Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] Позов обґрунтовує тим, що з 29 червня 2006 року по 26 червня 2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем по справі. Від спільного проживання у шлюбі в них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка є малолітньою дитиною. Дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач її вихованням не займається, не турбується про фізичний та духовний розвиток дочки, має заборгованість про сплаті коштів на її утримання станом на 01 квітня 2016 року в сумі 12 359,50 грн. У судовому засіданні представника позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали із підстав, наведених у позовній заяві, просили задовольнити. Третя особа - представник служби в справах дітей Рогатинської районної державної адміністрації [PERSON] підтримала в судовому засіданні рішення комісії з питань захисту прав дитини від 08 червня 2016 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки. Підставою позбавлення батьківських прав є те, що батько не бере участі у вихованні дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] Крім цього суду пояснив, що має велику заборгованість по сплаті аліментів на дитину за рішенням суду . Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною першою статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що з 29 червня 2006 року по 26 червня 2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і у них є малолітня дочка [PERSON], [INFO], яка після розлучення батьків проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Крім визнання відповідачем позову, свідоме ухилення ним від виконання батьківських обов'язків підтверджується також довідкою, виданою виконавчим комітетом Чагрівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області №159 від 06 квітня 2016 року, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї від 06 квітня 2016 року та розрахунком заборгованості по виконавчому листу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки, де борг станом на 01 квітня 2016 року становить 12 359,50 грн. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області №14 від 08 червня 2016 року визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] У декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. За ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. За наведених вище обставин і доказів суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], як батько, свідомо ухиляється від виконання свого обов'язку по вихованню дочки, морально її не підтримує, з дочкою не спілкується в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не проявляє щодо неї батьківської турботи. Крім цього не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Таким чином позбавлення [PERSON] батьківських прав не буде суперечити інтересам дитини, а визнання ним позову не суперечить закону .

Outcome: approved