Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Виклад позиції позивача. 04 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2010 року присуджено стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 200 гривень. В зв`язку із збільшенням мінімального розміру аліментів на одну дитину та витрат на утримання дитини, оскільки збільшились ціни на одяг і продукти харчування, а також у зв`язку з тим, що дитина потребує фінансової підтримки як від матері так і від батька, позивачка змушена була звернутися до суду з даним позовом. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.15-16). Позивач отримала ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. При цьому за змістом ст.141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. З матеріалів справи судом встановлено, що від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10 липня 2008 року виконавчим комітетом Коднянської сільської ради Житомирського району Житомирської області. У свідоцтві про народження дитини відповідач [PERSON] вказаний батьком (а.с.9). Неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] , окремо від відповідача. Згідно рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2010 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 200 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так у відповідності до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено, що розмір прожиткового мінімуму з 01 січня 2019 року для дiтей вiком від 6 рокiв до 18 років становить 2027 гривень. Судом встановлено, що відповідач є здоровою, працездатною особою, перебуває в працездатному віці, тому має можливість сплачувати аліменти у збільшеному розмірі. Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача,

Outcome: approved