Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з [PERSON] зареєстрований 07 березня 2003 року; доньку [PERSON], [INFO] залишити проживати з матірю; визнати за нею ([PERSON]О.) та [PERSON] право власності за кожним по ? ідеальні частки квартири [ADDRESS] залишивши вказану квартиру у їх спільній частковій власності; право власності [PERSON] на ? частку квартири [ADDRESS] припинити та покласти на відповідача судові витрати. У позові зазначається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 07 березня 2003 року відділом ЗАГС адміністрації муніципальної освіти місто [PERSON] Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області РФ, про що зроблений акт про реєстрацію шлюбу № 77. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось. Протягом останніх двох років між ними виникають сварки та скандали з причин безпідставних ревнощів відповідача, що супроводжуються приниженням відповідачем честі та гідності позивача. На цьому ж ґрунті [PERSON] постійно погрожує [PERSON] приниженням репутації, чим спричиняє моральний тиск. Траплялись випадки застосування відносно позивача зі сторони відповідача фізичної сили. Крім того, [PERSON] зловживає спиртними напоями, у зв'язку з чим також виникають скандали. Вказані події відбуваються в присутності малолітньої доньки, що вкрай негативно впливає на її психіку, виховання, емоційний та психологічний стан. На прохання позивача змінити свою поведінку, відповідач реагує короткочасно, після чого негативна поведінка останнього повторюється. На фоні постійних сімейних конфліктів у [PERSON] погіршився стан здоров'я. Останні півроку подружжя не підтримують подружні стосунки. Відповідач не приймає участі у духовному та фізичному вихованні доньки, не допомагає у веденні домашнього господарства, останнім часом веде свій окремий прихований бюджет. За таких обставин, позивач дійшла остаточного висновку про розірвання шлюбу, оскільки підстав для збереження сімї не вбачає, вона втратила до нього почуття любові та довіри. Також зазначається, що за період шлюбу сторонами на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 21 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 4011, було придбано квартиру № 70 у будинку № 14 розташованому по вул. Савури Клима, що у місті Рівне, яка складається з однієї житлової кімнати, ванної та кухні, загальною площею 37,3 кв.м., житловою площею 19,0 кв.м. Оскільки зазначена квартира є спільною сумісною власністю подружжя, так як була набута за час шлюбу, їх (позивача та відповідача) частки є рівними. Враховуючи, що спірна квартира є неподільною в силу ст. 183 СК України, необхідно визнати за позивачем та відповідачем по 1/2 ідеальні частки даної квартири без її реального поділу, залишивши їх у спільному користуванні. Позивач в судове засідання не зявилась. До початку судового засідання представник позивача адвокат [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності своєї довірительки, просить позов задоволити повністю, у випадку неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи у судове засідання не зявився. Судова повістка адресована відповідачу повернута суду без вручення адресату по закінченню терміну зберігання. Виходячи з положень Глави 7 Розділу І ЦПК України, відповідач вважається таким, що отримав судове повідомлення. За таких обставин, суд, вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, аналізуючи та оцінюючи докази в їх сукупності, суд, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. Судом встановлено, що 07 березня 2003 року відділом ЗАГС адміністрації муніципальної освіти місто [PERSON] Мансійського автономного округу Тюменської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено запис акта про укладення шлюбу № 77 (а.с.10). В шлюбі, 04 жовтня 2005 року у подружжя народилась донька [PERSON] (а.с.11). Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї не можливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Сторони припинили подружні відносини, протягом останніх пів року не проживають разом. На ґрунті безпідставних ревнощів відповідача, його зловживанням спиртними напоями між подружжям постійно виникають сварки та скандали, що негативно впливає на здоровя позивача, а також на психіку, виховання, емоційний та психологічний стан їх малолітньої дочки. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Також встановлено, що в період шлюбу [PERSON] та [PERSON], на підставі Договору купівлі продажу квартири посвідченого 21 грудня 2007 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 4011, [PERSON] придбано квартиру № 70 що за адресою м. Рівне, вул. Савури Клима, будинок 14, яка складається з однієї кімнати, житловою площею 19,0 кв.м., загальною площею 37,3 кв.м. (а.с.12). Право власності на 1/1 частку на квартиру № 70 що за адресою м. Рівне, вул. Савури Клима, будинок 14, зареєстровано за [PERSON] в Комунальному підприємстві Рівненське міське бюро технічної інвентаризації 25 лютого 2008 року, реєстраційний № 123-20433 (а.с.13). Згідно ч.2 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Між сторонами не досягнуто згоди щодо поділу майна, а відтак поділ спільного майна подружжя підлягає розподілу відповідно до правил цивільного та сімейного законодавств України, який закріплений у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про право на шлюб,розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" (далі Постанова Пленуму). Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя, визначені в ст. 60 СК України, за змістом ч.1 якої, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. В силу ст. 183 ЦК України, зазначена квартира є неподільною річчю, оскільки її поділ без втрати цільового призначення неможливий. Таким чином, спірна квартира підлягає поділу між сторонами як обєкт спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Разом з тим, відповідно до положень ст.71 СК України та роз'яснень, які містяться в п.25 Постанови Пленуму, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, при цьому неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок. За відсутності згоди одного з подружжя на отримання ним грошової компенсації своєї частки у спільному майні та неможливості реального розподілу неподільної речі відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає у їх спільній частковій власності. Положенням ст. 372 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, з урахуванням положень ст.ст. 60, 70, 71 СК України, ст. 370 ЦК України, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним по ? ідеальні частки квартири [ADDRESS] залишивши вказану квартиру у їх спільній частковій власності. Відповідно до ст. 372 ЦК України право власності [PERSON] на 1/1 частку зазначеної квартири припиняється. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягнення з відповідача на користь позивача понесені останньою 1\~253,60 грн. судових витрат, що підтверджуються відповідними квитанціями (а.с. 5), з яких 243,60 грн. судовий збір за подання заяви про розірвання шлюбу та 1\~010 грн. за подання заяви про поділ майна. На підставі викладеного ст.ст. 60, 69, 71, 110, 112 СК України,

Outcome: approved