Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району, про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] з серпня 2004 року по листопад 2005 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Шлюбні відносини між сторонами припинено у листопаді 2005 року. Рішенням Ленінського районного суду м. ЗАпоріжжявід 26 січня 2006 року у справі №2-741/2006 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку до досягнення сином повноліття. Рішення про стягнення аліментів не виконується. Заборгованість станом на 1 серпня 2018 року складає 79334,45 грн. Спілкування відповідача з дитиною припинено, відповідач долею дитини не цікавиться, не займається його вихованням, не проявляє батьківської уваги та турботи, не піклується про стан здоров`я сина. Позивач, приймаючи до уваги, що відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, права і інтереси якої повинні бути захищені у встановленому законом порядку, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилася. Надала заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги. Відповідач до суду не прибув, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Надав заяву, в якій просить слухати справи за його відсутності. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі свідоцтвом про народження відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26 січня 2006 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] . Відповідно до розрахунку, наданого Дніпровського ВДВС ГТУЮ в м. Запоріжжя, станом на 1.08.2018року складає 79334,45 грн. Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам дитини (висновок №05/01-27/0468 від 11.04.2019 року). Відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, суд розцінює як свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. У відповідності до вимог ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.15 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються с дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідач не спілкується з дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини. За таких обставин позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн. щодо позовних вимог про стягнення аліментів, на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн. щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав та 2200 грн. витрат правової допомоги. На підставі викладеного і

Outcome: approved