Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулися [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що [INFO] року помер [PERSON], спадщину за законом після смерті якого, шляхом подання заяви до Ставищенської районної державної нотаріальної контори, прийняли останні . До спадкового майна, на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченим Ставищенською районною державною нотаріальною конторою 7 березня 2001 року за реєстром № 926, належать: житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка розміром 0,401 га за цією ж адресою. 2 квітня 2001 року право власності [PERSON] на житловий будинок було зареєстроване Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №1 за реєстровим № 53. Земельна ділянка площею 0,401 га, як об'єкт права власності, була визначена державним актом на право власності на землю, виданим [PERSON] Оскільки державний акт на право приватної власності на землю виданий на підставі рішення, яке є дійсним, межі земельної ділянки встановлені в натурі, їй присвоєно кадастровий номер, відомості про земельну ділянку внесені до Державного реєстру земель, земельна ділянка є сформованою і може бути об'єктом цивільних прав. 18 липня 2016 року державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори Цимбалюк В.М.постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку розміром 0,401 га по [ADDRESS] У зв'язку з прийняттям земельної ділянки у [PERSON] виникло право власності на придбану земельну ділянку, і це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] року внаслідок смерті останнього. Позивачі просять суд визнати за кожним із них право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року [PERSON] на ? частину земельних ділянок: площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,1510 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер [NUMBER], які розташовані за вищевказаною адресою. Позивачі та їх представник в судове засідання не прибули, подали до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали, просять справу розглядати без їх участі (а.с. 5, 43). Представник відповідача Юрківської сільської ради в судове засідання не прибув. Сільська рада направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просить справу розглядати без участі їх представника (а.с. 41). Суд, розглянувши письмову заяву про визнання позову відповідачем, та перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], спадщину за законом після смерті якого, шляхом подання заяви до Ставищенської районної державної нотаріальної контори, прийняли позивачі (а.с. 17-23). До спадкового майна, на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого Ставищенською районною державною нотаріальною конторою 7 березня 2001 року за реєстром № 926, належать житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка розміром 0,401 га за цією ж адресою (а.с. 11). Земельна ділянка площею 0,401 га, як об'єкт права власності, була визначена державним актом на право власності на землю, виданим [PERSON] та зареєстрованим 19 лютого 2001 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER] і передана рішенням 4 сесії 22 скликання Юрківської сільської ради від 18.09.1996 року для обслуговування житлового будинку - 0,2500 га (кадастровий номер [NUMBER]) та для ведення особистого підсобного господарства - 0,1510 га (кадастровий номер [NUMBER]) (а.с. 12). 18 липня 2016 року державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори Цимбалюк В.М. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку розміром 0,401 га за вищезазн6аченою адресою (а.с. 10). Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року, який діяв на момент отримання у власність будинку та земельної ділянки) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Згідно частини 4 статті 30 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу. Нормами частини другої статті 6, частини першої статті 22, частини першої статті 23 ЗК України (в редакції 1990 року) передбачався порядок набуття громадянами права власності на земельні ділянки у разі одержання за договором купівлі-продажу та виникнення права власності після встановлення меж земельної ділянки в натурі і одержання державного акта про право власності на землю. Водночас, дію статті 23 зупинено щодо власників земельних ділянок, визначених статтею 1 Декрету N 15-92 від 26.12.92 «Про приватизацію земельних ділянок», зокрема наданих їм для ведення: особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України. Зазначеними нормами закріплено загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 30 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1220, 1223 частини 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як встановлено ч.1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1297 ЦК України на спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, покладається обов'язок звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно частини 1 статті 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Статтями 181, 182 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до статей 3, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно. Державна реєстрація прав базується на кадастровому номері, присвоєному у встановленому законом порядку. Згідно статті 79 Земельного Кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості). У відповідності до вимог статті 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки межі земельних ділянок встановлені в натурі, їм присвоєно кадастрові номери, відомості про земельну ділянку внесені до Державного реєстру земель, земельна ділянка є сформованою і може бути об'єктом цивільних прав та у зв'язку із прийняттям земельної ділянки, [PERSON] набув за життя права право власності на дану земельну ділянку, а позивачі набули право власності в порядку спадкування за законом після смерті останнього на ? частину даних земельних ділянок, кожна, і оскільки відповідачем Юрківською сільською радою позов визнається, то він підлягає задоволенню. Оскільки, Юрківська сільська рада до пред'явлення позову про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку і в судовому засіданні не оспорювали цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на них не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved