Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги позивачів підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві, просили суд припинити право спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на 1/3 належної їм частки квартири [ADDRESS] , шляхом продажу їхніх часток на публічних виконавчих торгах з виплатою [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині вирученої з продажу квартири суми, в зв"язку з тим, що відповідач та її донька чиннять позивачам перешкоди в користуванні квартирою. Крім того, просили суд стягнути з відповідача на користь позивачів понесені позивачами судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачів не визнали, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Додатково суду пояснили, що відповідач не проживає в спірній квартирі, оскільки проживає в [ADDRESS] . Зазначили, що в спірній квартирі проживає, без реєстрації, повнолітня дочка відповідача разом з чоловіком. Згоди на проживання дочки та її чоловіка у інших співвласників відповідач не отримувала, однак перешкод у користування квартирою для позивачів ніхто не чинить. Від продажу спільної квартири відмовляється, оскільки її дочка не матиме де жити, викупити частки позивачів вона не має можливості за відсутності коштів. Суд, заслухавши позивача [PERSON] , представника позивачів [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] , відповідача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] є співвласниками по 1/3 частки квартири [ADDRESS] на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області по справі №569/14293/16-ц. Крім того, позивач [PERSON] є співвласником 1/3 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого Другою Рівненською державною нотаріальною конторою 16 квітня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-895. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №124510515 від 18 травня 2018 року, відповідач [PERSON] є власником 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Як пояснила в судовому засіданні відповідач [PERSON] , вона на постійній основі проживає в квартирі [ADDRESS] . У квартирі [ADDRESS] вона хоча й зареєстрована, однак фактично там не проживає. У спірній квартирі, без реєстрації місця проживання та згоди інших співвласників квартири, проживає її повнолітня донька [PERSON] 1983 р.н. разом з чоловіком [PERSON] 1980 р.н. Іншим співвласникам в користуванні квартирою вона перешкод не чиннить. Згідно листа Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області від 24 травня 2018 року №82Аз/200/04-2018, за адресою [ADDRESS] фактично проживає [PERSON] , 1983 року народження, яка прописана за адресою [ADDRESS] разом зі своїм чоловіком [PERSON] , 1980 року народження. Також в квартирі [ADDRESS] [PERSON] , 1950 року народження, яка проживає на даний час за адресою: [ADDRESS] разом з чоловіком. Згідно листів №5189/200/04-2028 від 22.03.2018 року та №21725/200-2016 від 14 грудня 2016 року на ім"я [PERSON] відносно її звернень щодо неправомірних дій її племіниці [PERSON] ( [PERSON] ), останню притягнуто до адімністративної відповідальності за ст.186 КУпАП (Самоуправство) та матеріали скеровано для прийняття рішення голові адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Із змісту ст. 365 ЦК України вбачається, що припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якої із обставин, передбаченні пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Із копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вбачається, що квартира складається з 3 кімнат, загальною площею 63,2 кв.м., житловою площею 46,4 кв.м., коридор площею 6,3 кв.м., кухня площею 5,5 кв.м., туалет площею 1,2 кв.м., ванна площею 3,1 кв.м. Квартира розташована на третьому поверсі трьохповерхового будинку. Для визначення ринкової вартості квартири [ADDRESS] Рівненським міським судом Рівненської області ухвалою від 18 вересня 2018 року призначено по справі судову оціночно-будівельну експертизу. Згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи №181001/1_30, складеного 24 жовтня 2018 року судовим експертом ППФ «Експерт-Рівне» [PERSON] , ринкова вартість житлової квартири [ADDRESS] становить 1 013 533 грн. Згідно пояснень сторін та відомостей з технічного паспорту на спірну житлову квартиру, обома сторонами констатовано про неможливість розподілу їх часток у квартирі та виділення їх в натурі у зв`язку з технічними характеристиками житлового приміщення, адже квартира, що знаходиться у спільній частковій власності, підлягає розподілу в натурі лише у випадку, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. В той же час, спірна квартира розташована на третьому поверсі трьох поверхового житлового будинку та обладнана лише один входом, кухнею та санвузлом. Суд, звертає увагу, що відповідач [PERSON] спірною квартирою не користується, що не заперечувалось і самим відповідачем в ході судового розгляду справи. Відповідач [PERSON] на праві спільної часткової власності володіє іншим житловим приміщенням в якому фактично і проживає. А відтак, на переконання суду права відповідача на житло передбачені ст.47 Конституції України не будуть порушені. Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватись ним. За вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що виплата відповідачеві третини від суми коштів (пропорційно розміру її частки у спільній власності на спірну квартиру), отриманої шляхом продажу житлового приміщення на публічних торгах, в межах процедури передбаченої для продажу майна боржника згідно із Законом України «Про виконавче провадження» є належною компенсацією відповідачу за частку у спільній власності, та не завдаватиме істотної шкоди відповідачу, а також не обмежить його гарантоване право власності, оскільки останній отримає рівноцінну грошову компенсацію втраченого майна. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивачів слід стягнути судові витрати по справі понесені позивачами по сплаті судового збору в розмірі 2599,82 грн., тобто по 1299,91 грн. на користь кожного позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved