Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до КП «Сміла-ліфт» про стягнення заборгованості із заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 1 лютого 2003 року по 1 червня 2017 року працювала в КП «Сміла-ліфт» на посаді електромеханіка з ліфтів 1 розряду. Оскільки після звільнення з нею не проведено повного розрахунку, [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь 10484 грн. 88 коп. заборгованості по заробітній платі за період з 1 січня по 1 червня 2017 року, включаючи вихідну допомогу, та 5105 грн. 76 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 2 червня по 4 липня 2017 року. В судовому засіданні позивач зменшила розмір позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в звязку з її виплатою. Представник відповідача позов в частині стягнення середнього заробітку визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з трудової книжки [PERSON] у відповідності з наказом № 12 від 27 січня 2003 року позивача з 1 лютого 2003 року було прийнято на роботу електромеханіком з ліфтів 1 розряду в КП «Сміла-ліфт». Наказом № 20 від 1 червня 2017 року [PERSON] звільнено з роботи у звязку із скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. На підставі ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу у день звільнення належних звільненому працівникові сум, підприємство повинне виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналогічні норми містяться і в Постанові Пленуму ВСУ № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", у відповідності з п. 20 якої установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У відповідності з випискою по картковому рахунку [PERSON] і що не заперечується сторонами, 20 жовтня 2017 року їй була повністю виплачена заборгованість по заробітній платі. Проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулюють правовідносини, які склались між сторонами та вивчивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено строки розрахунку із позивачем при його звільненні, а саме розрахунок було виплачено майже через 3,5 місяці після звільнення позивача. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку із позивачем. У відповідності з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оскільки [PERSON] просить стягнути середній заробіток лише за період з 2 червня по 4 липня 2017 року в розмірі 5105 грн. 76 коп. і відповідач визнав позов в цій сумі, з КП «Сміла-ліфт» на користь позивача підлягає стягненню заявлена сума середнього заробітку. Так як позивач при зверненні до суду з позовом про захист порушеного трудового права звільнений від сплати судових витрат, суд згідно вимог ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне відшкодувати ці витрати за рахунок відповідача. На підставі наведеного, ст. 117 КЗпП України,

Outcome: approved