Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 вересня 2006 року в Заводському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №390. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені біля двох років назад через різні погляди на подружнє життя та несумісність характерів. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач надіслала письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час проведення судового засідання, в суд не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, відзив на позовну не подав. З урахуванням положень ч.4 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, на підставі наявних у ній даних та доказів (постановити заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За приписами ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до положень ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Громадяни України [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 вересня 2006 року в Заводському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис №390. Після одруження дружина змінила прізвище на " [PERSON] ", що підтверджується даними свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області 15 вересня 2006 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Кривоозерською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 17 серпня 2009 року. Згідно положень ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В судовому засіданні встановлено, що сторони на час розгляду судової справи разом не проживають, сімейно - шлюбні стосунки не підтримують та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Позивач не має наміру зберегти сім`ю із відповідачем. Згідно положень ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання чоловіка них продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим. На підставі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved