Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від [PERSON], вказано, що 1 квітня 2017 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 7,1800 гектара, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Роздольської сільської ради Михайлівського району Запорізької області та житловий будинок № 1 в с.Завітне Михайлівського району Запорізької області. Після смерті [PERSON], позивач у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була заведена спадкова справа. Коли [PERSON] звернулась до нотаріуса з приводу видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у видачі такого свідоцтва їй було відмовлено, оскільки вона пропустила строк на прийняття спадщини та не проживала постійно зі спадкодавцем, у звязку з чим позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно у судовому порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги в частині визнання права власності на спадкове майно підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Роздольської сільської ради, Михайлівського району, Запорізької області, не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали\~справи,\~всебічно і\~повно зясувавши\~всі фактичні\~обставини справи,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги,\~обєктивно оцінивши\~докази,\~які мають\~значення для\~розгляду справи\~і вирішення\~спору по\~суті,\~суд дійшов\~висновку про\~можливість ухвалення\~рішення в\~підготовчому судовому\~засіданні,\~позовні вимоги\~[PERSON]\~обґрунтовані та\~підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 1 квітня 2017 року померла [PERSON] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу виданого повторно [PERSON], [INFO], уклав шлюб із [PERSON], [INFO], про що 30 квітня 1976 року був складений актовий запис №21 Роздольською сільською радою Михайлівського району Запорізької області. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON], жінки [PERSON] (а.с. 10). Згідно до свідоцтва про народження [PERSON], серії IІІ-УР № 143296, виданого 1 серпня 1961 року Андріївським ЗАГС Андріївського району Запорізької області, являється дочкою [PERSON], про що в книзі записів актів громадського стану зроблено відповідний актовий запис № 45 (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON], [INFO], уклав шлюб із [PERSON], [INFO], про що 8 травня 1982 року був складений актовий запис №7 Роздольською сільською радою Михайлівського району Запорізької області. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON], жінки [PERSON] (а.с. 9). Згідно довідки Роздольскої сільської ради Михайлівського району Запорізької області від 11 грудня 2017 року № 805, [PERSON], [INFO] на день смерті 01.04.2017 року мешкала за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, с. Завітне, 1. Разом з померлою на день смерті без реєстрації, мешкала її дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 19 серпня 2003 року серії ІІ-ЗП № 042935, [PERSON], на підставі розпорядження голови Михайлівської райдержадміністрації від 21 травня 2003 року № 212, передано у приватну власність земельна ділянка площею 7,1800 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Роздольської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19 вересня 2008 року, виданого Роздольською сільською радою Михайлівського району Запорізької області, [PERSON] є власником 1/1 частки домоволодіння за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, с. Завітне, 1. Зазначена обставина також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» від 16 вересня 2008 року (а.с.12). Відповідно до довідки КП «Михайлівське архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» Запорізької області від 18 березня 2019 року № 1103, інвентаризаційна вартість житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Без назви, будинок 1, с. Завітне, Михайлівського району, Запорізької області, станом на 18 березня 2019 року становить 60758 грн. (а.с. 16). Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі 49990778 від 23 листопада 2017 року, після смерті [PERSON], яка померла 1 квітня 2017 року в Михайлівській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № 209 (а.с. 13). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 листопада 2017 року за № 751/02-31, державним нотаріусом Михайлівської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 1 квітня 2017 року, в звязку з тим, що [PERSON] на момент смерті за однією адресою зі спадкодавцем не проживала, а також заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріальної контори не надала. Також, спадкоємцем будь-яких правовстановлюючих документів на майно, що належало померлій, не було надано (а.с. 15). Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 ЗК України , право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Пунктом 4 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. У звязку зі вступом в дію Закону України від 01 липня 2004 року № 19052-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та змін від 01 січня 2013 року до Закону України «Про державний земельний кадастр», видачу Державних актів на право власності на земельну ділянку, а також внесення змін до них, припинено. Частиною 1 статті 1225\~ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Статтею 1216\~ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст.1269, 1270\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1218\~Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами ст.1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю [PERSON] Позивач [PERSON] оформити своє право на спадщину не має можливості через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. Таким чином, визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо.

Outcome: approved