Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

В січні 2016 р. позивач звернулася до суду позовом, в якому просить провести поділ житлового будинку побутових господарських споруд, що знаходиться по [ADDRESS] та виділити їй у власність для облаштування окремої ізольованої квартири коридор 1-1 пл.11.6 кв.м, житлову кімнату 1-2 пл. 15.2. кв.м, житлову кімнату 1-3 пл. 20.7 кв.м, 1\\2 частину літньої кухні сараю «Б» із погребом. В обґрунтування вимог позову зазначає, що згідно договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки від 01.06.2012 р. їй належить Ѕ частина житлового будинку та надвірних господарських споруд, що знаходиться по [ADDRESS] та 0,00320 га земельної ділянки з кадастровим номером 3210700000:04:010:0048 за тією ж адресою. Інша половина зазначеного будинку на підставі договору дарування від 04.11.1994 р. належала [PERSON] , яка померла [INFO] Спадщину після смерті останньої прийняли відповідачі. Поділ житлового будинку, побутових житлових споруд в натурі необхідний позивачу для окремого використання належної частини власності, створення можливостей для окремого розпорядження власністю та усунення будь-яких суперечностей із цього питання в майбутньому. Ухвалою судді від 15.03.2017 р. справу було прийнято до провадження судді Кравченко Л.М. та призначено до розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, подавши заяву, в якій просить проводити розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та зігдно висновку експерта просить здійснити поділ будинку за другим варіантом поділу будинку. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не зявилась, подавши заяву, в якій просить про водити розгляд справи без її участі, вимоги позову визнає в повному обсязі та просить поділити будинок по другому варіанту висновку експерта від 18.01.2019 р. Інші відповідачі [PERSON] та [PERSON] , проживаючи в Російські Федерації, про день та час розгляду справи неодноразово повідомлялись у відповідності до вимог ст. 11 [PERSON] про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 р. (надалі- Конвенція). Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 3 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється відповідно до\~Конституції України, цього Кодексу,\~Закону України\~"Про\~міжнародне приватне\~право",\~законів України,\~що визначають\~особливості розгляду\~окремих категорій\~справ,\~а також\~міжнародних договорів,\~згода на\~обов`язковість яких\~надана Верховною\~Радою України. В силу вимог ст. 498 ЦПК України - у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~ст.ст.\~10,11\~Конвенції - запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані на її мові або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови. В іншому випадку вона передає документи одержувачеві, якщо він згодний добровільно їх прийняти. Якщо документи не можуть бути вручені за адресою, вказаній в дорученні, запитувана установа юстиції зі своєї ініціативи вживає заходів, необхідних для встановлення адреси. Якщо встановлення адреси запитуваною установою юстиції виявиться неможливим, вона повідомляє про це запитуючу установу і повертає їй документи, що підлягають врученню. \~ \~ \~ \~Вручення документів засвідчується підтвердженням, підписаним особою, якій вручений документ, і скріпленим офіційною печаткою запитуваної установи, із зазначенням дати вручення, і підписом працівника установи, що вручає документ або виданий цією установою інший документ, у якому повинні бути зазначені спосіб, місце і час вручення. \~ \~ \~ \~З огляду матеріалів справи вбачається, що суд з метою недопущення порушення прав відповідачів, які проживають на території іншої держави, у відповідності до вимог чинного законодавства, вжив всіх необхідних заходів для повідомлення останніх про день та час розгяду справи, а тому вважає їх такими, що повідмлялись належним чином. \~ \~ \~ \~ \~У зв`язку з зазначеним, враховуючи, що сторони у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до\~вимог ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України). Судом достовірно встановлено, що [PERSON] згідно договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки від 01.06.2012 р. є власницею Ѕ частини житлового будинку та надвірних господарських споруд, що знаходиться по [ADDRESS] та 0,00320 га земельної ділянки з кадастровим номером 3210700000:04:010:0048 за тією ж адресою ( а.с.9-14). Інша частина спірного житлового буидку згідно договору дарування від 04.11.1994 р. належала [PERSON] (15-16), яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] (а.с.17). Зі зімсту позову встановлено, що падщину після померлої [PERSON] прийняли її чоловік [PERSON] , її син [PERSON] та її дочка [PERSON] , а тому суд вважає їх належними відповідачами в даному спорі. Згідно технічного паспорту на спірний житловий будинок встановлено, що останній розташований в [ADDRESS] та має загальну площу 87,6 кв.м, з яких житлова становить 62,8 кв.м та підсобнана 24,8 кв.м (а.с.45-49). З метою належного поділу спірного будинку позивач звернулась з відповідним зверненням до виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області, у відповідь на яке отримала рішення № 272 від 27.08.2014 р. згідно якого, виконавчий комітет не заперечує проти поділу будинку між співвласниками за умов дотримання чинного законодавства. В силу вимог ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Умовами ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За правилами ст.ст.\~21,\~24,\~41 Конституції України, ст.ст.\~319,\~358 ЦК України\~всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Згідно із ч. 1\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України\~передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Зі змісту \~ст. 364 ЦК України\~вбачається що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно роз`яснень викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (п. 6), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Верховний Суд України у постанові від 03.04.2013 р. висловив правову позицію у справі № 6-12цс13 та зазначив, що, виходячи з аналізу змісту норм ст.ст.\~183,\~358,\~364,\~379,\~380,\~382 ЦК України, виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію та зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. 16.06.2017 р. за клопотанням представника позивача ухвалою суду було призначено судову будівельно-технічну експертизу (а.с.135). За результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, 30.01.2019 р. до суду надійшов виснов ок експерта № 14490/17-43/28618/18-43 від 18.01.2019 р. (а.с.184-203), зі змісту якого визначено два варіанти поділу будинку та надвірних споруд. Разом з тим, враховуючи, що сторони дійшли згоди щодо другого варіанту розподілу будинку, визначеного вищевказаним висновком суд вважає, що першому співвласнику необхідно виділити перший об`єкт, який включає в себе: коридор 1-1 площею 11,6 кв.м, житлову 1-2 площею 15,2 км.м, житлову 1-3 площею 20,7 кв.м, кухня ( частина приміщення) 1-7 площею 5,1 кв.м, що разом в будинку становить 52,6 кв.м, а також господарські будівлі: літня кухня-сарай «Б», погріб «Б»,що становить 65/100 частинок житлового будинку та +8,8 кв.м. відхилння від ідеальних часток. В свою чергу, другому співвласнику, згідно висновку експерта, слід виділити другий об`єкт, який включає в себе: котельняю 1-6 площею 4,7 кв.м, кухня (частина приміщення) 1-7 площею3,4 кв.м, жилова кімната 1-5 площею 11,5 кв.м, житлова кімната 1-4 площею 15,4 кв.м, що разом в будинку становить 52,6 кв.м, а також господарські будівлі: туалет «В», що становить 35/100 частинок житлового будинку та -8,8 кв.м від ідеальних часток. Також, приймаючи до уваги експертний висновок, для переобладення одноквартирного будинку в двоквартирний згідно другого варіанту необхідно виконати наступні ремонтні роботи: закласти дверні прорізи між приміщеннями: 1-2 та 1-5, 1-3 та 1-4, 1-1 та 1-7; влаштувати дверні прорізи між приміщеннями:1-5 та 1-7, 1-5- та 1-4, 1-2 та 1-7; влаштувати перегородку в приміщення 1-7; влаштувати перегородку з дверима в приміщенні 1-5; влаштувати вхід в будинок для другого співвласника; обладнати кухні та санвузли. Витрати щодо переобладнання будинку суд вважає за необхідне покласти на сторони по справі в рівних долях. Таким чином, кожен із новоутворених об`єктів нерухомого майна, з урахуванням переобладнань, має ознаки окремого домоволодіння, а саме наявність житлових кімнат, частини кухні та санвузла. Крім того, в запропонованому варіанті поділу житлового будинку, надвірних будівель та споруд виконується з відступом від ідеальної частки співвласників, але земельна ділянка ділиться згідно часток, тому компенсація за відхилення від ідеальної частки співвласників розрахована лише за відхилення у ринковій вартості будівель та споруд домоволодіння та складає 73726,5 грн., які суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідачів, оскільки саме частка [PERSON] , згідно вищевказаного висновку експерта, перевищує частку відповідачів на 8,8 кв.м. Також, в силу вимог\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~судові витрати понесені позивачем в сумі 1404,60 грн., слід стягнути з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved