Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-28 00:00:00

В січні 2018 року [PERSON] пред'явив позов до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ТРЕЙД ЮКРЕЙН» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 26 грудня 2017 року було укладено договір про постачання з відстроченням платежу № 808157. Предметом договору був транспортний засіб - трактор МТЗ 920.2 Берарус 2016 р.в., вартістю 327000 грн. Він сплатив передплату (аванс) за транспортний засіб в розмірі 81750 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, який зобов'язувався передати до 31 грудня 2017 року в користування трактор. При цьому представником відповідача не було роз'яснено призначення вищевказаного платежу, що становить 25% від вартості транспортного засобу, що в подальшому виявився "вартістю фінансування", тобто одноразовою платою за організацію та оформлення даного договору. Натомість він вважав, що це часткова оплата вартості транспортного засобу (зі слів представника компанії). В нього не було можливості детально ознайомитися з умовами договору до його підписання, так як представник відповідача не надав достовірної інформації, завірив в тому, що всі істотні умови договору він пояснив та спонукав підписати його швидше, завіривши , що трактор буде поставлений 31 грудня 2017 року. Такі дії розцінює як введення в оману щодо умов виконання договірних зобов'язань. Після підписання і вивчення змісту договору стало зрозуміло, що сплачені кошти не повернуть, та відсутність можливості розірвати договір з ініціативи отримувача без втрати грошових коштів, що є порушенням його прав як споживача. Трактор не переданий, кошти не повернуті, відповідач не відповідає на телефонні дзвінки. Укладений договір постачання суперечать законодавству України про захист прав споживачів в силу його незаконності та несправедливості. Зокрема, незаконними є встановлення відповідачем умов «вартості фінансування» та «комісії за супроводження договору». Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування. Просила розглянути справу у відсутність представника відповідача в заочному порядку. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Протокольною ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 15 травня 2018 року по справі ухвалено заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що 26 грудня 2017 року між позивачем (покупцем) та відповідачем (постачальником) укладено договір постачання з відстроченням платежу № 808157, за умовами якого товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ТРЕЙД ЮКРЕЙН» зобов'язалося придбати та передати на умовах договору постачання у користування транспортний засіб - трактор МТЗ 920.2 Беларус 2016 р.в., а позивач зобов'язувався прийняти та сплатити авансові та інші платежі згідно з умовами цього договору. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203цього Кодексу. Частина перша статті 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Оскаржуваний договір містить в собі елементи різних цивільно-правових договорів, зокрема, таких як лізинг (ст. 806 ЦК), найм (оренда) (параграф 1 глави 58 ЦК), купівля-продаж (параграф 1 глави 54 ЦК). Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», - цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. На правовідносини між сторонами щодо укладання 26.12.2017 року договору постачання з відстроченням платежу № 808157 розповсюджується Закон України «Про захист прав споживачів». За змістом статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. 26 грудня 2017 року згідно квитанції № 0.0.926639421 від 26 грудня 2017 року позивач сплатив на користь відповідача 81750 гривень, як «вартість фінансування». Згідно розділу І договору постачання з відстроченням платежу №808157 «вартість фінансування» розуміє під собою одноразову плату за організацію та оформлення даного Договору покупця постачальнику при укладанні Договору. Розмір такої компенсації за організацію становить 81750 грн., цей платіж не є витратами постачальника, що безпосередньо пов'язаний з виконанням договору. З огляду на зазначене, пункт 8.2.1 договору, яким передбачено сплату вартості фінансування, порушує принципи добросовісності і справедливості, оскільки відповідач не обґрунтував співмірність розміру платежу за організацію даного договору виконаній послузі, яка фактично полягає у виготовленні стандартної форми договору. Як вбачається із наведених договірних умов, така складова, як вартість фінансування виходить за межі переліку платежів, передбачених законом. Крім того п.8.2.3 договору передбачена сплата комісії за супроводження договору. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-174бцс16, - відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. Крім того пунктом 5.8. договору №808157 від 26 грудня 2017 року передбачена можливість збільшення вартості предмета договору (трактора) та обов'язок покупця сплатити різницю такої вартості. При цьому договір не визначає, за яких саме обставин може відбутися зміна вартості транспортного засобу та в яких межах. Пунктом 8.14 договору передбачено сплату покупцем штрафу за дострокову сплату авансових платежів. Пунктом 12.10 договору передбачено, що у випадку розірвання даного договору покупцем до підписання акту приймання-передачі, постачальник повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20% від сплаченої суми авансового платежу. В такому випадку вартість фінансування даного покупцю не повертає. Крім того, в договорі не вказано внутрішню комплектацію транспортного засобу - трактора МТЗ 920.2, тобто у договорі не вказано предмету договору (найменування продукції), що порушує право позивача на отримання достовірної інформації про продукцію. Згідно з ч.12 Постанови ПВСУ від 12.04.1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» - у справах за позовами про захист прав споживачів, порушених внаслідок недостовірної або неповної інформації про товар (роботу, послугу) чи недобросовісної його реклами, суд має виходити з припущення, що споживач не має спеціальних знань про властивості та характеристики товарів (робіт, послуг). Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Пунктами 4, 6, 7 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про: -надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; -надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; -надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника). Відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», - у разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Частиною 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Також ч. 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином, виходячи з аналізу норми чинного законодавства та змісту договору постачання з відстроченням платежу № 808157 від 26 грудня 2017 року положення Договору, зокрема, пункти 5.8, 8.2.1, 8.2.3, 8.14, 12.10 є несправедливими в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», призводять до істотного дисбалансу прав та обов'язків сторін. В той же час зміна цих положень договору або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, а тому відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ч. 1 ст. 203, ст. 215 ЦК України, наявні підстави для визнання договору постачання з відстроченням платежу № 808157 від 26.12.2017 року недійсним. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до переконання про необхідність застосувати наслідки недійсності договору постачання з відстроченням платежу № 808157 від 26.12.2017 року стягнувши із ТОВ « АВТО ТРЕЙД ЮКРЕЙН» на користь позивача грошові кошти в сумі 81750 гривень, одержані на виконання недійсного правочину.

Outcome: approved