Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], в обґрунтування якого зазначила, що з 01.08.1998 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки до досягнення ним повноліття у розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, оскільки позовні вимоги підтримує в повному обсязі, аліменти просить стягнути. Відповідач в судове засіданні також не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, оскільки позов визнає в повному обсязі, на сплату аліментів згоден. Сторони у вказаній справи в судове засідання не з'явилися, повідомленні належним чином, надали заяву, в якій просять розглянути справу за їх відсутності без застосування фіксації судового засідання, у зв'язку з чим справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та сторонами не оспорюється, що 1 серпня 1998 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб (а.с. 3), від якого сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 4), яка проживає з позивачем і перебуває на її утриманні на час розгляду справи в суді (а.с. 7). Згідно зі ст. 180, 183, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, розмір аліментів на утримання дитини може бути встановлений у частці від заробітку та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач та відповідач, перебуваючи у шлюбі, разом не проживають, спільна дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач є працездатною людиною, працює у ТОВ «Торговий дім «Дівес»», має постійний заробіток, а тому зобов'язаний виплачувати аліменти. Згідно роз'яснень п. 17 Постанови ПВСУ № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, інших непрацездатних осіб, інші обставини, що мають значення для справи непрацездатних. Із врахуванням матеріального становища позивача та відповідача, інших обставин справи, що мають суттєве значення, суд вважає, що аліменти слід стягнути щомісячно в розмірі ? частини зі всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, суд ухвалює рішення про задоволення позову та попереджає відповідача, про його відповідальність за прострочення сплати аліментів в порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: 229,40 грн. по сплаті судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved