Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Старобільського районного суду Луганської області із заявою про встановлення факту проживання на території України. В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що він народився [INFO] року у селі Ільське Северського району Краснодарського краю. Взимку 1990 року разом зі своєю матір'ю [PERSON] прибули на постійне проживання у [ADDRESS]. Він з 01.09.1991 року по 05.08.1996 року навчався в Голубівській ЗОШ Кремінського району Луганської області, у подальшому після закінчення школи працював трактористом в КСП «Родіна» Кремінського району Луганської області. У 2000 році переїхав на постійне проживання у село Нижня Покровка Старобільського району Луганської області де проживає дотепер разом з [PERSON], з якою маєють трьох спільних дітей. У 2004р. він був засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі, яке відбув та у 2006р. повернувся на постійне проживання у [ADDRESS] Також у 2016р. знову був засуджений до арешту. Весь цей час він проживав без паспорта, оскільки прибув на територію України ще у 1990р., коли це була територія Української радянської соціалістичної республіки у складі СРСР, разом з матір'ю, яка була громадянкою СРСР, але втратила старий паспорт і не отримала паспорт громадянки України. Встановлення факту проживання разом з матір'ю на території України на дату проголошення незалежності має для нього юридичне значення і необхідне для оформлення набуття ним з 24.08.1991р. громадянства України, він бажає отримати паспорт та реалізовувати свої права як громадянин держави, а тому змушений звернутись до суду з даною заявою. Через відсутність паспорта він не може працевлаштуватись, має на своєму утриманні трьох малолітніх дітей і єдиним джерелом доходів його та його сім'ї яка складається з п'яти осіб є його непостійні і мізерні заробітки. Просить суд встановити факт того, що він - [PERSON] та його мати [PERSON] станом на 24 серпня 1991 року постійно проживали на території України у селі Климівка Кремінського району Луганської області У судовому засіданні заявник [PERSON] свою заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області в особі завідувача сектору централізованого оформлення документів №6 Старобільського РВ УДМС у Луганській області І.О. Кіхтенко, у судове засідання не з'явилась, надала суду письмові заперечення, в яких просила відмовити у задоволені заяви, оскільки вважає надані заявником до заяви документи такими, що не підтверджують факт його постійного проживання на 24 серпня 1991 року на території України. Вислухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заявника знає давно, він приїхав до села Климівка Кремінського району Луганської області в грудні 1990 року. Проживав в селі, навчався в Голубівській ЗОШ, товаришував з її сином. З 1990 року та по теперішній час заявник [PERSON] проживає на території України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що заявника знає давно, навчалися в одній школі до 9 класу та проживали в [ADDRESS]. До села Климівка заявник [PERSON] приїхав у 1990 році та по теперішній час проживає на території України. Відповідно до довідки директора НВК «Голубівська ЗОШ» [PERSON] навчався в Голубівській ЗОШ з 01 вересня 1991 року по 05 серпня 1996 року (а.с.4). Згідно довідки Нижньопокровської сільської ради Старобільського району Луганської області від 28 липня 2017 року [PERSON] проживає на території сільської ради без реєстрації з 2010 року, на даний час не працює, живе на доход від ведення особистого селянського господарства (а.с. 5). Проживає із співмешканкою та трьома неповнолітніми дітьми (а.с.6). Згідно копії довідки про народження № 134 виданого відділом ЗАГС Краснодарського краю, [PERSON] народився [INFO] року у с. Ільське Северського району Краснодарського краю, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону України "Про громадянство України" належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає у т.ч. судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року та судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991р.) або набрання чинності Законом № 2235-ІІІ (13 листопада 1991р.) «Про громадянство України». Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів, зокрема, постійного проживання на території України дитини станом на 24 серпня 1991 року. Доказами, відповідно до ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі, зокрема, показань свідків, письмових доказів. Доводи представника заінтересованої особи, викладені в заперечені, суд не приймає до уваги, оскільки суд встановлює наявність обставин, що обґрунтовують вимоги заяви, посилаючись на показання свідків [PERSON] та [PERSON], які під розписку були попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань і не вірити яким у суду немає підстав. Встановлення факту проживання [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року має для нього юридичне значення і необхідне для оформлення набуття ним з 24 серпня 1991 року громадянства України, та отримання паспорту для реалізації своїх прав як громадянин держави. Таким чином у судовому засіданні було достовірно встановлено, що заявник [PERSON] постійно мешкає на території України з грудня 1990 року і до теперішнього часу, що підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], не вірити яким у суду немає підстав, оскільки свідки [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні під розписку були попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань, і оскільки встановлення даного факту має для заявника [PERSON] юридичне значення, тому суд вважає заяву [PERSON], заінтересована особа Старобільський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про встановлення факту проживання на території України - законною, обґрунтованою та такою, що підлягає повному задоволенню. Крім того, заявнику ухвалою суду від 03 серпня 2017 року було відстрочено сплату судового збору при поданні вказаної заяви до ухвалення судового рішення у справі, тому суд вважає необхідним стягнути судовий збір із заявника при винесенні рішення у справі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved