Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого органу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна, Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, обґрунтувавши свої позовні вимоги тим, що у червні 2019 року при отриманні щомісячних пенсійних виплат їй стало відомо, що з її пенсії утримуються кошти за виконавчим провадженням № 5874566 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 5445 від 05.03.2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з неї на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 20255,80 грн. У виконавчому написі нотаріусу зазначено, що строк платежу за Кредитним договором № GР-5464902 від 19.11.2013 року настав та стягнення заборгованості проводиться за період з 27.02.2018 року по 27.02.2019 року. Про заборгованість перед Банком їй невідомо. Жодних претензій або позовних заяв до неї пред`явлено не було. Звідки взялася заборгованість за Кредитним договором від 19.11.2013 року їй невідомо, тим паче, що нарахування заборгованості здійснюється і по теперішній час. У виконавчому написі нотаріусу зазначено, що позивачем допущено прострочення платежів, а саме: Сума заборгованості складає 19755,8 грн. в тому числі: Прострочена заборгованість за сумою кредиту - 9046,87 грн.; Прострочена заборгованість за комісією 2486,74 грн.; Прострочена заборгованість за процентами 1636,92 грн.; Сума заборгованості за сумою кредиту 0 грн.; Строкова заборгованість за комісією 0 грн.; Строкова заборгованість за процентами 0 грн. Неустойка за порушення зобов`язань за кредитом 6585,27 грн. Оскільки ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» належним чином не підтверджено наявність заборгованості за Кредитним договором № GР-5464902 від 19.11.2013 року, при цьому, як зазначено у виконавчому написі нотаріуса від 05.03.2019 року, сума заборгованості за кредитом, комісією та процентами складає 0 грн., вважає, що виконавчий напис Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Крім того, суперечності та стягнення заборгованості більш ніж за три роки вказують на незаконність надання виконавчого напису, оскільки розрахунок заборгованості ведеться від 2013 року та не підтверджено належним чином як саме та на підставі яких документів ведеться такий розрахунок. В Кредитному договорі № GР-5464902 від 19.11.2013 року вказано, що кредит надається з 19.11.2013 року по 19.11.2016 року. Просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 05.03.2019 року: зареєстрований в реєстрі за номером 5445 про стягнення з неї на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 20255,80 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., надала заяву про розгляд справи без її участі, рішення просила ухвали згідно з вимогами чинного законодавства. Третя особа, приватний виконавець виконавчого органу м. Києва Вольф Т.Л., в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Третя особа, Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, в судове засідання надала заяву про розгляд справи за відсутності свого представника, справу просила вирішити на розсуд суду. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. 19.11.2013 року між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал» укладено кредитний договір № GР-5464902. Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Банк Ренесанс Капітал». 05.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 5445, яким стягнуто з позивача на користь АТ «ПУМБ» заборгованість, що виникла по кредитному договору №GР-5464902 за період з 27.02.2018 року по 27.02.2019 року в розмірі 20255,80 грн., яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 9046,87 грн.; простроченої заборгованості за комісією 2486,74 грн.; простроченої заборгованості за процентами 1636,92 грн.; суми заборгованості за сумою кредиту 0 грн.; строкової заборгованості за комісією 0 грн.; строкової заборгованості за процентами 0 грн.; неустойки за порушення зобов`язань за кредитом 6585,27 грн., витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису у сумі 500,00 грн. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості у позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю або в частині розміру заборгованості, або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19). На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, тому судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved