Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], в якому просила виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] та вселити позивачку у зазначену квартиру. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилається на те, що 03.04.2015 вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом як спадкоємець померлої [INFO] [PERSON], видане державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Пінігіною Т.М. Спадщина, на яку видане вищевказане свідоцтво, складається з трикімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 61,3 кв.м. Позивачка вказує, що [PERSON] була її племінницею. Після її смерті до [PERSON] з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю та зміну черговості отримання права на спадкування звернувся [PERSON], який ще при житті [PERSON] оселився в квартирі [ADDRESS]. Справа №520/4444/14-ц розглядалася Київським районним судом м. Одеси і рішенням цього суду від 24.10.2014 року позов [PERSON] був задоволений. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.12.2014 року апеляційна скарга [PERSON] була задоволена, рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.10.2014 р. скасовано, [PERSON] в позовних вимогах відмовлено. Позивачка зазначає, що відповідач по теперішній час продовжує незаконно мешкати в квартирі [ADDRESS]. Після отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] телефонувала [PERSON] для того, щоб він звільнив квартиру, але він не відповідає на дзвінки. Позивачка не може потрапити до квартири, що належить їй на праві власності, оскільки у неї відсутні ключі, вхідні двері [PERSON] не відкриває. [PERSON] також вказує, що реєстрація місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] була скасована відповідно п.7.1 p.VII наказу МВС України від 22.11.2012р. №1077р. Викладені обставини зумовили звернення [PERSON] до суду із відповідним позовом. У судове засідання представник позивачки не з'явилася, подала до канцелярії суду заяви, в яких наполягала на задоволенні позовних вимог, справу просила розглянути за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 53, 55). Відповідач [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві, а також шляхом публікації оголошення в газеті в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України (а.с. 57, 58), однак у судове засідання повторно не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України за згодою представника позивачки Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні 03.04.2015 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом як спадкоємець померлої [INFO] [PERSON], видане державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Пінігіною Т.М. за реєстровим №6-541 (а.с. 8). Спадщина, на яку видане вищевказане свідоцтво, складається з трикімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 61,3 кв.м. Право власності позивачки [PERSON] на спірну квартиру зареєстроване 03.04.2015 року, про що свідчить витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9). Судом також встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON] до [PERSON] з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю та зміну черговості отримання права на спадкування звернувся [PERSON], який ще при житті [PERSON] оселився в квартирі [ADDRESS]. Справа розглядалася Київським районним судом м. Одеси і рішенням цього суду від 24.10.2014 року позов [PERSON] був задоволений. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.12.2014 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.10.2014 р. скасовано, [PERSON] в позовних вимогах відмовлено (а.с. 10-12). По теперішній час відповідач продовжує мешкати в квартирі [ADDRESS], не допускає у квартиру її власника [PERSON] 09.04.2015 року [PERSON] надіслала [PERSON] листа з вимогою негайного виселення зі спірної квартири, проте жодної відповіді на нього не одержала (а.с. 15-16). Зі змісту листа Головного управління ДМС України в Одеській області від 12.05.2014 року та довідки Відділу адресно-довідкової роботи вбачається, що реєстрація місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] була скасована відповідно п.7.1 p.VII наказу МВС України від 22.11.2012р. №1077р. (а.с. 14, 26) Апеляційний суд Одеської області в своєму рішенні від 11.12.2014 року дійшов висновку, що [PERSON] не надав доказів проживання однією сім'єю з [PERSON] Таким чином, відповідач [PERSON] не є членом сім'ї ні померлого спадкодавця, ні нового власника квартири [PERSON] Відповідно до Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", усунення перешкод у здійсненні права користування зокрема жилим приміщенням залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно норм житлового та цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності являється непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. (ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК). Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб (ч. 1 ст. 383 ЦК). Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що [PERSON] мешкає у спірній квартирі без будь-яких правових підстав та протиправно не допускає в неї власника квартири [PERSON] Підсумовуючи вищенаведене, позовні вимоги щодо виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS], а також щодо вселення позивачки [PERSON] у спірну квартиру підлягають задоволенню із зазначенням, що виселення [PERSON] має здійснюватися без надання іншого житлового приміщення, оскільки підстав для надання іншого житлового приміщення, що передбачені нормами ЖК України, у спірних правовідносинах судом не встановлено. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Outcome: approved