Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , а також збільшити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на її користь на утримання сина, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Позов мотивовано тим, що ще до розірвання шлюбу відповідач самоусунувся від виховання сина та надання матеріальної допомоги на його утримання. Відповідач, не сплачує аліменти, заборгованість по яким станом на травень 2020 року становить 10500 грн.. Зазначає, що відповідач покинув сім`ю ще близько семи років до розірвання шлюбу, вихованням та утриманням сина не займається вже з першого року народження, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не спілкується з ним. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. З метою, щоб в подальшому син не відчував психологічного дискомфорту, позивач звернулася до суду і просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні сина [PERSON] , [INFO] . Крім цього, просить збільшити розмір аліментів, які були визначені рішенням Берегівського районного суду від 14 січня 2020 року у розмірі по 1500 грн. щомісячно до 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, з індексацією відповідно до закону. В судове засідання на судовий розгляд справи учасники справи не з`явилися, будучи належним чином своєчасно повідомленими про дату, час та місце його проведення. Позивач подала до суду письмову заяву, у якій просить провести розгляд справи без її участі та задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоча був належним чином повідомлений про цивільну справу, про час та місце проведення судових засідань. Про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. У зв`язку з цим, суд, згідно з вимогами ст.ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представники третіх осіб, органу опіки і піклування Берегівської райдержадміністрації та Тячівської районної державної адміністрації ради в судове засідання не з`явилися, однак останніми подано висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши подані на їх підтвердження письмові докази, ознайомившись із змістом висновку органу опіки та піклування Тячівської РДА про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, суд вирішив наступне. Суд встановив, що за час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 07.11.2017 року шлюб між подружжям розірвано. Також, рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 14.01.2020 року стягувати із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі по 1500 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття. На даний час син [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю - позивачкою у справі. На підставі повідомлених позивачкою обставин та наявних у матеріалах справи доказів суд встановив, що відповідач самоусунувся від виховання сина та надання матеріальної допомоги на його утримання. Відповідач, рідний батько дитини не лише не спілкується з ним, не приймає участь у його зростанні, але й не сплачує аліменти, заборгованість по яким станом на травень 2020 року становить 10500 грн.. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації №04-09/180 від 17.11.2020 року, вважається за доцільне в інтересах прав дитини сина [PERSON] , [INFO] , позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його сина. Проаналізувавши обставини справи, суд вирішив, що вимога позову про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованою. Встановлені обставини свідчать про факт ухилення відповідача від його обов`язків батька по вихованню дитини. Суд констатує, що така поведінка батька не відповідає інтересам дитини. Суд розцінює таку поведінку батька як зловживання його батьківськими правами. Відтак, позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини не лише буде застосування міри відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків, а й відповідатиме найкращим інтересам дитини, оскільки обставини вказують на те, що відповідач зловживав батьківськими правами всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків (одного з них). Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою, передбаченою ч. 2 ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав. Розглянувши доводи позивачки на обґрунтування вимоги позову про збільшення розміру аліментів, суд вирішив наступне. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на ті встановлені судом обставини, вимога про збільшення розміру аліментів є обґрунтованою та є законні підстави для її задоволення у розмірі, визначеному судом з урахуванням всіх обставин. Крім того, приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] при пред`явленні позову щодо вимоги про стягнення аліментів, була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп..

Outcome: approved