Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись при цьому на те,що 09 серпня 2014 року між сторонами укладено шлюб. В шлюбі народилася дитина [PERSON],[INFO]. Кожний має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки фактично припинені в травні 2017 року. Шлюб носить формальний характер,примирення та збереження сім'ї є неможливим. Відповідач добровільно виділяти кошти на утримання дитини відмовляється,витрачає кошти на власні потреби,інтересами сім'ї не цікавиться. Просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований відділом державноїреєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березанського міського відділу юстиції,актовий запис №103.Стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини,[PERSON],в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень,та на її утримання щомісячно 1000 гривень,до досягнення дочкою трьох років. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 19.12.2017 року відкрито провадження по справі на призначено підготовче засідання на 15 січня 2018 року. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 15 січня 2018 року призначено справу до судового розгляду на 15 лютого 2018 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково в частині розірвання шлюбу визнав в частині стягнення аліментів частково, пояснивши при цьому, що на даний час він не працевлаштований ,перебивається тимчасовими заробітками ,сплачувати суму аліментів ,яку просить стягнути позивач немає можливості. Інших неповнолітніх дітей немає,фізично здоровий, постійного місця роботи немає. Разом з тим вказав ,що по мірі можливості і при звернені позивача надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Заслухавши пояснення сторін ,дослідивши письмові матеріали справи,суд вважає позов обґрунтованим і таким ,що підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2014 року. Від шлюбу мають дитину:[PERSON],[INFO]. Відповідно до свідоцтв про народження дочки, батьком є [PERSON], мати - [PERSON]. Судом встановлено,що сім'я розпалася остаточно і зберегти її не можливо.Шлюб необхідно розірвати. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII ( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Пленум Верховного Суду України в своєму Пленумі від 15 травня 2006 року за №1 « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів « в п.17 зазначив що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей,непрацездатних чоловіка,дружини, батьків,повнолітніх дочки, сина інших обставин,що мають значення. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частина 3 ст.181 Сімейного кодексу України,визначено,що за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері ,батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини,разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів,визначений рішенням суду ,змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України « Про Державний бюджет України на 2017рік»: прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років встановлено із 01 січня 2018року -1492гривень. Щодо розміру аліментів,то суд беручи до уваги матеріальний стан як відповідача , так і позивача та враховуючи ту обставину,що відповідач має не регулярний дохід , прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, що за законом обов'язок утримання неповнолітніх дітей покладається на обох батьків, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, і такий обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері , так і батька, обов'язком особистим , індивідуальним, суд приходить до висновку про необхідність встановлення розміру аліментів на утримання дитини ,у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень, щомісячно на дитину від дня пред'явлення позову. Згідно ч.2,4,6 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина,з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища,за умови,що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина,з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку(доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено,відповідач є працездатною особою, не має інших неповнолітніх чи непрацездатних утриманців, не має певних конкретно доведених обов'язкових і обтяжуючих його фінансовий стан утримань та виплат з доходу. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України відповідач, не надав суду доказів, що він не може надавати матеріальну допомогу матері його дитини. З огляду на вимоги ст.ст.80,84 СК України та встановлені по справі обставини,суд визначає аліменти на утримання позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень.

Outcome: approved