Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбу, який був розірваний рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 30.07.2012 року. Від подружнього життя з відповідачем має сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, добровільно домовитись про сплату аліментів також не вдалось. У зв'язку з чим, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 березня 2018 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься заява позивача від 11.04.2018 року подана через канцелярію суду, в якій вона підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, розглянути справу без її участі та не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 07.05.2018 року через канцелярію суду надав заяву про визнання позову. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 30.07.2012 року. Від спільного подружнього життя сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], виданого Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, [NUMBER], батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов'язок є особистим та рівним як щодо матері, так і до батька дитини. За ст. 181 СК України, у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Згідно з роз'яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає з позивачкою та знаходяться на її матеріальному утриманні. Вказані обставини відповідачем визнані в ході розгляду даної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За положеннями ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, а саме на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи рівний обов'язок батьків щодо утримання дитини, а також виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з від дня пред'явленні позову до досягнення дитиною повноліття, що відповідає вимогам ст. 183 СК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. суд стягує з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved