Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

В позовній заяві позивачі [PERSON] та [PERSON] зазначають, що [INFO] померла мати [PERSON] , яка постійно проживала в с. Копитені Летичівського району і після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,7105 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сусловецької сільської ради, які вона отримала у спадщину після смерті свого сина (брата позивачів) [PERSON] , який помер [INFO] , яку останній отримав у спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] і позивачі є спадкоємцями за законом, інші спадкоємці відсутні. Позивачі звернулася до державного нотаріуса Летичівської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак їм було відмовлено у зв`язку із неофоормленням права власності на земельну ділянку площею 2,71 га тому [PERSON] просить визнати за нею права власності на земельну ділянку площею 1,1864 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Голенищівської сільської ради, кадастровий номер [NUMBER] , як на спадкове майно після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, проте подали до суду заяви в яких позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Представник відповідача - Летичівської селищної ради Хмельницької області, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах , що не заборонені законом. Згідно ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов`язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Відповідно до ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його право власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. На підставі наведеного ст.ст. 328, 392, 1216, 1225, 1268 ЦК України ст.ст. 81 ч.І, 125 ЗК України,

Outcome: approved