Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача Дніпропетровської міської ради, третя особа [PERSON], про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. В ході розгляду справи були визначені сторони та уточнені позовні вимоги. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що її чоловік [PERSON] був членом ОК "ЖБК -392" і отримав ордер на вселення в квартиру за адресою: [ADDRESS], де був зареєстрований та проживав зі своєю сім'єю. Вартість кооперативної квартири була виплачена в розмірі 6 486 руб., тобто в повному обсязі, але її (позивача) чоловік своє право власності на квартиру у встановленому законом порядку не встиг зареєструвати, так як [INFO] помер. Від шлюбу з [PERSON] позивач має повнолітнього сина - [PERSON], 1982 року народження, який на момент смерті батька мешкав за іншою адресою, та із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Після смерті чоловіка позивач звернулася до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину (на квартиру) їй нотаріусом було відмовлено, оскільки відсутній документ про право власності. Просила суд: встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO]; визнати за [PERSON], [INFO] (паспорт серія: [NUMBER], виданий 14.02.2013 року Індустріальним РВ ГУМВС України у м. Дніпропетровськ, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER]) право власності на спадкове майно за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], а саме на квартиру [ADDRESS], що розташована в Обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив № 392» загальною площею 44,7 кв.м., житловою 27,4 кв.м. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача Дніпропетровської міської ради надав заперечення проти позову, вказавши, що позивач [PERSON] не надала доказів щодо наявності спору між нею та Дніпропетровською міською радою, не довела, які охоронювані законом інтереси позивача були порушені, невизнані чи оспорені відповідачем. Представник відповідача вказав, що з матеріалів справи не вбачається наявність такого спору, а тому просив у задоволенні позовних вимог[PERSON] відмовити. Представник третьої особи Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 392» в судове засідання з'явився. Просив суд задовольнити позовні вимоги позивача. Третя особа [PERSON], в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 392», вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради від 28.02.1986 року за № 9683 створено Житлово-будівельний кооператив № 392. Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серія АД № 236431, ОК «Житлово-будівельний кооператив №392» зареєстровано 05.08.1986 року, місцезнаходження [ADDRESS], керівник - [PERSON] (а.с. 21). Судом встановлено, що підтверджується відповідними довідками Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 392» від 05.02.2016 року № 05/02-1, від 05.02.2016 року №05/02-2, Списків Членів кооперативу, ордером № 324 серія 04 від 05.05.1987 року, [PERSON] був членом Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 392» з 24.04.1987 року, на підставі рішення Виконавчого комітету Індустріальної районної ради народних депутатів № 184, та йому надано право на заняття квартири за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] був прописаний і проживав за адресою: [ADDRESS] по [INFO] (по день смерті). Пайовий внесок в розмірі 6 486 руб. сплачено ним повністю (а.с. 10, 11, 12, 27). Факт внесення [PERSON] як членом ЖБК пайового внеску за спірну квартиру в повному обсязі ніким не оспорено і не оспорюється. Згідно ст. 15 ЗУ «Про власність» (яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) - член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на це майно. Отже, [PERSON], як член ЖБК, сплативши пайовий внесок за квартиру в повному обсязі, набув право власності на спірну квартиру. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п. 8 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, - у разі смерті члена ЖБК, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. [PERSON] помер [INFO] (а.с. 9). За приписами статей 524, 525 ЦК УРСР 1963 року, який був чинний на день виникнення правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно статті 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Позивач [PERSON] з 12.06.1976 року перебувала у шлюбі з [PERSON] (а.с. 10). Померлий [PERSON] не залишив заповіту щодо належного йому майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS], а тому після його смерті відбувається спадкування за законом і спадкоємцями за законом першої черги є його дружина - позивачка по справі та син - [PERSON]. Стаття 548 ЦК УРСР 1963 року визначає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Зі змісту зазначених норм чинного на момент виникнення правовідносин цивільного кодексу вбачається, що для того щоб прияти спадщину спадкоємець повинен був вчинити одну із вищезазначених дій, а саме фактично вступити в управління або володіння спадковим майном або подати державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач зареєстрована, проживала з спадкодавцем та проживає в спадковій квартирі, що підтверджується довідкою ОК «ЖБК № 392» від 07.04.2016 року № 07/04-1 на день смерті [PERSON] ([INFO]), за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] - член ЖБК-392 та його дружина [PERSON] ( а.с.14) . Згідно до спадкової справи № 8/2016 (а.с. 57-70), заведеної приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хуторною Мариною Дмитрівною, після смерті [PERSON], померлого [INFO], з заявою про прийняття спадщини 13.04.2016 року звернулася дружина померлого [PERSON]. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.06.2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого [PERSON] - на квартиру за адресою: [ADDRESS], оскільки відсутні правоустановчі документи на квартиру і квартира не зареєстрована за померлим у встановленому законом порядку. Згідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], виготовлений ВКП «БТІ» 12 січня 2016 року, загальна площа квартири становить 44,7 кв.м., житлова 27,4 кв.м., допоміжна 15,3 кв.м., площа літніх приміщень 2,0 кв.м. Складається із: 1 - коридор площею 4,5 кв.м., 2 - вбудова шафа площею 0,3 кв.м., 3 - ванна кімната 1,9 кв.м., 4 - санвузол площею 1,2 кв.м., 5 - кухня площею 7,4 кв.м., 6 - житлова кімната площею 10,3 кв.м, 7 - житлова кімната площею 17,1 кв.м, І - лоджії площею 2,0 кв.м. З врахуванням вищевикладеного, а також приписів ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року суд приходить до висновку, що [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки вона фактично вступила в володіння спадковим майном, а саме проживала на день смерті спадкодавця та після нього в квартирі, яка є спадковою масою Оскільки [PERSON], як член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, набув право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], але за життя не отримав правоустановчі документи та не провів реєстрацію квартири у встановленому порядку, то позивач позбавлена можливості отримати на цю квартиру (як на спадкове майно) свідоцтво про право на спадщину за законом через нотаріальну контору, а тому свої спадкові права вона може захистити лише в судовому порядку у відповідності зі ст. ст. 3,4 ЦПК України та ст. 16 ЦК України. Третя особа - [PERSON], який є повнолітнім сином померлого [PERSON] та позивача не приймав спадок після смерті свого батька. Відповідно до листа Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 28.04.2016 року, після смерті [PERSON], 1948 року народження, померлого [INFO], Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. ОК «ЖБК № 392» не заперечує проти визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на спірну квартиру. Враховуючи викладене, суд вважає, що за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на квартиру [ADDRESS], що розташована в Обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив № 392» в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO].

Outcome: approved