Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом в подальшому уточненим до [PERSON] про надання дозволу на вивезення дитини за кордон без згоди батька. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] вона, 22.03.2005, народила дитину - доньку [PERSON]. 01.11.2006 року шлюб було розірвано. грн. Після розірвання шлюбу, дочка залишилась проживати з позивачем, в якої є інший чоловік, з яким вона перебуває у шлюбі. Дочка зараз навчається в 5-му класі в ЗОШ №1 міста Канева Черкаської області. За час навчання дочки батько жодного разу не провідував її в школі, не цікавився її навчанням, не відвідував батьківські збори, не забезпечує матеріально, має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 32 548,00 грн. Також батько не провідував дочку, не возив на оздоровлення та на відпочинок. Позивач неодноразово телефонувала до відповідача з проханням, щоб він надав дозвіл на виїзд дитини за кордон на відпочинок, щоб дитина могла оздоровитись, відвідати культурні та історичні місця, проте відповідач відмовив у виїзді дитини за кордон, вимагав від позивача відмовитись від аліментів і тільки за таких умов він надасть дозвіл на виїзд дитини за кордон. Позивач просить суд надати дозвіл [PERSON] та [PERSON] на тимчасове вивезення неповнолітньої дочки (онучки) [PERSON], [INFO], уродженки [INFO] в [PERSON] Крим у супроводі її матері [PERSON] та/або бабусі [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], на період з 01.06.2016 по 01.02.2017. Судові витрати понесенні нею на сплату судового збору та правової допомоги стягнути з відповідача . Позивач [PERSON] та її представник, адвокат [PERSON] в судове засідання не зявились, подали до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги позову підтримують повністю та просять суд такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Отже, суд, знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Враховуючи заяву позивача та представника позивача з якої слідує, що вони позовні вимоги підтримують, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 01 листопада 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-СР № 016173 ( а.с. 9). Під час перебування у шлюбі, 22.03.2005 року, у сторін народилася дочка [PERSON] . Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом із матір'ю. Позивач має змогу тимчасово вивезти дитину за кордон на відпочинок та оздоровлення в [PERSON] Крим, яка тимчасово перебуває у межах Російської Федерації. Однак відповідач не дає добровільно згоди на вивезення дитини за кордон. Разом із тим, відповідач не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям і здоров'ям, не сплачує аліменти на утримання дитини, має заборгованість по аліментам в сумі 32548,00 грн. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно ч.1 та ч.2 ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно п.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ на дитину оформляється на термін три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Відповідно до п.3 ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до п.3 та п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 (у редакції постанови КМУ від 25.08.2010 року №724) перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Пунктом 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Таким чином, розглядаючи спір щодо надання дозволу на вивезення дитини за межі України без згоди одного із батьків суд зобов'язаний визначити термін вивезення дитини за кордон та країну, до якої дозволяється виїзд дитини без згоди батька. Вирішуючи дане питання судом враховано мету поїздки (відпочинок та оздоровлення) та державу прямування ([PERSON] Крим, яка тимчасово перебуває у межах Російської Федерації). Крім того, встановлено, що виїзд за кордон дитини матиме тимчасовий характер, що не порушує прав батька дитини на спілкування з нею та не позбавляє його права брати участь у вихованні та утриманні дитини. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про надання дозволу на вивезення за кордон дитини без згоди батька є обґрунтованими , оскільки позивач дійсно не може одержати згоду відповідача. Законодавством визначено права та обовязки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні правовідносини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст.. 84 ЦПК України, підлягають до задоволення позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 551, 21 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2 204,28 грн., яка підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру ( а.с.27).

Outcome: approved