Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Оріхівської сільської ради Лутугинського району Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.04.2015 року помер її чоловік [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з: житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Первомайська будинок № 124 село Оріхівка Лутугинського району Луганської області, який належав [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого згідно рішення виконкому Лутугинської районної ради народних депутатів 261/34 від 13.09.1989 року технічного паспорту від 16.05.1989 року; земельної ділянки № 188, кадастровий номер 4422284400:06:030:0019, загальною площею 8,2705 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Оріхівської сільської ради Лутугинського району Луганської області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ № 104417, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за номером [NUMBER]; суми недоотриманої пенсії [PERSON] в розмірі 38817,61 грн., за період з липня 2014 року по квітень 2015 року, право на яку підтверджується довідкою Управління Пенсійного Фонду України в Марківському районі Луганської області № 3420/02-38 від 31.08.2016 року. Ще за життя, а саме 26.01.2010 року чоловік заявниці, [PERSON], відносно належного йому майна, де б воно не було і з чого б воно не складалося, на випадок своєї смерті залишив заповіт, який посвідчено виконкомом Оріхівської сільської ради Лутугинського району Луганської області та зареєстрований в реєстрі за номером 64. За даним заповітом усе своє майно [PERSON] заповідав своїй жінці [PERSON]. Отримавши свідоцтво про смерть встановленого зразку та виданого 01.07.2016 року державним легітимним органом влади Білокуракинським районним ВДРАЦС, позивач звернулася з приводу переоформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину до державного нотаріусу Білокуракинської державної нотаріальної контори. 19.07.2016 року після опрацювання наданих документів виконуючим обов'язки державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори [PERSON] було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, які підтверджують належність цього майна спадкодавці: свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння та витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку. Крім того, у спадкоємиці [PERSON] не має можливості документально встановити місце відкриття спадщини. У зв'язку з чим вона просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на зазначене майно, яке належало [PERSON], померлого 22.04.2015 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, попередньо надала заяву до суду про розгляд справи в її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник позивача в в судове засідання не з'явився, попередньо надав заяву до суду про розгляд справи в його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача Оріхівського сільської ради Лутугинського району Луганської області в судове засідання 17.11.2016 року не з'явився. Про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом розміщення оголошення в газеті "Урядовий кур'єр", причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. 17.11.2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебувала в шлюбі з громадянином [PERSON] (а.с. 8). 22.04.2015 року помер чоловік позивача - [PERSON] (а.с.7). На момент смерті [PERSON] проживав за адресою: [INFO] б. 124 разом з дружиною [PERSON] (а.с.9). За життя 26.01.2010 року [PERSON] відносно належного йому майна, де б воно не було і з чого б воно не складалося, на випадок своєї смерті залишив заповіт, який посвідчено виконкомом Оріхівської сільської ради Лутугинського району Луганської області та зареєстрований в реєстрі за номером 64. За даним заповітом усе своє майно [PERSON] заповідав своїй жінці [PERSON] (а.с.10). Згідно свідоцтва про право власності, виданого 18.10.1989 року виконкомом Лутугинської райради, житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Луганська область Лутугинський район село Оріхівка вул. Первомайська № 124, належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.53-54). На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 104417, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 8,2705 га, розташованої на території Оріхівської сільської ради Лутугінського району Луганської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі розпорядження голови Лутугінської райдержадміністрації від 30.10.2003 року № 569 (а.с.60-61). Згідно довідки Управління Пенсійного Фонду України в Марківському районі Луганської області № 3420/02-38 від 31.08.2016 року, розмір недоодержаної пенсії [PERSON], який помер 22.04.2015 року складає 38817,61 грн., за період з липня 2014 року по квітень 2015 року (а.с.11). [PERSON] зверталася до державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори з приводу оформлення свої спадкових прав після смерті [PERSON], проте ій було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, які підтверджують належність цього майна спадкодавцеві; свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння та витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку. Крім того, у спадкоємиці [PERSON] не має можливості документально встановити місце відкриття спадщини (а.с. 6). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача та визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved