Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за законом. Позовні вимоги обгрунтовує слідуючими обставинами. [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка знаходиться в [ADDRESS] яка складається з житлового будинку літ. «А-І», ганку літ. «а», літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «В,Г», воріт з хвірткою №1, огорожі №2, криниці №3, вигрібної ями №4. [PERSON] являлась власником зазначеного будинку на підставі договору купівлі-продажу б/н від 11.10.1978року, але договір не був зареєстрований. Крім, цього позивачу відомо, що покійна була власником земельних ділянок на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки. Але оригінали державних актів на право приватної власності на землю втрачені, залишилися тільки ксерокопії. Вказане майно знаходиться на приватизованих земельних ділянках площею 0,2194га з яких 0,1364га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер [NUMBER]) та 0.0830га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер [NUMBER]) по [ADDRESS]. У передбачений законом шести місячний термін позивач звернулася до приватного нотаріуса Сторожинецького районного округу Чернівецької області із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Станом на 15.04.1991 року господарство по соціальному статусу відносилось до суспільної групи «Робочих» дворів, в якому проживали та були прописані: [PERSON] голова двору (померла [INFO]) [PERSON] (відповідач). Єдиними спадкоємцями за законом, які могли би претендувати на сьогоднішній день на спадкове майно є відповідач, однак він спадщину не приймав. На сьогоднішній день, бажаючи оформити своє право на спадкове майно, позивач зіткнулась з тим, що нотаріальна контора відмовляє їй в законному праві на оформлення права власності на спадкове майно, мотивуючи це тим, що мати [PERSON] не зареєструвала право власності на спадкове майно, крім цього втрачені оригінали державних актів на земельні ділянки, тому для визнання права власності на спадкове майно позивач звернулася до суду з цією позовною заявою. Враховуючи вищевикладене позивач просить винести рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно за законом після смерті матері [PERSON], що знаходиться в [ADDRESS]; визнати право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1364га, для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд (кадастровий номер [NUMBER]); визнати право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0830га, ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер [NUMBER]). Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву у якій просила справу розглянути без її участі, просила визнати за нею право власності на вказаний будинок та земельні ділянки. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву у якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, претензій до спадкового майна та майна, яке б могло йому належати на правах спільної сумісної власності немає. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка знаходиться в [ADDRESS] яка складається з житлового будинку літ. «А-І», ганку літ. «а», літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «В,Г», воріт з хвірткою №1, огорожі №2, криниці №3, вигрібної ями №4. [PERSON] являлась власником зазначеного будинку на підставі договору купівлі-продажу б/н від 11.10.1978року, але договір не був зареєстрований. [PERSON] була власником земельних ділянок на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки. Оригінали державних актів на право приватної власності на землю втрачені. Вказане майно знаходиться на приватизованих земельних ділянках площею 0,2194га з яких 0,1364га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер [NUMBER]) та 0.0830га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер [NUMBER]) по [ADDRESS]. У передбачений законом шести місячний термін позивач звернулася до приватного нотаріуса Сторожинецького районного округу Чернівецької області [PERSON], із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Станом на 15.04.1991року господарство по соціальному статусу відносилось до суспільної групи «Службового» двору, в якому проживали та були прописані: [PERSON] голова двору (померла [INFO]) [PERSON] (відповідач). Єдиним спадкоємцем за законом, який міг би претендувати на сьогоднішній день на спадкове майно є відповідач, однак він спадщину не приймав. Із довідки №328/02-14-15/2017 від 26 жовтня 2017р. приватного нотаріуса [PERSON] вбачається, що у провадженні приватного нотаріуса Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] є спадкова справа 15/2017 до майна [PERSON], 1938р.н., померлої [INFO]., яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], 23 лютого 2017р. подала донька померлої - [PERSON], [INFO].. Заяви від інших спадкоємців про прийняття або про відмову від спадщини не подавалися. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до ст.1268 ч.3 ЦК України спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно роз'яснення Вищого Спеціалізованого Суді із розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування п. 3.5. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Також в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об'єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна. Крім того, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити повністю.

Outcome: approved