Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із даною заявою, мотивуючи тим, що вона є спадкоємцем після смерті своєї тітки [PERSON] і перебувала на її утриманні з 01.06.1996 року по 13.07.1997 року, оскільки серйозно хворіла і потребувала матеріальної підтримки, так як існувала за рахунок пенсії, розмір якої був нижчий встановленої законодавством межі малозабезпеченості, а [PERSON], яка проживала в сільській місцевості, отримувала пенсію учасника війни та мала дохід від ведення підсобного господарства та надавала їй всіляку допомогу. В судовому засіданні представник заявника подану [PERSON] заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити з вищевикладених підстав та додатково пояснив, що тітка заявника [PERSON] не мала власної сім»ї та матеріально допомагала [PERSON], відправляючи на її адресу грошові перекази, оскільки остання з 1996 року серйозно захворіла і потребувала матеріальної підтримки. Свідок [PERSON]»яниця Г.А. в судовому засіданні пояснила, що дійсно приблизно з травня 1996 року [PERSON] була на утриманні у своєї тітки [PERSON], оскільки мала поганий стан здоров»я і потребувала матеріальної підтримки. [PERSON] проживала одиноко, мала непогану пенсію, вела присадибне господарство, тому до самої смерті утримувала хвору племінницю, якій постійно направляла грошові перекази. Заінтересовані особи в судове засідання не з»явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, заперечень проти заяви [PERSON] не мають. Заслухавши пояснення представника заявника та свідка, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як було встановлено в судовому засіданні 13.07.1997 року в с.Голінка Бахмацького району Чернігівської області померла [PERSON] (а.с.26). Згідно з довідкою виконкому Голінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області №200 від 14.07.1997 року [PERSON], яка померла 13.07.1997 р. проживала одна і мала земельну ділянку площею 0.50 га (а.с.5). Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 29.12.2016 року встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] 13.07.1997 року, а саме факт прийняття земельної частки (паю) із земель КСП «Україна» с.Голінки Бахмацького району Чернігівської області в розмірі 5.4 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належить [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №035396 виданого 30.07.1996 року на імя [PERSON] (а.с.4). Із роз'яснень Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 10.06.2015 року № 1189 та від 27.07.2017 року № 1887 вбачається, що у зв»язку з пропущенням [PERSON] строку звернення до нотаріуса, відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа та доказів в підтвердження права [PERSON] на спадкування після смерті [PERSON], заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.9,32). Згідно з медичною документацією [PERSON] з березня 1992 року постійно має проблеми зі здоров»ям та перебуває на лікуванні (а.с.10,11). Згідно з довідкою Лисянського ВОГ Звенигородського об»єднаного УПФУ Черкаської області від 29.03.2017 року № 2934/04 щомісячний розмір пенсії [PERSON] за період з 01.06.1996 року по 01.07.1997 року в основному складав 5656000 крб. (а.с.6). Згідно з п.1 Постанови Верховної ради України від 25.03.1996 року № 105/96-ВР було затверджено величину вартості межі малозабезпеченості, розраховану на 1 січня 1996 року відповідно до ЗУ"Про межу малозабезпеченості", у розмірі 6810 тисяч карбованців на місяць (а.с.12). Відомості про розмір пенсії [PERSON] у Бахмацькому об»єднаному управлінні ПФУ та Управлінні соціального захисту населення Бахмацької районної державної адміністрації не збереглися (а.с.7,8). Згідно з п.2 ч.1 ст.256 ЦПК України може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім'ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до положень ст.524 ЦК УРСР, який діяв на момент виникнення правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно зі ст.531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.256 ЦПК України, може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого. Згідно з п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п.2 ст.273 ЦПК ), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст.62 ЦПК України. Дослідженими в судовому засіданні доказами доведено, що [PERSON] з 01.06.1996 року по день своєї смерті 13.07.1997 року утримувала [PERSON], оскільки остання постійно хворіла та потребувала матеріальної допомоги, при цьому спір про право в даному випадку не вбачається. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки її вимоги підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, які суд визнає належними, допустимими, такими, що містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов'язані між собою і підтверджують факт, який просить встановити заявник. На підставі викладеного ст.ст.524, 531, 548 ЦК УРСР, Постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,

Outcome: approved