Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом - будинком [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що їй на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02 лютого 2011 року належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. В зазначеному житловому будинку зареєстрований проте з лютого 2009 року не проживає її син [PERSON], що підтверджується актом виконавчого комітету Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області від 05 липня 2016 року. Місцезнаходження [PERSON] невідоме. Позивач посилається на те, що їй доводиться сплачувати за відповідача всі комунальні послуги, що для неї дуже тяжко. Позивач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи /а.с. 20/, в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення у газеті "Слобідський край", причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав. Представник виконавчого комітету Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області - Микиша Д.С. належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи умови ст.224 ЦПК України, судом розглянуто справу в заочному порядку. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02 лютого 2011 року, виданого на підставі рішення виконкому Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області від 23 листопада 2010 року, належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7, 8). В зазначеній квартирі зареєстрований син позивача - відповідач по справі [PERSON], що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області від 29 липня 2016 року (а.с. 13) та довідкою Виконавчого комітету Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області №1767/1 від 11 липня 2016 року (а.с. 9). Наявність реєстрації відповідача у спірному житловому будинку перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], який з лютого 2009 року не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується актом депутата Виконавчого комітету Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області Назаренко С.К. від 05 липня 2016 року, складеного у присутності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Порушене право власника житла, щодо усунення перешкод у здійсненні ним права власника, підлягає захисту. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Поважність причин відсутності відповідача за місцем реєстрації судом не встановлено. Відповідач не надав суду доказів на право користування спірним житлом. З огляду на вищезазначене, вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно квитанції №61 від 07 липня 2016 року позивачем при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. /а.с. 2/. Питання про стягнення понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме позивачу суд присуджує з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати з судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved