Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Державного підприємства «Науково-дослідницький інститут техніки безпеки хімічних виробництв» про стягнення з відповідача на користь позивача невиплачену грошову допомогу в сумі 21789 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач працювала молодшим науковим співробітником, науковим співробітником та старшим науковим співробітником в лабораторії захисту від шкідливих виробничих факторів, займалася дослідженнями і розробкою в галузі технічних наук в ДП «НДІТБХВ» з 06.05.1985 року. Наказом № 15к від 12.12.2014 року позивач була звільнена на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. Ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» передбачена грошова допомога у розмірі шести місячних посадових окладів, яка підлягала виплаті позивачу. У звязку з тим, що зазначена грошова допомога позивачу виплачена не була, остання звернулася з даним позовом до суду. У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не зявилися. Позивач просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач причини неявки суду не повідомив. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Зі змісту ч. 1 ст. 11 ЦПК України вбачається, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що згідно копії трудової книжки, виданої 10.11.1975 року на імя [PERSON], [INFO], 06.05.1985 року на підставі наказу 34-к від 07.05.1985 року позивач обрана за конкурсом на посаду молодшого наукового співробітника лабораторії фізико-хімічних досліджень. 01.05.1991 року наказом №74к від 15.05.1991 року за результатами атестації призначена на посаду наукового співробітника лабораторії фізико-хімічних досліджень. 11.01.2008 року на підставі наказу 5к від 11.01.2008 року за результатами атестації призначена на посаду старшого наукового співробітника лабораторії фізико-хімічних досліджень. 12.12.2014 року наказом 15-к від 12.12.2014 року позивач звільнена згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. У відповідності до довідки про доходи за 2014 рік, виданої ДП «НДІТБХВ» 22.08.2017 року, середньомісячна заробітна плата [PERSON] за 2014 рік становить 3631,48 грн. Позивачем 11.12.2014 року було надано відповідачу заяву з проханням виплати їй грошової допомоги, передбаченої ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 року № 1977-12. На вказаній заяві стоять резолюція директора ДП «НДІТБХВ» від 12.12.2014 року з тексту якої вбачається, що адміністрація ДП «НДІТБХВ» зобовязується виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі шести місячних посадових окладів, передбачену ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 року № 1977-12, у першому кварталі 2015 року. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. У відповідності до вимог ст. 24 Закону України Про наукову та науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 року № 1977-12 (у редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) при виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника відповідно до цього Закону науковому (науково-педагогічному) працівнику видається грошова допомога в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи на посадах, зазначених у Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затвердженому Кабінетом Міністрів України, не менше: для чоловіків - 12,5 року; для жінок - 10 років. Постановою Кабінету Міністрів України № 257 від 04.03.2004 року затверджено Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", до якого зокрема входять посади старший науковий співробітник; науковий співробітник та молодший науковий співробітник. Аналізуючи викладене, вбачається, що позивач станом на день звільнення мала стаж роботи на посадах молодшого наукового співробітника, наукового співробітника та молодшого наукового співробітника понад 10 років. Вказаний стаж роботи надавав право позивачу при виході на пенсію з посади старшого наукового співробітника на отримання грошової допомоги в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат, що з урахуванням середньомісячної заробітної плати позивача станом на день звільнення, становить 21789 грн. (3631,48 грн. х 6) . З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, у звязку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved