Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

В січні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Приморського району м.Одеси, про усуненні перешкод у здійсненні права власності, зняття з реєстрації та виселення. У листопаді 2013 року позивач подала адресовану суду свою письмову заяву про уточнення позовних вимог, згідно з якою остаточно вимагає захистити її право власності шляхом визнання відповідача [PERSON] такою особою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме - квартирою під [ADDRESS], а також встановити порядок виконання рішення у даній справі шляхом встановлення, що це рішення є підставою для зняття з реєстрації [PERSON] у відповідному територіальному органі служби громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВС України. Мотивуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що є власником квартири [ADDRESS], але до теперішнього часу в цій квартирі зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON], який не є власником згаданої квартири, не є членом її сім'ї та не проживає в цій квартирі. Позивач веде дану справу в суді через свого представника [PERSON], яка підтримала позов і просила розглянути справу без її участі, про що подала адресоване суду своє письмове клопотання, яке приєднано судом до матеріалів справи. Направлена судом судова повістка відповідачу [PERSON], за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою його місця проживання, була повернута судові з поміткою житлової організації про те, що відповідач за такою адресою більше не проживає. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] набула право власності на квартиру під [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.02.2007 року за р.№ 2-318, посвідченого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в Комунальному підприємстві „Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" 19.02.2007 року (номер запису : 808 в книзі : 642пр-4). Також судом установлено, що місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано за вищевказаною адресою, але фактично відповідач не проживає за такою адресою з 2009 року. У відповідності до положень ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України та ч.1 ст.150 ЖК України власник квартири має право використовувати її для особистого проживання і проживання членів своєї сім'ї. Частина 2 статті 405 ЦІК України встановлює, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про існування будь-яких домовленостей між позивачем і відповідачем з приводу квартири [ADDRESS], та/або свідчили про те, що між ними укладали будь-які договори щодо цієї квартири. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Також суд враховує, що сам по собі факт реєстрації місця проживання відповідача . за вищевказаною адресою вимагає від позивача додаткових витрат на утримання належної їй на праві власності квартири, що пов'язано з тим, що позивач повинна вносити квартирну плату за відповідача, а також створює позивачу перешкоди у здійснені нею права власності на належну їй квартиру в повному обсязі. Крім того, суд бере до уваги, що відповідач не тільки порушує право власності позивача, а також порушує і приписи ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", згідно якої громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здісненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 114,70 грн., пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved