Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] до ГУ ДФС у Вінницькій області Вінницьке управління Вінницька ДПІ з вимогами постановити рішення, яким звільнити з-під арешту Ѕ частку квартири [ADDRESS] , накладеного постановою старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України у Вінницькій області підполковника міліції [PERSON] (№б/н) від 29.01.2009 року, яка належить позивачу. Позов мотивований тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.09.2008 року, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 18.03.2008 року № 545, квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частки кожному. Після смерті матері позивача, [PERSON] , останній прийняв спадщину, про що подав відповідну заяву до нотаріальної контори. Однак, листом за № 2147/02-14 від 07.12.2017 року державним нотаріусом Третьої Вінницької державної нотаріальної контори Ковальською Л.В. у вчинені нотаріальної дії було відмовлено, у зв`язку з тим, що існує зареєстроване обтяження арешт нерухомого майна. Дане обтяження було накладене Постановою б/н від 29.01.2009 року старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України у Вінницькій області підполковника міліції Бондарчук М.С. в межах розгляду кримінальної справи. Вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 08.06.2011 року позивача було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 т. 307 КК України, та призначено покарання у вигляді 5 років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна в дохід держави. 28.12.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці було видано виконавчий лист, який направлено на виконання до Вишенського відділу ДВС ВМУЮ. 12.01.2012 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, однак відповідно до постанови ДВ Вишенського ДВС Микитюк М.О. від 24.02.2014 року виконавче провадження завершено на підставі п.8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», а виконавчий лист повернуто до Вінницького міського суду. З дня прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження минуло більше 6 років, і за цей час виконавчий лист до виконання не пред`являвся, виконавче провадження не відкривалося. Вищевикладене і стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом про звільнення майна з-під арешту, оскільки позивач вважає його незаконним, та бажає зареєструвати належну йому квартиру у законний спосіб. Ухвалою суду від 03.03.2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі з призначенням підготовчого судового засідання. 30.03.2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відносно [PERSON] станом на 23.03.2020 року заборгованість по податках і зборах відсутня, також відсутнє будь-яке обтяження на майно даної особи. Представником відповідача заявлено клопотання про заміну відповідача на правонаступника, а саме, на Головне управління ДПС у Вінницькій області, у зв`язку з реорганізацією. Ухвалою суду від 20.05.2020 року, клопотання задоволено та залучено до участі у справі за позовною заявою [PERSON] до ГУ ДФС у Вінницькій області Вінницьке управління Вінницька ДПІ про звільнення майна з-під арешту, в якості належного відповідача ГУ ДПС у Вінницькій області. Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце судового засідання були повідомленні належним чином. На адресу суду представником позивача подана заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача також подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 18.03.2008 року, квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , належить на праві приватної, спільної власності [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частки кожному (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого Вінницьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області, [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 30. (а.с.13). Як вбачається з листа від 07.12.2017 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, до зняття арешту з квартири [ADDRESS] . (а.с. 15). Судом встановлено, що дійсно, постановою про накладення арешту від 29.01.2009 року на вищевказану квартиру було накладено арешт на Ѕ частки, що належить на праві власності [PERSON] (а.с.17). Також даний факт підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.18). В зв`язку з накладенням на квартиру (на частку квартири) арешту, її власник позбавлений можливості розпоряджатись належним йому нерухомим майном і це порушує його права. Судом було оглянуто матеріали кримінальної справи № 1-210/11. З матеріалів справи вбачається, що Ленінським районним судом м. Вінниці 28.12.2011 року було видано виконавчий лист, на підставі вироку суду від 08.06.2011 року. Постановою від 12.01.2012 року було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 1-210. (а.с.20). Однак, постановою від 24.02.2014 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1-210 виданого 28.12.2011 року закінчено, на підставі п.8 ч.1 ст. 49,50 ЗУ «Про виконавче провадження». Суд звертає увагу, що стороною обвинувачення у кримінальній справі № 1-210/11, було подано до суду заяву про видачу виконавчого листа та поновлення строку його пред`явлення до виконання. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.06.2018 дану заяву було задоволено, однак, ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 25.07.2018 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13.06.2018 року було скасовано. Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду відмовив у відкритті касаційного провадження. (а.с.29). Згідно\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно\~ст. 16 ЦК України\~способом захисту цивільного права та інтересу може бути, крім інших, припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно роз`яснень, що містяться в п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. Частиною 1\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини передбачені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Відповідно до пункту дев`ятого\~розділу XI "Перехідні положення" КПК України 2012 року\~арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Дана норма узгоджується з вимогами частини першої\~статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього\~Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Суд звертає увагу, що правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна позивача, поширювалися норми\~КПК України 1960 року. Згідно зі статтею 174 нині чинного\~КПК України\~як підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в тому числі на тій підставі, що в подальшому застосуванні відповідного заходу відпала потреба. Проте положеннями цього\~Кодексу\~передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна в межах провадження у кримінальній справі. \~Із урахуванням викладеного, а також втрати чинності КПК України 1960 року, тривалого часу, що минув після винесення рішення по справі та повернення виконавчого листа, звернення до слідчого або прокурора на підставі\~КПК України 1960 року,\~очевидно не буде ефективним способом захисту порушеного права. Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої\~статті 19 ЦПК України\~можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено. Відповідну правову позицію сформульовано Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2013 року N 6-26цс13.\~ З огляду на викладене, вирішення зазначеного питання судом у порядку цивільного судочинства не призведе до заміщення ним функцій суду кримінальної юрисдикції і не може завдати шкоди інтересам кримінального провадження. Враховуючи наведені обставини, те, що виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 1-210 постановою від 24.02.2014 року завершено, суд дійшов висновку, що нерухоме майно 1/2 частка квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , слід звільнити з-під арешту, який був накладений постановою старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України у Вінницькій області № б/н від 29.01.2009 року.

Outcome: approved