Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

До суду звернулася позивачка із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] помер її батько, [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, серед іншого, з недоотриманої пенсії. Єдиним спадкоємцем [PERSON] є позивачка [PERSON] .. 05.06.2018 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Зарубової С.О. з заявою про прийняття спадщини, було відкрито спадкову справу. Постановою від 05.06.2018 приватний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю відомостей про інших спадкоємців. Померлий [PERSON] на час своєї смерті проживав у м. Луганську, тому надати докази наявності чи відсутності інших спадкоємців у позивачки немає можливості. Померлий [PERSON] за життя не був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа, з м. Луганська не виїздив. Позивачка після смерті батька звернулася до Білокуракинського об`єднаного управління ПФУ Луганської області із заявою щодо отримання допомоги на поховання і таку допомогу позивачка отримала. Окрім допомоги на поховання залишилася недоотримана пенсія [PERSON] у сумі 70 391,26 грн., яку позивачка намагалася отримати в Білокуракинському об`єднаному управлінні ПФУ Луганської області, проте отримала відмову. У зв`язку з цим позивачка просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , що складається із недоотриманої пенсії у сумі 70 391,26 грн. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, надали клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали. Відповідач - представник територіальної громади Білокуракинської селищної ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи - Білокуракинського об`єднаного управління ПФУ Луганської області в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення, в яких вказав, що [PERSON] не був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа, пенсію отримував у Ленінському ПФУ м. Луганська, згідно електронної пенсійної справи розмір недоотриманої пенсії складає 70 391,26 грн. Представник третьої особи - Головного управління ПФУ в Луганській області надав письмові пояснення, в яких вказав, що Головне управління ПФУ не нараховувало і не виплачувало пенсію [PERSON] , на обліку в головному управлінні ПФУ він не перебував. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за правилами ст.89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі і відповідні ним правовідносини. Як встановлено судом, згідно копії паспорту [PERSON] народилася [INFO] (а.с.7-8). Згідно копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 0000471920 від 07.02.2018 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 08.05.1982 року зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] » (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] у місті Луганську (а.с.12). Згідно копії паспорту [PERSON] народився [INFO] (а.с.13). Постановою приватного нотаріуса Зарубової С.О. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.15). Згідно листа Білокуракинського об`єднаного управління ПФУ Луганської області від 25.07.2018 року [PERSON] на обліку в управлінні не перебував, за виплатою пенсії не звертався (а.с.19). Згідно листа Головного управління ПФУ в Луганській області від 06.05.2019 року [PERSON] перебував на обліку в управлінні ПФУ в Ленінському районі м.Луганська, дата останнього нарахування пенсії 04.07.2014 року (а.с.47). Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі після смерті [PERSON] , померлого [INFO] було відкрито спадкову справу (а.с.51-52). Згідно копії заяви про прийняття спадщини від 07.02.2018 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за законом (а.с.54) Суд зазначає, що відповідно до ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991р. суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно з частинами 1, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. За загальним правилом, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ч. 3 ст. 1221 ЦК України, в особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Такий особливий випадок встановлено статтею 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якою передбачено, що у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, людей, зацікавлених в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Тому спадкоємець може звернутися за власним бажанням до будь-якого нотаріуса на підконтрольній території України із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріусом заводиться спадкова справа. Після вступу в спадщину на підставі отриманого свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом на підконтрольній території, спадкоємець має право отримати пенсію, яка належала пенсіонерові й залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями за законом першої черги є діти спадкодавця та той з подружжя, хто його пережив, батьки. Суд виходить з того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 цього Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Під час розгляду цієї справи суд виходить з аналізу прецедентної практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), яка свідчить про важливість дотримання державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захист прав людини через призму цього принципу. Так у рішенні ЄСПЛ «Федоренко проти України» зазначено, що відповідно до прецедентної практики поняття «майно» може поширюватися на «наявне майно» або активи, включаючи претензії, щодо яких заявник може обґрунтовано стверджувати, що він принаймні має «законні сподівання» ефективно скористатися правом власності. Натомість сподівання на визнання права власності на майно, яким тривалий час неможливо було користуватися ефективно, не може вважатися «майном» у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції; це також стосується умовної вимоги, яка втрачає силу внаслідок недотримання цієї вимоги. Відповідно до прецедентного права Суду будь-яке втручання має підтримувати «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та вимогами щодо дотримання основоположних прав окремої особи. Намагання забезпечити цей баланс відображене в структурі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Тому мають бути витримані розумні пропорції між використаними засобами і досягнутими цілями. Більше того, так само, як і в інших сферах соціальної, фінансової та економічної політики, національні органи мають певну свободу розсуду під час прийняття і виконання законів, що регулюють питання власності та договірні відносини. Цю свободу розсуду все ж таки мають контролювати європейські структури. Тому Суд повинен був упевнитися, чи не були перевищені надані Урядові межі свободи розсуду, тобто чи застосовано в цій справі доктрину «ultra vires» (хоча й законну саму по собі) з урахуванням принципу пропорційності. У справі "Вольф-Ульрих фон Мальтцан та інші проти Германії " ЄСПЛ зробив висновок про те, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої що може вважатись активом: вона повинна мати обґрунтовану закону підставу, якою зокрема є чинна норма закону , тобто встановлена законом норма щодо виплат (зокрема пенсійних, допомоги) на момент дії цієї норми є активом, на який може розраховувати громадянин як на свою власність. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За змістом листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування року» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивачка звернулася до суду через об`єктивні обставин, незалежні від її волі, які позбавляють її можливості оформити спадкові права і отримати спадщину, а тому, з урахуванням принципу верховенства права, наявності у неї законних очікувань на отримання належної спадкодавцю соціальної виплати, її право підлягає захисту судом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved