Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], третя особа ГУ ДМС України в Закарпатській області про надання дозволу на виготовлення проїзного документа на виїзд за кордон без дозволу батька. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07.08.1999 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який 30.07.2008 року за рішенням суду розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці присвоїно її дошлюбне прізвище - «[PERSON]». В шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Після розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина не приймає, життям сина не цікавиться. У позивачки виникла можливість вивозити сина за кордон для відпочинку та оздоровлення, однак батько дитини згоду на виготовлення закордонного паспорту та виїзд його за кордон не надає. У зв'язку з цим, позивачка просить суд надати ГУ ДМС в Закарпатській області в особі Виноградівського РВ ДМС дозвіл на виготовлення проїзних документів дитини для виїзду за кордон на [PERSON], 2000 р.н., без згоди батька та надати дозвіл [PERSON], дозвіл на виготовлення проїзних та візових документів на виїзд за кордон в Російську Федерацію та Угорську Республіку сину [PERSON], 2000 р.н., а також виїзд за кордон без згоди батька - [PERSON], терміном на 3 роки. Особи, що беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання, будучи належним чином та своєчасно повідомленими про дату, час та місце проведення судового розгляду справи. Позивачка подала в суд письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задовольнити. Не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання з невідомих суду причин не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи, ГУ ДМС України в Закарпатській області в особі Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив про причини неявки. Дослідивши подані докази, всебічно та повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, що мають юридичне значення для прийняття рішення, суд прийшов до наступних висновків. Суд встановив, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано Рішенням Виноградівського районного суду від 30.07.2008 року. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом ДРАЦС Виноградівського РУЮ Закарпатської області 13.01.2012 року. Після розірвання шлюбу позивачці присвоїно прізвище - «[PERSON]». В шлюбі народили сина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом із матір'ю. Позивачка має змогу тимчасово вивозити сина за кордон на відпочинок та оздоровлення. Однак відповідач не дає добровільно згоди на оформлення необхідних для цього документів. Разом із тим, відповідач не спілкується дитиною, не цікавиться його життям і здоров'ям, не сплачує аліменти на утримання дитини, присудженні судовим рішенням. Згідно п.2 ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, що слідує із змісту п.2 ст.155 Сімейного Кодексу України. Позивачка має можливість та намір виїжджати разом із дитиною за кордон для оздоровлення та відпочинку. Проте, відповідач, як батько дитини, без обґрунтованих підстав не надає дозвіл на виготовлення проїзних документів дитині та на виїзд дитини за кордон. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини та у яких виник спір, врегульовані нормами Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду громадян в Україну», та нормами прийнятих на його виконання підзаконних нормативно-правових актів. Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду громадян в Україну» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. А у відповідності до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. N 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. А без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків виїзд у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved