Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

АТ «Страхова група «ТАС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 28.09.2014 року о 13.40 годин по вул.. Залаегерсег зі сторони вул.. Кримської у напрямку вул. Бериславське шосе в м.Херсоні, в районі пл.. 50 років СРСР, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю т/з «ВАЗ 2109», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який здійснив наїзд на пішохода [PERSON] та яка від отриманих травм загинула. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів [PERSON] була застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС». Вироком Дніпровського районного суду м.Херсона від 02.02.2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, на підставі ст.. 75 КК України, звільнено [PERSON] від призначеного основного покарання з іспитовим строком 3 роки, стягнуто з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь [PERSON] витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 14\~616 грн., та моральну шкоду у розмірі 14\~616,00 грн. 23.03.2015 року [PERSON] звернулась до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно страхового акту № 11462В/32/2015 від 26.06.2015 року розмір страхового відшкодування склав 29\~232 грн., який було сплачено за платіжним дорученням № 55505 від 30.06.2016 року. У цей же день 30.06.2016 року АТ «Страхова група «ТАС» помилково перераховано ту ж саму суму на рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 55511 від 30.06.2016 року. Відповідач в добровільному порядку відмовляється повернути помилкову суму, сплаченого страхового відшкодування. Враховуючи викладене позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування к розмірі 29\~323 грн. та судовий збір у розмірі 1\~378 грн. Представник позивача у останнє судове засіданні не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимогли підтримав, просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. Відповідач та її представник в останнє судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом установлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 28.09.2014 року о 13.40 годин по вул.. Залаегерсег зі сторони вул.. Кримської у напрямку вул. Бериславське шосе в м.Херсоні, в районі пл.. 50 років СРСР, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю т/з «ВАЗ 2109», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який здійснив наїзд на пішохода [PERSON] та яка від отриманих травм загинула. Вироком Дніпровського районного суду м.Херсона від 02.02.2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, на підставі ст.. 75 КК України, звільнено [PERSON] від призначеного основного покарання з іспитовим строком 3 роки, стягнуто з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь [PERSON] витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 14\~616 грн., та моральну шкоду у розмірі 14\~616,00 грн. Цивільно-правову відповідальність [PERSON] , як водія транспортного засобу, який перебуває в його користуванні, відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" була застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС», що підтверджується страховим полісом АС №3495392. 23.03.2015 року [PERSON] звернулась до ПАТ «Страхова група «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно страхового акту № 11462В/32/2015 від 26.06.2015 року розмір страхового відшкодування склав 29\~232 грн., який було сплачено за платіжним дорученням № 55505 від 30.06.2016 року. Крім того, 30.06.2016 року ПАТ «Страхова група «ТАС» було повторно помилково сплачено [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 29\~232 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 55511 від 30.06.2016 року. В добровільному порядку відповідач відмовляється повернути помилково сплачену суму страхового відшкодування. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування не може перевищувати розмір прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Згідно вимогст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.\~13 та ч. 1 ст.81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно положень\~ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, наякій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже,стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбаченихстаттею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок [NUMBER] (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Вказані правові висновки викладені Верховним Судом України в постанові від 02.10.2013 року по справі № 6-88цс13. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що, страхове відшкодування в розмірі 29\~232,00 грн., згідно платіжного доручення №55511 від 30.06.2015 року були помилково перераховані відповідачу без жодних на те підстав, будь-які договірні стосунки між сторонами відсутні, а тому у відповідності до вимог ст. 1212 ЦК України відповідач повинен повернути позивачу вказану суму грошових коштів, як безпідставно набуте майно. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 378 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 979, 1212 ЦК України,

Outcome: approved