Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 20 червня 2013 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрували у Відділі РАЦСу Дрогобицького МРУЮ у Львівській області, актовий запис № 212. Від даного шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON], який проживає разом з нею. У даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трьох років, відповідно ніде не працює та не отримує доходів Оскільки їй одній важко утримувати сина, а відповідач не виконує свого батьківського обов?язку передбаченого ст.. 180 СК України, то вона змушена звернутися з даним позовом в суд. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомивши причин неявки, хоч був своєчасно та належним чином, повідомленим про час та місце судового засідання, рекомендованою коресподенцією. Отже виходячи з вищенаведеного, суд вважає цю особу повідомленою про дату судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Суд вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та давши їм належну оцінку приходить до наступного. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі 20 червня 2013 року у відділі РАЦСу по м.Дрогобичу Дрогобицького МРУЮ у Львівській області, зареєстрували шлюб, актовий запис № 212. Від даного шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON], який проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім»ї. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивачка перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Суд переконаний, що позивач потребує допомоги на утримання сина, а відповідач зобо»язаний таку допомогу надавати, а тому позов в цій частині підставний та підлягає до задоволення. Згідно п.п. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як вже встановлено вище, позивач знаходиться в декретній відпустці по догляду за сином [PERSON] до досягнення ним трирічного віку, єдиним її доходом є соціальні виплати. У відповідності до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від доходу другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тому в даному випадку при визначенні розміру аліментів на дружину, суд враховує, що позивачка не працює (оскільки немає такої змоги), так як перебуває в декретній відпустці по догляду за малолітнім сином, немає інших засобів до існування, зі слів перебуває в скрутному матеріальному становищі, а тому позов підлягає до задоволення Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved