Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві зазначає, що має неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Донька проживає з нею за адресою: [ADDRESS] . Всі витрати, пов`язані з піклуванням за дитиною, її утриманням та забезпеченням потреб - несе особисто. Батьком доньки є [PERSON] , який протягом тривалого періоду часу проживає окремо, з донькою вже декілька років жодних відносин не підтримує, жодної участі в житті доньки та будь-якої допомоги у її розвитку не приймає, її вихованням не займається взагалі. Станом на сьогоднішній день відповідач вже декілька років взагалі не цікавиться життям та розвитком доньки, не відвідує її, навіть станом здоров`я не цікавиться, вихованню та розвитку дитини взагалі ніякої уваги не приділяє. Крім того, ніякого утримання чи будь-якої іншої матеріальної допомоги своїй малолітній доньці батько не надає, тому у 2019 році вимушена була поставити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. Проте, вказане рішення суду виконується неналежно. Зокрема, на даний час заборгованість по аліментам перевищує шість місяців. Більш того, дитина потребує літнього відпочинку та оздоровлення, зокрема - згідно рекомендацій лікарів. За таких обставин, вона самостійно організувала літній відпочинок з метою оздоровлення дитини у період з 16 серпня 2019 по 01 вересня 2019 з виїздом до Арабської республіки Єгипту ( [PERSON] ) у супроводі її (матері - [PERSON] ). Витрати на оздоровлення дитини несла самостійно. Загальна сума вищевказаних додаткових витрат, понесених нею, становить 87 796,00грн. Відповідач не надавав своєї згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон, причин відмови не пояснював- тому була змушена звернутись до Служби у справах дітей для вирішення питання про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України з метою оздоровлення з матір`ю - без дозволу та супроводу батька. Дане її звернення було задоволено по суті. Особливо слід підкреслити, що відповідач має можливість піклування за донькою (у т.ч. - має роботу та відповідне джерело доходу), але приділяти їй будь-яку увагу та надавати своє піклування чи участь у її вихованні - не бажає взагалі. Становленням же дитини, як особистості, її навчанням, вихованням або забезпеченням її розвитку - відповідач не турбується взагалі. Відсутність же уваги та підтримки з боку батька вкрай негативно впливає на становлення та розвиток доньки, яка, будучи позбавленою батьківського піклування, ще й зазнає негативних наслідків відвертого ігнорування батьком її нагальних власних потреб. За таких обставин, змушена звернутись до суду з даною позовною заявою - для захисту законних інтересів дитини та її, як її матері. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] . Відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності також зазначила, що просить суд задовільнити позов в частині позбавлення батьківських прав. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав заяву в якій просив суд задовольнити позов про позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про слухання справи за її відсутності, та прийняти рішення відповідно до поданих документів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки № 3500 від 19.06.2019 року про реєстрацію місця проживання відділу ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Ірпінської міської ради [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 14.12.1988 року. Відповідно до довідки з навчального закладу № 195 від 18.06.2020 року [PERSON] навчається в Ірпінській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 17 Ірпінської міської ради. Згідно довідки Ірпінського міського центру первинної медико-санітарної допомоги Ірпінської міської ради Київської області від 04.06.2019 року [PERSON] , [INFO] знаходиться на обліку у КНП «ІМЦПМСД» та потребує періодичного оздоровлення та санаторно-курортного лікування. Згідно розрахунку заборгованості по виплатам аліментів по ВП № 60011611 Ірпінського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції Київської області [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів станом на 29.02.2020 року в розмірі 20 504,00грн. Висновком №146/26 від 08.02.2020 року органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування та ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 5 Сімейного кодексу України передбачено, держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї доньки, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, сам не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, а тому є передбачені законом підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав, і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі, ст. 150, 155, 157, 164-165 СК України, п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав",

Outcome: approved