Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 8432,42 грн. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 22.09.2012 вона уклала шлюб з відповідачем, у даному шлюбі у них народився син [PERSON] [INFO] . З грудня 2017 року шлюбні відносини фактично припинені. Витрати на утримання малолітнього син відповідач не несе, до того ж відповідач веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкоголем, не працює. 21.06.2018 року було винесено рішення про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Після винесення зазначено рішення виниклі інші додаткові витрати на утримання дитини, а саме: у квітні 2018 року нею було замовлено виготовлення закордонного паспорту для дитини, у лютому 2019 року вони разом с сином літали на відпочинок та оздоровлення до Арабської республіки Єгипет, також [PERSON] відвідував різноманітні гуртки, а саме: секція з боксу, танці, англійську мову. З вересня 2018 року [PERSON] відвідує додаткові заняття з вивчення англійської мови. [INFO] року нею було організовано святкування дня народження [PERSON] у ПІІ «МакДональз Юкрейн Лтд», також нею сплачувались і інші витрати на утримання дитини, такі як придбання канцелярських товарів та побутової хімії для дитячого садка, організація дозвілля дитини, придбання дитячого одягу та лікування. У липні-серпні 2019 року вони разом з сином відвідували родичів у Російській Федерації та нею понесені втирати на проїзні квитки. 50 % вартості витрат, які визначені у її позові та підлягають стягненню з відповідача складає 8432,42 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2019 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами позовного спрощеного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справу за його відсутності не надавав. У відповідності до приписів ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача [PERSON] , який не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив відповідно до ст.. 280 ЦПК України , а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.. 280 ЦК України. Враховуючи неявку всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 22.09.2012 року між сторонами зареєстровано шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , який на даний момент проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. На підтвердження додаткових витрат позивачкою надано: копія договору на туристичне обслуговування № 08/01/2019 та товарний чек №1 про сплату [PERSON] туристичних послуг на суму 12868 грн. та товарний чек № 2 від 08.01.2019 р. про сплату туристичних послуг [PERSON] на суму 5464,00 грн., копію дитячого посадочного документа від 09.02.2019 року за напрямком Харків-пасс - Київ-пасажирський та дитячого посадочного документа від 17.02.2019 року за напрямком Київ-пасажирський - Харків-пасс, вартість яких складає 366,70 грн., квитанції про придбання канцелярських товарів та миючих засобів для дитячого садочка, придбання одягу, ліків, квитків у кіно, іграшок на загальну суму 2627,36 грн., скріншоти листування з викладачем англійської мови з зазначенням вартості занять, копію товарного чеку б/н від 02.03.2019 року на суму 450,00 грн. про сплату [PERSON] абонементу на заняття з танців, копію чеку від [INFO] року щодо святкування дня народження дитини у ПІІ «МакДональз Юкрейн Лтд» на суму 1037,00 грн., копії бланків-замовлення квитків на напрямком Харків-Пас - Орел на 27.07.2019 року та напрямком Орел- Харків-пас на 07.08.2019 року, на загальну суму 1031,48 грн. Всього [PERSON] надано квитанції щодо додаткових витрат на утримання дитини на загальну суму 16864,84 грн., таким чином 50 % вартості зазначених витрат, які підлягають стягненню з відповідача складає 8432,42 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Приписами ст. 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. Таким чином, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року за №3" роз`яснено, що до передбаченоїст. 185 СК Україниучасті в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Ураховуючи вимоги ч. 3 ст. 12, ч. 1 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в ухвалі від 08 грудня 2010 року, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ними (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини по справ і (стан здоров`я, матеріальний та сімейний стан, наявність на утриманні інших осіб тощо), суд приходить до висновку про те, що батьки зобов`язані нести додаткові витрати на утримання дитини у рівних частках, тобто по 1/2 частині. Тому задовольняє позовні вимоги [PERSON] . Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved