Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

до суду надійшла заява [PERSON], згідно якої вона просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], яка померла 30 квітня 2018 року в м. Єнакієве Донецької області. В обґрунтування заяви вказує, що 30.04.2018 року померла її мати [PERSON], [INFO]. Згідно лікарського свідоцтва про смерть від 30.04.2018 року № 58 та свідоцтва про смерть від 30.04.2018 року, актовий запис № 706, смерть [PERSON] наступила 30 квітня 2018 року за місцем її реєстрації та проживання: [INFO]. Причина смерті матері заявника серцево-судинна недостатність, атеросклеротична хвороба серця з артеріальною гіпертензією. Заявник поховала мати 1.05.2018 року на Верхня-Кринковому кладовищі, що в селище Верхня-Кринка в м. Єнакієве, Донецької області. 15 травня 2018 року заявник особисто звернулася до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області для отримання свідоцтва про смерть матері. Але у зв'язку з тим, що державні органи на території України не визнають документи наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть. Відповідне рішення суду про встановлення факту смерті її матері [PERSON], заявнику потрібно для оформлення спадщини та отримання допомоги на поховання, а також недоотриманої пенсії. За цих обставин [PERSON] змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Представник заінтересованої особи, Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, в судове засідання не зявився. Разом з тим, 23.05.2018 року надав до суду заяву (вх. № 15081), згідно якої просив справу розглядати без участі представника відділу та винести рішення у відповідності до діючого законодавства, проти заявлених вимог не заперечував. Представник заінтересованої особи, Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в судове засідання не зявилася, 23.05.2018 року надала до суду клопотання (вх. № 15082), згідно якого просив справу розглядати без участі представника управління, проти задоволення заяви не заперечував. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії ЯУ № 512970 від 16.05.1949 року, заявник (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON] народилася 6 лютого 1949 року, про що 3.03.1949 року зроблено відповідний запис за № 22. Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). 28 березня 1969 року [PERSON] одружилася з [PERSON], актовий запис № 220. Після одруження [PERSON] змінила прізвище на «Пастухова», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-АБ № 060792 від 28.03.1969 року (а.с.5). Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 58 від 30.04.2018 року та довідки про причину смерті (до форми № 106/у № 58), виданих Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Єнакієве» ДНР, [PERSON], [INFO], померла 30 квітня 2018 року у віці 90 років за адресою проживання: [INFO], причина смерті серцево-судинна недостатність, атеросклеротична хвороба серця з артеріальною гіпертензією (а.с.6). Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Заявник вказує, що [PERSON] померла в м. Єнакієве Донецької області, а саме на території, яка на теперішній час є тимчасово окупованою, вона отримала свідоцтво про смерть (серії ДНР № 102462, видане 30.04.2018 року Єнакіївським міським відділом запису актів цивільного стану Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР) (а.с.7), однак отримане свідоцтво перешкоджає їй скористатися законними правами про реєстрацію факту смерті для отримання свідоцтва про смерть, виданого державним органом України, оскільки воно видане на тимчасово окупованій території, де органи влади України не здійснюють свої повноваження. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Так, заявник звернулася до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, однак, відповідно до листа № 15.14-93/2728 від 15.05.2018 року, їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], яка померла 30.04.2018 року, та вказано, що документ, наданий заявником, а саме: свідоцтво про смерть № 102462 від 30.04.2018 року, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.10). Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно зі ст. 18 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть, яке у свою чергу є підставою для виникнення певних цивільних прав та обовязків. Згідно матеріалів справи зазначені обставини ніким не оспорені. Цього факту не спростовано і зацікавленою особою. В судовому засіданні заявником було доведено про неможливість одержання документу, що підтверджує оспорюваний ним факт, іншим шляхом. Вказані причини суд визнає непереборними та такими, що істотно утруднюють заявнику можливість реєстрації смерті [PERSON] Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи заявником було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог. А тому суд задовольняє заяву [PERSON] та встановлює факт смерті [PERSON] 30 квітня 2018 року у м. Єнакієве Донецької області. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved