Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати дійсною угоду купівлі-продажу житлового будинку зареєстровану на Товарній Біржі «Українська» 25 липня 1998 року та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що [PERSON] на підставі угоди купівлі-продажу нерухомості від 25 липня 1998 року, виданою на Товарній Біржі «Українська», реєстраційний № 22362 від 25.07.1998р., зареєстровану в ММБТІ за №4050 від 25.07.1998 року, належить житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. В липні 2019 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріусу Мелітопольського міського нотаріального округу Бєднова О.А. з метою посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, але їй було відмовлено у зв`язку з тим, що угода купівлі-продажу нерухомості, зареєстрована Товарною біржею «Українська» від 25.07.1998 року за №22362 була укладена з порушенням чинного законодавства України. Через що позивачка вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги по викладеним у ній доводам та підставам в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник третьої особи - Товарної Біржи «Українська» будучи повідомленим належним чином про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутністю або про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до\~ч. 1ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 12ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно до ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до\~цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених\~цим Кодексом випадках. Відповідно\~до ст.\~76\~цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до\~ч.ч. 1, 5, 6ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 25 липня 1998 року на Товарній біржі «Українська» дійсно було укладено та зареєстровано за № 22362 договір купівлі-продажу нерухомості будинку\~ [ADDRESS] . Договір купівлі продажу був укладений між продавцем [PERSON] , яка мешкає в [ADDRESS] , яка прийнята у члени товарної біржі згідно п. 2.1 Статуту, п. 15 Закону України «Про товарні біржі» та рішення № 22362 від 25.07.1998 року та покупцем [PERSON] , яка мешкає за адресою [ADDRESS] , яка прийнята у члени товарної біржі згідно п. 2.1 Статуту, п. 15 Закону України «Про товарні біржі» та рішення № 22362 від 25.07.1998 року . Після укладення цієї угоди право власності на нерухоме майно зареєстровано в Мелітопольському міжміському бюро технічної інвентаризації 25 липня 1998 року в реєстровій книзі під реєстром № 4050, за власником\~ [PERSON] . /а.с.5/ Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 172963722 від 08.07.2019 року, право власності на будинок [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] /а.с.6/ Встановлено також, що сторони свої зобов`язання згідно договору виконали, покупець\~ [PERSON] сплатила обумовлену договором суму вартості будинку, зареєструвала право власності на будинок в БТІ, заселилась в будинок та в подальшому зареєструвала своє місце проживання в ньому, а продавець\~ [PERSON] прийняла кошти за будинок, звільнила його і таким чином передала будинок покупцю [PERSON] 15 липня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєднова О.А. із проханням вчинити нотаріальну дію посвідчення договору купівлі-пролажу житлового будинку [ADDRESS] , однак постановою від 15 липня 2019 року позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальної дії оскільки угода купівлі-продажу нерухомості зареєстрована Товарною біржею «Українська» від 25.07.1998 року за № 22362 була укладена з порушенням чинного законодавства /а.с.9/. Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з порядку належного оформлення та форми договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири), передбачені\~ст. 227 ЦК України 1963 року, норми якої діяли на момент укладення договору, а також щодо підстав набуття права власності. Згідно з нормами\~ст. 153 ЦК України 1963 року, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Приписами\~ч. 2\~ст. 47 ЦК України 1963 року, яка діяла на момент укладання угоди, визначено, що якщо відбулося повне або часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Згідно до\~ч. 2\~ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до\~п.13\~постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», норми\~ч.2ст.220ЦК України\~не застосовуються до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. На цей час правочини щодо купівлі-продажу нерухомості підлягають державній реєстрації. Не зважаючи на це застереження, суд вважає, що позовні вимоги стосовно визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним підлягають задоволенню, оскільки норми про державну реєстрацію правочинів щодо відчуження нерухомості, введені тільки з набранням чинності\~ЦК України 2003 року, тобто з 01 вересня 2004 року. До цього часу, в тому числі і на час укладення спірної угоди (03 грудня 1998 року) норми щодо реєстрації правочинів не були чинними. На той час діяли норми, які передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи, вимоги щодо реєстрації нерухомого майна позивачем на момент укладання спірної угоди виконано. Відповідно до\~ст. 204 ЦК України,\~правочин є\~правомірним,\~якщо його\~недійсність прямо\~не встановлена\~законом або\~якщо він\~не визнаний\~судом недійсним. Реєстрація Мелітопольським міжміським бюро технічної інвентаризації права власності на житловий будинок за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого товарною біржею, а не нотаріусом, станом на липень 1998 року не суперечила чинному законодавству. На теперішній час зазначену угоду купівлі-продажу житлового будинку неможливо посвідчити нотаріально, оскільки форма договору є недотриманою і несе за собою недійсність самого договору. Іншим способом у позасудовому порядку визнати договір купівлі-продажу дійсним неможливо. Відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу перешкоджає позивачу зареєструвати право власності на нерухоме майно, яке було прийнято на підставі угоди та реалізувати свої права власника із розпорядження належним йому майном. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом Згідно із ст.\~3\~Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Однією з важливих гарантій конституційних прав власності громадян є право громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним (ст.41 Конституції України). Оскільки на момент укладення угоди сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення угоди купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення угоди не виникало; угоду було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови угоди сторонами повністю виконано, право власності позивача на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, зокрема з дотриманням вимог Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлового політики України від 09.06.98 N 121, позивач на законних підставах набув право власності на придбане майно. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved