Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

В позовній заяві до суду позивачка просила визнати за нею право власності на спадкове майно - 1/6 частку житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS], після смерті матері [PERSON], що померла [INFO] року, 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS], після смерті батька [PERSON], що помер [INFO] року та 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] в зв'язку з втратою свідоцтва про право власності на майно, а також у зв'язку з ліквідацією колгоспних дворів, як за колишнім учасником колгоспного двору. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що спадковий житловий будинок відносився до типу колгоспних дворів і позивачка, її мати [PERSON], яка померла [INFO] року та батько, який помер [INFO] року були членами колгоспного двору. Після смерті матері, позивачка та її батько [PERSON] прийняли спадщину, так як постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Після смерті батька позивачка також прийняла спадщину, постійно проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та подавши до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини після померлих батьків, однак нотаріус оглянувши надані документи роз'яснила про неможливість видачі свідоцтва про право на спадкове майно відносно належних померлим часток житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, оскільки за час свого життя померлі офіційно не зареєстрували право власності на вищезазначене спадкове майно, а сам будинок відносився до категорії колгоспних дворів і на даний час змінити статус двору неможливо, а також у зв'язку з відсутністю у позивачки свідоцтва про право власності на спадковий будинок. Крім того Реєстраційна служба не може видати позивачці свідоцтво про право власності на належну їй 1/3 частку вищезазначеного будинку у зв'язку з тим, що з введенням в дію з 15.04.1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори було ліквідовано, а отже і свідоцтво про право власності на колгоспний двір на даний час не є чинним та Реєстраційна служба не наділена правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, заміна свідоцтва виданого на колгоспний двір відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачена. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [INFO] року померла мати позивачки - [PERSON]. (а.с.5). Після її смерті відкрилася спадщина на майно померлої. Позивачка являється спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця. [INFO] року помер батько позивачки - [PERSON]. (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина на майно померлого. Позивачка являється спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця. Копія свідоцтва про одруження (а.с.8) підтверджує, що 26 липня 1969 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. [INFO] року народилася [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. В свідоцтві про народження, у графі "Батьки" вказані, батько - [PERSON], мати - [PERSON]. ( а.с. 6). Копія свідоцтва про одруження (а.с.7) підтверджує, що 07 жовтня 1995 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до копії довідки Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області мати позивачки - [PERSON], яка померла [INFO] року проживала у [ADDRESS]. На день смерті разом з нею були зареєстровані та проживали чоловік -[PERSON] та дочка - [PERSON]. (а.с.10). Відповідно до копії довідки Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області батько позивачки - [PERSON], який помер [INFO] року проживав у [ADDRESS]. На день смерті разом з ним була зареєстрована та проживала його дочка - [PERSON]. (а.с.10). Копія довідки Червонопартизанської сільської ради Носівського району від підтверджує факт того, що згідно записів погосподарської книги сільської ради за 1991-1995 роки № 15/2, особовий рахунок № [NUMBER], станом на 15.04.1991 року в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Дане домогосподарство відноситься до типу колгоспного. ( а.с. 11). Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок в [ADDRESS], вказаний будинок включає в себе житловий будинок (А) вартістю 64226,00 грн., веранду (а) вартістю 13684,00 грн., сарай (Б) вартістю 17096,00 грн., сарай (б) вартістю 1375,00 грн., погріб(П) вартістю 2211,00 грн., криницю (К) вартістю 1773,00 грн., огорожу (№1,2) вартістю 5064,00 грн., загальна вартість становить 105429,00 грн. ( а.с.12-14). Згідно копії відповіді від 10.12.2014 року № 02.3-5/162 на запит адвоката, начальник реєстраційної служби Носівського РУЮ повідомляє, що з введенням в дію 15.04.1991 року Закону України «Про власність», колгоспні двори було ліквідовано, а отже і свідоцтво про право власності на колгоспний двір є не чинним, тому видати взамін свідоцтва про право власності на колгоспний двір свідоцтво про право власності на 1/3 частку житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] на ім'я [PERSON] неможливо. ( а.с.15). Згідно копії постанови Носівської районної державної нотаріальної контори № 2062/02-31 від 10 грудня 2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 2/3 частки житлового будинку з приналежними до нього спорудами у [ADDRESS], що належали її батькам [PERSON], померлому [INFO] року та [PERSON], померлій [INFO] року, оскільки в матеріалах справи відсутні документи необхідні для вчинення нотаріальної дії, крім того спадковий будинок мав статус колгоспного двору, а у зв'язку з введенням в дію з 15.04.1991 року ЗУ «Про власність» колгоспні двори було ліквідовано. ( а.с. 16). Як вбачається з відповіді Носівської районної державної нотаріальної контори на запит суду, спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, не заводилася. ( а.с. 26-39). Згідно копії спадкової справи після смерті [PERSON], який помер [INFO] року року, що була витребувана судом з Носівської районної державної нотаріальної контори, заяву про прийняття спадщини після його смерті подала дочка [PERSON]. ( а.с. 40-60). Представник позивачки [PERSON] та позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надіславши суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за їх відсутності. Відповідач Червонопартизанська сільська рада Носівського району Чернігівської області свого представника в судове засідання не делегувала, але до суду надійшов лист про розгляд справи без участі представника відповідача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши пояснення позивачки в позовній заяві до суду, дослідивши докази, прикладені до позовної заяви в підтвердження позову, суд приходить до наступного. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 1218 ЦК України зазначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Частина 4 статті 174 ЦПК України вказує, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем, яке суд вважає таким, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, доцільним буде позов позивачки задовольнити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved