Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження, в якій просить: оголосити її сина [PERSON], [INFO], уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області померлим. На обґрунтування заяви зазначила, що [PERSON], [INFO], був її сином. 09 вересня 1995 року син пішов з дому у справах та до сьогоднішнього дня не повернувся. Її син на момент зникнення мешкав з нею за адресою: [ADDRESS], та мав на праві приватної власності квартиру [ADDRESS], в якій він був зареєстрований. 18 серпня 1995 року її син працевлаштувався до Дніпродзержинського коксохімічного заводу Орджонікідзе, а 11 вересня 1995 року не вийшов на роботу і 12 вересня 1995 року був звільнений у зв'язку з тим, що не витримав випробувальний термін. З приводу зникнення сина вона зверталася з заявою до Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ, проте їй відмовили у порушенні кримінальної справи на підставі ст. 6 п. 2 КПК України. 31 березня 2016 року вона повторно звернулася з заявою до ОВС, проте прийнятими ними заходами встановити місцезнаходження її сина та опитати його не виявилося можливим. З моменту зникнення сина будь які відомості щодо нього відсутні. Оголошення її сина померлим необхідно їй для оформлення спадщини на квартиру [ADDRESS]. Заявник просить винести рішення про оголошення фізичної особи її сина [PERSON] померлим. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд заяву задовольнити. Представник Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник Дніпровського районного у місті Дніпродзержинську відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 2581 (а.с. 10). У 1995 році [PERSON] пішов з дому та більше не повернувся. З приводу зникнення [PERSON] заявник зверталася з заявою до Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ, у порушенні кримінальної справи їй відмовили на підставі ст. 6 п. 2 КПК України (а.с. 14). 31 березня 2016 року заявник повторно зверталася з заявою до Заводського ВП щодо встановлення місця проживання [PERSON], який не мешкає з нею з 1995 року, проте прийнятими ними заходами встановити місцезнаходження останнього та опитати його не виявилося можливим (а.с. 15), станом на 04 липня 2016 року у відношенні зниклого відсутня інформація про притягнення його до кримінальної відповідальності та відбуття покарання у місцях позбавлення волі (а.с. 33), дані щодо місця реєстрації безцінного Е.О. відсутні (а.с. 35), тобто з моменту зникнення [PERSON] будь які відомості щодо нього відсутні вже понад 21 рік. Згідно ч. 1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно ст. 249 ЦПК України, суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. У разі наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна. Згідно ч. 3 ст. 46 ЦК України, Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Абзацом третім пункту 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" встановлено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст.21 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення заяви [PERSON] про оголошення фізичної особи її сина [PERSON] померлим, оскільки за місцем його постійного проживання немає відомостей про місце його перебування протягом 21 року. Є підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved