Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Заступник головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що останній знаходиться на стаціонарному лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з 12.04.2018 року. З раннього дитинства, після перенесеної родової травми та гнійного менінгоенцефаліту, страждає розумовою відсталістю з епісиндромом. Епілептичні напади часті, мають місце дісфорії, порушення поведінки. Неодноразово лікувався у психіатричних лікарнях, є інвалідом ІІ групи. Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 24.02.2011року [PERSON] визнаний недієздатним. На підставі рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 26.01.2015 року опікуном призначена мати хворого - [PERSON]. В останні роки у клінічній картині, на ряду з почастішенням поліморфних судомних нападів, мають місце агресивні тенденції в адрес близьких: хапається за ніж, сокиру, погрожує рідним розправою. Остання госпіталізація в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР відбувалася в період часу з 18.04.2017 року по 12.06.2018 рік з діагнозом: "Помірно розумова відсталість (неглибока імбецильність) внаслідок резидуальної енцефалопатії з правостороннім геміпарезом, порушення поведінки. Епісиндром з частими поліморфними судомними нападами". Дана госпіталізація пов'язана з погіршенням психичного стану: виявляє агресію до матери та сестри, вибиває двері, хапається за ніж, погрожує зарізати. Крім того, почастішали судомні напади, які набули характер серійності. До КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР доставлений опікуном, госпіталізований за її заявою та направленням лікаря психіатра ОМКО [PERSON], як такий, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечний для себе та оточуючих. Дав згоду на госпіталізацію. 12.04.2018 року оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі помірної розумової відсталості (неглибока імбецильність) внаслідок резидуальної енцефалопатії з правостороннім геміпарезом, порушеннями поведінки, агресивними тенденціями. Епісиндром, почастішання судомних нападів. За психічним станом представляє небезпеку для себе та оточуючих, а також неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація доцільна. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві, підтримала повністю, просила суд її задовольнити. Законний представник заяву підтримала та просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. [PERSON] у судовому засіданні проти примусової госпіталізації не заперечував. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Розглянувши матеріали заяви від 13.04.2018 р., заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, законного представника [PERSON], особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку думку прокурора, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 12.04.2018 року, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі помірної розумової відсталості (неглибока імбецильність) внаслідок резидуальної енцефалопатії з правостороннім геміпарезом, порушеннями поведінки, агресивними тенденціями. Епісиндром, почастішання судомних нападів. За психічним станом представляє небезпеку для себе та оточуючих, а також неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація доцільна. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с.3). Отже, наявні в матеріалах справи докази, а також надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі помірної розумової відсталості (неглибока імбецильність) внаслідок резидуальної енцефалопатії з правостороннім геміпарезом, порушеннями поведінки, агресивними тенденціями, епісиндром, почастішання судомних нападів, що за психічним станом представляє небезпеку для себе та оточуючих, а також неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, є інвалідом ІІ групи, визнаний судом недієздатним, неодноразово проходив курс лікування у психіатричних стаціонарах підтверджують необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. У звязку з чим, суд дійшов висновку, що заява головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]підлягає задоволенню судом.

Outcome: approved