Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

АТ «МетаБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27.09.2006 між Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є акціонерне товариство «МетаБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №601900000828, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит на споживчі цілі у розмірі 15 000 доларів США на строк по 27.09.2011 включно, у порядку та на умовах, передбачених цим договором, зі сплатою 18% річних, забезпеченням виконання зобов`язань [PERSON] за вищезазначеним кредитним договором є застава нерухомого майна (іпотека). Згідно з іпотечним договором № 9019000008201 від 27.09.2006, предметом іпотеки є належна [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві власності квартира [ADDRESS] . Оскільки, позичальник [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала, регулярного щомісячного погашення частини кредиту та відсотків за користування кредитними коштами не здійснювала, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.07.2011 у рахунок погашення заборгованості у розмірі 21 473,66 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення становило 170 344,09 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності. Позивач посилаючись на те, що станом на сьогоднішній день рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя відповідачами у добровільному порядку та у примусовому порядку через органи виконавчої служби не виконано, внаслідок чого станом на 02.04.2021 є заборгованість по кредиту, стягнута судовим рішенням у розмірі 21 473,66 доларів США, просить стягнути 3 % річних за кредитним договором у розмірі 1 879,68 доларів США. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача [PERSON] у судове засідання подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не прибули, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином рекомендованим листом із повідомленням, причини неявки у судове засідання відповідачі не повідомили, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Оскільки, представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши та проаналізувавши надані письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27.09.2006 Акціонерний банк «Металург», правонаступником якого є акціонерне товариство «МетаБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 601900000828, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 15 000 доларів США на споживчі цілі (поточні потреби) зі сплатою 18 % річних на строк по 27.09.2011 включно (а.с.5). Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору забезпеченням виконання зобов`язань [PERSON] за вищезазначеним договором є застава нерухомого майна (іпотека). Згідно з іпотечним договором № 9019000008201 від 27.09.2006 року, предметом іпотеки є належна [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві власності квартира [ADDRESS] (а.с.7). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.07.2011 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволено частково (а.с.11). У рахунок погашення заборгованості у розмірі 21 473,66 доларів США, що еквівалентно 170 344 грн. 09 коп., виходячи з курсу валют, встановленого Національним банком України станом на 16.11.2010, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі10 093,52 дол. США, заборгованість за відсотками у розмірі 1 545,76 дол. США, пені за прострочення сплати кредиту та відсотків у розмірі 7 134,38 дол. США, штрафу за порушення умов Кредитного договором у розмірі 2 700,00 дол. США, за укладеним Акціонерним банком «Металург»(правонаступник - публічне акціонерне товариство «МетаБанк») з [PERSON] кредитним договором № 601900000828 від 27.09.2006 року, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності, в рівних частках у по 1/5 частки кожному, на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради 06.09.2006, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У решті позову про визнання за Публічним акціонерним товариством «МетаБанк» права власності на нерухоме майно, виселення з квартири та зняття з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, відмовлено. Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України, договір є однією з підстав виникнення зобов`язання, в силу якого одна сторона (у тому числі боржник) зобов`язана вчинити певну дію на користь іншої сторони, а інша сторона (у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України). Згідно загальних умов виконання, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які умови (підстави) з якими норми глави 50 ЦК України пов`язують припинення зобов`язання за Кредитним договором в даному випадку не настали. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних віл простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користуванні ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, а тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Подібна правова позиція сформована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі 127/15672/16-ц. Відповідно до розрахунку позивача та урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019, в межах строку позовної давності, за останні три роки, сума 3 % річних за кредитним договором № 601900000828, станом на 02.04.2021, складає 1 879,68 доларів США. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок є вірним, відповідає фактичним обставинам справи, оскільки будь-яких інших розрахунків заборгованості матеріали справи взагалі не містять. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є письмовим доказом, який іншими доказами не спростований. Відповідачі ніяких заходів по погашенню заборгованості за час розгляду справи не здійснювали, умови укладеного договору кредиту не оспорювали. Даних про те, що відповідачі зверталися до позивача та намагався погоджувати з ними питання реструктуризації заборгованості за кредитним договором та доказів сплати ними 3 % за кредитним договором ніхто із сторін по справі суду не надавав. Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 5 ЦПК України, позивач обрав вірний спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до п.п. 10-12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" банк, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року №3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). У разі якщо кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. За таких підстав, коли встановлено, що з вини відповідачів зобов`язання перед позивачем не виконано, відповідачі в односторонньому порядку відмовилися виконувати взяті на себе зобов`язання щодо погашення кредиту та виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у сумі 2270 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Стягненню виходячи з кількості відповідачів з кожного окремо відповідача підлягають судові витрати (2270 : 4= 1051) у розмірі 567 грн. 50 коп.

Outcome: approved