Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті свого чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та проживав на день смерті за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований на день смерті за адресою: [ADDRESS] . Заява обґрунтована тим, що заявник з [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 1971 року, в органах РАЦС шлюб не розривали. Так як спільне життя із [PERSON] не склалося, то він вже понад 20 років проживав окремо в [ADDRESS] . [PERSON] мав похилий вік, хворів, проте, як з`ясувалось тільки зараз, під доглядом лікаря не перебував, декларацію з лікарем Центру первинної медико-санітарної допомоги не укладав. [INFO] [PERSON] помер, лікарем КНП ФРР «Фастівський центр первинної медико-санітарної допомоги» [PERSON] було констатовано біологічну його смерть, [INFO] , в 22 год 40 хвл за адресою: [ADDRESS] . З метою здійснення державної реєстрації смерті [PERSON] та отримання свідоцтва про його смерть заявник звернулась до Фастівського міськрайонного відділу ДРАЦС, але в здійсненні реєстрації смерті їй було відмовлено, оскільки нею не надано лікарське свідоцтво про смерть форми 106/о. Ухвалою судді від 21 лютого 2020 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Заявник в судовому засіданні підтримала вимоги заяви не з`явилась, про день розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без участі, заяву підтримала, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без участі представника. Заперечень проти позову не мають. Суд, вислухавши пояснення заявника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до повторно виданого свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17 січня 2020 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17 вересня 1971 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції Київської області (а.с.9). Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] в с. Воскресенка Буринського району Сумської області та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). [INFO] [PERSON] помер в своєму будинку за адресою: [ADDRESS] , та було викликано поліцію та лікаря. Згідно довідки №3 лікаря/фельдшера [PERSON] . КНП Фастівської міської ради «Фастівський центр первинної медико-санітарної допомоги» виданої [PERSON] в тому, що за адресою: [ADDRESS] констатована біологічна смерть гр. [PERSON] , 1942 р.н. в 22 год 40 хвл. [INFO]. При зовнішньому огляді трупа ознак насильницької смерті не виявлено (а.с.13). Відповідно до Довідки Великоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області №30 від 17.01.2020 [PERSON] , [INFO] , що помер [INFO] , похований на сільському кладовищі в селі Велика Снітинка Фастівського району Київської області (а.с.14-15). Даний факт підстверджено в судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що знали покійного [PERSON] який помер [INFO] в селі В.Снітинка Фастівського району у своєї сестри, бо там і проживав. Його поховали на центральному кладовищі в селі В.Снітинка Фастівського району. При зверненні [PERSON] до Фастівського міськрайонного відділу ДРАЦС, з питання отримання свідоцтва про смерть її чоловіка [PERSON] , їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки нею не надано лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) (а.с.16). За приписами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України №258 від 03.07.2001 року. Відповідно до положень Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації та результатів розтину. Судом встановлено, що [PERSON] мав похилий вік, хворів, проте, як з`ясувалось тільки зараз, під доглядом лікаря не перебував, декларацію з лікарем Центру первинної медико-санітарної допомоги не укладав. Відносини, що виникають після смерті особи, щодо проведення процедури поховання, а також встановлює гарантії належного ставлення до тіла померлого регулюються Законом України від 10 липня 2003 року №1102-ІV "Про поховання та похоронну справу". Статтею 11 Закону встановлено, що особі, яка ховає померлого, в день її звернення видається лікарське свідоцтво про смерть закладом охорони здоров`я, а також свідоцтво про смерть та довідка про смерть відділом державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчим органом сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад. Наказом Міністерства охорони здоров`я України 08.08.2006 №545 затверджена Інструкція щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 1 Об/о). Відповідно до цієї Інструкції для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров`я родичам померлого чи іншим особам, які зобов`язалися поховати померлого видається лікарське свідоцтво про смерть. Видача трупа без лікарського свідоцтва про смерть забороняється. Лікарське свідоцтво про смерть обов`язково містить у собі інформацію про причину смерті і видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину. У разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину. У всіх інших випадках, якщо тільки відсутня підозра на насильницьку смерть, або смерть, що настала внаслідок вчинення будь-яких інших суспільно небезпечних посягань (злочинів), експертиза трупа не призначається і не проводиться, а лікарське свідоцтво про смерть видається медичним закладом на підставі огляду трупа лікарем. У разі, якщо померла особа не перебувала під медичним наглядом, її труп підлягає судово-медичній експертизі. Оскільки померлий [PERSON] за життя декларацію з лікарем Центру первинної медико-санітарної допомоги (ЦПМСД) не укладав, спостереження за хворим і медична документація, яка відображала би стан хворого до смерті відсутня, то згідно Інструкції лікар, що констатував біологічну смерть, не має права видавати лікарське свідоцтво про смерть. В такому випадку передбачено, що лікарське свідоцтво про смерть видає патологоанатом після проведення експертизи. Проте, оскільки тіло померлого на експертизу не направлялось, то і у патологоанатома відсутні підстави видати лікарське свідоцтво про смерть. Відповідно до п.8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно статтею 95 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги заявника доведеним та обґрунтованим. На підставі викладеного,

Outcome: approved