Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

До Іллінецького районного суду надійшла позовна заява в якій вказано, що відповідно до рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 23.08.2013 року у справі № 131/1612/13-ц, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] У вересні 2010 року відповідач [PERSON], з яким позивач проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу, попросив її надати дозвіл на реєстрацію в належному їй житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] на що вона погодилась. З квітня 2016 року відповідач за місцем реєстрації не проживає, стосунки між сторонами погіршились, однією сім'єю не проживають. [PERSON] пропонувала відповідачу виписатися - знятися з реєстрації із належного їй житлового будинку, так як через його реєстрацію вона не може розпорядитися своїм майном в повному обсязі. Однак, відповідач відмовляється знятися з реєстраційного обліку з належного [PERSON] на праві власності житлового будинку. 23 лютого 2017 року представник за дорученням третьої особи Іллінецького РС УДМС України у Вінницькій області Лакеєва А.В. подала до суду заяву в якій вказала, що відповідно до постанови №297 КМУ від 2016 року, повноваження УДМС щодо здійснення реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання, передані органам місцевого самоврядування. На підставі вищевказаного просить суд замінити третю особу на стороні позивача на Паріївську сільську раду Іллінецького району Вінницької області. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 23 лютого 2017 року залучено третьою особою без самостійних вимог на стороні позивача Паріївську сільську раду Іллінецького району Вінницької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, проте подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити, справу розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, шляхом оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», від 03 березня 2017 року № 42. Представник третьої особи на стороні позивача Паріївської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, в судове засіджання не з'явився, проте сільський голова подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглядати за відсутності представника ради. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, вважає, що позов обгрунтований і доведений повністю, тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач на законних підставах, а саме на праві приватної власності володіє житловим будинком [ADDRESS]. Відповідачу, як громадянському чоловікові позивач надала право користування житловим приміщенням, що підтверджено відміткою про реєстрацію відповідача у вказаному будинку. Також встановлено, що відповідач вказаним житловим приміщенням не користується, що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов від 19.05.2016 року, від 06.06.2016 року, від 14.07.2016 року, в яких вказано, що громадянин [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на даний час не проживає. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 ч. 4 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Відповідно до ст.16 ч.2 п.4 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та оцінюючи усі докази у їх сукупності, беручи до уваги доводи позивача щодо способу відновлення його прав на житлове приміщення, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає поновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Оскільки право позивача на належне йому житло порушене, відновлення цього права можливе шляхом усунення перешкод у користуванні позивачем житловим будинком [ADDRESS], а саме: шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком. З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] і має підстави для їх задоволення Оскільки суд вирішив питання щодо усунення перешкод у користуванні позивачем житловим будинком шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, це є підставою для зняття органами реєстрації місця проживання та місця перебування особи відповідача з реєстрації відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.41 Конституції України ст.ст. 391, 386, 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Outcome: approved