Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із указаним позовом, який мотивувала тим, що [INFO] у м.Києві померла її матір [PERSON] , яка на той час проходила лікування від онкозахворювання у м.Києві. Проживала та була зареєстрована [PERSON] по [ADDRESS] . Позивачка спадщину після смерті прийняла, оскільки проживала за однією адресою із спадкодавицею та частково оформила свої спадкові права на жилий будинок із господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . Натомість оформити свої спадкові права на приватизовану земельну ділянку, що знаходиться по указаній адресі позивачка немає можливості, оскільки до цього часу правовстановлюючий документ на присадибну ділянку (Державний акт) не виготовлений та не отриманий. Указане стало підставою для відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на дану земельну ділянку. За указаних обставин, посилаючись на норми ст.ст.1216-1218, 1225,1233,1258,1261, 1268 ЦК України, ст.ст.17,121 ЗК України, п.3 Декрету КМУ за №15-92 від 26.12.1993 "Про приватизацію земельних ділянок", просить визнати за нею право на закінчення приватизації та отримана на її ім`я правовстановлюючих документів на земельні ділянки загальною площею 0,6 га (орієнтовно), із яких 0,17 га (орієнтовно) - надано для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд та 0,43 га (орієнтовно) - для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться по [ADDRESS] , та які передані у приватну власність колишньому власнику будинку - [PERSON] згідно рішення виконкому Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області за №33 від 26.11.1993, але при житті Державний акт не отриманий - у порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] у м.Києві. У судове засіданні позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає (а.с.25). Ураховуючи заяви сторін, суд визнав за можливе розглянути справу в їх відсутність, на підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів. Матеріалами справи установлено, що [INFO] у м.Києві померла [PERSON] (а.с.12), яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на усе належне їй майно, у тому числі на земельну ділянку площею 0,6 га (орієнтовно), із яких 0,17 га (орієнтовно) - надано для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд та 0,43 га (орієнтовно) - для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться по [ADDRESS] . Зазначена земельна ділянка була надана у приватну власність [PERSON] , на підставі рішення виконкому Мартинівської сільськоїради Тростянецького району Сумської області за №33 від 26 листопада 1993 року (а.с.16,17). [PERSON] доводився [PERSON] чоловіком (а.с.13) та [INFO] помер у с.Золотарівка Тростянецького району Сумської області (а.с.11). Згідно ст.524 ЦК УРСР (1963 р.), який діяв на час смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. За ч.1 ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадщина після смерті [PERSON] була фактично прийнята, відповідно до вищевказаних норм ст.ст.524,548,549 ЦК УРСР, але не оформлена юридично його дружиною [PERSON] . Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини [PERSON] доводиться померлій [PERSON] рідною донькою, що підтверджено копіями свідоцтв про її народження та про укладення шлюбу (а.с.9,10). Спадкоємиця [PERSON] , відповідно до вимог чинного законодавства, спадщину після смерті матері прийняла, оскільки зареєстрована та проживала за однією адресою із спадкодавицею (а.с.7), частково оформила свої спадкові права, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок х господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , розташований на приватизованій земельній ділянці, але документ посвідчуючий право власності не отриманий (а.с.14-15). Натомість, оформити свої спадкові права на приватизовану земельну ділянку по [ADDRESS] , позивач не має можливості у зв`язку із відсутністю державного акту на цю земельну ділянку, про що мається письмова відмова нотаріуса (а.с.19). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.ч.1,2 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до ЗУ «Про державний земельний кадастр» та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із ст.18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Таким чином, прийнявши спадщину після смерті матері позивач набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали померлій [PERSON] , яка мала таке право після смерті [PERSON] , включно із правом на закінчення приватизації земельної ділянки, що є підставою для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved