Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 07 грудня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору було залучено орган опіки і піклування - Рогатинську районну державну адміністрацію. У позовній заяві зазначено, що відповідачі по справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою, яка доводиться [PERSON] бабусею, та перебуває на її утриманні і вихованні. Відповідачі по справі проживають окремо, з дитиною не спілкуються, не виховують сина, не цікавляться його життям. Така поведінка батька дитини [PERSON] та матері [PERSON] свідчить, що вони збайдужіли до дитини. Просила позов задовольнити повністю. У судовому засіданні представник позивачки - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Крім того, пояснив, що дитина з народження проживає разом з бабусею. Відповідачі проживають окремо від сина, не цікавляться ним, не займаються вихованням, тим самим ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Онук позивачки тривалий період часу не бачив батьків, не спілкувався з ними. Його довірителька [PERSON] займається утриманням, вихованням онука, його лікуванням. Просив позов задовольнити. Представник служби в справах дітей з питань опіки, піклування, усиновлення Рогатинської районної державної адміністрації, Олексів О.Я. вважає за доцільне та в інтересах дитини позбавлення відповідачів [PERSON] і [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Просила позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомили, не подали відзиву на позов, хоча про день, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином та у встановленому законом порядку. Небажання відповідачів надавати докази для обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачкою. Відповідно до вимог, встановлених ч.1,2 ст.280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені про дату та час слухання справи, від яких не надійшли повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ними причини визнані неповажними, відповідачі не подали відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши доводи позивача, представника служби в справах дітей, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачі по справі [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 16 червня 2016 року Рогатинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Рогатинської районної державної адміністрації №31 від 24 жовтня 2017 року визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Ухилення відповідачів від виконання батьківських обов'язків підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 04 жовтня 2017 року, нотаріально посвідченими заявами [PERSON], [PERSON] про відсутність заперечень щодо позбавлення їх батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 дано роз'яснення про те, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують тощо), які дані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім способом дії на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. За наведених вище в рішенні обставин і доказів суд приходить до висновку, що відповідачі, як батьки, ухиляються від виконання свого обов'язку по вихованню сина, морально його не підтримують, з сином не спілкуються, не проявляють щодо нього батьківської турботи. Не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання. [PERSON], [PERSON] не спілкуються з сином, що є необхідним для його нормального самоусвідомлення; не надають йому доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, хоч мають таку можливість. Відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками через що їх слід позбавити батьківських прав. П Судом встановлено, що позбавлення [PERSON], [PERSON] батьківських прав не буде суперечити інтересам дитини, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved