розірвати шлюб. Також вказує, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та на її (дружини) утримання. На даний час вона не має можливості утримувати дитину самостійно. Просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1200 грн. щомісячно на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття та 400 грн. щомісячно на її (дружини) утримання, до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, пред'явлені вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала повністю, покликаючись на обставини зазначені в позові, вказуючи на неможливість збереження шлюбу та примирення. Щодо стягнення аліментів пред'явлені позовні вимоги зменшила, просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття та 400 грн. щомісячно на її (дружини) утримання, до досягнення дитиною трьох років. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. В частині розірвання шлюбу позов визнав, вказуючи на неможливість збереження шлюбу та примирення. В частині вимог про стягнення аліментів позов визнав частково, вказавши, що згідний на стягнення аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини та 400 грн. щомісячно на утримання дружини, до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 лютого 2014 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 118. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] Згідно свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 211823 від 24 червня 2014 р. [PERSON] є батьком зазначеної дитини. Із письмових заяв, як позивача, так і відповідача, вбачається, що вони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Позивач не має наміру поновлювати подружні відносини та наполягає на розірванні шлюбу та стягнення аліментів. Відповідач також вказав на неможливість збереження шлюбу та згідний сплачувати аліменти. Відповідно до ч. 1 ст. 24 CK України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи категоричність позиції позивача щодо неможливості примирення та збереження шлюбу, її наполягання щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що її (позивача) перебування в шлюбі із відповідачем суперечить її (позивача) інтересам. Згідно ч. 2 ст. 112 CK України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р. (принцип 6) проголошено, що дитина, коли це можливо, має рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2 та ч.4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення\~\~дитиною 3-х років за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з меж заявлених вимог, враховуючи інтереси дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище позивачки, яка на даний час не працює, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно на дитину та 400 грн. на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. На підставі викладеного,

Outcome: approved