Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування позову зазначила, що 28.10.2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області був зареєстрований шлюб між нею та [PERSON]Від шлюбу у них народилася дитина: донька [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними не склалися та у 2002 році вони розлучилися. З часу розірвання шлюбу донька залишилася проживати разом з нею. Вона самостійно опікується дитиною, усі сімейні обовязки лягли на її плечі. Відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує та долею дитини не піклується. Відповідач є фізично здоровою, працездатною особою, працює, де систематично отримує заробітну плату та зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу). Оскільки відповідач ухиляється від матеріальної допомоги дитини, вона вимушена була звернутися до суду з цим позовом. Позивач в судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги повністю підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення , але пояснив , що він вже сплачує аліменти на двох дітей від іншого шлюбу за рішенням Вовчанського районного суду від 23.11.2015 року. Заслухавши пояснення сторін по справі , дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а в разі ухилення від цього обовязку, кошти на утримання дітей, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, стягуються з них в судовому порядку. Матеріалами справи встановлено, що свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO] за серією 1-ВЛ № 205977 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області, підтверджується, що її батьком є [PERSON], а матірю [PERSON] (а.с.5). Статтею 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи вказаний розмір аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сімї, інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, враховуючи те, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704.80 грн. в дохід Державної судової адміністрації, оскільки позивач за законом звільняється від їх сплати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved