Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів на його утримання. В судовому засіданні позивачка зменшила свої позовні вимоги і відмовилась від позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини, в частині позбавлення батьківських прав позов підтримує в повному обсязі, суду пояснила, що відповідач вихованням та утриманням дитини не цікавиться, з дитиною не спілкується, не турбується про його фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги не надає. Просить суд позов задоволити. Відповідач позову не визнає, суду пояснив, що хоче спілкуватися з дитиною і просить визначити йому для цього певні дні та години. З дитиною не спілкувався виходячи з ряду суб»єктивних причин, зокрема: забороною матері спілкуватися з дитиною, відсутністю його за межами населеного пункту, де проживає дитина. Просить суд в позові відмовити. Представник служби в справах дітей Рогатинської РДА Івано-Франківської області позов визнає, суду повідомила, що комісія з питань захисту прав дитини своїм рішенням від 26.11.2014 року визнала доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], 2008 року народження. Прокурор Сапожникова Ю.О. своєї позиції не висловила і послалась на розсуд суду. Суд, вислухавши доводи сторін, представника служби в справах дітей Рогатинської РДА Івано-Франківської області, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження [NUMBER], виданого 18 лютого 2014 року відділом РАЦСу Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Шлюб між сторонами розірвано і кожен створив нову сім»ю, в якій є неповнолітні діти. З висновку комісії з питань захисту дітей Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 26 листопада 2014 року №26 визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] 2008 року народження. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] вбачається, що вона проживає без реєстрації в будинку [ADDRESS]. Малолітній [PERSON] проживає з мамою, вітчимом та двома братами за вказаною адресою. З довідки-характеристики Рогатинської міської Ради № 02/25-619 від 08.08.2014 року вбачається, що [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] і виховує трьох малолітніх дітей в тому числі і [PERSON] З довідки Рогатинської ЗОШ №2 1-3 ступенів №129 від 23 грудня 2014 року вбачається, що [PERSON] є учнем 1-б класу вказаної школи. Його батько [PERSON] до школи не приходив, вихованням сина не цікавився, батьківські збори не відвідував. У декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В п.15 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 дано роз'яснення про те, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів…), які дані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім способом дії на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. За наведених вище обставин і доказів суд приходить до висновку, що відповідач, як батько дитини, ухиляється від виконання свого обов'язку по вихованню сина, морально його не підтримує, з сином не спілкується, не проявляє щодо нього батьківської турботи. Не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його підготовку до самостійного життя, зокрема: не цікавиться як навчається його дитина, який його фізичний та духовний розвиток, чи потребує якогось матеріального забезпечення. [PERSON] не спілкується з сином, що є необхідним для його нормального самоусвідомлення, не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загально визнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками через що його слід позбавити батьківських прав. Судом встановлено, що позбавлення [PERSON] батьківських прав не буде суперечити інтересам дитини, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі ч.1 п.2, ст.164, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved