Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням-буд.32 по вул.Журавська (Червоноармійська) м.Ніжина Чернігівської області. Позов обгрунтований тим, що позивач є власником вказаного будинку, відповідач [PERSON] є її сином, відповідач [PERSON] є її онуком, останні проживають в Італії. Реєстрація місця проживання відповідачів у будинку порушує права позивача, як власника. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 30 липня 2018 року за результатами підготовчого засідання справу призначено до судового розгляду. Згідно заяви від 30 липня 2018 року представник позивача [PERSON] підтримує позов, просить розглянути справу за відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з"явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені згідно ч.ч.6, 7, 8, 11 ст.128 ЦПК України шляхом надіслання судової повістки рекомендованим листом з повідомленнями про вручення за адресою згідно позовної заяви, яка є адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та шляхом розміщення інформації про виклик на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України, відповідачі, які не повідомили суду іншої адреси, не зявились в судове засідання без повідомлення причин і не подали відзиву, представник позивача [PERSON] згідно поданої заяви не заперечує проти ухвалення заочного рішення. За таких\~обставин наявні підстави в порядку ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. За правилами ст.ст.150, 156 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди; члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач [PERSON] є власником буд.32 по вул.Журавська (до перейменування-вул.Червоноармійська) м.Ніжина Чернігівської області, реєстрація права власності проведена 29 жовтня 2018 року, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав... від 31 жовтня 2018 року. Відповідачі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мають зареєстроване місце проживання у даному будинку, з 2001 року фактично не проживають у ньому. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства та факту проживання зареєстрованих осіб від 07 вересня 2016 року відповідачі [PERSON], [PERSON] у буд.32 по вул.Журавська м.Ніжина Чернігівської області не проживають. Відповідно до архівної довідки з місця проживання, наданих службою обліку населення муніципалітету Реджо-нель-Емілія, [PERSON] та [PERSON] іммігрували з України 13 лютого 2004 року, з 13.02.2004 року по 05.04.2007 року по [PERSON]Меркаданте, 20/00, з 06.04.2007 року по 20.10.2008 року по [PERSON]Сметана, 11/00, з 21.10.2008 року по 28.05.2018 року по [PERSON][PERSON], 2/00, з 29.05.2018 року в м.Реджо-нель-Емілія. Положеннями ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які набрали чинності для України з 11 вересня 1997 року та є частиною національного законодавства відповідно до вимог ст.9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321 ЦК власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Спір виник між позивачем, як власником будинку, та відповідачами, як членами її сім"ї. Право члена сімї власника на користування житлом є сервітутним правом, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст.ст.405, 406 ЦК України. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сімї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із врахуванням непроживання відповідачів у даному будинку понад один рік, відсутності перешкод останнім у цьому, відсутності домовленостей відповідачів з позивачем, як власником будинку, відсутності юридично визначених у встановленому порядку правомочностей відповідачів щодо володіння та користування ним, наявні підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим примішенням,-буд.32 по вул.Журавська м.Ніжина Чернігівської області. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду справи відповідачі своїми діями\~не засвідчили\~те,\~що не\~втратили інтерес\~до вищезазначеного\~будинку,\~в якому\~мають своє\~зареєстроване місце\~проживання,\~також останніми\~не надано\~суду у\~встановленому порядку\~відзиву на\~позов чи\~заперечення,\~у зв»язку\~з чим\~вони несуть\~ризик настання\~наслідків,\~повязаних із\~невчиненням даних\~процесуальних дій,\~в даному\~випадку,- ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Outcome: approved