Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позову зазначено, що від сумісного проживання з [PERSON] народився син - [PERSON], [INFO]. Весь час з моменту народження по сьогоднішній день син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. 17 грудня 2012 року [PERSON] засуджений Харківським районним судом Харківської області за ч.3 ст.286 КК України до 09 років позбавлення волі. З часу народження дитини відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, не цікавився здоров'ям сина, його фізичними та духовними потребами, не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання. Відповідач не спілкувався з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, відтак з моменту народження сина відповідач свідомо нехтував своїми обов'язками відносно сина. Відповідно до п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя. Таким чином, справа має бути розглянута в порядку загального позовного провадження, з обов'язковим проведенням підготовчого провадження, відповідно до ст.ст.189, 196 ЦПК України, тому суд проводить підготовче засідання. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 19 лютого 2019 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Позивач суду пояснила, що дитина весь час проживає з нею, відповідач з дня народження сина його життям не інтересувався. Крім того, [PERSON] не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Також позивач зазначила, що вона не наполягає, щоб відповідач сплачував аліменти на утримання сина, а також не наполягала на стягненні з нього судового збору. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, судові повістки отримано 04.02.2019 р (а.с.49) та 25.02.2019 р. (а.с.65). 28 лютого 2019 року на адресу суду направлено письмову заяву, в якій [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON], справу просить слухати справу без його участі. Заява посвідчена начальником державної установи «Харківська виправна колонія (№ 43)» про те, що відповідач погоджується на позбавлення його батьківських прав стосовно його сина [PERSON] (а.с.67). Представник органу опіки та піклування Великобурлуцької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, судову повістку отримано 19.02.2019 р. (а.с.63). Від завідувача сектору з питань опіки та піклування служби у справах дітей Мальцевої О.Ю. надійшла заява від 06 березня 2019 року № 01-72/129 в якій зазначено, що питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO], було розглянуто на комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації 06 серпня 2018 року та надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, який є в матеріалах справи. Також зазначили, що позовні вимоги підтримують та просить розглядати справу без участі представника заінтересованої особи (а.с.70-71). Суд вважає можливим розглянути вказану справу за відсутністю відповідача та третьої особи. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких обставин. Згідно ст.150 СК України "батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, а також зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини". Частиною 2 ст.155 СК України зазначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [NUMBER], виданого 19 жовтня 2010 року, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є його батьками (а.с.10), що також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України за № 00016405665 (а.с.11). Із довідки, виданою виконавчим комітетом Приколотнянської селищної ради за № 465 від 21 червня 2018 року вбачається, що до складу сім'ї позивача [PERSON] входить її син [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері (а.с.13). Як вбачається з довідки від 20 червня 2018 року за № 70, виданої Приколотнянською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів ім. Героя Радянського Союзу К.Ф.Ольшанського, дитина [PERSON] мешкає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні. Мати займається вихованням дитини, систематично відвідує школу, підтримує тісний зв'язок з класним керівником. Протягом навчання дитини в школі, батько [PERSON] жодного разу до школи не з'являвся, батьківські збори не відвідував, навчанням та поведінкою сина не цікавився, навіть у телефонному режимі (а.с.15). Відповідно до акта обстеження матеріально - побутових умов від 09 липня 2018 року вбачається, що сім'я позивача проживає у задовільних умовах. [PERSON] здійснює догляд за дитиною - сином [PERSON], має два будинка. Дитина знаходиться на утриманні матері. Батько вихованням сина не займається, матеріально його не забезпечує, на даний час знаходиться в місцях позбавлення волі. Висновком комісії встановлено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.14). Великобурлуцька районна державна адміністрація у своєму висновку вказала про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, зазначивши, що останній не піклуються про життя та здоров'я дитини, тобто ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, дитина перебуває на повному утриманні матері. Крім того, [PERSON] особисто склав заяву в якій не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав (а.с.18-19). Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідач [PERSON] засуджений 17 грудня 2012 року Харківським районним судом Харківської області за ч.3 ст.286 КК України до 9 років позбавлення волі з позбавленням прав керування транспортними засобами терміном на 3 роки. З 19 серпня 2013 року по теперішній час перебуває в державній установі «Харківська виправна колонія», що вбачається з довідки від 14.06.2018 виданої державною установою «Харківська виправна колонія (№ 43) (а.с.12). В матеріалах справи містить заява, посвідчена начальником державної установи «Харківська виправна колонія (№ 43)» в якій відповідач [PERSON] позов визнає та не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно його сина [PERSON] (а.с.20). Пунктом 1 ст.27 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. П.2 ч.1 ст.164 СК України встановлено, що батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач в свою чергу позовні вимоги позивача визнав, не заперечував щоб його було позбавлено батьківських прав відносно його сина [PERSON]. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оскільки судом в судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, та добровільно відмовився від виховання та утримання дитини, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, то суд приходить до висновку про можливість позбавлення його батьківських прав на підставі ст. 164 СК України. Таким чином беручи до уваги, що відповідач не виявляє щодо сина батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по його вихованню, вихованням сина не займається, не піклується про духовний і фізичний розвиток дитини, нічого не знає про його стан здоров'я, матеріальну допомогу на утримання не надає та не має такого наміру у майбутньому суд приходить до висновку, що у відповідності з п.2, ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є достатньо підстав для позбавлення Відповідачки батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON].

Outcome: approved