Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 22 лютого 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції у Миколаївській області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №04. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, від її представника [PERSON] надійшла заява, в якій він просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 22 лютого 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції у Миколаївській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №04. (свідоцтво про шлюб [NUMBER] видане 20 жовтня 2015 року). Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO]. Сторони проживають окремо з вересня 2013 року, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач байдуже ставиться до питання збереження сім'ї, про що свідчить його неодноразова неявка в судові засідання. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 487 грн.20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved