overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позову до суду і до повноліття дитини. Позов обґрунтовано тим, що хоч сторони і не перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак, є батьками [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач добровільно не надає коштів на утримання дитини, хоча працює за кордоном та отримує кошти, здоровий, не має інших утриманців, тому спроможний сплачувати аліменти в такому розмірі. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 26.03.2019 відкрито спрощене провадження у справі. На адресу суду від відповідача відзив на позовну заяву не надходив, про час і місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином (а.с. 36). З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідив матеріали справи та встановив, що позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Дитина проживає разом з матір"ю та перебуває на її утриманні (а.с. 28). Встановлено, що дитина хворіє на ряд захворювань, в зв"язку з чим потребує лікування та медичних досліджень (а.с. 10-15). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного Кодексу передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 статті 184 Сімейного Кодексу передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2500 грн., щомісячно, починаючи з 13.03.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дітьми повноліття. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Згідно довідки виконавчого комітету Романівської селищної ради Житомирської області, спільні діти відповідача та позивача проживають разом з останньою та знаходяться на її утримані. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов`язок утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов"язку щодо утримання неповнолітніх дітей визначаються за домовленістю між ними. Якщо ж такої домовленості не досягнуто кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що він виконує свої обов"язки щодо утримання неповнолітніх дітей не надав. З огляду на викладене, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позову [PERSON] За змістом статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дітьми повноліття. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Згідно довідки Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області, спільні діти відповідача та позивача проживають разом з останньою та знаходяться на її утримані. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов`язок утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов"язку щодо утримання неповнолітніх дітей визначаються за домовленістю між ними. Якщо ж такої домовленості не досягнуто кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що він виконує свої обов"язки щодо утримання неповнолітніх дітей не надав. З огляду на викладене, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позову [PERSON] За змістом статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON]звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 22 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від якого у сторін народилась донька [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що спільне життя подружжя не склалося, сторони разом не проживають з 2013 року, жодних відносин вони не підтримують, відповідач не цікавиться життям дитини та не спілкується з нею, спроби примиритись виявились невдалими, шлюб має лише формальний характер, тому просила шлюб розірвати. Ухвалою суду від 23 квітня 2019 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. В передбачений законом строк відповідач відзиву не подав. В підготовче судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити, а після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище "Думенко". Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, просив шлюб розірвати, зазначив, що майбутнього їх стосунків він не бачить, оскільки позивач відмовилась жити разом, крім того. позивач не дає йому можливості бачитись з дитиною, відмовилась від отримання грошей на дитину. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. 22 вересня 2011 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.6), від якого у них народилась донька [PERSON], [INFO] ( а.с. 7), я З огляду на те, що подальше спільне життя між сторонами неможливе, вони разом не проживають понад п'ять років, відповідач позов визнав, що відповідає вимогам закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 110, 112, 113, 114, 115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

В березні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору від 30 травня 2016 року відповідач отримав кредит на споживчі цілі в розмірі 30 000,00 гривень, з терміном погашення до 29 травня 2019 року включно, зі сплатою 15 відсотків річних за користування кредитом. Внаслідок порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 09 жовтня 2018 року має заборгованість за кредитом в сумі 35 792,30 грн. Тому просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, клопотань до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору від 30 травня 2016 року відповідач отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 30 000,00 гривень, що підтверджується копіями кредитного договору з додатками, виписки по рахунку, статуту АТ "Мегабанк" (а.с.7-9, 14-31, 35-36). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5-6) станом на 09 жовтня 2018 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 35 792,30 грн., з яких 21 085,51 грн. - заборгованість за кредитом, 306,79 грн. - заборгованість за відсотками, 900,00 грн. - комісія, 13 500,00 грн. - штрафи. Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачем він не спростований. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

В березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO] , яка проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої дочки, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення її повноліття. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно довідки Врублівської сільської ради Романівського району Житомирської області, спільна дитина відповідача та позивача проживає разом з останньою та знаходиться на її утримані. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов`язок утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов"язку щодо утримання неповнолітніх дітей визначаються за домовленістю між ними. Якщо ж такої домовленості не досягнуто кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що він виконує свої обов"язки щодо утримання неповнолітньої дитини не надав. З огляду на викладене, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позову [PERSON] . За змістом статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

В березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначила, що вони з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO] , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої дитини, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно довідки виконавчого комітету Романівської селищної ради Житомирської області, спільна дитина відповідача та позивача проживає разом з останньою та знаходяться на її утримані. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов`язок утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов"язку щодо утримання неповнолітніх дітей визначаються за домовленістю між ними. Якщо ж такої домовленості не досягнуто кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що він виконує свої обов"язки щодо утримання неповнолітньої дитини не надав. З огляду на викладене, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позову [PERSON] . За змістом статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

В березні 2020 року позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" звернулось до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27.04.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № ВВ4-43324-Ф/17-DOM про приєднання до Правил. З метою вірного тлумачення змісту укладеного правочину, у розділі 1 Правил наведено терміни та їх визначення, у тому числі: «Дозволений овердрафт» «Несанкціонований Овердрафт (кредит)», «Мінімальний платіж», «Пільговий період», «Програма кредитування» тощо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

В березні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої дитини, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Судом встановлено,\~що сторони\~є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно довідки Романівської селищної ради Житомирської області, спільна дитина відповідача та позивача проживає разом з останньою та знаходяться на її утримані. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов`язок утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов"язку щодо утримання неповнолітніх дітей визначаються за домовленістю між ними. Якщо ж такої домовленості не досягнуто кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що він виконує свої обов"язки щодо утримання неповнолітньої дитини не надав. З огляду на викладене, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позову [PERSON] . За змістом статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved