Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер [PERSON], чоловік позивача - [PERSON], який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS]. Чоловік позивача мав у приватній власності житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно копії договору купівлі-продажу будинку та довідки Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області від 01.07.2016 № 578, даний житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами в цілому належав на праві приватної власності - [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою. Інших правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок у позивача немає, оскільки вони втрачені. У позивача залишилася лише копія договору купівлі-продажу будинку. На час смерті [PERSON] був чинним ЦК УРСР 1963 р. Відповідно до довідки Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області від 01.07.2016 № 578, позивач на момент смерті був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем в одному житловому будинку, та вели спільне господарство. Згідно довідки Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області від 01.07.2016 № 576, після смерті свого чоловіка, позивач вступила в управління спадковим майном. Отже, в розумінні ст. 549 ЦК УРСР 1963 р. позивач спадщину прийняла, яка відкрилася після смерті чоловіка - [PERSON]. Після смерті чоловіка [PERSON], позивач звернулася до Городенківської державної районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, згідно із постанови державного нотаріуса від 01.11.2016 № 1568/02-31, позивачу було відмовлено у виданні свідоцтва про право власності на спадщину на підставі відсутності оригіналу правовстановлюючого документа та рекомендовано звернутися до суду. Ухвалою суду від 14.12.2016 року до участі в справі залучено як співвідповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В судове засідання сторони та їх представники не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримує, позов просить задовільнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] повністю визнають заявлені вимоги і не заперечують проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Стрільченська сільська рада не заперечує проти позову. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно копії договору купівлі-продажу будинку від 24.10.1984 року, [PERSON] купив, а [PERSON] продала належний [PERSON] на праві особистої власності будинок, житловою площею 42 кв. метрів, з господарськими приміщеннями, що належать до цього будинку, який знаходиться в с. Стрільче Городенківського району. Цей будинок належить прадавцю [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі Стрільченської сільської Ради народних депутатів під № 325, книга № 4. Цей договір посвідчений виконавчим комітетом Стрільченської сільської Ради народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області. Довідкою № 578 від 01.07.2016 року, виданою виконкомом Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджено, що в господарстві за адресою: [ADDRESS] головою домогосподарства є [PERSON], 1946 року народження. Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в [ADDRESS] Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1916 р., загальною площею 45,4 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м., 2 сараїв, літ. кухні, навісу, вбиральні, колодязя, воріт, 2 огорож, хвіртки. Згідно звіту про оцінку майна експерта-оцінювача [PERSON] ринкова вартість станом на 26.05.2016 року становить 47315 грн. [PERSON] помер [INFO] р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Померлий заповіту не вчиняв. Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Довідкою № 579 від 01.07.2016 року, виданою виконкомом Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджено, що згідно по господарської книг № 4 на 1996-2000 роки на момент смерті [PERSON] в господарстві за адресою [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON], 1953 р.н., дружина; [PERSON], 1975 р.н.; син, [PERSON], 1980 р.н., син. [PERSON] та [PERSON] з 16.10.1969 року перебували у шлюбі, що стверджено копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER]. Стаття 553 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], передбачає, що спадкоємець за законом або за заповітом може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій; вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу), що і кореспондується ч. 2 ст. 1274 ЦК України, згідно якої спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дружина [PERSON]. Діти [PERSON] повністю визнають заявлені вимоги і не заперечують проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, просять суд визнати за їхньою мамою - [PERSON] право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], що слідує з поданих до суду заяв. Про те, що спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном після смерті [PERSON], свідчать довідки № 579, 576 від 01.07.2016 року, видані виконкомом Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1568/02-31 від 01.11.2016 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року на житловий будинок № [ADDRESS], оскільки позивачем не подані правовстановлюючі документи на вищезгаданий житловий будинок Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З довідки № 577 від 01.07.2016 року, виданої виконкомом Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області слідує, що домогосподарство за адресою [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці площею 0,08 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Позивач фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], однак оформити документи не має можливості через втрату правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549, 553 ЦК УРСР, ст.ст. 317, 328, 1216 ЦК України,

Outcome: approved