Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проведеною Рівненською прокуратурою з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері перевіркою у діяльності обласного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Рівне» встановлено, що 01.06.2013 року обласне комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Рівне» з фізичною особою [PERSON] уклали договір № 181Р/05-13 про використання бокса та забезпечення пропускного та внутрішнього об'єктового режиму. За цим Договором, Підприємство передає а [PERSON] приймає в строкове платне використання бокс розташований за адресою [ADDRESS], площею 60,0 кв.м. Зміст даного договору не відповідає нормам Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у зв'язку з чим договір №181Р/05-13 від 01.06.2013 вчинений з порушенням форми, встановленої Законом. Так, у договорі порушені істотні умови при його укладанні. Зокрема орендна плата встановлена з порушенням законодавчих норм щодо порядку визначення суми орендної плати та без урахування її індексації, передане майно у користування у відповідності до вимог Закону України «Про оренду державного і комунального майна», не застраховано. Разом з тим, у порушення вказаних вимог закону. Договір укладений з [PERSON] як з фізичною особою, який у свою чергу зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, проте відомості у спірному договорі щодо реєстраційних даних як суб'єкта підприємницької діяльності - відсутні. Відповідач також не сплачує грошові кошти за користуванням цим боксом. За таких умов позивач просить суд постановити рішення, яким визнати недійсним договір про використання бокса та забезпечення пропускного та внутрішньо об'єктового режиму об'єктів №181Р/05-13 від 01.06.2013 року, укладений між Обласним комунальним підприємством «Міжнародний аеропорт Рівне» та громадянином [PERSON]. Стягнути з [PERSON] на користь ОКП «Міжнародний аеропорт Рівне» кошти за користування майном - боксом площею 60 кв.м в сумі 11 446 (одинадцять тисяч чотириста сорок шість) грн. 98 коп. Зобов'язати [PERSON] звільнити займане ним приміщення бокса площею 60 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. та стягнути з відповідача судові витрати. Прокурор позов підтримав та пояснив суду про обставини, що описані вище. Представник Рівненської обласної ради не з'явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання, представник є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Представники обласного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Рівне» позов визнали. Відповідач [PERSON] не з'явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ч.2 ст.3 ЦПК України). Статтею 36-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Однією з форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999, інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. У відповідності до п.1.1 Статуту Підприємства - ОКП «Міжнародний аеропорт Рівне» засноване на спільній власності територіальних громад Рівненської області. Засновником та власником підприємства є Рівненська обласна рада, яка також здійснює управління підприємством та представляє спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст Рівненської області. Таким чином, прокурор виступає в інтересах територіальних громад в особі Рівненської обласної ради, а тому підставно звернувся з даним позовом до суду. Проведеною Рівненською прокуратурою з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері перевіркою у діяльності обласного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Рівне» встановлено, що 01.06.2013 року обласне комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Рівне» (далі Підприємство) з фізичною особою [PERSON] уклали договір № 181Р/05-13 про використання бокса та забезпечення пропускного та внутрішнього об'єктового режиму (далі - Договір). За цим Договором, Підприємство передає а [PERSON] приймає в строкове платне використання бокс розташований за адресою [ADDRESS], площею 60,0 кв.м. Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства., а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відносини пов'язані з передачею в оренду майна, зокрема яке перебуває у комунальній власності, врегульовані нормами Закону України «Про оренду державного та комунального майна». У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», цей закон регулює організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, їх структурних підрозділів та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності. Зміст даного договору не відповідає нормам Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у зв'язку з чим договір №181Р/05-13 від 01.06.2013 вчинений з порушенням форми встановленої законом. Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання сторонами у момент вчинення такого правочину вимог, встановлених частинами 1-3, 5-6 ст. 203 Цивільного кодексу України. У випадках, встановлених цим Кодексом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує дійсність правочину, якщо недійсність прямо невстановлена законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено перелік істотних умов договору оренди державного та комунального майна, серед яких: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна. Проте, як з'ясовано, у договорі №211Р/10-13 від 01.06.2013 р., порушені істотні умови при його укладанні. Зокрема: орендна плата встановлена з порушенням законодавчих норм щодо порядку визначення суми орендної плати, та без урахування її індексації; передане у користування майно (відповідно до вимог Закону України «Про оренду державного і комунального майна») не було застраховано. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідне орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. За частиною четвертою цього Закону, об'єктом оренди, зокрема є нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств. Виходячи з наведених норм закону, посадовими особами ОКП «Міжнародний аеропорт Рівне» фактично укладений договір оренди індивідуально визначеного майна при порушенні істотних умов. Організаційно-правовий механізм надання в оренду майна, яке належить до спільної власності територіальних громад області та методику розрахунку і порядок використання орендної плати, визначається Положенням «Про оренду майна, яке належить до спільної власності територіальних громад області» (далі Положення) «Про оренду майна, яке належить до спільної власності територіальних громад області», затверджене рішенням обласної ради від 05.12.2008 №1045 (далі - Положення), пунктом п'ятим якого передбачено, що майно передається в оренду в порядку, встановленому Законом України «Про оренду державного та комунального майна». Частиною 2 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що укладений сторонами договір оренди в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна. Типові договори оренди комунального майна передбачені Положенням. Згідно п.2 розділу 5 Положення, розмір орендної штати встановлюється договором оренди між орендодавцем та орендарем і визначається на основі ринкової вартості майна, визначеної шляхом проведення незалежної оцінки, та в залежності від цільового використання майна. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", укладенню договору оренди передує оцінка об'єкта оренди. Однак, в порушення вказаних вимог закону, за спірним договором плата визначалась на підставі залишкової вартості майна (приміщення бокса) без попередньої оцінки майна. У відповідності до ст. 24 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» орендоване майно страхується орендарем на користь того учасника договору оренди, який бере на себе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об'єкта оренди. Як встановлено, майно було передане в користування за означеним договором, і не застраховане. Згідно ч.2 ст. 6 Закону України «Про оренду державного і комунального майна», фізична особа, яка бажає укласти договір оренди державного майна з метою використання його для підприємницької діяльності, до укладення договору зобов'язана зареєструватись як суб'єкт підприємницької діяльності. Разом з тим, в порушення вказаних вимог закону, Договір був укладений з [PERSON] як з фізичною особою, який у свою чергу зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності. Проте відомості у спірному договорі щодо реєстраційних даних як суб'єкта підприємницької діяльності - відсутні. Відповідно до ст. 509 ЦК України - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо). Зобов'язання мас виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Відповідно до п. 2.1 оспорюваного договору, сума по договору визначається на основі розрахунку, який наведений у додатках до договору, а саме: калькуляції вартості забезпечення пропускного режиму, калькуляції вартості разового відвідування - надання послуг по оформленню і контролю одноразових перепусток для проходу працівників та проїзду автомобілів сторонніх організацій на територію Підприємства, калькуляції вартості виготовлення річної перепустки для проходу працівників та проїзду автомобілів на територію Підприємства, калькуляції вартості надання послуг по забезпеченню внутрішнього об'єктового режиму та пожежно-охоронної безпеки будівель, споруд та всієї площі виробничих приміщень, плата за користування частини приміщення бокса. Разом з тим, [PERSON] свої зобов'язання не виконав, хоча фактично використовував майно, що йому було передано, і вказане підтверджується довідкою ОКП «Міжнародний аеропорт Рівне» від 17.06.2014 б/н, актами звіряння взаємних розрахунків, актами наданих послуг, податковими накладними. Відповідно до довідки ОКП «Міжнародний аеропорт Рівне» від 17.06.2014 №400, договір №181Р/05-13 про використання бокса та забезпечення пропускного та внутрішнього об'єктового режиму від 01.06.2013 р. є пролонгованим, та на даний час діючим. Станом на 17.06.2013 заборгованість перед ОКП «Міжнародний аеропорт Рівне» по вказаному договору складає 11 446,98 грн. Згідно ст. 216 Цивільного кодексу України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Таким чином, [PERSON] слід зобов'язати звільнити приміщення, що передані йому за договором №181Р/05-13 про використання бокса та забезпечення пропускного та внутрішньо об'єктового режиму від 01.06.2013 р. Зважаючи на наведене суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved