Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

В листопаді 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до ДП «Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення заборгованості за цивільно-правовим договором. Вказувала на те, що 04.11.2013 р. між нею та відповідачем був укладений цивільно-правовий договір про земельно-кадастрових робіт виконання робіт. Відповідно до вказаного договору позивачка виконувала земельно-кадастрові поботи по договорам Роботодавця із замовниками робіт. Винагорода позивачки за виконанні роботи згідно умов договорів складала по нормативу 1 гривню обсягів робіт розрахованого для виробничника підприємства, згідно затвердженого по підприємству нормативу за домовленістю. Проте в порушення умов договору відповідачем не були виплачені позивачці належні їй кошти в повному обсязі, оскільки гроші на підприємстві були відсутні. Позивачка також вважає, що оскільки відповідачем було прострочено виконання зобов'язання по виплаті їй винагороди за вказаними цивільно-правовими договорами, він має сплатити три відсотки річних від простроченої суми та суму інфляції. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за цивільно-правовим договором про виконання земельно-кадастрових робіт в розмірі 13 745,58 грн., а також судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав. Представник відповідача не з'явився , повідомлений належним чином. Відповідно до ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 04.11.2013 р. між [PERSON] та Державним підприємством "Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" був укладений Цивільно-правовий договір про виконання земельно-кадастрових робіт (послуг) №38. Відповідно до п.1.1 вказаного Договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання виконати земельно-кадастрові роботи по договорам Роботодавця із замовниками робіт в строк з 04.11.2013 р. о 30.12.2013 р. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідач в порушення умов договору неналежним чином виконував свої зобов'язання, а саме не він не сплатив позивачці винагороду за укладеним між ними цивільно-правовим договором про виконання робіт в повному обсязі. Відповідно до умов Цивільно-правового договору про виконання земельно-кадастрових робіт (послуг), укладеного між сторонами вбачається, що за виконані роботи (послуги) Замовник сплачує Виконавцеві винагороду в розмірі по нормативу 1 гривня обсягів робіт розрахованого для виробничника підприємства , згідно затвердженого по підприємству нормативу за домовленістю. Оплата виконується з дня прийняття Замовником роботи за актом приймання робіт (послуг). Однак відповідач свої зобов'язання по оплаті наданих послуг в повному обсязі не виконав. Зі змісту Звіту про виплату заробітної плати за 01.11.2013 р. - 31.12.2013 р. вбачається, що борг відповідача перед позивачкою становить 7 388 грн. 28 коп. Разом з тим, на переконання позивачки, оскільки відповідач прострочив виконання зобов'язання згідно положень діючого законодавства він має також сплатити їй 3% річних від простроченої суми - 646 грн. 00 коп. та суму інфляції за період прострочення зобов'язання в розмірі - 5 711 грн. 30 коп. Зі змісту Цивільно-правового договору, укладеного між сторонами 04.11.2013 р. вбачається, що сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов'язань згідно з чинним законодавством. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідачем не виконано належним чином зобов'язання зі сплати позивачці винагороди за цивільно-правовим договором про надання послуг, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved