Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON] посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON], спадщину після смерті якої прийняла постійно проживаючи разом із спадкодавцем до дня смерті, його дружина [PERSON], яка не оформила своїх прав. Діти спадкодавця: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно ч.1 статті 1272 ЦК України вважаються такими, що не прийняли спадщину. До спадкового майна померлого належить земельна ділянка, площею 2,8205 га, розташована на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: [NUMBER], яка належала [PERSON]. Проте, ще за життя спадкодавця вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку на бланку [NUMBER] був втрачений, про що зроблене оголошення в газеті «Сільські обрії» від 16 квітня 2013 року. [INFO] померла [PERSON], спадщину після смерті якої прийняв, подавши заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ставищенського районного нотаріального округу Київської області Кошинської Л.О. спадкоємець за законом, він, її син [PERSON]. Діти спадкодавці: [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини. 05 лютого 2015 року приватний нотаріус Ставищенського районного нотаріального округу Київської області Кошинська Л.О. відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно через відсутність правовстановлюючого документу. Видача дубліката державного акта на земельну ділянку (свідоцтва про право власності) на ім'я померлих осіб чинним законодавством не передбачена. Вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], площею 2,820 га, розташовану на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій по праву на спадщину за законом після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON]. В судове засідання позивач не прибув, до суду направив заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у його відсутність. Представник відповідача - Ставищенської райдержадміністрації в судове засідання не прибув, до суду від райдержадміністрації надійшов лист, в якому позовні вимоги визнаються, просять справу розглядати без участі їх представника. Представник третьої особи: відділу Держземагенства України у Ставищенському районі в судове засідання не прибув, відділ належним чином сповіщений про місце та час судового розгляду по справі, причини неявки свого представника в судове засідання не повідомив. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не прибула, належним чином сповіщена про місце та час судового розгляду по справі, причини своєї неявки в судове засідання не повідомила. Треті особи: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, до суду надіслали телеграми, в яких проти задоволення позовних вимог не заперечують, справу просять розглядати без їх участі. Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву відповідача про визнання позову та дослідивши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], спадщину після смерті якого прийняла, в силу ч. 3 ст.1268 ЦК України, постійно проживаючи разом із спадкодавцем до дня смерті, його дружина [PERSON], яка не оформила в установленому законом порядку своїх прав (а. с. 9, 48-77). Діти спадкодавця: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно ч.1 статті 1272 ЦК України вважаються такими, що не прийняли спадщину (а. с. 48-77). До спадкового майна померлого належить земельна ділянка, площею 2,8205 га, розташована на території Станіславчицької сільської ради Ставщенського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], яка належала [PERSON] згідно державного акта на право власності на землю на бланку [NUMBER] (а. с. 13-16). Проте, ще за життя спадкодавця вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку на бланку серія ЯА №258975 втрачено, про що зроблене оголошення в газеті «Сільські обрії» від 16 квітня 2013 року (а. с. 11). [INFO] померла [PERSON], спадщину після смерті якої прийняв, подавши заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ставищенського районного нотаріального округу Київської області Кошинської Л.О. спадкоємець за законом, позивач, її син [PERSON] (а. с. 8, 48-77). Діти спадкодавці: [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується спадковою справою щодо майна померлої (а. с. 48-77). 05 лютого 2015 року приватний нотаріус Ставищенського районного нотаріального округу Київської області Кошинська Л.О. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно через відсутність правовстановлюючого документу (а. с. 17, 48-77). Видача дубліката державного акта на земельну ділянку (свідоцтва про право власності) на ім'я померлих осіб чинним законодавством не передбачена. Вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку (а. с. 15-16). Відповідно до ст. ст. 1218, 1220 ч. 1, 1223 ч. 1, 3 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частинами 1-3 статті 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як вбачається із п. г ч.1 статті 81 ЗК України ( від 25 жовтня 2001 року) громадяни набувають права власності на земельну ділянку на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно частини 1 статті 125 ЗК України ( в редакції чинній на час видачі документа) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною 2 статті 158 ЗК України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Статтями 181,182 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до ст. ст. 3, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, а саме: право власності на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. У відповідності до вимог 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку, виданий на підставі розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації, яке є дійсним, межі земельної ділянки встановлені в натурі, даній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер, відомості про земельну ділянку внесені до Державного реєстру земель, земельна ділянка є сформованою і може бути об'єктом цивільних прав та належить до спадкового майна померлої [INFO] [PERSON], яка спадщину після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] прийняла, проте не оформила в установленому законом порядку своїх прав. Відсутність законодавчо встановленого порядку видачі дублікатів правовстановлюючих документів на ім'я померлих, не може бути підставою для позбавлення позивача, як спадкоємця, права на спадщину на належну спадкодавцю земельну ділянку. Оскільки, відповідач до пред'явлення позову про визнання права на спадщину на земельну ділянку і в судовому засіданні не оспорював цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на нього не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved