Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

В грудні 2018 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про перерозподіл спадщини, третя особа: Краснокутська державна нотаріальна контора Харківської області . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] померла її мати . Після її смерті відкрилася спадщина , яка складається з 1/3 частка квартири [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] ; автомобіля ВАЗ-210930, 2005 року випуску; металевої конструкції кіоску; 2/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Навесні 2017 році позивачем були виявлені документи, які підтверджують наступні обставини. Після смерті матері [PERSON] , бабусі позивача - [PERSON] , померлої [INFO] , залишилася спадщина - житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] . За заповітом [PERSON] , посвідченим Краснокутською держнотконторою 19.04.1996р. за реєстровим №62, вказаний житловий будинок з господарськими будівлями було залишено чотирьом з п`яти її дітей (спадкоємцям). [PERSON] у заповіті зазначена не була. З цих підстав Краснокутська державна нотаріальна контора своїм листом №105 від 28.03.1996р. відмовила в задоволенні заяви [PERSON] щодо прийняття спадщини після померлої [PERSON] .. Не погоджуючись із відмовою в одержанні спадщини, позивач подала скаргу на дії Краснокутської ДНК , в якій зазначила, що є інвалідом ІІІ групи з 1971 року довічно, непрацездатною. За результатом розгляду вказаної скарги та проведеної перевірки спадкової справи, Управління Міністерства Юстиції України в Харківській області встановило, що державний нотаріус Краснокутської державної нотаріальної контори неправомірно відмовила [PERSON] в видачі свідоцтва про спадщину, порушивши ст.535 ЦК УРСР 1963 року . Краснокутська ДНК листом №213 від 19.05.1997р. повідомила [PERSON] про визнання недійсними виданих раніше нотаріальною конторою свідоцтв про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та запропонувала [PERSON] одержати свідоцтво про право на спадщину за законом на обов`язкову частку . За життя [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на обов`язкову частку спадщини - 2/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] не отримувала, тому її право власності на вказане майно зареєстровано не було. Після встановлення зазначених обставин, позивач звернулася до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. 10 липня 2018 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] . Спадщина складається із 8/60 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель в [ADDRESS] . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №111029359 від 18.01.2018 р. вбачається, що на підставі виданих Краснокутською ДНК Харківської області свідоцтво на право на спадщину ,а саме: свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за №1105, серія та номер НАП 669708, виданого 01.07.1997 року, державним нотаріусом Краснокутської ДНК Гук С.Ю. зареєстровано право спільної часткової власності (по 13/60 частині кожному спадкоємцю) на вказане домоволодіння відповідно за [PERSON] та [PERSON] .Таким чином, право власності на 26/60 частини спадкового домоволодіння ні за ким не зареєстровано. Викладені обставини змусили позивача звернутися до суду, тому що вирішити іншим шляхом питання про перерозподіл спадщини не можливо. Просила перерозподілити 26/60 частини спадщини, що відкрилася після [PERSON] , а саме: житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача позов підтримала , просила задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився , подав заяву про розгляд справи без його участі і вирішити питання на розсуд суду. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та в установлений законом строк. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилась , про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином та в установлений законом строк. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилась , про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином та в установлений законом строк. Суд, заслухавши пояснення представника позивача , розглянувши позовну заяву , вивчивши матеріали справи , дійшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка за родинним зв`язком доводилася позивачу [PERSON] матір`ю, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 20 червня 1973 року відділом запису актів цивільного стану м. Харкова, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 854. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 05 лютого 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з : 1/3 частка квартири [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] ; автомобіля ВАЗ-210930, 2005 року випуску; металевої конструкції кіоску; 2/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями цієї спадщини було двоє її дітей: [PERSON] та [PERSON] (брат позивача). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 13 серпня 1980 року Палацом одруження і новонароджених "Октябрьський" м. Харкова, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 589. Навесні 2017 році позивачем були виявлені документи, які підтверджують наступні обставини. Після смерті матері [PERSON] , бабусі позивача - [PERSON] , померлої [INFO] , залишилася спадщина - житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] . За заповітом [PERSON] , посвідченим Краснокутською державною нотаріальною конторою Харківської області 19.04.1996р. за реєстровим №62, житловий будинок з господарськими будівлями за вказаною адресою , було залишено чотирьом з п`яти її дітей (спадкоємцям). [PERSON] у заповіті зазначена не була. З цих підстав Краснокутська державна нотаріальна контора своїм листом №105 від 28.03.1996 р. відмовила в задоволенні заяви [PERSON] щодо прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Не погоджуючись із відмовою в одержанні спадщини, [PERSON] подала скаргу на дії Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області до Управління юстиції Харківської області, в якій зазначила, що є інвалідом ІІІ групи з 1971 року довічно, непрацездатною. За результатом розгляду вказаної скарги та проведеної перевірки спадкової справи, Управління Міністерства Юстиції України в Харківській області встановило, що державний нотаріус Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області неправомірно відмовила [PERSON] в видачі свідоцтва про спадщину, порушивши ст.535 ЦК УРСР 1963 року . Краснокутська державна нотаріальна контора листом №213 від 19.05.1997 р. повідомила [PERSON] про визнання недійсними виданих раніше нотконторою свідоцтв про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та запропонувала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на обов`язкову частку. За життя [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на обов`язкову частку спадщини - 2/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , не отримувала, тому її право власності на вказане майно зареєстровано не було. Після встановлення зазначених обставин позивач звернулася до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. 10 липня 2018 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] . Спадщина складається із 8/60 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходяться в [ADDRESS] . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №111029359 від 18.01.2018 р. вбачається, що на підставі виданих Краснокутською державною нотаріальною конторою Харківської області свідоцтво на право на спадщину ,а саме: свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за №1105, серія та номер НАП 669708, виданого 01.07.1997 року, державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області -Гук С.Ю. зареєстровано право спільної часткової власності (по 13/60 частині кожному спадкоємцю) на домоволодіння в [ADDRESS] , відповідно за відповідачем [PERSON] (номер запису про право власності 11113086) та відповідачем [PERSON] (номер запису про право власності 11058007) . Таким чином, право власності на 26/60 частини спадкового домоволодіння ні за ким не зареєстровано. Крім того, позивачу стало відомо, що на території спадкового домоволодіння проживає гр. [PERSON] без реєстрації та правовстановлюючих документів. У зв`язку з чим, позивач вимушена була звернутись до Краснокутського відділу поліції, і відділом поліції було відкрито кримінальне провадження за ознаками ч.356 КК України. В ході проведення досудового розслідування позивачу стало відомо, що відповідачі самовільно, без згоди позивача мають намір продати весь спадковий будинок, у зв`язку з чим відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] склали довіреність на ім`я [PERSON] та [PERSON] , які відповідно до тексту довіреності мають право продати спірний житловий будинок з господарськими будівлями. Таким чином між спадкоємцями існує спір, щодо права користування спадковим майном. Як передбачено ч. 1 ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Як зазначено у п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у правах про спадкування», у разі коли після спливу строку для прийняття спадщини та розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (стаття 1272 ЦК), такі спадкоємці мають право вимагати передання їм частки в натурі шляхом перерозподілу майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. При переході за цих обставин спадкового майна як відумерлої спадщини до територіальної громади такий спадкоємець має право вимагати його передання в натурі, а у разі його продажу має право на грошову компенсацію на підставі статті 1280 ЦК. Згідно ч.2 та ч.3 ст. 1296 ЦК України якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців , свідоцтво на право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкодавця на спадщину. Згідно п. 227 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» , затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року за № 20/5, спадкоємцям, які одержали свідоцтво про право на спадщину певної частини спадкового майна, у подальшому видаються наступні свідоцтва про право на спадщину інших частин спадкового майна, яке не перераховане в раніше виданому свідоцтві. Якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, за письмовою згодою між спадкоємцями спадщина підлягає перерозподілу. У цьому випадку нотаріус, після повернення попередніх свідоцтв, видає нові свідоцтва про право на спадщину. Нові свідоцтва про право на спадщину видаються нотаріусом також за рішенням суду про внесення змін до раніше виданих свідоцтв про право на спадщину або на підставі письмової згоди всіх спадкоємців про внесення змін до раніше виданих свідоцтв. Згідно ст. 1300 Цивільного кодексу України, за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню , оскільки позивач надала достатньо доказів на підтвердження позову.

Outcome: approved