Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в березні 2016 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про визнання шлюбу, зареєстрований відділом РАЦС реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції про що зроблено актовий запис №1269, недійсним внаслідок фіктивності. 16.05.2016р. позивач збільшила позовні вимоги, а саме: визнати недійсним та. В червні 2016 року [PERSON] подав зустрічний позов [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 22.06.2016р. прийнято зустрічний позов та об'єднано вимоги із первісним. В судовому засіданні позивач та її представник первісний позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, посилаючись на те, що фіктивність шлюбу підтверджено відсутністю наміру на створення сім'ї, а було спрямоване на залишення [PERSON] в Україні, виключно з його власних інтересів. Представник відповідача-позивача вважає первісний позов не обґрунтований та безпідставний, а зустрічний позов такий що підлягає до задоволення, так як сторони проживали з часу укладення шлюбу до березня 2016 року, сам [PERSON] розірвав відносини через конфлікт. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25 липня 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби івано-Франківського міського управління юстиції, сторони зареєстрували шлюб 25 липня 2015 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №1269 (а.с.105, 82). Заява про державну реєстрацію шлюбу було подано 21.07.2015р., а 25.07.2015 року подано було заяву на скороченні строків до 25.07.2015 року, по нібито необхідності відрядження (а.с.70-76). Позивач - відповідач, яка також допитана судом як свідок по справі, та її представник суду пояснили, що фіктивність шлюбу підтверджено відсутністю наміру на створення сім'ї, а було спрямоване на залишення [PERSON] в Україні, щоб не видворили (є громадянином Грузії). При цьому, шлюб зареєстровано в один день після подання заяви, а тому така терміновість також дозволяє припустити фіктивність через пришвидшення подій зі сторони відповідача-позивача. В подальшому, він вчинив крадіжку майна позивача за первісним позовом, нанесення тілесних ушкоджень, в зв'язку з чим вона звернулася 25.03.2016р.,27.03.2016р., 28.03.2016р та 29.03.2016р. до правоохоронних органів про вчинення злочину. Як слідує з вимог ст..27, 28 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком до будь-якого органу державної реєстрації актів цивільного стану за їхнім вибором. За вимогами статті 32 цього ж кодексу шлюб реєструється після спливу одного місяця від дня подання особами заяви про реєстрацію шлюбу. За наявності поважних причин керівник органу державної реєстрації актів цивільного стану дозволяє реєстрацію шлюбу до спливу цього строку. Підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу (ст..38 СК). А за статтею 40 ч.2 СК шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя. Сторона позивача за первісним позовом довела суду те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований відділом РАЦС реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції про що зроблено актовий запис №1269, був без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя, а стороною відповідача такі доводи належними доказами не було спростовано. Так, напередодні реєстрації шлюбу, сторін познайомили, і відповідач попросив що необхідно зареєструвати шлюб на два місяці, а потім його розірвати за домовленістю у вересні 2015р., та як вбачається з матеріалів справи [PERSON], як іноземний громадянин, мав дійсно виїхати з України 05.08.2015р. Намірів на створення сімї між соронами, та набуття спільних прав і обов'язків як подружжя вони не мали. При цьому, позивач за первісним позовом надала також підтвердження притягнення відповідача до адмінвідповідальності за порушення ним ст..4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 9нелегальне перебування) та прийняте рішення про примусове повернення до країни проживання Грузію із зобов'язанням покинути територію України. Також як вбачається з матеріалів справи, триває досудове розслідування з приводу поданих заяв про вчинення злочину до правоохоронних органів, в т.ч. заволодіння майном (ТЗ) позивача шляхом шахрайства, а за рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.06.2016р. витребувано у [PERSON] ТЗ, який належить позивачу. За постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавствапри розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»(п.13) згідно з СК шлюб може бути визнано недійсним за рішенням суду або за заявою заінтересованої особи до органу РАЦС. При розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов'язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК). Наявність рішення суду про розірвання шлюбу є перешкодою для визнання цього шлюбу недійсним. А тому, враховуючи доводи позивача, які не спростовані відповідачем, суд приходить до висновку про недійсність шлюбу між сторонами, внаслідок його фіктивності. За стаття 44 СК України у випадках, передбачених статтями 39-41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. Отже, такий шлюб слід визнати недійсним та за наслідками недійсності підлягає задоволенню також і вимога про визнання недійсним Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 25.07.2015 року, актовий запис № 1269. При цьому, за даним рішенням суду позивачу слід вчинити дії, пов'язані з анулюванням актового запису у відповідних органах. Порядок анулювання актових записів цивільного стану врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793. Заява про анулювання актового запису цивільного стану подається заінтересованою особою до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника або за місцем зберігання актового запису, який підлягає анулюванню. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України анулює актові записи цивільного стану на підставі рішення суду, зокрема про: анулювання актового запису цивільного стану; визнання шлюбу недійсним; визнання шлюбу неукладеним; визнання розірвання шлюбу фіктивним; скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. Одночасно із прийняттям рішення щодо анулювання актового запису цивільного стану відповідний орган, на підставі рішення або висновку якого проводиться анулювання актового запису цивільного стану, приймає рішення щодо вилучення і повернення анульованого свідоцтва відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану. У разі неповернення анульованого свідоцтва інформація про його анулювання оприлюднюється на офіційному веб-сайті Державної реєстраційної служби. Натомість вимоги зустрічного позову до задоволення не підлягають за недоведеністю та необґрунтованістю. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що первісний позов слід задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ч.2 ст.40 СК України,

Outcome: approved