Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За життя 29 березня 2002 року [PERSON] був складений заповіт, згідно якого вона все своє майно заповіла позивачу. На даний час позивач виявила намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті матері [PERSON] , оскільки вона являється спадкоємцем за заповітом. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернулася до Краснокутської нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок, а тому прийняти спадщину в нотаріальному порядку позивач не має можливості. Позивач має намір успадкувати належне йому майно, оскільки являється спадкоємцем за заповітом, в зв`язку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів звернулася до суду з позовом та просить: поновити строк звернення до суду з даною позовною заявою та визнати за нею право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. В судове засідання позивач не з`явилася, однак надала суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у її відсутність. Представник відповідача - Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника та проти позову [PERSON] не заперечував. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала по [ADDRESS] . Даний житловий будинок з господарськими будівлями згідно запису №0033-1 в погосподарській книзі №1 Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області числиться за [PERSON] , про що свідчить довідка виконавчого комітету Пархомівською сільської ради Краснокутського району Харківської області від 18 березня 2019 року №02-30/299. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. В Пархомівській сільській раді Краснокутського району Харківської області зареєстрований заповіт від 29 березня 2002 року, згідно якого [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого не складалося і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповіла [PERSON] повністю, тобто позивачеві по справі. На день смерті заповідача заповіт не відмінявсь та не скасовувався, про що свідчить відмітка в заповіті. Позивач після смерті [PERSON] з приводу оформлення спадщини на житловий будинок зверталася до Краснокутської державної нотаріальної контори, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.03.2019 №321/02-31. Також, як вбачається з вищевказаної постанови нотаріуса, то [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , разом проживаючи з померлою на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців майна [PERSON] немає, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 24.04.2019 року, де по параметрам запиту: [PERSON] - інформація відсутня, а чоловік заповідача [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Також, як вбачається із матеріалів справи на житловий будинок за зверненням позивача [PERSON] КП «Краснокутське БТІ» було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями розташований за адресою , [ADDRESS] , про те на зазначений об`єкт право власності не зареєстровано, що підтверджується довідкою КП «Краснокутське БТІ» №421 від 05.08.2018 року, тобто на вказане домоволодіння з господарськими будівлями в [ADDRESS] , відсутній правовстановлюючий документ. Матеріали цивільної справи містять постанову державного нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори від 21.03.2019 року № 321/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Причиною відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину є відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, який належав спадкодавцю. Даний факт перешкоджає позивачу звернутись до нотаріальної контори для належного оформлення спадщини. Відповідно до ст. 25 та 346 ЦК України право власності на нерухоме майно не може бути зареєстровано за особою, яка померла, оскільки зі смертю особи її право та дієздатність припиняється. Відповідно до роз`яснення Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право [PERSON] на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] є невизнаним, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що надало позивачу, в порядку ст.4 ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх прав. Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої матері [PERSON] . Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом Українивід 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Також суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо поновлення їй строку на звернення до суду з позовною заявою, оскільки суд вважає, що позивачем строк звернення до суду з позовною заявою пропущено з поважних причин. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач [PERSON] , як спадкоємець після смерті заповідача - матері [PERSON] , має законне право на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved