Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про визначення місця проживання їх малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала в шлюбі, який за рішенням Хустського районного суду від 04 грудня 2017 року було розірвано. Від їхнього шлюбу народилася одна дитина - [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з матір`ю, проте зареєстрована донька за адресою: [ADDRESS] (в будинку батька). Батько зовсім не цікавиться життям дитини, призначені аліменти не сплачує. Позивачка змушена сама утримувати дитину та бажає у судовому порядку визначити місце проживання дитини з нею, так як вважає, що саме вона прикладає всіх зусиль, щоби гідно виховати дитину, приділяє їй свою увагу, по мірі можливості старається дати створити необхідні матеріальні блага і на даний час працює продавцем компанії «Бродвей-Хуст». Через те, що між ними з відповідачем не досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини, вона змушена звернутися до суду з даним позовом та просить його задовольнити в порядку визначеному ст.161 СК України, так як вони проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Також просила врахувати під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Позивачка вважає, що в інтересах доньки проживати разом з нею, так, як вона повністю створила для дитини всі необхідні умови для гармонійного розвитку дитини як особистості, дитина проживає в любові та моральній, матеріальній забезпеченості. Вона займається постійно з дитиною та піклується про неї. Проте, відповідач не дбає про матеріальне забезпечення умов проживання дитини, проживає окремо від них тому, вона просить визначити місце проживання доньки [PERSON] разом з нею. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. На адресу суду надійшла заява від представника позивачки [PERSON] , про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивачки. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся неодноразово шляхом надсилання рекомендованого повідомлення, яке поверталося з відмітками поштового відділення без вручення адресату, та шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади (Хустського районного суду від 22.07.2020 року) з викликом до суду відповідача. Однак, про причини неявки в судове засідання відповідач не повідомляв та відзиву на позов не подавав. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради Вурста О.Я. подала до суду письмову заяву, з клопотанням про розгляд справи у її відсутності, викладені у висновку органу опіки та піклування обставини про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю повністю підтримує. У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 142 СК України визначено, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Згідно ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Крім цього стаття 157 Сімейного Кодексу України передбачає, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка та відповідач проживали в шлюбі, який розірваний за рішенням Хустського районного суду від 04.12.2017 року. Від даного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , про що зроблений актовий запис №277 від 25.08.2016 року Хустським РВ ДРАЦСу ГТУЮ в Закарпатській області. Наведені обставини стверджуються відповідним рішенням суду та свідоцтвом про народження дитини. В судовому засіданні з наданих письмових доказів до справи встановлено, що неповнолітня донька сторін [PERSON] [INFO] знаходиться на утриманні та вихованні матері - [PERSON] . Належні умови утримання та забезпечення дитини з боку матері, біля якої вона утримується доведені актом обстеження житлово-побутових і матеріальних умов проживання її сім`ї з Хустської міської ради. З матеріалів справи також вбачається, що між сторонами вирішувалося питання у судовому порядку про стягнення з відповідача аліментів на користь матері для утримання малолітньої доньки [PERSON] . Так, рішенням Хустського районного суду від 22.06.2017 року визначено стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки для утримання дитини у розмірі по 700 гривень щомісячно до досягнення повноліття. До справи позивачкою надано докази проте, що відповідач свої зобов`язання по виплаті аліментів для утримання дитини не виконує належним чином. Так відповідно до довідки виданої державним виконавцем Хустського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області за № 14.10-30/12949 від 23.07.2019 року стверджується факт наявної заборгованості відповідача перед позивачкою по оплаті аліментів на утримання дитини в розмірі 24207,50 грн. На час розгляду судом даного позову, орган опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради склав висновок від 26.02.2020 року про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю - [PERSON] за місцем її проживання. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" гарантовано кожній дитині право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виходячи з вище наведених обставин, оцінивши в сукупності встановлені у судовому засіданні докази, а також враховуючи інтереси малолітньої дитини, забезпечення умов їх виховання, утримання та нормального розвитку в умовах сім`ї, суд вважає позовні вимоги позивачки обґрунтованими та доведеними в судовому засіданні, а тому вказані позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved