Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

Завідувач 2-А відділення Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева» Полтавської обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою про госпіталізацію хворого [PERSON] до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. Заява обґрунтована тим, що [PERSON], [INFO], поступив на стаціонарне лікування у 2-А відділення даної лікарні в порядку примусової госпіталізації 03 січня 2019 року о 18 год. 50 хв. за направленням лікаря-психіатра Миргородської ЦРЛ [PERSON] з діагнозом: «Гострий поліморфний психотичний розлад». [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Згоди на госпіталізацію хворий не надає. Тому лікар просив суд винести рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару. В судовому засіданні лікар підтримав свою заяву, просить прийняти рішення про примусову госпіталізацію хворого [PERSON] до психіатричного стаціонару, оскільки він потребує лікування, а усвідомленої згоди на лікування не надає. При цьому вчиняє дії, що являють собою небезпеку для нього та оточуючих. Особа, щодо якої внесено заяву про госпіталізацію, - [PERSON], участь якого в судовому засіданні забезпечена в режимі відеоконференції, пояснив, що не вважає себе хворим та не вважає, що він потребує лікування. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримала, вважаючи її обґрунтованою, просила задовольнити. Заінтересована особа - мати хворого [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Суд, заслухавши пояснення лікаря, хворого, думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Як встановлено судом, [PERSON], [INFO], поступив на стаціонарне лікування у 2-А відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева в порядку примусової госпіталізації 03 січня 2019 року о 18 год. 50 хв. за направленням лікаря-психіатра Миргородської ЦРЛ [PERSON] з діагнозом: «Гострий поліморфний психотичний розлад». Добровільної згоди на госпіталізацію хворий не надав, та був направлений на госпіталізацію у ПОКПЛ у примусовому порядку. 04 січня 2019 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якою йому встановлено діагноз: «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, галюцинаторно-параноїдний синдром». Зважаючи на наявність у хворого тяжкого психічного розладу, відмову від добровільного лікування, реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресивна поведінка по відношенню до матері, погрози підпалити будинок), комісією зроблений висновок про необхідність примусової госпіталізації [PERSON] Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, [PERSON] вперше звертався за психіатричною допомогою до районного психіатра 23 січня 2015 року, коли відмічалося почуття страху, тривоги, «боявся погроз з боку впливових людей». Погіршився сон, апетит, не приймав їжу, приготовану матір'ю, а їв тільки продукти з магазину. Періодично поводився агресивно по відношенню до матері. Було видано направлення на госпіталізацію в ПОКПЛ, але хворий від госпіталізації відмовився. Як відомо з заяви матері хворого [PERSON] на ім'я директора КНП «Миргородської ЦРЛ»: «В даний час психічний стан сина різко погіршився - кричить, лається нецензурною лексикою, погрожує фізичною розправою батькам, погрожує підпалити будинок. Побив сторонню людину, де працює мати, задавив домашнього кота. Виносить маячні ідеї відношення на адресу присутніх. Викликано наряд поліції» Зі слів хворого [PERSON] останнім часом у нього почастішали конфлікти з матір'ю, оскільки «коли захворів батько, до нас почав заходити співробітник матері, я не хотів щоб він до нас ходив, бо в мене розкладені столярні інструменти». Хворий не заперечує, що «пішов на роботу до матері, вимагав щоб до нас ніхто не ходив, той співробітник за неї заступався і я його вдарив кілька разів». Згідно ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, а саме: агресивно поводиться по відношенню до матері, б'є її, побив співробітника матері, задавив домашнього кота. Крім того, хворий висловлює реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, а саме погрожує підпалити будинок. Хворий потребує лікування, тому його відмова від лікування є дією, що являє безпосередню небезпеку для нього. Зазначене підтверджується письмовими доказами: даними висновку комісії лікарів-психіатрів від 04 січня 2019 року, згідно якого комісією [PERSON] за результатами огляду встановлений діагноз: «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, галюцинаторно-параноїдний синдром». Також, з висновку вбачається, що під час огляду лікарями [PERSON] активно висловлював маячні ідеї на адресу матері: «З матір'ю у нас немає взаєморозуміння, вона завжди до мене придирається, до нас почав заходити її співробітник, а я не хочу бачити чужих людей в домі, бо в мене тут столярні інструменти… Я пішов до матері на роботу, щоб про це поговорити, а той чоловік за неї заступився, ми побилися, я вдарив його кілька разів». Некритичний до свого стану. Легко афектується (а.с.4-5); даними направлення на госпіталізацію у ПОКПЛ, виданого [PERSON] лікарем-психіатром Миргородської ЦРЛ [PERSON] 03 січня 2019 року, з якого вбачається, що під час огляду [PERSON] кричав, лаявся, висловлював погрози в присутності «міліції» та матері (а.с.6); даними заяви [PERSON] на адресу директора КНП «Миргородська ЦРЛ» від 03 січня 2019 року, з якої вбачається, що психічний стан [PERSON] різко погіршився - кричить, лається нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою батькам, погрожує підпалити будинок. Побив сторонню людину, задавив домашнього кота (а.с.8). В судовому засіданні хворий [PERSON] факт агресивної поведінки до матері, побиття її співробітника визнав, у зв'язку з цим погрози, що [PERSON] висловлював на адресу рідних, погрози підпалити будинок суд розцінює як реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Відмову хворого від лікування, якого він потребує, суд також розцінює як дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що [PERSON], який хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок своєї хвороби вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, що згідно вимог ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» є підставою для його примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару. Зважаючи на наявність у хворого тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він вчиняє дії та висловлює реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, відмову від отримання стаціонарної психіатричної допомоги, оскільки за медичним призначенням лікування хворого можливо лише в умовах психіатричного стаціонару, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.9 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку. Тому дане рішення необхідно допустити до негайного виконання. Судові витрати у справі віднести за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved