Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] до Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області , третя особа [PERSON] з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову вказав, що його мати [PERSON] померла 15 липня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії 1-КИ № 721122 повторно виданим Петропавлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про що в Книзі реєстрації смертей 22.07.2016 року було зроблено актовий запис № 13. На час відкриття спадщини [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею - 6,020 гектари, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю виданого громадянину України серії ІІ-ДН № 108463 виданого Троїцькою сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Пп № 3204 від 08.10.2001 року. За життя [PERSON] склала заповіт згідно до якого розпорядилась на випадок смерті земельну частку (пай) в землях КСП « Троїцьке », належну їй згідно сертифікату серії ДП № 0162295, передати на користь [PERSON]. Заповіт було посвідчено 15.04.2002 року секретарем виконкому Троїцької сільської ради та був чинний, на час відкриття спадщини після смерті [PERSON]. За життя [PERSON], на підставі державного акту серії ІІ-ДП № 108463 виданого Троїцькою сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за П п № 3204 від 08.10.2001 року, набула у власність земельну ділянку визначену у натурі розміром 6,020 га . Після його звернення до нотаріуса, 16.01.2017 року нотаріус видав йому постанову про відмову у видачі свідоцтва про права на спадщину за заповітом через відсутність у нього оригіналу державного акту на земельну частку, яка належала померлій матері, саме тому він звернувся до суду за захистом порушеного права. В позові [PERSON] зазначає, що після смерті матері залишилось троє спадкоємців першої черги які б мали право на прийняття спадщини за законом, а саме: [PERSON] [PERSON] та він. Постільки мати за життя , на підставі заповіту, заповіла земельну ділянку йому, вони приймають спадщину за заповітом і сестра [PERSON] має обов'язкову 1/6 частку у спадковому майні, а він, як спадкоємець за заповітом 5/6 частин спадкового майна. На підставі ст.ст. 328,392,1225,1216,1218,1223,1241,1270 ЦК України, ст. 3-5,15 ЦПК України позивач прохає задовольнити його позов. В судове засіданні позивач не з'явився надав заяву слухати справу у його відсутність, позовні вимоги у зміненому позові підтримав. Третя особа, направила до суду письмову заяву де зазначила, що вона не відмовляється від своєї обов'язкової частки на земельну ділянку яка залишилась після смерті її матері [PERSON], спадщину вона оформляє нотаріально. Вказала, що через хворобу чоловіка не може бути присутня у судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи в їх відсутність. Суд вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з оглядом на наступні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] померла 15 липня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії 1-КИ № 721122 повторно виданим Петропавлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про що в Книзі реєстрації смертей 22.07.2016 року було зроблено актовий запис № 13. На час відкриття спадщини [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею - 6,020 гектари, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю виданого громадянину України серії ІІ-ДН № 108463 виданого Троїцькою сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Пп № 3204 від 08.10.2001 року. За життя [PERSON] 15.04.2002 року склала заповіт згідно до якого розпорядилась на випадок смерті земельну частку (пай) в землях КСП « Троїцьке », належну їй згідно сертифікату серії ДП № 0162295, передати на користь [PERSON]. Заповіт було посвідчено 15.04.2002 року секретарем виконкому Троїцької сільської ради та був чинний, на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], що підтверджується копією заповіту ( а.с. 9). За життя [PERSON], на підставі державного акту серії ІІ-ДП № 108463 виданого Троїцькою сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за П п № 3204 від 08.10.2001 року, набула у власність земельну ділянку визначену у натурі розміром 6,020 га, що підтверджено довідкою про індексовану вартість земельної ділянки від 17.05.2017 року ( а.с.12). Державний акт на вказану земельну ділянку був втрачений, що підтверджується оголошенням у пресі у газеті "Степова зоря" від 05.10.2017 року . Після його звернення позивачем до приватної нотаріальної контори, 16.01.2017 року нотаріус видав йому постанову про відмову у видачі свідоцтва про права на спадщину за заповітом через відсутність у нього оригіналу державного акту на земельну частку, яка належала померлій матері, отже, право позивача потребує судового захисту. Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Вказаний шестимісячний строк на прийняття спадщини позивач не пропустив своєчасно звернувся до нотаріальної контори. Крім нього спадкоємцем, який має обов'язкову частину у спадщині є сестра позивача - [PERSON] яка строк на прийняття спадщини не пропустила і має право на 1/6 частину земельної ділянки, яка належала померлій матері, що підтверджується копією спадкової справи ( а.с. 37-56). Стаття 1241. ЦПК України вказує, що право на обов'язкову частку у спадщині мають 1. Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. 2. До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. 3. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її на час відкриття. Від спадщини позивач не відмовляється. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судові витрати по справі суд вважає за необхідне віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved