Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою і просила по уточнюючій позовній заяві стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також визначити місце проживання дитини - [PERSON], [INFO], разом з матір'ю, тобто з нею, за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні, добровільно не надає. Після розлучення з відповідачем та в зв'язку з тим, що він з жовтня 2016 року почав чинити їй із сином перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS], яка є їх спільною сумісною власністю, вона змушена була разом із сином переїхати проживати за їх зареєстрованим місцем проживання, а саме: в будинок [ADDRESS], який належить її матері - [PERSON]. В будинку матері, в якому вона теж проживає, створені всі умови для повноцінного життя та розвитку дитини. З 12.12.2016 син навчається в Овруцькій ЗОШ - І-ІІІ ступенів №1. Йому подобається місце навчання, вчителі, нові друзі. Вона проявляє в повній мірі увагу та турботу до свого малолітнього сина. Повністю забезпечує його харчуванням, одягом, іграшками, книгами, іншими речами, які необхідні для його розвитку, навчання та виховання. Позивач зазначила, що малолітній син - [PERSON], виявляє до неї, як до своєї матері, більшу прив'язаність, прихильність та любов, ніж до свого батька. Вона працює, має постійний та гідний дохід. Не вживає спиртних та наркотичних засобів, не веде аморальний спосіб життя, який би зашкодив розвитку дитини. Тому відсутні будь-які обставини, які б унеможливлювали її проживання з дитиною. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом і просив визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], разом з батьком, тобто з ним, за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовував тим, що після розірвання шлюбу дитина проживала з матір'ю в квартирі [ADDRESS]. Він декілька разів на тиждень забирав сина до своїх батьків, з якими став проживати через деякий час після розірвання шлюбу. Однак, після початку розгляду Голосіївським районним судом м. Києва справи про поділ майна подружжя відповідач виїхала з квартири та разом з дитиною оселилася в будинку [ADDRESS]. З моменту свого переїзду вона не надавала йому можливості бачитися із сином. Він неодноразово звертався із заявами до Овруцького відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області із заявами з проханням забезпечити йому можливості зустрічі з ним. З працівниками поліції він тричі приходив до будинку матері відповідача з метою побачити сина, однак жодного разу його не бачив. Два рази двері ніхто не відкрив, а одного разу відкрила мати відповідача і йому вдалося передати сину взуття та теплий одяг. 27.12.2016 він з працівниками служби у справах дітей Овруцької районної державної адміністрації, куди він звернувся з заявою для визначення порядку побачення з дитиною, двічі намагалися відвідати будинок по місцю проживання відповідача з сином, однак жодного разу нікого не застали. Рішення органу опіки та піклування Овруцької районної державної адміністрації щодо порядку його побачень з сином відповідач також не виконувала, не допускаючи його до побачення з сином. Не маючи можливості бачитися з дитиною та з метою спілкування з сином він придбав для нього мобільний телефон, який передав через матір відповідача. В розмовах з сином по телефону останній жалівся йому, що бачить свою матір лише у вихідні, коли вона приїздить з Києва (де працює та живе з іншим чоловіком). При цьому, син неодноразово зазначав, що хоче жити з ним і не хоче бачити маму з іншим чоловіком. Тобто, маючи батьків, дитина живе з бабусею, на яку відповідач залишила сина, а його до нього не допускає, хоча згідно закону він має щодо дитини рівні права з матір'ю. В судовому засіданні позивач та її представник свої позовні вимоги підтримали. Щодо задоволення зустрічного позову заперечили. Відповідач та його представник в судовому засіданні щодо задоволення первісного позову заперечили. Свої позовні вимоги підтримали. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Овруцької районної державної адміністрації вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визначити місце проживання дитини разом з батьком. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, але надали заяву, в якій просять проводити розгляд справи без участі їх представника та прийняти рішення з якнайкращим забезпеченням законних прав та інтересів малолітнього [PERSON]. Вислухавши пояснення сторін, думку представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний слід задовольнити з наступних підстав. Під час судового розгляду справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24.11.2014 шлюб між сторонами було розірвано. Питання щодо визначення місця проживання дитини при розірванні шлюбу не вирішувалося. Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтва про шлюб (а.с.5 т.1), свідоцтва про народження дитини (а.с.7 т.1), рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24.11.2014 (а.с.6 т.1). Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом не встановлено в судовому засіданні вищевказаних обставин, які б давали підстави виключити передачу дитини комусь із батьків. З матеріалів справи вбачається, що обидві сторони мають належні умови для утримання та виховання сина, що підтверджується характеристиками, довідками з місця роботи, актом обстеження сім'ї, актами обстеження житлово-побутових умов проживання, актом обстеження умов проживання (а.с. 29-31, 36, 63, 66, 80-81, 155, 199, 235-236, 240-242, 245-248 т.1, а.с.40-41 т.2). Причому, наявність у будь-кого із сторін переваг в соціально-побутових умовах, не може бути вирішальною підставою при визначенні місця проживання малолітньої дитини. В правовій нормі ст. 171 СК України знайшло законодавче закріплення врахування думки дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя. Зокрема, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Таким чином, з досягненням віку, в якому дитина може висловити свою думку, у дитини з'являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції, згідно з якою Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З рішення органу опіки та піклування Овруцької райдержадміністрації щодо визначення місця проживання малолітньої дитини №02-25/659 від 03.04.2017 вбачається, що орган опіки та піклування Овруцької райдержадміністрації вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з його батьком - [PERSON], оскільки це буде відповідати інтересам дитини, а саме: його стабільному психологічному стану, емоційному спокою, можливості всебічного розвитку та духовного потенціалу. Такого висновку орган опіки та піклування Овруцької райдержадміністрації дійшов з врахуванням психологічного настрою дитини, постійної неврівноваженості матері, чварів та її зацікавленості у вирішенні матеріальної сторони питання більше, ніж питання виховання дитини та її розвитку. Для прийняття рішення органом опіки та піклування дане питання було винесено на засідання Комісії захисту прав дитини, яке відбулося в Овруцькій райдержадміністрації 31.03.2017. Орган опіки та піклування зазначає, що на засіданні комісії [PERSON] поводила себе неадекватно, вчинила сварку та бійку в присутності дитини із близькими родичами дитини, що негативно вплинуло на психіку останньої. Дитина була заляканою, при розмові навіть не підводила голови. В присутності батьків, членів комісії, працівника (методиста) відділу освіти було заслухано думку малолітнього та встановлено, що він однаково любить тата і маму. До школи його відправляє бабуся - [PERSON] кожного дня, крім п'ятниці. Лише в п'ятницю його проводжає мама. [PERSON] сказав, що бажає проживати з татом та «чуть-чуть» з мамою. Розповідав як провів канікули і на питання «у кого тобі подобається бути більше?», відповів , що у тата. В судовому засіданні позивач пояснювала, що дитину привезли з Києва до органу опіки та піклування для з'ясування думки. Вона не погоджувалася з огляду на необ'єктивність думки дитини в даній ситуації, а тому виник конфлікт із свекрухою. Суд відмічає, що думка дитини була безпосередньо вислухана в судовому засіданні, в яке хлопчик з'явився під час проживання в с. Радчиці. В ході з'ясування думки хлопчик повідомив, що на даний час живе з бабусею, а хоче жити з татом та з мамою. На запитання «де хоче жити?» відповів, що хоче жити в Києві з татом, але і щоб мама була. При запитанні «якщо б йому прийшлось вибирати самому: поїхати до тата в Київ, чи залишитися в с. Радчиці з мамою, що б він вибрав?» у хлопчика засвітилися очі і він відповів, що хотів би поїхати в Київ з татом. На запитання ж «чи поїхав би без мами?» відповів, що хотів би, щоб і мама була. Тобто, дитина любить обох батьків, і як притаманно дітям, не хоче нікого втрачати, однак більше прослідковується тяга дитини до проживання з татом в Києві. На вказану обставину звернули увагу і педагоги-психологи в судовому засіданні, зауваживши, що дитина народилася та проживала в м. Києві, тому там відчуває себе вдома. Посилання представника позивача на невідповідність висновку органу опіки та піклування Овруцької райдержадміністрації щодо визначення місця проживання дитини (а.с.79 т.1) висновку психологічного обстеження міського центру дитини Служби у справах дітей Київської міської державної адміністрації №104 від 07.11.2016 (а.с.72-73 т.1) суд не може покласти в основу рішення по справі. Оскільки, вказані висновки мають різне цільове спрямування. Так, предметом висновку органу опіки та піклування Овруцької райдержадміністрації є саме визначення місця проживання дитини, а предметом висновку психологічного обстеження міського центру дитини Служби у справах дітей Київської міської державної адміністрації є визначення психоемоційного стану та особливостей дитячо-батьківських відносин у зв'язку з конфліктами між батьками, які виникають через різні погляди щодо виховання сина. Причому, вказаний висновок міського центру дитини складений 07.11.2016, тобто до зміни позивачем місця проживання сина. Враховуючи вікові особливості хлопчика, його потреби, емоційну прихильність як до матері, так і до батька, а також з метою мінімізації травмування дитини було рекомендовано батькам за допомогою сімейної медіації налагодити конструктивну комунікацію та взаєморозуміння між собою для майбутнього виховання та повноцінного розвитку сина; для повноцінного психічного розвитку [PERSON] важливо встановити стабільний графік зустрічей з батьком із завчасно обумовленим місцем та часом зустрічі, вони мають відбуватися в спокійній і безпечній атмосфері, що стане запорукою його захищеності і спокою. За результатами психологічної роботи психологом було з'ясовано, що на той час [PERSON] не був обмежений у спілкуванні ні з мамою, ні з татом. Проте, через постійні конфлікти між батьками та особисте непорозуміння між ними в питаннях виховання сина та фінансування, у дитини було діагностовано незадоволену потребу у спокої та впевненості щодо свого майбутнього. Слід врахувати, що на той момент хлопчик проживав в м. Києві з мамою [ADDRESS]., тато ж забирав його до квартири своїх батьків, де він проживав після розлучення: [ADDRESS].. Відповідно у житті дитини не відбувалося кардинальних змін: він проживав в тому ж місті, на тій же вулиці, ходив в ту ж школу, відвідував ті ж додаткові заняття. Психолог у висновку відмітив, що хлопчик зазначав: «Я живу або з мамою, або з папою». Поряд з мамою він відчуває спокій та розслаблення, разом з тим психолог дійшов висновку, що дитина потребує постійної уваги та підтримки батька. З батьком він впевнений в майбутньому, вважає його партнером по справах, відчуває захищеність. Варто звернути увагу, що як на момент складання висновку психологічного обстеження 07.11.2016, так і на засіданні Комісії захисту прав дитини, яке відбулося в Овруцькій райдержадміністрації 31.03.2017, так і в судовому засіданні 25.01.2018 [PERSON] висловлював бажання, щоб обоє батьків були поряд. Однак, на даний час батьки не проживають поряд, віддаленість місць проживання не дає змоги чергувати проживання як раніше, відбулася вагома зміна в житті дитини: зміна міста, школи, відрив від звичайних додаткових занять, недостатність спілкування з батьком, який приділяв йому завжди багато уваги, що підтверджується і матеріалами справи: довідкою спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням французької мови №269 м. Києва від 04.10.2017 №521, довідкою ГО «ДФК «Сталь» №5 від 03.10.2017 (а.с.237-238 т.1). Зазначена довідка ГО «ДФК «Сталь» свідчить, що [PERSON], [INFO], дійсно є членом вказаного дитячого футбольного клубу з 01.09.2014. Він приймав участь у Першості м. Києва, всеукраїнських, міжнародних змаганнях по футболу, на яких неодноразово був призером, нагороджувався грамотами та медалями. Заняття відвідував у супроводі свого батька - [PERSON]. З 07.11.2016 по 26.05.2017 та з 01.09.2017 по теперішній час на тренуваннях та змаганнях відсутній в зв'язку з сімейними обставинами. З психолого-педагогіічної характеристики учня 2-Г класу опорного навчального закладу «Овруцька ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 [PERSON] від 21.11.2017 (а.с.39 т.2) вбачається, що хлопчик навчається в даній школі з 12.12.2016. Його фізичний розвиток та стан здоров'я відповідає віку та нормі. Він добре одягнений, доглянутий. Він відкритий, товариський хлопчик, який легко входить в контакт з однолітками, вчителями. Навчається на середньому рівні. Відвідує гурток карате. Жвавий, активний, має багато друзів. Відповідно син сторін добре адаптується до нових умов проживання. Проте, прослідковується його потреба в постійній увазі та підтримці батька, з яким він впевнений в майбутньому, вважає його партнером по справах, відчуває захищеність, на що звертав психолог увагу у висновку психологічного обстеження міського центру дитини Служби у справах дітей Київської міської державної адміністрації №104 від 07.11.2016 (а.с.72-73 т.1), тобто його більше тяжіння саме до батька на даний час та палке бажання жити саме в Києві. Висновок органу опіки та піклування Овруцької райдержадміністрації щодо визначення місця проживання малолітньої дитини №02-25/659 від 03.04.2017 підтверджує пояснення відповідача в частині неодноразових звернень [PERSON] з приводу недотримання [PERSON] рішення органу опіки та піклування та не надання йому дозволу зустрічатися з дитиною. Крім того, суд приймає до уваги і наступні факти: - факт частої зміни місць роботи позивачем ( ПП «Тур-ліс» - з 01.11.2016 по 31.03.2017, з 07.02.2017 по 01.09. 2017 в ТОВ «Дизель Рем сервіс» по сумісництву з вільним графіком відвідування, яке знаходилося в м. Києві, з 01.09.2017 по даний час в Овруцькому професійному ліцеї майстром виробничого навчання (а.с.63, 169, 198 -199 т.1, а.с. 40-41 т.2). Відповідач є фізичною особою - підприємцем та перебуває на обліку ДПІ з 18.02.2009. Має стабільний дохід (а.с. 66 т.1). - факт визнання рішенням апеляційного суду м. Києва від 01.11.2017 (а.с.15-19 т.2) права власності за [PERSON] на ? частини квартири [ADDRESS] та факт проживання на даний час [PERSON] з сином в будинку [ADDRESS], який належить на праві власності її матері - [PERSON] (а.с. 9 т.1). Вказані факти не заперечувалися сторонами в судовому засіданні. Приймаючи рішення по справі, суд враховує і положення принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яким проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Водночас, враховує і правові позиції Верховного Суду України, що під забороною розлучення дитини зі своєю матір'ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов'язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини. (постанова Верховного Суду України від 12.07.2017 у справі № 6-564цс17). 01.07.2017 Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі "М.С. проти України" в якому було констатовано порушення Україною прав батька при розгляді справи щодо визначення місця проживання дитини. З вказаного рішення слідує, що при вирішенні спору необхідно враховувати найкращі інтереси дитини, а саме: збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є неблагополучною; забезпечення розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним; виходити з того, що батьки мають рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги. Зважаючи, що ЄСПЛ констатував у зазначеній справі подвійне порушення Україною статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: відсутність ефективного розслідування обставин застосування фізичного насильства щодо неповнолітньої дитини та недостатнє взяття до уваги найкращих інтересів дитини під час визначення її місця проживання, зокрема, неналежний аналіз безпеки дитини під час проживання з матір'ю та стабільності її середовища, суд не може не врахувати запис розмов із сином [PERSON] (а.с.158 т.1), які були прослухані в судовому засіданні. Не можуть бути прийняті до уваги дати розмов, наведені відповідачем в письмових поясненнях до них (а.с.177 т.1), оскільки під час відтворення звукозапису дати не були відображені, однак з розмов є зрозумілим, що зроблені вони в період проживання дитини з матір'ю в с. Радчиці до 01.09.2017, тобто до її влаштування на роботу в Овруцький професійний ліцей. З вказаних розмов вбачається, що [PERSON] жалівся тату, що мама його била по голові, тягала за волосся. Баба [PERSON] та мама з нього знущаються. На запитання чи робив він щось погане, сказав, що нічого не робив, а вона била. Також вбачається, що він хворий жалівся, що мама рідко приїздить, просив забрати його до себе. Суд звертає увагу, що при запитанні позивача пояснень розмови дитини щодо «биття по голові, тягання за волосся», вона відразу намагалася переключити увагу на відповідача, зазначивши, що якщо б все записала вона, всі розмови, то його необхідно було б позбавити батьківських прав. На повторне ж запитання пояснила, що її син - це маленький маніпулятор, який таким чином маніпулює батьками, щоб добитися чогось свого. Однак, аналізуючи поведінку [PERSON] в судовому засіданні, в сукупності з усіма доказами: висновком органу опіки та піклування Овруцької райдержадміністрації щодо визначення місця проживання дитини, висновком психологічного обстеження міського центру дитини Служби у справах дітей Київської міської державної адміністрації №104 від 07.11.2016, психолого-педагогіічною характеристикою учня 2-Г класу опорного навчального закладу «Овруцька ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 [PERSON], з характеристикою емоційності хлопчика під час запису, суд не вбачає в дитині схильності до маніпулювань. Відповідач в судовому засіданні зауважував, що дитина - це не маніпулятор, а особистість. Доказів же неналежної поведінки відповідача під час виховання вина, в тому числі і відвідування ним секти, на що посилалася позивач в обґрунтування своїх вимог, суду надано не було. Не згадував про це і хлопчик ні в судовому засіданні, ні під час бесід в службах у справах дітей, хоча розповідав як він поводить час з татом та мамою: «мама варить мені суп, борщ, кашу…, ще мультики дивимося разом, чи на площадці з нею граюсь», «з папою ходимо гуляти на атракціони, граю на комп'ютері…, ще папа мені купив костюм».(а.с. 72-73 т.1). Таким чином, аналізуючи всі обставини справи та надані на їх підтвердження докази, з метою забезпечення найкращих інтересів дитини та її побажань: проживання в м. Києві з татом, в квартирі, де він весь час проживав, і яка належить на праві власності обом батькам, що надасть їм змогу, зокрема і позивачеві, приймати участь у вихованні сина, не змінюючи при цьому місця його проживання; забезпечить стабільність середовища проживання дитини у випадку зміни місця проживання матері дитини, так як на даний час вони з нею проживають в будинку бабусі - матері позивача; забезпечить потребу хлопчика в постійній увазі та підтримці батька, з яким він впевнений в майбутньому, вважає його партнером по справах, відчуває захищеність, на що звертав психолог увагу у висновку психологічного обстеження міського центру дитини Служби у справах дітей Київської міської державної адміністрації №104 від 07.11.2016; забезпечить більш високі можливості для отримання знань, навиків, розширення світогляду, а також з врахуванням норм права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визначення місця проживання [PERSON], [INFO], з його батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Водночас, суд звертає увагу сторін, що в ст.ст. 141, 157 СК України законодавець закріпив, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. З метою дотримання положень принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року щодо забезпечення дітей любов'ю і розумінням, що необхідні для повного і гармонійного розвитку особистості дитини, зростання їх під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, а також моральних принципів, сторони мають обов'язок будувати свої відносини на почуттях прощення, взаємної поваги та людської любові. Сторонами сплачено судовий збір в сумі по 640 грн. 00 коп. в доход держави.

Outcome: approved