Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві зазначено, відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 25.11.2010 р. При укладенні даного договору сторони керувались положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України про договір приєднання. Відповідач була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджено його підписом та отриманням документів у письмовому виді. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок відповідачу та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 13000, 00 грн. [PERSON] використала кредитні кошти, але не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасила борг, тому станом на 03.08.2020 року заборгованість відповідача перед банком становить 174523, 07 грн. Дана сума складається з: 15687, 52 грн. - заборгованості за тілом кредиту (в тому числі 15687, 52 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту); 5637, 76 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 153197,79 грн. - заборгованість за пенею. На підставі ст.ст. 526, 629, 1050, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.11.2010 року станом на 03.08.2020 року в сумі 139700, 18 грн. (15687, 52 грн. - заборгованості за тілом кредиту (в тому числі 15687, 52 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту); 5637, 76 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 118374,90 грн. - заборгованість за пенею за період з 25.11.2010 по 30.06.2019 р.) та судові витрати. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав клопотання, в якому розгляд справи просив проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Враховуючи вищезазначене та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 25.11.2010 [PERSON] надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 22). Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» відповідачу [PERSON] видано кредитні картки: № [NUMBER] з терміном дії до жовтня 2014 року, № [NUMBER] з терміном дії до червня 2016 року (а.с. 21) Отримання відповідачем [PERSON] , відповідно до зазначеної вище заяви від позивача грошових коштів підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача [PERSON] за період з 26.11.2010 по 01.03.2020 (а.с. 14-19) У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із витягу тарифів обслуговування кредитної карти «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду позичальник зобов`язаний сплачувати обов`язковий щомісячний платіж у розмірі 7% від суми заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості) (а.с. 23). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язань (неналежне виконання). Станом на 14.09.2020 р. заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем, яка виникла у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору №б/н від 25.11.2010 становить 139700, 18 грн. (15687, 52 грн. - заборгованості за тілом кредиту (в тому числі 15687, 52 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту); 5637, 76 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 118374,90 грн. - заборгованість за пенею за період з 25.11.2010 по 30.06.2019 р.) (а.с. 6-13). Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, сплати нарахованих процентів, а також штрафних санкцій. Визначаючись щодо заявлених вимог, суд звертає увагу, що позивач просить стягнути тіло кредиту, проценти, а також штрафні санкції (пеню). Як вбчається з розрахунку заборгованості, тіло кредиту становить 15687, 52 грн., вказаний розмір підтверджується матеріалами справи, а тому підлягає стягненню. Що стосується процентів, то як вбачається з розрахунку, заборгованість по процентам, які позивач просить стягнути згідно ст. 625 ЦК України становить 5637, 76 грн. Статтею 1048 ЦК України встановлено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики. Разом з тим, сторони обумовили розмір процентів в довідці про умови кредитування, яка підписана позичальником, яка дійсно містить умови нарахування процентів за користування кредитними коштами, розмір яких встановлено на рівні 36 % річних (3% місячних). Однак, як вбачається з наданого банком розрахунку, з 01.01.2013 банк змінив розмір процентної ставки на 30 % річних,, в подальшому прозмір процентної ставки також змінювався - з 01.09.2014 р. - 34,8 %, з 01.04.2015 - 43,2 %, тобто розрахунок заборгованості по процентам проведений за різними розмірами процентних ставок (сума тіла кредиту розбита, виходячи із періодів дії процентних ставок в момент отримання коштів). При цьому матеріали цивільної справи не містять доказів, що сторони узгоджували право банку в односторонньому порядку змінювати проценту ставку. Крім того, як вбачається розрахунку забогованості станом на 03.08.2020 позивач нарахував відсотки згідно ст. 625 ЦК України по 84 %. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч. 4-6 ст. 1056-1 ЦК України. Зокрема, договором має бути врегульовано періодичність збільшення процентної ставки, умови і порядок такого збільшення, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимальний розмір збільшення процентної ставки. Повідомлення про збільшення відбувається письмово, не пізніше ніж за 15 днів до дати збільшення. Як слідує з матеріалів справи, позивачем не було дотримано вказаних вимог закону при укладанні договору з відповідачем, а тому не можна вважати, що сторонами було узгоджено право банку в односторонньому порядку, на свій розсуд, збільшувати процентну ставку. Як зазначено в правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 в справі № 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Такої ж позиції притримується Верховний Суд в постанові від 28.03.2018 в справі №389/3409/16-ц. Отже, застереження, зазначені в статті 1056-1 ЦК України стосуються випадку збільшення процентної ставки в односторонньому порядку. Одночасно з підписанням заяви, 26.11.2010 відповідач підписала також Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», за змістом якої встановлена базова ставка за користування кредитом 2,5% в місяць, отже сторони обумовили розмір процентів на рівні 36 % річних (3% місячних). Всупепреч наведеному позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам у сумі 5637,76 грн., згідно ст. 625 ЦК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України (якщо саме її має на увазі позивач) передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, із наданого позивачем розрахунку слідує, що нарахування відсотків на прострочений кредит здійснювалось згідно ст. 625 ЦК України в сумі 5637,76 грн. з застосуваням позивачем процентної ставки в 84%. Такий розмір відсоткової ставки не передбачено законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України), а тому дана вимога не підлягає задоволенню. За несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів банком нараховується пеня = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова % ставка за договором) / 30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення на суму від 50 грн та більше. Позивач просить стягнути з відповідача 118374,90 грн. - нарахованої пені. Суд не може погодитися із таким розміром пені за несвоєчасність виконання договірних зобов`язань, яка підлягає стягненню з відповідачки, виходячи з наступного. Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, приписи ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства (справедливість, добросовісність, розумність) та ч. 4 ст. 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за певних умови. Під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість [PERSON] по тілу кредиту становить - 15687, 52 грн. Водночас нарахована АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на вказану суму пеня складає 118374, 90 грн., що більш ніж у сім разів перевищує розмір збитків банківської установи і є явно неспіврозмірним. В даному випадку неустойка (пеня) перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача кредитних послуг та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року по справі №6-100цс14, й підстав відступати від неї не вбачається. Тому, з урахуванням ступеня виконання кредитних зобов`язань, суд вважає за необхідне розмір пені за порушення [PERSON] виконання договірних зобов`язань зменшити до 15600,00 грн., що відповідатиме принципам справедливості, добросовісності, розумності. Виходячи з наведеного вище, позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.11.2010 в розмірі 31287,52 грн, з яких: 15687, 52 грн. заборгованість за тілом кредиту, 15600,00 грн. - заборгованість за пенею за період з 25.11.2010 по 30.06.2019 р. Крім того, відповідно дост. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 470,77 грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved