Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення заборгованості за банківським вкладом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 вересня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір-заява №313731/25201/3-14 про банківський строковий вклад, відповідно до якого позивачем було розміщено строковий депозит у сумі 1150 доларів США в Запорізькій Філії ПАТ «Банк Фінанси та Кредит». Строк дії договору з 18 вересня 2014 року до 18 грудня 2014 року. При цьому сторони погодились, що невід'ємною складовою частиною договору банківського вкладу також є основні умови залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» викладені в мережі Інтернет на офіційному вєб-сайті Банку). Про викладене свідчить договір-заява № 313731/25201/3-14 від 18 вересня 2014 року, квитанція про внесення коштів. Зобов'язання із повернення відповідних коштів на користь позивача, відповідачем виконане частково, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 230 доларів США. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 230 доларів США, судові витрати, в порядку ст.88 ЦПК України покласти на відповідача. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила задовольнити їх повністю. Пояснила, що вона не може отримати свої грошові кошті в розмірі 230 доларів, які знаходяться на рахунку у банку. Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань, не надає їй відповідей на численні звернення та не повертає грошові кошти. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні 6 квітня 2015 року заперечив щодо можливості задоволення позовних вимог зазначивши, що укладений між позивачем та відповідачем договір про розміщення банківського вкладу є строковим, тобто кошти не можуть бути видані позивачу до закінчення строку дії вказаного договору. Окрім того, відповідно до Постанови НБУ № 758 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» від 3 грудня 2014 року відповідач як банк обмежений у видачі готівкових коштів в іноземній валюті. До того ж, позивач для отримання своїх коштів мала б звернутися до банку в порядку передбаченому укладеним договором. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. 27 квітня 2015 року представник відповідача не з'явився в судове засідання, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи. Від представника відповідача за довіреністю Колесник І.Г. до суду надійшла заява із клопотанням щодо відкладення розгляду справи через зайнятість у іншому судовому процесі (розгляд заяви про виправлення помилки в судовому наказі). Відповідно до ч.2 ст. 169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин не є перешкодою для розгляду справи. Дослідивши клопотання представника відповідача щодо відкладення розгляду справи, суд вважає за неможливе визнати причину такого відкладення поважною, враховуючи категорію іншої судової справи. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору-заяви №313731/25201/3-14 про банківській строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 3 місяці в іноземній валюті між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладений договір про розміщення [PERSON] грошових коштів в іноземній валюті в сумі 1150 доларів США на строк з 18 вересня 2014 року по 18 грудня 2014 року за ставкою 12,60 % річних. (а.с.9) Розміщення вкладу позивачкою в іноземній валюті в сумі 12120 доларів США підтверджується квитанцією №2466131583 від 18 вересня 2014 року (а.с.10). Відповідно до виписки рахунку [NUMBER] від 5 березня 2015 року, що належить [PERSON], вихідний залишок становить 230,80 доларів США (а.с.13) Згідно із заявою від 5 березня 2015 року [PERSON] звернулася до відповідача із вимогою підтвердити відмову у видачі їй 230 доларів США за договором, дія якого закінчилася 18 грудня 2014 року. Вказана заява була прийнята банком. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч.1ст.1058 ЦК України). На підставі ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу за закінченням встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Щодо письмових заперечень відповідача на позовні вимоги з посиланням на те, що укладені договори є строковими і грошові кошти мають бути видані вкладнику по закінченню строку, суд не може визнати ці обставини правомірною підставою невиконання зобов'язань по договорам, оскільки на час звернення позивача до суду із позовом строк дії договору закінчився. Окрім того, відповідно до положень ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Цивільний кодекс України, як основний акт цивільного законодавства, передбачає право вкладника вимагати повернення внесеного ним депозиту у повному обсязі у будь-який момент. Цей же закон передбачає обов'язок Банку видати депозит на першу вимогу вкладника. Таким чином, Постанова Національного банку України, на яку посилається в запереченні відповідач, не може скасовувати права, надані особі Конституцією України та законами України, та не може застосовуватись у разі її невідповідності вимогам закону. Відповідно до умов вищевказаних договорів, позивачка вправі вимагати дострокового повернення здійсненого нею вкладу від Банку в будь-який момент, а Банк отримавши від неї відповідну заяву, повинен видати вклад та нараховані відсотки у повному обсязі, відповідно до умов Договору. Позивачкою надані докази того, що вона зверталася до відповідача з вимогою про повернення їй грошових коштів за договорами банківського вкладу, але кошти їй відповідачем повернуті не були. Зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки на момент розгляду справи відповідач своїх зобов'язань за договорами банківського вкладу у повному обсязі не виконав, а тому порушені права вкладника підлягають захисту в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. ст. 192,193 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Види майна, що вважаються валютними цінностями та порядок вчинення правочинів з ними встановлюються законом. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця України - гривня. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземної валюті суду слід у мотивувальної частині рішення навести повний розрахунок з переведенням іноземної валюти в українську гривну за курсом встановленим Національним Банком України на день ухвалення рішення. При задоволенні позову про стягнення грошових сум в іноземній валюті, суди повинні зазначати і в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню цифрами і словами в іноземній валюті із переведенням її в українську гривню за курсом, встановленим Національним Банком України на дату винесення рішення суду. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» підлягає стягненню сума заборгованості за банківським вкладом в розмірі 230 доларів США за договором-заявою №313731/25201/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 3 місяці в іноземній валюті. Станом на 27 квітня 2015 року за курсом Національного банку України еквівалент долара по відношенню до української гривні становить: 1 долар США дорівнюється до 22 грн. 45 коп. Таким чином, на дату винесення рішення суду на 27 квітня 2015 року, сума грошових коштів в іноземній валюті, яка підлягає стягненню за договором банківського вкладу з відповідача в еквіваленті до української гривни становить 5163,50 гривень. На дані правовідносини поширюється норми Закону України «Про захист прав споживачів» та відповідно до ст. ст. 10, 21, 22, 23 вказаного Закону позивач мав право звернутися із цим позовом до відповідача і при цьому, відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в повному обсязі в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved