Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

В липні 2021 року позивач звернулась до суду з даною позовною заявою до відповідачів, уточнивши позов просила визнати за нею право на завершення приватизації та право на одержання на ім`я свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 0, 1400 га, що розташована на території Трипільської сільської ради Обухівського району для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 3223188000:05:016:0020 в прядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначила, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну ділянку розміром 0,14 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт на земельну ділянку на користь батька позивачки [PERSON] , який прийняв спадщину після своєї матері, але не встиг оформити належним чином спадкове майно, оскільки помер [INFO] . Оформити право власності на спадкове майно за [PERSON] батько позивачки не зміг, оскільки Обухівський районний відділ ДП «Центр державного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» не міг зареєструвати та видати йому виготовлений державний акт на ім`я [PERSON] , оскільки за життя бабуся позивачки не встигла отримати державний акт на земельну ділянку. Так, відповідно рішення 19 сесії Трипільської сільської ради 23 скликання від 05.02.2002 року [PERSON] була виділена земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства розміром 0,14 га на території Трипільської сільської ради. Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області №1946 від 04.12.2008 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки у власність в адміністративних межах Трипільської сільської ради. Оскільки [PERSON] померла [INFO] та не встигла завершити приватизацію земельної ділянки, а сам зареєструвати право власності на земельну ділянку на своє ім`я. Через те, що приватизація земельної ділянки не завершена видачею правовстановлюючого документа, нотаріус відмовила батьку позивача у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, який також не встиг завершити процедуру приватизації земельної ділянки, оскільки захворів та помер [INFO] . Спадщина за законом та за заповітом після смерті бабусі відкрилась [INFO] за життя не набула права власності на спірну земельну ділянку, проте розпочала процедуру приватизації земельної ділянки, оскільки позивачка є спадкоємцем у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті спадкоємців та набула права в порядку спадкування, а саме право на завершення приватизації та право на здійснення реєстрації права власності з отриманням Витягу з Державного реєстру прав на своє ім`я. Ухвалою судді від 26.07.2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 09.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяви про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, були повідомлені про розгляд справи належним чином, заяв, клопотань суду не подали. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 5,6\~ст. 263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] , який є сином [PERSON] , відповідно свідоцтв про їх народження. Як вбачається із свідоцтв про смерть [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] помер [INFO] . Відповідно рішення 19 сесії Трипільської сільської ради 23 скликання від 05.02.2002 року [PERSON] була виділена земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства розміром 0,14 га на території Трипільської сільської ради. Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області №1946 від 04.12.2008 року затверджено проект землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки у власність в адміністративних межах Трипільської сільської ради. Листом Української міської держаної нотаріальної контори Київської області від 10.06.2021 року №299/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 0,14 га, що розташована на території Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області, що належала померлій [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якої був син [PERSON] , який прийняв спадщину, але в зв`язку зі смертю не оформив своїх спадкових прав, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку, що підтверджує факт набуття (виникнення) права власності у [PERSON] на зазначену земельну ділянку та роз`яснено право на звернення до суду. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1\~ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями згідно ст. 1222 ЦК України за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивачі по справі, у зв`язку з чим суд вважає, що позивачі є належними особами та спадкоємцями за заповітом\~ і їх звернення до суду є правомірним. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти; не допускається прийняття спадщини\~ з умовою чи із застереженням; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, а як вбачається з матеріалів справи позивачі прийняли спадщину, що\~ не спростовується відповідачами у справі. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Оскільки позивачу не може бути видано нотаріусом свідоцтво про право на спадщину по причині відсутності у неї оригіналу правовстановлюючого документа на ім`я спадкодавця, що перешкоджає реалізації ними передбачених законом прав спадкоємця, то даний позов підлягає задоволенню. Право померлого спадкодавця [PERSON] на спірну земельну ділянки виникло на законних підставах та на даний час не припинялось і не оспорювалось, а відсутність правовстановлюючогого документу не позбавляє такого права його спадкоємців. До складу спадщини згідно ст. 1218 ЦК України входять усі права і обов`язки спадкодавця, в тому числі і право на вищевказані земельні ділянки. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Частиною 2 цієї статті визначено способи захисту цивільного права, одним з яких є визнання права. Як вбачається зі змісту ст.ст.\~10,\~11,\~13 ЦПК України, цивільне\~\~судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, диспозитивності цивільного судочинства та при розгляді справ суд керується верховенством права.\~\~Учасники справи\~\~мають рівні\~\~права\~\~щодо\~\~здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом,\~\~їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.\~\~Суд розглядає цивільні справи не інакше як\~\~за\~\~зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в\~\~межах заявлених ними вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved