Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

В квітні 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 20 травня 2015 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Компаніївський район, с. Марївка, вул. Берегова, 6, який належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, нотаріально посвідченого 31 травня 2002 року. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом і звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок їй відмовлено, в звязку з відсутністю державної реєстрації права власності спадкодавця на будинок. Посилаючись на те, що [PERSON] за життя на законних підставах набув право власності на житловий будинок, позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на вищевказаний житловий будинок. В судове засідання позивач не зявилася, повідомивши письмово про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомивши письмово про відсутність заперечень проти позову та розгляд справи у відсутність його представника. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, направив нотаріально посвідчену заяву від 25.04.2016 року в якій просив розглядати справу за його відсутності. Як продавець підтвердив факт продажу спірного будинку покупцю [PERSON] в травні 2002 року, однак за даними ОКП «КООБТІ» житловий будинок залишився зареєстрованим на його імя. Дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи № 285/2015 від 11.06.2015 р. суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 травня 2015 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Компаніївський район, с. Марївка, вул. Чапаєва, 6, який належав йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 31 травня 2002 року державним нотаріусом Компаніївської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 549 (а.с.5,14). Згідно рішення Марївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області № 12 від 10 листопада 2015 року вулицю «Чапаєва» в селі Марївка Компаніївського району Кіровоградської області перейменовано на вулицю «Берегова», що підтверджується довідкою Марївської сільської ради від 07.12.2015 року та копією рішення Марївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області № 12 від 10 листопада 2015 року (а.с.11,12). Позивач є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується копією паспорта з відміткою про сімейний стан та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.3,6). Позивач була зареєстрована та постійно проживала разом з чоловіком однією сімєю, вели спільне господарство за адресою: м. Кіровоград, провул. Новозаводський, 25 до дня смерті чоловіка та здійснила поховання померлого за власні кошти (а.с.7). 24 лютого 2016 року державним нотаріусом Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 1 за заявою [PERSON] постановою № 268/02-31 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Компаніївський район, с. Марївка, вул. Берегова, 6, оскільки право власності на спірний будинок зареєстровано на імя [PERSON], а не на імя спадкодавця [PERSON] (а.с.13). Згідно архівної довідки ОКП КООБТІ № 16040 від 23.12.2015 року право власності на житловий будинок, розташований в с. Марївка, вул. Берегова, 6 Компаніївського району Кіровоградської області зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.2000 року (а.с.15). Вартість спірного будинку станом на 14.01.2016 року складає 58064 грн. (а.с.18-29). З матеріалів спадкової справи № 285/2015 до майна померлого [PERSON] вбачається, що крім позивача інших спадкоємців за законом або за заповітом немає. Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач, як дружина померлого, відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Право власності на спірний будинок на час відкриття спадщини не зареєстроване за спадкодавцем, тому позивач звернулася до суду за захистом свого права шляхом визнання права власності на спадкове майно. З огляду на наведене суд вважає, що [PERSON] за життя набув право власності на вказаний житловий будинок, враховуючи, що діюче на час його придбання законодавство не передбачало обовязкової реєстрації таких прав, і виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та ЗУ від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Приймаючи до уваги, що позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину та не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved