Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

До Літинського районного суду Вінницької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення на дитину додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, в якому зазначає, що 25 грудня 202 року вона розірвала шлюб з відповідачем по справі. [INFO] у них народилася донька [PERSON] , яка проживає разом з позивачкою, перебуває на її утриманні та частково на утриманні батька, але через хворобу потребує додаткових витрат на лікування, оскільки її періодично проводяться оперативні втручання в м.Києві, вона проходить курси реабілітації, які позивачка самотужки оплачує. Батько дівчинки лише в примусовому порядку частково приймає участь у додаткових витратах на лікування дитини, згідно відповідного рішення. Він відсторонився від проблем доньки, не цікавиться її здоров`ям, життям та розвитком. Зазначає, що відповідач має можливість приймати участь у додаткових витратах, так як офіційно працює і регулярно отримує заробітну плату, фізично здоровий, на його утриманні немає непрацездатних батьків та дітей від іншого шлюбу. Тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить стягнути з відповідача Ѕ частини фактично понесених витрат на лікування дитини в розмірі 11 794,39 грн, а також 1000 грн. витрат на правову допомогу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав наведених в позові і просить їх задовольнити, оскільки її самостійно важко лікувати доньку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечує проти їх задоволення. Врахувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 25.12.2012 р. (а.с.8) встановлено, що шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.9) її батьками зазначені сторони по справі, [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 02.05.2018 р. (а.с.10-11) з відповідача на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення донькою повноліття. Відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 21.08.2018 р. (а.с.12-13) з відповідача стягнуто кошти у якості компенсації додаткових витрат на дитину. Відповідно до довідки Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області за №146 від 04.06.2019 р. (а.с.15) на вихованні та утриманні позивачки знаходиться донька [PERSON] , [INFO] . Із акту обстеження матеріально-побутових умов від 13.08.2019 р. (а.с.16) встановлено, що сім`я [PERSON] проживає не у власному будинку, [PERSON] інвалід дитинства, має порушення функцій опорно-рухового апарата, неодноразово проводилися хірургічні втручання лівого колінного суглобу в м.Києві, потрібні постійно консультації та лікування. Із копії Рішення обласної лікувально-консультативно комісії №449 Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні (а.с.17), копії Виписки з історії хвороби стаціонарного хворого (а.с.21) зазначається діагноз [PERSON] : М.21.8- Деформація дистального епіфіза лівого стегна. Вкорочення лівої нижньої кінцівки з вираженим порушенням функції ходи. Плоско-вальгусна деформація стоп. Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Літинської районної державної адміністрації за №394 від 06.06.2019 р. (а.с.19) зазначено розмір допомоги, яку позивач отримує по догляду за дитиною з групою інвалідності до 18 років. На підтвердження своїх витрат позивачем надано наступні докази, а саме проїзні квитки, товарні чеки та інші документи (а.с.20-43). Відповідно до довідки ТОВ "Літинський молочний завод" (а.с.59) зазначено розмір заробітної плати відповідача. Відповідно до довідки Івчанської сільської ради Літинського району Вінницької області за №974 від 16.10.2019 р. (а.с.60) зазначено, що відповідач [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається статтею 185 СК України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування. Право одного із батьків, з яким проживає дитина, на стягнення додаткових витрат є відмінним від права на стягнення аліментів - коштів на утримання дитини. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року, стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, тобто участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Лише за наявності особливих обставин, визначених законом, крім звичайних витрат на утримання дитини, виникає потреба у додаткових витратах. Відповідно до вимог закону, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов. Позивачкою [PERSON] доведено наявність додаткових витрат на лікування доньки, яка має проблеми зі станом здоров`я, та потребує всебічного постійного лікування, що тягне за собою додаткові кошти. Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд вважає позов обґрунтованим, в зв`язку з чим він підлягає до задоволення. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач, в розмірі 840,80 грн. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до стягнення підлягають витрати на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved