Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що рішенням Берегівського районного суду від 12 жовтня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, однак спільне проживання між ними припинено з лютого 2014 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. З моменту припинення спільного проживання діти залишились на повному її вихованні та утриманні позивача, однак вона не заперечувала щодо побачень дітей з батьком. Всі намагання зберегти сім'ю виявилися марними, оскільки відповідач постійно перебував у стані наркотичного сп'яніння, поводився неадекватно, агресивно по відношенню до неї, в результаті чого міг навіть вдарити. Вказані обставини призвели до того, що вона забирала дітей та залишила відповідача. Зазначає, що бували випадки, коли відповідач забороняв їй забирати з собою дітей під загрозою фізичної розправи. 05 липня [PERSON] забрав дітей та відмовлявся їй їх віддати. Вона відвідувала дітей за його місце проживання і там спілкувалася з дітьми. Із-за вищезазначених обставин у них постійно виникав конфлікт, що призвело до того, що відповідач взагалі заявив, що забороняє їй і близько підходити до дітей. Неодноразові звернення до відділу поліції не дали жодного результату. Протягом майже трьох тижнів відповідач не водив сина до дитячого садочку, однак згодом повів, а звідти його уже забрала вона. Таким чином, склалася ситуація, що кожен з них бажає, щоб діти проживали разом з ним, а тому виник спір щодо визначення місця проживання дітей. Крім того, відповідач фактично не бере участі в утриманні дітей, а дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який позивач одна не зможе забезпечити. Вважає, що [PERSON] є здоровою, сильною та працездатною особою, інших утриманців не має, тому позивачка просить щомісячно стягувати з нього аліменти в її користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі по 1500 гривень на кожну дитину щомісячно, і до досягнення ними повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, згідно якої просила розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Представник служби у справах дітей Берегівської міської ради в судове засідання не з'явився, однак подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без представника служби, позов в частині визначення місця проживання дитини з матір'ю підтримує. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає змінений позов задовольнити, виходячи з наступного. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.9-10). Рішенням Берегівського районного суду від 12 жовтня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 8). Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно п. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач з позивачем та дітьми не проживає, матеріальної допомоги не надає, при цьому є працездатним, а отже може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. З урахуванням матеріального становища сторін, проживання з позивачкою малолітніх дітей, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі по 1500 гривень на кожну дитину щомісячно, і до досягнення ними повноліття. Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дитини слід зазначити наступне. За положеннями ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається із висновку служби у справах дітей Берегівської міської ради № 2357/03-17 від 09.11.2018 року вбачається за доцільне в інтересах дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], визначити їх місце проживання з матір'ю [PERSON]. З огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задоволити повністю, визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON] та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно на кожну дитину, з врахуванням індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 серпня 2018 року і до досягнення ними повноліття. Крім того, приймаючи до уваги, що позивач при пред'явленні позову щодо вимоги про стягнення аліментів, була звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved