Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення з [PERSON] в її користь аліменти за минулий час на утримання дочки [PERSON], [INFO], за період з 09.12.2010р. по 09.12.2013р. в сумі 98100,00 грн., що еквівалентно 9000,00 євро; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON], [INFO], в сумі 2725,00 грн., що еквівалентно 250,00 євро, починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття дитини, та стягнути з відповідача судові витрати. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що між нею та [PERSON], 16 вересня 1999 року було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 415 Відділу РАГСУ Дрогобицького міськвиконкому. Від даного шлюбу 07 квітня 2000 року у них народилася дочка - [PERSON]. У листопаді 1999 року відповідач виїхав на роботу в Іспанію та до цього часу працює там, приїжджаючи в Україну на кілька місяців у рік. Спершу він допомагав їй з дочкою матеріально, але протягом останніх трьох років коштів на її потреби вона від нього не отримувала. Тим часом, дитина знаходиться лише на її утриманні, вона старається одна належним чином піклуватися про здоров'я, відпочинок, фізичний, духовний і моральний розвиток [PERSON], виховує її згідно християнських та сімейних цінностей з любов'ю і повагою до батька, до родини, сподіваючись, що чоловік скоро повернеться і дитина виростатиме у повноцінній сім'ї. Дочка з народження проживає з нею та її батьками (бабусею, дідусем) за адресою: м.Дрогобич, вул.22 Січня 129, навчається в математичному класі ЗОШ №1 ім.І.Франка м.Дрогобича, постійна учасниця олімпіад, одна з найкращих учениць школи, проявляє успіхи не лише в оволодінні предметів математичного циклу, але й гуманітарного - на відмінно володіє українською та англійською мовами, складає та читає вірші, бере участь у творчих святкуваннях. Перебуваючи об'єктом її гордості, дочка, отримувала, на її думку, все необхідне для розвитку своїх здібностей та талантів, оскільки вона була впевнена, що батько не менше радітиме успіхам власної дитини і також сприятиме їх підтримці та продовженню - придбанні літератури, обчислювальної техніки, оплаті репетиторів. Для цього і вона важко працювала, і батьки віддавали всі свої заощадження, але відповідач з нерозумінням ставиться до постійно та закономірно зростаючих потреб 13-літньої дитини, обдарованої та талановитої, мало спілкується з дочкою та зовсім відмовляється допомагати матеріально. Відповідач продовжував працювати в Іспанії, і вона вирішила спробувати налагодити з ним стосунки, приїхавши до нього. Її спроби були не дуже вдалими, вони не можуть досягнути з чоловіком згоди щодо матеріального утримання дочки, але вона не втрачає надії зберегти сім'ю. Працюючи закордоном легально, з відповідним на це дозволом, відповідач отримує велику заробітну плату, відносно до середньої заробітної плати по Україні, в іноземній валюті - євро, але всі зароблені кошти витрачає на власні потреби. Перебуваючи за межами України, він постійно ухилявся від спілкування з нею, від покладеного на нього обов'язку матеріальної допомоги на утримання дочки, що перешкоджає створенню сприятливих умов для її всебічного розвитку. Вона витрачала багато часу щоб знайти його, додзвонитися та випросити в нього хоча б якісь кошти на дитину, і востаннє він надіслав лише 500 євро у 2010 році та 150 євро у 2011 році. 03 липня 2013 року вона зверталася із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, але через погіршення стану здоров'я не могла з'явитися на засідання, у зв'язку з чим її позов було залишено без розгляду. Вважає, що [PERSON] мав і має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON], у твердій грошовій сумі, оскільки працює закордоном вже багато років, а можливість його перебування в Україні по кілька місяців в рік свідчить про мінливість та нерегулярність його доходу. Відповідач нікому аліменти не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає, тому вона змушена звернутися з даним позовом в суд. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов заперечили, з підстав, викладених у письмовому запереченні, долученому до матеріалів справи, в якому, зокрема, покликаються на те, що він з 03.09.2013 року по даний час перебуває на обліку в центрі зайнятості, як безробітний і його місячний дохід становить 544 грн. 00 коп.. Посилання позивача на те, що він не надавав матеріальної допомоги не відповідають дійсності, оскільки працюючи закордоном він систематично висилав та особисто привозив гроші своїй дружині та доньці [PERSON], а також купляв та передавав різного роду речі. Проживаючи на території України намагається як найчастіше спілкуватися з донькою та систематично допомагав у силу своїх можливостей їй матеріально. Позивач на протязі 13 років жодного разу не зверталася про стягнення з нього аліментів на своє утримання чи на утримання малолітньої дочки. На підставі наведеного просить в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі 16 вересня 1999 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого 16.09.1999 року відділом РАГСу Дрогобицького міськвиконкому Львівської області (а.с. 4). За час перебування у шлюбі в них народилася дочка: [PERSON] 07.04.2000р.н., яка знаходиться на утриманні позивача. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивачка перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Суд переконаний, що позивачка потребує допомоги на утримання малолітньої дочки, але оскільки позивач не додала жодних підтверджень про доходи відповідача, і не відомо з чого виходила при визначенні розміру аліментів, то позов в цій частині підлягає до часткового задоволення. Частиною 2 статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. За принциповими положеннями ст.ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Вимогами статей 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В матеріалах справи відсутні докази з боку позивача та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, які б вказували на підставність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в частині стягнення аліментів за минулий час на утримання дочки [PERSON], її доводи лише грунтувалися на припущеннях, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 79, 80, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved