Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Бершадської міської ради Вінницької області про визнання права власності за набувальною давністю. Позов мотивує тим, що з 2000 року і по даний час вона проживає в житловому будинку по провулку Ярослава Мудрого, 20 в м. Бершадь Вінницької області. В даному житловому будинку наявною є лише електроенергія за яку вона сплачує, а центральне опалення, водопостачання, водовідведення відсутні. Вона є інвалідом ІІ групи з дитинства та перебуває у скрутному матеріальному становищі , а тому неодноразово зверталася в різні інстанції з питань захисту її прав на належні умови проживання, в результаті чого її було поставлено на квартирний облік , однак до даного часу питання покращення її житлових умов не вирішено з причин відсутності вільного житлового фонду. Фактично вона добросовісно та безперервно володіє і відкрито користується житловим будинком по провулку Ярослава Мудрого, 20 в м. Бершадь Вінницької області, доглядає за будинком та утримує його, однак право власності на вказаний житловий будинок позбавлена можливості, оскільки він не перебуває на балансі міської ради, тому їй було рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просить розглянути справу у її відсутність. Представник Бершадської міської ради - [PERSON] в судове засідання не з"явилася , надала до суду письмову заяву в якій заявлені вимоги визнала повністю, просить розглянути справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в позовній заяві, та не оспорюється відповідачем, позивачка [PERSON] з 2000 року проживає в житловому будинку по провулку Ярослава Мудрого, 20 в м. Бершадь Вінницької області. Вирішити питання про визнання права власності на вказаний житловий будинок позивачка позбавлена можливості, оскільки відповідно до відповіді на запит адвоката від 13.09.2016 року № 514 року вказаний житловий будинок не перебуває на балансі Бершадської міської ради. Відповідно до ч.1ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч.1ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Статтею 344 ч.1 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно із ст.344 ч.4 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до п.9 до Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. В п.11 вищевказаної Постанови вказано, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі ( а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (ст.214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила ст. 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01.01.2004 року, положення ст. 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01.01.2011 року. Відповідно до п. п.13, 14 Постанови №5 ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.15,16 ЦК, а також частини 4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту частини 1ст.344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно ( пункт 5 частини першої статті 19 закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). За даних обставин суд приходить до висновку, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном у вигляді будинковолодіння та продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved