Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

В квітні 2016 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Шпитьківської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступні обставини. [INFO] померла дружина позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] Земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] належала померлій [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки від 17.03.2010 року. 15 квітня 2016 року на підставі заяви [PERSON] державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу за № 34/2016 щодо майна померлої [INFO] [PERSON]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.04.2016 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори відмолено позивачу у видачі свідоцтва про право власності за законом на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] в зв»язку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON]. В судове засідання представник позивач не з»явилась, надала до суду заяви про слухання справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача Шпитьківської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області в судове засідання не з»явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи за його відсутності. Третя особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві в судове засідання свого представника не направила, про дату,час та місце розгляду справи повідомлялось належним чином, звернулась до суду із заявою про слухання справи за її відсутності. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав. [INFO] померла дружина позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] Як вбачається з матеріалів справи, вищевказана земельна ділянка належала померлій [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки від 17.03.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Габрієль Л.Є.,зареєстровано в реєстрі за № 796. В судовому засіданні встановлено, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.04.2016 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори відмолено позивачу у видачі свідоцтва про право власності за законом на земельну ділянку,що розташована за адресою: [ADDRESS] в зв»язку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини іще припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. П. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивачів, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved