Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

До Шполянського районного суду Черкаської області надійшов позов, у якому позивач просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь [PERSON] 10000,00 грн майнової шкоди та 12 000,00 грн моральної шкоди. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що у провадженні Шполянського районного суду Черкаської області перебувало об`єднане провадження у справі № 710/150/21, предметом розгляду якого було питання притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 та ч.2 ст. 1727 КУпАП на підставі протоколів №126/2021 та №127/2021 від 30.03.2021 про вчинення корупційних правопорушень - неповідомлення про наявність реального конфлікту інтересів під час прийняття рішення та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів. Протоколи про адміністративні правопорушення складені уповноваженою особою Департаменту стратегічних розслідувань НПУ Никогдою О.С.. Відповідно постанови Шполянського районного суду Черкаської області від 18.06.2021р. провадження у справі про адміністративні правопорушення за ч.1 та ч.2 ст. 1727 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення Фактично, ще під час складання протоколів про адміністративні правопорушення уповноваженою особою було допущено помилкове тлумачення норм матеріального права, що свідчить про незаконність таких протоколів про адміністративні правопорушення. Під час провадження у Шполянському районному суді Черкаської області інтереси особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, представляла адвокат Бабіч Т.Г. на підставі договору про надання правової допомоги та ордерів адвоката. Фактично адвокат Бабіч Т.Г. брала участь в судових засіданнях 07.06.2021р. та 18.06.2021р., складала та подавала до суду пояснення і письмові докази. Згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг від 18.06.2021р. та квитанцією про оплату від 20.06.2021р. [PERSON] сплачено адвокату Бабіч Т.Г. гонорар в розмірі 10000,00 грн. Отже, понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн підлягають стягненню з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь позивача на підставі ст.3 ЗУ « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Крім того, незаконними діями, які виразились у незаконному притягненні [PERSON] до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, позивачу завдана моральна шкода. Протоколи про адміністративні правопорушення №126/2021 та №127/2021 від 30.03.2021р. містили інформацію про те, що нібито [PERSON] неправомірно отримав премію в розмірі 11000,00 грн. Відповідно до п.3-1 частини першої статті 79 Закону України «Про місцеве самоврядування» притягнення [PERSON] до відповідальності за ч.І, ч.2 ст. 1727 КУпАП мало б наслідком дострокове припинення його повноважень як сільського голови. Описані події та обставини викликали у [PERSON] моральні переживання щодо власної репутації, якій вже завдано шкоди самим фактом розгляду судом справи про корупційні правопорушення. [PERSON] перебував під судом два місяці та 13 днів. Ураховуючи положення ст.13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", позивачем обрахований розмір моральної шкоди із мінімального розміру заробітної плати станом на день подання цього позову - 6000,00 грн, у сумі 12000,00 грн, яку позивач просить також стягнути на свою корить на підставі ст.3 наведеного Закону. 10.09.2021р. відкрито провадження у справі, учасників справи повідомлено, що розгляд цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Від Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції Україниподано відзив, в якому міститься прохання про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування зазначено, що із змісту статей 1, 2 Закону № 267/94-ВР, статті 1176 Цивільного кодексу України вбачається, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим законом, має особа, щодо якої було незаконно застосовано адміністративний арешт чи виправні роботи, незаконна конфіскація майна або незаконне накладення штрафу, а також у випадку закриття вказаної справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до статей 283, 284 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, оскільки таке притягнення відбувається шляхом ухвалення судом відповідної постанови, безпосереднього накладення стягнення. Протоколи про адміністративне правопорушення, складені відносно позивача, не передбачали для нього негативних наслідків, такі наслідки могли настати лише за результатами розгляду за вказаними протоколами адміністративних справ в суді та винесення рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності. Рішенням суду у справі № 710/450/21, яке набрало законної сили 30.06.2021, провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно [PERSON] за частинами 1, 2 статті 172-7 КУпАП закрито на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП (відсутність події і складу адміністративного правопорушення). Оскільки за результатами адміністративного провадження у справі № 710/450/21 про вчинення [PERSON] адміністративних проступків, рішенням суду, яке набрало законної сили, до нього не застосовано адміністративний арешт чи виправні роботи, незаконну конфіскацію майна або незаконне накладення штрафу, у позивача відсутнє право на відшкодування йому шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом, без доведення в суді винності дій заподіювача шкоди. Факт закриття справи про адміністративне правопорушення не є підставою для відшкодування шкоди відповідно до ч.1ст.. 1176 ЦК України та Закону № 267/94-ВР. Позивачем не доведено наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, оскільки відповідних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів цього ним до позову не надано. Протиправність дій Департаменту щодо складення відносно [PERSON] протоколів про адміністративні правопорушення позивачем не оскаржувалась, доказів того, що такі дії були визнані протиправними у встановленому законом порядку позивачем не надано. Щодо вартості витрат позивача на надану правову допомогу, відповідач зазначив, що надані докази позивачем не підтверджують розмір заявлених вимог про стягнення витрат на правову допомогу, співмірність такого розміру наданої правової допомоги. Зауважено, що допомога адвоката у справі була зведена до виготовлення копій з подальшим долученням до матеріалів справи. Державною Казначейською службою України подано відзив, у якому в поновму обсязі заперечується проти задоволення позовної заяви. В обґрунтування зазначено, що позивачем не надано документів чи інших доказів, які б підтверджували завдання йому моральної шкоди, яку оцінено у 12 000,00 грн, моральних переживань щодо власної репутації, тощо. Зазначив, що сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди, що відповідає правової позиції Верховного Суду у справі № 312/262/18. Крім того, судові витрати не є збитками в розумінні ст. 22 ЦКУ, не входять до ціни позову і не можуть стягуватись як збитки. Кодекс України про адміністративні правопорушення не регламентує розподіл витрат на правничу допомогу, що понесла особа, яка притягалась до адміністративної відповідальності. Витрати в сумі 10 000,00 грн, які поніс позивач при його притягненні до адміністративної відповідальності у справі № 710/150/21 не підлягають відшкодуванню за рахунок коштів Державного бюджету України як майнова шкода (збитки), а відшкодовуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Казначейство вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача на відшкодування судових витрат у вигляді сплачених коштів на правову допомогу є звернення до суду про постановлення додаткового судового рішення у справі № 710/150/21 про розподіл судових витрат. Третя особа надала письмові пояснення по справі, в яких зазначила наступне. В управлінні стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України перебували на розгляді матеріали відносно сільського голови Лип`янської сільської ради Черкаської області [PERSON] , який відповідно є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції». Згідно зібраних станом на 30.03.2021 р. матеріалів, [PERSON] не повідомив у встановленому Законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, та вчинив дії при прийнятті рішення щодо підписання розпорядження № 164 від 07.12.2020 «Про преміювання працівників апарату сільської ради» у т.ч. самого себе в розмірі 11 000 грн з нагоди відзначення Дня місцевого самоврядування без попереднього відповідного Рішення сільської ради, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП. Було встановлено, що на першій сесії новообраних депутатів Лип`янської сільської ради за результатами виборів 2020 року, пленарні засідання якої проводились 20.11.2020 р. та 24.11.2020 р., питання щодо преміювання та виплати надбавок, матеріальної допомоги сільському голові [PERSON] - не вирішувалися. У рішеннях, на які є посилання у постанові Шполянського районного суду Черкаської області від 18.06.2021 року, прописується рішення депутатів 7-го скликання, а на період видання розпорядження № 164 вiд 07.12.2020 «Про преміювання працівників апарату сільської ради», у т.ч. самого себе, з нагоди відзначення Дня місцевого самоврядування - чинною було 8-е скликання, а тому відповідно депутатами 8-го скликання питання про преміювання працівників апарату сільської ради, у т.ч. самого себе, з нагоди відзначення Дня місцевого самоврядування, не розглядалося, жодного підтверджуючого документу [PERSON] не було надано ні у відповідь на запит, ні в суду. Рішення описані в постанові Шполянського районного суду та якi були надані [PERSON] вже на суді, а не на запит працівників УСР в Черкаській області стосувалися преміювання відповідно до п.2 пп.1 «в» та мали б виплачуватися, як не одноразова виплата, а як постійна складова заробітної плати. Тобто самі по собi ці виплати мають різне законодавче та бухгалтерське підгрунтя, а тому i рішення мають бути ввдповвдно рвзними. Розпорядженням вiд 07.12.2020 р. № 164 «Про преміювання працівників апарату сільської ради» з нагоди відзначення Дня місцевого самоврядування, [PERSON] в умовах реального конфлікту інтересів прийняв рішення про преміювання себе та працівників сільської ради з нагоди святкування «Дня місцевого самоврядування». Приватний інтерес [PERSON] , на момент складання протоколу, полягав у прийнятті рішення на свою користь, а саме виданні та підписанні розпорядження щодо здійснення виплат працівникам апарату Лип`янської сільської ради до професійного свята. У силу того, що сільським головою [PERSON] не було надано достатньо доказів, у тому числі Рішень ради, які б підтверджували право його на законне отримання премії у розмірі 11 000 грн саме з нагоди відзначення Дня місцевого самоврядування, то у найкоротший термін працівниками УСР в Черкаській області було скеровано на адресу Черкаської обласної прокуратури матеріали щодо можливого вчинення сільським головою Лип`янської сільської ради Черкаської області [PERSON] вимог ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», для погодження проектів протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, які повернуті прокуратурою Черкаської області погодженими. Отже, свої дії із юридичної фіксації ознак ймовірного правопорушення, пов`язаного з корупцією вчиненого сільським головою Лип`янської сільської ради Черкаської області [PERSON] , вважає законними, такими, які відповідають вимогам Наказу №1376 від 06.11.2015 р. Третьою особою, як працівником уповноваженого органу було лише зафіксовано протоколом дані зібраних доказів по сутті справи, відповідно до ст. 251 КУпАП. Будь - які протиправні дії нею під час складання протоколу не вчинялися, свобода пересування [PERSON] не обмежувалася, спецзасоби не застосовувалися. Вважає, що саме пособі складення протоколу про адміністративне правопорушення не свідчить про заподіяння особі моральних страждань. Інкриміноване [PERSON] правопорушення є не корупційним, а пов`язаним з корупцією. Твердження [PERSON] , викладені у позовній заяві про заподіяння йому маральної шкоди, яка полягала у цілій низці обставин не забезпечені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Судом не було повернуто адміністративні справи щодо [PERSON] до Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області для належного оформлення або доопрацювання за фактом недотримання вимог законодавства, а це свідчить про те, що протоколи №126/2021, №127/2021 від 30.03.2021 року відносно [PERSON] були складені у відповідності до вимог наказу №1376 від 06.11.2015 р. «Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції». Також вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, є явно завищеним та неспівмірним з складністю справи. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно постанови Шполянського районного суду Черкаської області від 18.06.2021 провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Згідно з мотивувальною частиною цієї постанови суду встановлено, що рішенням №21-31/1 від 24.12.2019 «Про виплату надбавки за високі досягнення у праці та виконання особливо важливої роботи та преміювання у 2020 році при затвердженні бюджету на 2020 рік Лип`янська сільська рада вирішила питання щодо преміювання сільського голови в 2020 році. Також дане питання було вирішено рішенням №29-10/1 від 02.07.2020. В 2020 році [PERSON] отримав один раз, в грудні 2020, премію в сумі 11000 грн, що не перевищує його посадового окладу за вказаний місяць. Внесенні змін до місцевого бюджету 2020 року, з приводу преміювання сільського голови, не вносились. Таким чином, на підставі вказаних доказів вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. 2 ст. 172-7 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами (а.с. 8-11). Згідно із ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Статтями 2, 4 Закону України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» № 266/94-ВР передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 266/94-ВР в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц,постанові Верховного Суду від 05.02.2021 у справі № 640/16169/17, постанові Верховного Суду від 09.06.2021 року у справі № 726/837/20. Ураховуючи наведені норми права, правові висновки Верховного Суду, встановлені обставини у справі, суд приходить до висновку, що закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а тому такими діями позивачу завдано моральної шкоди, тому позов в частині стягнення моральної шкоди є обґрунтованим. За наведених обставин суд відхиляє заперечення відповідачів щодо не доведення позивачем заподіяння йому моральної шкоди та ненадання доказів щодо протиправної поведінки уповноваженої особи Департаменту стратегічних розслідувань НПУ при складенні протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідно до ч. 1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Визначаючи розмір моральної шкоди, яку зазнав [PERSON] , суд ураховує, що внаслідок незаконних дій уповноваженої особи Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, позивач зазнав душевних страждань у зв`язку із провадженням щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, яке він не вчиняв, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили. Внаслідок ініціювання провадження у справі про адміністративне правопорушення, було порушено його звичний розклад життя, позивач змушений був звертатись за допомогою до фахівця у галузі права, переживати страждання доводячи свою невинуватість, зазнав хвилювань щодо своєї репутації, оскільки [PERSON] є головою Лип`янської сільської ради Черкаської області, а звинувачувався у вчиненні адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, що однозначно порочить честь та гідність позивача, як головної посадової особи територіальної громади відповідного села, що не може не викликати переживання. Вказані душевні страждання знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із діями завдавача шкоди. Ураховуючи загальні засади розумності, справедливості, пропорційності, а також глибину страждань позивача, обставини справи, тривалість провадження у справі про адміністративне правопорушення, яке здійснювалось понад два місяці, суд вважає, що достатнім та справедливим розміром грошової компенсації моральної шкоди є 3000,00 грн. Суд не приймає до уваги посилання позовної заяви при розрахунку розміру моральної шкоди на положення частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки вказаною нормою права встановлений порядок визначення розміру моральної шкоди виходячи з часу перебування особи під слідством чи судом, що не є тотожним тривалості провадження у справі про адміністративне правопорушення, а тому у встановлених правовідносинах така не підлягає застосуванню. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, які позивач поніс при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд виходить з наступного. 28.05.2021 року між адвокатом Бабіч Тетяною Григорівною та клієнтом [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги, відповідно якого адвокат зобов`язується надати правову допомогу, в тому числі, за окремим дорученням Клієнта. Гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою. Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 28.05.2024 року. Фактична вартість правової допомоги встановлюється актом приймання-передачі наданих послуг (а.с.17-18). Відповідно до додаткової угоди укладеної 28.05.2021 до договору про надання правової допомоги від 28.05.2021 року між адвокатом Бабіч Тетяною Григорівною та клієнтом [PERSON] визначено розмір та порядок оплати Клієнтом гонорару за надану адвокатом правову допомогу у справі про адміністративне правопорушення №710/450/21 та №710/451/21 Шполянського районного суду Черкаської області. Надання правової інформації, усних консультацій і роз`яснень з питань застосування Кодексу України про адміністратвині правопорушення - вартість 500 грн, (погодинна оплата); вивчення даних клієнтом документів з метою визначення тактики та стратегії захисту у справі про адміністративне правопорушення - вартість 800 грн, (погодинна оплата); складання клопотань /заяв/ пояснень, інших процесуальних документів до суду - вартість 2000 грн (фіксована сума). Правова допомога вважається наданою після складання акту приймання - передачі наданої правової допомоги, який підписується Сторонами та скріплюється печатками (за наявності). Розмір гонорару Адвоката за надання правової допомоги визначається у акті приймання - передачі правової допомоги. Оплата гонорару здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту складання акту приймання - передачі (а.с.19-20). Відповідно до копії акту приймання - передачі наданих послуг від 18.06.2021 року підписаного між адвокатом Бабіч Тетяною Григорівною та клієнтом [PERSON] сторони погодили, що вартість наданої адвокатом правової допомоги у справі №710/450/21 та №710/451/21 становить 15700,00 (п`ятнадцять тисяч сімсот гривень). Адвокатом надані такі послуги: усна консультація з питань застосування ст. 172-7 КУпАП на загальну вартість -500 грн; вивчення наданих клієнтом документів з метою визначення тактики та стратегії захисту у справі про адміністративне правопорушення на загальну суму 3200,00 грн; складання клопотання про закриття провадження у справі № 710/450/21, № 710/541/21 на загальну суму - 4000,00 грн, складання пояснення у справі № 710/450/21 на загальну суму 4000,00 грн; представництво (захист) інтересів клієнта в суді першої інстанції, у двох судових засіданнях) на загальну суму - 2000,00 грн. Разом із тим, сторони домовилися про зменшення розміру гонорару, що підлягає сплаті, та його визначення в розмірі 10000,00 (десять тисяч гривень), який підлягає сплаті протягом трьох днів з дати підписання вказаного Акту (а.с.13-14). На підставі акту приймання - передачі від 18.06.2021 до договору про надання правової допомоги від 28.05.2021 - [PERSON] сплатив адвокату Бабіч Т.Г .десять тисяч гривень, що підтверджується прибутковим касовим ордером № б/н від 20.06.2021(а.с.15). Згідно з п. 4 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги . Ураховуючи те, що нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не врегульовано поняття судових витрат, як і витрат на правову допомогу адвоката у справі про адміністративне правопорушення, разом із тим таке відшкодування встановлене прямою нормою п. 4 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», який у свою чергу не містить вимог щодо процесуальної форми документа, з яким особа має звернутися до суду за захистом свого порушеного права на відшкодування вказаних витрат, зважаючи на приписи ст.ст. 15,16 ЦК України, суд вважає, що вказані витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1,ч.2 ст. 1727 КУпАП, підлягають відшкодуванню у розмірі, заявленому позивачем, та підтвердженому належними та допустимими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved