Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

В червні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просила визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частки від спільного сумісного майна, а саме: 2-кімнатної квартири, загальною площею 76,2 кв.м. (житлова площа 45,8 кв.м.), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частки від спільного сумісного майна, а саме: 2-кімнатної квартири, загальною площею 76,2 кв.м. (житлова площа 45,8 кв.м.), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 4267 грн. 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. Позов обґрунтовує тим, що 03.05.2006 року між сторонам було укладено шлюб, від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Сімейне життя у сторін не склалось, з жовтня 2020 року вони спільно не проживають, не ведуть господарства. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19.04.2021 року шлюб між сторонами розірвано. За час проживання у шлюбі сторонами було набуто спільне сумісне майно, а саме 2 - кімнатна квартира, загальною площею 76,2 кв.м. (житлова площа 45,8 кв.м.), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно витягу з Державного реєстру правочинів від 19.11.2010 року вбачається, що набувачем є позивачка, [PERSON] . Оскільки сторони не дійшли згоди з приводу розподілу спільного майна подружжя вважає правомірним розподілити спільне сумісне майно сторін в судовому порядку. 06 вересня 2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позовних вимог у повному обсязі. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини другої статті247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 травня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб № [NUMBER] серії № [NUMBER] , відділом реєстрації актів цивільного стану Калинівського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №45. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] . 19 квітня 2021 року рішенням Обухівського районного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваною. Відповідно копії договору купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бердес М.О. 19.11.2010 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] , загальною площею 76,2 кв.м. (житлова площа 45,8 кв.м.). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Сторони визнають, що дана квартира є їх спільною сумісною власністю як подружжя, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, виділивши в власність за позивачем та відповідачем по 1/2 частини квартири. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Окрім того, між позивачем [PERSON] та адвокатом Шаповаловим А.М. укладено договір про надання правової допомоги від 27.07.2021 року. Також, адвокатом Шаповаловим А.М. надано додаток №2 від 27.07.2021 року до договору №27-07/21 про надання адвокатом правової допомоги. Відповідно прибуткового касового ордеру від 30.07.2021 року адвокату Шаповалову А.М., позивачем було проведено оплату за надання правничої допомоги у розмірі 6 000 грн. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу у підтвердженому прибутковим касовим ордером розмірі, що складає 6000 грн. підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved