Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

До суду 04.09.2019 року надійшов позов [PERSON] до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 101\~734,60 грн., моральної шкоди у розмірі 5000 грн., судових витрат у розмірі 10\~800 грн. В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначив, що між [PERSON] та ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» було укладено Договір добровільного страхування подорожуючих за кордоном № 0111330 від «05» березня 2019 року. 07.05.2019р. з Позивачем трапився страховий випадок, у вигляді раптового захворювання під час перебування за межами території України. Після повернення на територію України, Позивач звернувся до Відповідача з заявою про страхову подію від 16.05.2019р. з вимогою відшкодування понесених витрат. За результатами розгляду вищевказаної заяви, Позивач отримав лист-відповідь від Відповідача за вих.№2061/23 від 07.06.2019р. про часткову компенсацію понесених витрат у розмірі 6\~144,09 грн., не погоджуючись з частковою компенсацією понесених витрат, звернувся до суду. Ухвалою суду від 06.09.2019 року провадження по справі відкрито та справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання. В підготовче судове засідання 21.10.2019 року сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Ухвалою суду від 21.10.2019 року закрито підготовче\~засідання по цивільній справі та призначено до судового\~розгляду по\~суті. Сторони у судове засідання 27.11.2019 року не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, поважних причин неявки суду не представили. Сторони у судове засідання 11.02.2020 року не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, поважних причин неявки відповідач суду не представили. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Поштова кореспонденція, направлялась відповідачу на адресу реєстрації. Причини неявки відповідач суду не повідомив, жодних клопотань до суду не заявляв. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 21.02.2020 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що\~даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 07.05.2019 р. [PERSON] під час перебування на відпочинку у Італії, м. Флоренція, почала турбувати гостра біль в спині та у ногах, була підвищена температура тіла, у зв`язку з чим, приблизно о 17:00, Позивач був вимушений звернутись до сервісної служби Balt assistance Ltd. з метою організації надання екстреної медичної допомоги, в рамках Договору добровільного страхування подорожуючих за кордоном № 0111330 від «05» березня 2019 року. Так, 07.05.2019р. о 20:43 [PERSON] отримав SMS-повідомлення з адресами клінік, які територіально знаходяться у м. Венеція, більш ніж за 250 км., від м. Флоренція. У зв`язку з чим, [PERSON] з представниками компанії Balt assistance Ltd. в телефонному режимі було погоджено, що Позивач самостійно звернеться до медичної установи для організації йому допомоги, а страхова компанія компенсує витрати за лікування. Після чого Позивач звернувся до лікувального закладу Вілла [PERSON] , що знаходиться у м. Флоренція, в якому його було госпіталізовано та проведено комплексне дослідження, з метою встановлення причин різкого болю та виключення ймовірних ризиків для життя. Внаслідок звернення до лікувального закладу [PERSON] Позивачем було витрачено на лікування 3661,87 (три тисячі шістсот шістдесят один євро 87 центів). 16.05.2019р. [PERSON] після повернення на територію України звернувся до страхової компанії з заявою про страхову подію. 07.06.2019р. Позивач отримав лист-відповідь від ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» за вих.№2061/23 від 07.06.2019р. про часткову компенсацію понесених витрат у розмірі 6 144,09 грн. Відповідно до статті 979\~ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч.1\~ст. 990 ЦК України\~страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. За пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. З матеріалів справи вбачається, що страхова компанія не виконала у повному обсязі свої зобов`язання та частково здійснила виплату [PERSON] суми страхового відшкодування у розмірі 6\~144,09 грн., таким чином це є страховим випадком. Відповідно до правової позиції, що міститься в постанові Верховного Суду України від 23 квітня 2012 у справі №6-101цс11, обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування. Якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає. Правова позиція Верховного суду України чітко визначає наявність обов`язку у Відповідача здійснити виплату страхового відшкодування у разі якщо такий страховий випадок передбачений договором. Дії ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» були направлені на формальне зменшення страхового відшкодування, фактично невілюють суть правового інституту страхування та захищеність застрахованої особи від негативних фінансових наслідків, оскільки особа при укладенні договору страхує в перше чергу свої майнові інтереси, які і є предметом договору. Отже,\~сума страхового\~відшкодування,\~що підлягає\~стягненню внаслідок страхового випадка, становить 107\~878,69 грн., а так як фактично виплачене страхове відшкодування здійснено лише у розмірі 6\~144,09 грн., тому кошти на суму 101 734 грн. 60 коп. підлягають стягненню з\~ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» на користь [PERSON] . Стосовно заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн, суд приходить до наступного висновку. Згідно з\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Стаття 1167 ЦК України\~зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 3\~Постанови Пленум Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4\~(далі - Постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктами 4,5\~Постанови\~визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується фактзаподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з пунктом 9\~Постанови\~розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Під час самостійної організації медичної допомоги в іноземній країні, [PERSON] пережив сильний душевний біль від моральних переживань у зв`язку з ушкодженням його здоров`я. Він тривалий час відчував тривогу, гнів, обурення та приниження, які мали руйнівну силу для його соціального функціонування. З урахування вищевикладеного суд погоджується що зазначена ситуація порушила нормальний, звичний душевний стан, призвела до душевних страждань позивача, внесла кардинальні зміни у звичний спосіб життя. Переживання даної ситуації супроводжувалось інтенсивними негативними емоціями: небезпеки, тривоги, за власне майбутнє, невизначеності, обурення, власної безправності, а також приниження, втрати можливості самореалізації. Виходячи з принципів справедливості, розумності та достатності суд вважає, що компенсація нанесеної моральної шкоди у розмірі 5000 грн. відповідає зазначеним принципам. Тому, в цій частині позов задовольняється повністю. Із приводу відшкодування позивачу понесених ним витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~витрати, пов`язані із розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно частин першої, другої\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Так, до суду представником позивача була надано копії квитанції про оплату витрат на правову допомогу в розмірі 10 800,00 гривень від 09.01.2020р. та від 11.02.2020р., копії договору про надання правої допомоги від 01.08.2019р. з зазначенням предмету договору та обсягом надання правової допомоги та копії звіту від 30.09.2019р. та розрахунку витрат від 03.09.2019р. за вказаним договором на загальну суму в розмірі 10 800,00 гривень із зазначенням детального обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також конкретного часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, пов`язаних із підготовкою до справи та розглядом справи. За таких обставин, враховуючи повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 10 800,00 гривень. Відповідно до ч.1\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч 1-3,5\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог

Outcome: approved