Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним вище позовом. Позивач 13.12.2017року уточнила заявлені позовні вимоги (а.с.126-128) та просила: - визнати за [PERSON] право користування земельною ділянкою площею 672 кв.м. по вул. Вишневій, 1 в с. Романів Перемишлянського району Львівської області; - зобовязати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні земельною ділянкою, площею 672 кв.м. по вул. Вишневій, 1 в с. Романів Перемишлянського району Львівської області та привести її у приатний для використання стан шляхом демонтажу існуючої загорожі з металевої сітки по бетонних стовпах самовільно встановленої [PERSON]. - зобовязати [PERSON] повернути [PERSON] самовільно зайняту ним земельну ділянку площею 10,4 кв.м., що являється частиною земельної ділянки пл.672 кв.м по вул.. Вишневій,1 в с. Романів Перемишлянського району Львівської області. В обґрунтування позову покликається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок в с. Романів Перемишлянського району Львівської області, який успадкувала після смерті матері [PERSON], яка померла 19.11.2011року. Зазначила, що її батько [PERSON] помер 31.05.1988року і спадщину після нього прийняла його дружина та її мати [PERSON], оскільки така постійно з ним проживала. Звертає увагу суду на те, що будівництво успадкованого будинку здійснювалося її покійним батьком [PERSON] з 1977 по 1979 роки. 12.05.1977 році було отримано свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР за №36, згідно якого під забудову було виділено земельну ділянку власного користування площею 672 кв.м. на підставі рішення виконкому [PERSON] сільської ради від 10.03.1977р., забудову дозволено рішенням виконкому Перемишлянської районної ради від 02.06.1977 року №149. Згідно з плану земельної ділянки, загальна площа такої становить 0,0672кв.м , ширина 13.9 м та 14 м, довжина 48 м., Крім цього, зазначила, що по сусідству із її господарством розташоване будинковолодіння [PERSON], який незаконно в 90-х роках встановив паркан між їхніми господарствами, захопивши частину належної їй земельної ділянки, чим перешкоджає їй в користуванні земельною ділянкою та самовільно не бажає повертати захоплену земельну ділянку. Покликається на вимоги ст.ст.120, 211,212,152 ЗК України, ЗУ Про державний контроль за використанням та охороною земель та вважає, що з набуттям права власності на будинок до неї перейшло і право користування земельною ділянкою в обсязі та на тих самих умовах, що первинно належало її батькам. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з мотивів викладених у ньому, просили такий задовольнити. Пояснив, що згідно вимог ч. 2 ст. 120 ЗК України з набуттям права власності на житловий будинок до позивача перейшло і право користування земельною ділянкою в обсязі та на тих самих умовах, що первинно належали батькам [PERSON] та [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] позов заперечив, у задоволенні такого просив відмовити. Зазначив, що жодного захоплення земельної ділянки позивача не відбувалося. Пояснив, що власником житлового будинку, що розташований в с. Романів, вул. Лісна,24 Перемишлянського району є його батько - [PERSON]. Дане господарство межує із господарством позивача. В середині 90 х років він разом із своїм батьком на місці старого паркану встановлювали навий у звязку з тим, що їхні господарства знаходяться в різних висотах і їм необхідно було встановити підпірні плити. Однак, [PERSON] заборонила їм ходити по її подвірї і вони змушені були відступити від межі в свою територію біля 20-30 см, щоб зручно було монтувати паркан. Вважає, що [PERSON] була поінформована про монтування паркану. Зазначив, що на теперішній час, він хоче встановити підпірну стінку і знову відступає від межі в свою територію біля 40 см. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Перемишлянського району [PERSON] зазначив, що позов заперечує. Вказує на те, що план забудови земельної ділянки позивача не відповідає дійсному розташуванню земельної ділянки на теперішній час. Сімя [PERSON] неодноразово зверталася в сільську раду і в Кабінет Міністрів України з приводу меж земельної ділянки. Якщо абрис земельної ділянки зображений відносно картографічних матеріалів, то значить використання земельної ділянки в натурі різниться із картою. Вважає, що вся документація на земельну ділянку розходиться із фактичним користуванням земельною ділянкою, тому слід визнати межу між сторонами по фактичному користуванні. Зазначив, що не має жодного значення, яка земельна ділянка і якої конфігурації виділялась сторонам. Представником позивача [PERSON] заявлено клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи на предмет встановлення конфігурації земельної ділянки [PERSON] та встановлення межі та розмірів спірної частини земельної ділянки Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 19.06.2017 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] сільська рада Перемишлянського району Львівської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою призначено судову земельно-технічну експертизу. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи (а.с. 102-103). Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 20.12.2017 року поновлено провадження по даній цивільній справі (а.с.130). Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, їх представників, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням виконавчого комітету Перемишлянської районної ради депутатів трудящих від 02.06.1977 року №149 [PERSON] виділено земельну ділянку та надано дозвіл на будівництво житлового будинку (а.с.81,82). Згідно свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР від 12.05.1977 року №36, виданого на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради депутатів трудящих від 10.03.1977 року [PERSON] виділено земельну ділянку під забудову площею 672,0 кв.м. із земель власного користування (а.с.8) Як вбачається із плану забудови, земельна ділянка виділена під забудову [PERSON] у с. Романів має конфігурацію витягнутого чотирикутника правильної форми, довжина 48,0 м., а протилежні 13.90м та 14.00м. (а.с.9) Відповідно до витягу про державну реєстрацію права, виданого КП Львівської обласної ради Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації 13.06.2012 року [PERSON] є власником житлового будинку, що за адресою: Львівська область, Перемишлянський район, с. Романів, вул. Лісна,18, на підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 36). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 18.08.2016 року державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори, спадкоємцем зазначеного в свідоцтві майна [PERSON] є її чоловік [PERSON]. Спадщина на яку видане свідоцтво складається з: житлового будинку №24 по вул. Лісній в с. Романів Перемишлянського району Львівської області з відповідними господарськими будівлями та спорудами (а.с.34). У силу положень ст.ст.21, 24, 41 Конституції України, ст.319 ЦК всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав. Відповідно до вимог ст.321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК). Право на судовий захист та його спосіб передбачено ст.16 ЦК і, зокрема, ст.391 цього ж кодексу, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 року № 7 наголошує, що відповідно до статей 90,95, 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки мають бути повернуті їх власникам або землекористувачам. Згідно п. 4 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 N 376 , зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. за N 391/17686 , п. 4.1. відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. У відповідності до вимог п. 7 ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч. 2 ст. 120 ЗК). Як вбачається із акту комісії працівників [PERSON] сільської ради від 16.06.2017року про обстеження спірної частини межі між присадибними земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] виявлено факт захоплення [PERSON] частини земельної ділянки, що перебуває у користуванні [PERSON], згідно складеного абрису. Площа захопленої частини орієнтовно становить 5м2 з урахуванням нахилу стовпців (а.с.93,94). Згідно висновку №309/17 судової земельно-технічної експертизи Науково-дослідного інституту судових експертиз та права від 10.11.2017року, встановлена [PERSON] огорожа є зміщена в сторону земельної ділянки [PERSON], в результаті чого відбулося порушення межі між земельними ділянками. Земельна ділянка [PERSON] зменшилась на 10,4 кв.м, а земельна ділянка [PERSON] збільшилась на 10,4 кв.м. спірна земельна ділянка має конфігурацію неправильного багатокутника. Технічно можливо відновити межі між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] для цього необхідно: демонтувати існуючу огорожу з металевої сітки по бетонних стовпах встановлену [PERSON]; для запобігання зсуву грунту з земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку [PERSON] необхідно влаштувати підпірну бетонну стіну по лінії межі прокладеній через точки А,Б та В. В конструкцію бетонної стіни закласти стовпи по яких встановити огорожу (а.с. 116-125). Оскільки, право користування оспорюється та невизнається та у інших осіб виникають сумніви у належності цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права користування у звязку з наявністю таких сумнівів, слід визнати за [PERSON] право користування земельною ділянкою площею 672 кв.м., по вул. Вишневій, 1 в с. Романів Перемишлянського району Львівської області. Таким чином, судом встановлено, що відповідач без правової підстави встановив огорожу, яка зміщена в сторону земельної ділянки позивача, в результаті чого відбулося порушення межі між земельними ділянками. Земельна ділянка [PERSON] зменшилась на 10,4 кв.м, чим чинить перешкоди в користуванні позивачу земельної ділянки та порушує права останньої щодо можливості володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном, оскільки відсутня можливість в доступі до таких, а тому відповідача слід зобовязати не чинити перешкод у користуванні [PERSON] земельною ділянкою, площею 672 кв.м., що в с. Романів, вул. Вишнева,1 Перемишлянського району Львівської області та звільнити самовільно зайняту [PERSON] земельну ділянку, площею 10,4 кв.м., що являється частиною земельної ділянки пл. 672 кв.м. на вул. Вишневій, 1 в с. Романів Перемишлянського району Львівської області шляхом демонтажу існуючої загорожі з металевої сітки по бетонних стовпах. При цьому, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені останньою судові витрати, що складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи, а саме проведенням експертизи.

Outcome: approved