Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Чернівців, позивач, [PERSON], звернулася з позовною заявою до відповідача [PERSON], про розірвання шлюбу зареєстрованого 31.10.2008 року відділом РАЦСу Чернівецького міського управління юстиції. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає що перебуває у шлюбі з відповідачем з 31 жовтня 2008 року в якому у них народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Зазначає що шлюб з відповідачем не склався, з квітня 2018 року сторони не підтримують подружніх стосунків, проживають в різних кімнатах, не ведуть спільного господарства, частими стали сварки. Вважає, що шлюб став формальним а примирення не можливим. Подальше перебування в шлюбі вважає порушенням своїх прав та інтересів, а тому просить його розірвати. Сторони в засідання не прибули, про місце, дату і час його проведення були повідомлені належним чином. Через канцелярію суду позивач подав заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить розглянути спір по суті в підготовчому засіданні задовольнивши позов в повному обсязі. Відповідач також подав через канцелярію суду заяву в якій позовні вимоги визнає, просить розглянути справу по суті в підготовчому судовому засіданні за його відсутності. Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу, аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 206 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе ухвалити рішення у даній справі в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні суд дійшов висновку про повне задоволення позову з огляду на таке. 31 жовтня 2008 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що 31.10.2008 року зроблено запис в Книзі реєстрації шлюбів за № 1963. Вказана обставина підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб від 31.10.2008 року [NUMBER], яке міститься в матеріалах судової справи. Відповідно до вимог ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України, встановлено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони з квітня 2018 року не підтримують подружніх стосунків, проживають в різних кімнатах, не ведуть спільного господарства. У зв'язку з різними характерами та поглядами на життя у сторін стали частими сварки та суперечки, внаслідок чого було втрачено почуття любові та поваги один до одного. На час розгляду справи шлюб існує лише формально, примирення та збереження шлюбу є неможливим. Зазначені обставини підтверджуються викладеними позиціями сторін у справі в позовній заяві та заявах від 5.10.2018 року, поданих позивачем та відповідачем через канцелярію суду. Крім того, суд зазначає, що позовна заява подана до суду 2 жовтня 2018 року, а тому встановлений ч. 4 ст. 112 СК України місячний строк на день ухвалення даного рішення пройшов. Судом також встановлено наявність у позивача та відповідача спільних дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження від 13.07.2009 року [NUMBER] та від 16.11.2010 року [NUMBER]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відсутність у сторін бажання продовжувати шлюбні відносини, почуття взаємоповаги та любові, частих сварок та суперечок між подружжям, а також те, що позивач та відповідач з квітня 2018 року не підтримують подружніх стосунків, проживають в різних кімнатах, не ведуть спільного господарства свідчить про неможливість примирення та збереження шлюбу. Відповідно до положень ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відтак, за відсутності згоди позивача та відповідача перебувати у шлюбі, який відповідно до ст. 21 СК України є сімейним союзом чоловіка та жінки, що полягає в "постійній спільності усього їхнього життя", не відповідає та суперечить інтересам сторін у справі, які такої спільності не відчувають та не проявляють. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем 31 жовтня 2008 року. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved