Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Заявленими та не змінюваними вимогами, а також відповіддю на відзив позивач просив суд ухвалити рішення про визнання незаконним та скасування розпорядження сільського голови про звільнення, про внесення змін щодо дати звільнення, поновлення на посаді та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування заявленого зазначив, що дії відповідача були протиправними, у зв`язку із чим позов підлягає до задоволення. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і підстав для переходу до іншого способу розгляду справи судом не встановлено. Відповідач направленим відзивом на позов вимог не визнав та просив суд відхилити заявлені вимоги як безпідставні. Проаналізував матеріали, направлені сторонами, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. При цьому, суд наголошує, що інших доказів сторонами не подавалось, як і не заявлялось про необхідність витребування та/або забезпечувати інші матеріали. Суд позбавлений можливості витребовувати додаткові докази за власною ініціативою у справі даної категорії. 2 квітня 2018 року розпорядженням № 58-к позивача призначено за переведенням з 4 квітня 2018 року на посаду головного спеціаліста відділу організаційної роботи апарату виконавчого комітету Оліївської сільської ради та вирішено інші організаційні питання у зв`язку із таким призначенням (а.с.8). 12 квітня 2019 року рішенням № 18 сільської ради № 537 затверджені положення: про відділ освіти, за яким він, серед іншого, є структурним підрозділом виконавчого органу ради (а.с.53-57) та про відділ прогресивного розвиту та зв`язків із громадськістю. Останній є, серед іншого, виконавчим органом ради (а.с.58-61). 3 червня 2019 року позивача переведено на посаду головного спеціаліста відділу прогресивного розвитку та зв`язку з громадськості апарату сільської ради та затверджено посадову інструкцію даної посади (а.с.9,24-25). 14 серпня 2019 року сільським головою затверджено штатний розпис апарату ради на 2019 рік (а.с.14-15). 18 жовтня 2019 року рішенням № 822 25-ої сесії 7-го скликання Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області внесено зміни до загальної чисельності апарату сільської ради з 23 грудня 2019 року, зокрема, виведено з штату обійману позивачем посаду (а.с.10). 30 жовтня 2019 року позивача попереджено про звільнення з посади після закінчення 2-х місячного терміну у зв`язку із скороченням (а.с.11). 19 грудня 2019 року розпорядження сільського голови № 380 - к позивача звільнено з посади з 2 січня 2020 року у зв`язку із скороченням штату працівників (а.с.12). 27 грудня 2019 року рішенням № 948 25-ої сесії 7-го скликання створено комунальний заклад "Центр надання соціальних послуг Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області" та вирішено ряд інших організаційних питань у зв`язку із цим (а.с.18). Штат працівників даного центру складав 7 одиниць (а.с.19). Відповідно до положення та статуту центр відділом та комунальним закладом надання соціальних послуг, є комунальною установою та виконавчим органом (а.с.20-23,47-52). 27 січня 2019 року розпорядженням сільського голови № 387-к [PERSON] переведено з посади начальника відділу освіти на посаду головного спеціаліста відділу освіти апарату сільської ради (а.с.45,46). 2 січня 2020 року сільським головою затверджено штатний розпис апарату ради на 2019 рік (а.с.16-17). 11 січня 2020 року розпорядженням сільського голови № 13-к внесено зміни до розпорядження № 380-к від 19 грудня 2019 року у частині дати звільнення, звільнення вважати таким, що відбулось з 11 січня 2020 року у зв`язку із перебуванням позивача на лікарняному (а.с.13). Позивач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання на території Житомирського району Житомирської області, отримував код платника податків (а.с.28-30), при зверненні до суду сплатив судового збору в розмірі 3 363,20 гривень (а.с.36), отримував заробітну платню за останнім та основним місцем роботи, мав п`ятиденний робочий тиждень (а.с.26) та має вищу педагогічну освіту, кваліфікацію вчителя (а.с.27). Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, серед інших, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення із зазначеної підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ст. 40 КЗпП України). У разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік (ст. 235 КЗпП України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає, що позивача було звільнено з порушенням норм законодавства України. Так, суд погоджується з доводами позивача про те, що йому не було запропоновано наявні в раді вакантні посади. Зокрема, вакантні посади станом на час вирішення питання про звільнення позивача малися як у центрі з надання соціальних послуг, так і у відділі освіти. Посилання відповідача на те, що центр з надання соціальних послуг є окремою юридичною особою, а отже і наявні в ньому вакантні місця не враховувались та не пропонувались позивачу при звільненні судом вважаються голослівними. Так, за установчими документами як по відділу, очолюваному позивачем перед звільненням, так і по центру з надання соціальних послуг вбачається, що вони є відділами виконавчого органу ради (а.с.47,58). Те саме стосується і відділу освіти (а.с.53). Матеріали справи не містять і відповідач не спростовував того факту, що позивачеві пропонувались посади як у відділі освіти, так і у центрі з надання адміністративних послуг, що суд вважає було протиправним та призвело до звільнення, здійсненого з порушенням законодавства. Переведення на посади новоутвореного центру з надання соціальних послуг працівників ради, суд вважає, тільки підкреслює правильність зроблених судом висновків щодо можливості переведення позивача у такий центр не як у іншу та окрему юридичну особу, непідзвітну відповідачеві. Переведення працівників у новостворений центр з надання адміністративних послуг, у яких були наявними на утриманні малолітні діти і які, як стверджує відповідач, мали переважне право на залишення на роботі, суду доведено не було будь-якими доказами. Приймаючи рішення про незаконність розпорядження про звільнення позивача з посади, похідна вимога та доповнююче розпорядження про зміну дати звільнення також підлягає до задоволення. Інші вимоги про поновлення на роботі на стягнення середнього заробітку, враховуючи зроблені судом висновки на підставі досліджених матеріалів, судом задовольняються як обґрунтовані та законні. Так, судом зроблено висновки про незаконність звільнення позивача, у зв`язку із чим він має бути поновлений із стягненням з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, а саме з 11 січня 2020 року включно по день ухвалення даного рішення суду із розрахунку середньоденного заробітку позивача. Враховуючи відсутність здійсненого розрахунку середньоденного заробітку позивача на день звільнення і ненадання відомостей щодо складових останньої нарахованої заробітної плати даний розрахунок суд позбавлений зробити самостійно і його слід здійснити відповідачеві при негайному виконання даного рішення. Рішення суду про поновлення позивача на посаді головного спеціаліста відділу прогресивного розвитку та зв`язку з громадськостю апарату Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Результати вирішення спору дають підстави суду для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, понесених останнім і документально підтверджених у зв`язку із розглядом даної справи. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved