Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа Роменська міська ДНК, і після уточнення позовних вимог просить: визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, [NUMBER], що було видане 23 травня 2002 року державним нотаріусом Роменської міської державної нотаріальної контори [PERSON] після смерті [PERSON], померлого [INFO], реєстровий № 412, а саме в частині успадкування [PERSON] ? частини будинку [ADDRESS]; визнати за нею, [PERSON], право власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS]., в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO], яке складається з житлового будинку цегляного літ. «А» загальною площею 72,2 кв.м, жилою площею 50,2 кв.м; літньої кухні цегляної літ. «Б1», гаражу цегляного літ. «Б2», сараю-прибудови цегляного літ. «Б3», погребу цегляного літ. «п/г», огорожі дощаної літ. «№», вбиральні дощаної літ. «У» та припинити право власності [PERSON] на вказану частину спадкового майна; стягнути з [PERSON] на користь позивача 1102,4 грн. судового збору, 2500 грн. витрат по оплаті правової допомоги, а всього 3602,4 грн. В обґрунтування позову вказано, що її батькам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належав житловий будинок [ADDRESS] в рів\-них частках по 1/2 частині кожному. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй 1/2 частину вищезазначеного домоволодіння, право на яку оформили позивач та її рідна сестра [PERSON] в рівних частках, про що їм було видане свідоцтво про право на спад\-щину за законом від 8 жовтня 1993 року за реєстровим номером 4721. [INFO] помер їх батько - [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина на іншу 1/2 частину вищезазначеного домоволодіння. Позивач разом з сестрою [PERSON] поховали батька та прийняли спадщину, своєчасно подавши до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. В даний час позивач вирішила оформити свої спадкові права на половину спадко\-вого майна, що належало її батькові [PERSON] та звернулася до державної нотаріальної контори. Проте, письмовим роз'ясненням в.о. завідувача державної нотаріальної контори Т.О. Селезньової їй було роз'яснено, що виходячи з матеріалів спадкової справи № 32/2002, заведеної після смерті [PERSON], спадкоєм\-цями першої черги спадкування являється позивач ([PERSON]) та її сестра [PERSON] в рівних частках, але 23 травня 2002 року за р. № 412 державним нотаріусом Роменської міської державної нотаріальної контори [PERSON] та 12 квітня 2006 року за Р. № 484 державним нотаріусом Роменської мі\-ської державної нотаріальної контори Школяренко О.О. на ім'я [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу част\-ку спадкового майна, що суперечить чинному законодавству, оскільки свідоцтво повинне було видаватися на 1/2 частку спадкового майна. На думку позивача, всупереч вимогам ст. ст. 548-549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Мі\-ністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, відповідачу [PERSON], яка є рідною сестрою позивача, було незаконно державним нотаріусом [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на цілу частку спадкового майна за\-мість 1/2 його частини. Відповідач [PERSON] зареєструвала вказану частку спадкового майна у Роменському МРБТІ і згідно інвентарної справи, станом на 1 січня 2013 року нерухоме майно за адресою [ADDRESS] зареєстроване за: [PERSON]- ? частина (на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Роменською ДНК 08.10.1993 р., реєстр. № 4721; [PERSON] - ? ч. (1/4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Роменською ДНК 08.10.1993 р., р. № 4721, та ? ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Роменською міською ДНК 23.05.2002 р., рестр. № 412. Спірне нерухоме майно складається з житлового будинку цегляного літ. «А» загальною площею 72,2 кв.м., жилою площею 50,2 кв.м., літньої кухні цегляної літ. «Б-1», гаражу цегляного літ. «Б-2», сараю-прибудови літ. «Б-3», погребу цегляного літ. «п/г», огорожі дощатої літ. «№» та вбиральні літ. «У». загальна вартість нерухомого майна станом на 20 березня 2002 року становила 9877 грн. Оскільки відповідач заперечує її право власності на частину спадкового майна після смерті їх батька та не допускає спеціалістів провести обмір та визначити вартість домоволодіння, вона визначає ціну позову орієнтовно в сумі 150000 грн. Вартість її частки - 37500 грн. В письмових запереченнях [PERSON] просила відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень вказала, що доводи позивача є надуманими, оскільки [PERSON] не вчинила жодних дій, визначених ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), які б свідчили про прийняття нею спадщини від їх батька [PERSON] [PERSON] не вступала в управління або володіння спадковим майном, оскільки в 1986 році була виписана зі спірного будинку, що підтверджується відповідним записом у будинковій книзі. З часу смерті матері у 1993 році [PERSON] жодного разу не була в будинку. Останній раз [PERSON] в будинку була на похоронах батька, після чого на протязі 15 років жодного разу не з'явилась у спірному домоволодінні. Крім цього, у встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] не звернулася до Роменської міської держнотконтори з заявою про прийняття спадщини, оскільки при її наявності нотаріус відмовив би їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті батька. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги і просила задоволити. Суду пояснила що після смерті батька спадщину прийняла, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою. Потім тривалий час не могла оформити спадкові права через різні причини. Коли звернулася до нотаріуса оформляти спадщину, їй повідомили, що спадщина оформлена і її частка оформлена на [PERSON] З'ясувалося, що з невідомих причин нотаріус, за наявності її заяви про прийняття спадщини, оформила все майно після смерті батька на [PERSON] Про те, що сестра оформила спадщину лише на себе, вона дізналася незадового до звернення в суд. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]- Менько Д.Д. позов підтримав і просив задоволити. Суду пояснив, що в даному випадку є очевидною помилка нотаріуса при видачі свідоцтва про право на спадщину, чому так трапилося невідомо, але позивач своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і ця заява мається. В заяві [PERSON] повідомила нотаріуса що є ще один спадкоємець, в той же час [PERSON] не повідомила нотаріуса в заяві про наявність інших спадкоємців і суду не пояснила чому не повідомила. Що стосується вимоги позивача про визнання права власності на частину домоволодіння, то така вимога узгоджується з існуючою практикою оформлення спадщини в таких випадках. Раніше було, що у випадку скасування свідоцтва про право на спадщину в частині, подальшим оформленням спадкових прав займався нотаріус. На сьогодні інструкції не дозволяють нотаріусу оформляти спадщину в такому випадку, оскільки свідоцтво скасовується лише частково. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала і просила відмовити в його задоволенні. Підтримала письмові заперечення. Суду пояснила, що їй не відомо чому нотаріус оформив свідоцтво про право на спадщину лише на неї - то питання до нотаріуса. Вона подавала заяву про прийняття спадщини і де вона поділася, теж питання до нотаріуса. В заяві про прийняття спадщини писала те, що їй говорили. Це незаконно відбирати у неї оформлену на неї частку, тому що [PERSON] 15 років не оформляла спадщину. Представники відповідача [PERSON] позов не визнали, підтримували заперечення відповідача. Також наполягали на застосуванні строку позовної давності. Представник відповідача [PERSON] повідомляв суду про можливість клопотання щодо призначення експертизи. Третя особа - Роменська міська державна нотаріальна контора надала суду інформацію, в якій вказано, що заперечень по даному питанню вони не мають, покладаються на розсуд суду і просять зазначене питання розглянути без їх участі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що в той час працювала державним нотаріусом Роменської міської держнотокотори. Щодо конкретних обставин справи вона нічого пояснити не може, так як пройшло багато часу. За таких обставин, якщо заяву про прийняття спадщини подали два спадкоємці, свідоцтво про право на спадщину повинно було бути видане на двох. Чому вона видала свідоцтво на одну особу, пояснити не може. На заяві [PERSON] підпис її. В журналі мається запис 32 це номер спадкової справи, а інший номер це порядковий номер звернення. Справа заводиться одна, а заяв по цій справі може бути багато. 199 це номер спадкової справи. Чи подавалася заява про прийняття спадщини [PERSON] вона не пам'ятає, проте все рівно, був факт прийняття спадщини, так як вона прописана зі спадкодавцем за однією адресою, а тому могли видати свідоцтво про прийняття спадщини без заяви про прийняття спадщини. В графі дата списання справи в архів вказано номер спадкової справи і дата заведення спадкової справи. Чому в заяві [PERSON] не вказано що є ще один спадкоємець, вона не знає, це на совісті того, хто подає заяву. На заяві [PERSON] мається запис про реєстрацію і дата прийняття. Запис про подачу [PERSON] заяви про прийняття спадщини виконаний раніше ніж запис по [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). З копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] (а.с. 7). З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04 грудня 1975 року у відділі ЗАГС Роменського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 562. Після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с. 7). 08 жовтня 1993 року Роменською державною нотаріальною конторою, після смерті [INFO] [PERSON], спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку, житловою площею 34,9 кв.м., розташованого в [ADDRESS] (а.с. 8). 23.05.2002 року державним нотаріусом Роменської міської державної нотаріальної контори [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] його дочці [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом [NUMBER], на 1/2 частину житлового будинку, жилою площею 25,7 кв.м. з відповідними надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,1806 га. (а.с. 9). З довідки КП «Роменське МРБТІ» від 01.09.2016 року № 59 вбачається, що згідно архівної інвентарної справи станом на 01.01.2013 року нерухоме майно за адресою [ADDRESS]) зареєстрований за наступними власниками: [PERSON] - 1/4 частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Роменською ДНК 08.10.1993 р., реєстр. № 4721; [PERSON] - 3/4 частини (1/4 частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Роменською ДНК 08.10.1993 р., реєстр. № 4721, та 1/2 частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Роменською міською ДНК 23.05.2002 р. № 412). Згідно технічної інвентаризації станом на 20.03.2002 року нерухоме майно складалося з наступних будівель та споруд: житловий будинок цегляний літ. «А», загальною площею 72,2 кв.м., жилою площею 50,2 кв.м.; літня кухня цегляна літ. «Б1», гараж цегляний літ. «Б2», сарай-прибудова цегляний літ. «Б3», погріб цегляний літ. «п/г», огорожа цегляна літ. «№», вбиральня дощана літ. «У» (а.с. 10). З роз'яснення Роменської міської державної нотаріальної контори № 371/02 - 14 від 19.08.2016 року, адресованого [PERSON], вбачається, що виходячи з матеріалів спадкової справи № 32/2002, заведеної після смерті [PERSON], спадкоєм\-цями першої черги спадкування являються [PERSON] та її сестра [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], в рівних частках, але 23 травня 2002 року за Р.№ 412 державним нотаріусом Роменської міської державної нотаріальної контори [PERSON] та 12 квітня 2006 року за Р.№484 державним нотаріусом Роменської міської державної нотаріальної контори Школяренко О.О. на ім'я [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу часткового майна, що суперечить чинному законодавству, оскільки свідоцтво повинне було видаватися на 1/2 частку спадкового майна. Також було рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно (а.с. 11). З паспорта позивача вбачається, що [PERSON] народилася [INFO], паспорт [NUMBER], виданий 4 грудня 1998 року Роменським МРВ УМВС України в Сумській обл. (а.с.12). Згідно квитанції № 99 від 6 вересня 2016 року адвокат Менько Д.Д. отримав від [PERSON] 1000 грн. за підготування позовної заяви. Також у квитанції вказано, що на підготування заяви витрачено 3 години робочого часу. До квитанції додано калькуляцію вартості витрат на правову допомогу, згідно якої фактичний розмір оплати становить 1653,6 грн. за 3 години робочого часу, а сплачено 1000 грн. (а.с. 14). Згідно квитанцій від 6 жовтня 2016 року [PERSON] сплатила 2500 грн. адвокату Маляр М.В. за надання правової допомоги у цивільній справі за позовом до неї [PERSON] та 500 грн. за підготовку заперечень (а.с.31-32). Згідно інформації Роменської районної ДНК вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON], 24 січня 2002 року було подано заяву про прийняття спадщини, яка зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 41 від імені його дочки [PERSON]… (а.с. 55). В заяві [PERSON], яка подана Роменській міській ДНК 12 квітня 2006 року, вказано, що [INFO] помер її батько… На день його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з грошових заощаджень… Спадщину вона прийняла, так як постійно з 16.07.1997 року проживає в будинку померлого спадкові права на який оформила 23.05.2002 року. Інших спадкоємців, в тому числі непрацездатних та неповнолітніх, а також пережившої дружини у померлого немає… (а.с. 56). В заяві [PERSON], яка подана Роменській міській ДНК 23 травня 2002 року, вказано, що [INFO] помер її батько… після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з ? частини житлового будинку… спадкоємцями цього майна є заявниця, дочка померлого… Спадкоємців, зазначених в ст. ст. 529-537 ЦК України немає…(а.с. 65- зворотній бік). В довідці про внесення запису до Єдиного реєстру заповітів та спадкових прав, № довідки 2132363, зазначені відомості про реєстрацію заведення спадкової справи: спадкодавець [PERSON], дата смерті - [INFO], дата заведення 24.01.2002, номер справи в ЄРЗСС 2132363, місце заведення Роменська міська ДНК, № справи у нотаріуса: 32, внесено до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ 15:16, 07.06.2002 (а.с. 60). В заяві від 24 січня 2002 року , адресованій Роменській міській ДНК, [PERSON] вказує, що [INFO] в м.Ромни помер її батько [PERSON], останнім місцем проживання якого було [ADDRESS] На день смерті залишилося спадкове майно, яке складається з ? житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,8 га розташованих за вищезгаданою адресою, яке вона приймає. Крім неї спадкоємицею на вищезазначене майно є і її сестра [PERSON]… Документи, які необхідні для оформлення спадкової справи, будуть подані пізніше. На заяві мається напис 32/41/24.01.02. На зворотному боці листка, на якому написана заява [PERSON] мається штамп, в якому вказано, що особу та справжність підпису гр. [PERSON] перевірено на підставі паспорту виданому Роменським МРВ УМВС 04.12.1998 [NUMBER] і мається підпис державного нотаріуса (а.с. 61). 23 травня 2002 року державний нотаріус Роменської міської ДНК видала свідоцтво про право на спадщину за законом, яким посвідчено, що спадкоємцем майна [PERSON] є його дочка [PERSON] Спадкове майно на яке видане свідоцтво складається з ? частини житлового будинку в [ADDRESS], яка належала померлому на підставі рішення суду від 25 травня 1983 року… (а.с. 67 на звороті). 19 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до Роменської міської ДНК з заявою про роз'яснення порядку дій по оформленню спадкових прав (а.с. 69). В книзі обліку і реєстрації спадкових справ Роменської міської ДНК за 2002 рік, маються наступні записи: порядковий № справи 32, порядковий № заяви 41, дата надходження заяви 24.01.02., прізвище ім'я по батькові померлого [PERSON], прізвище, ім'я по батькові заявника [PERSON]; порядковий № справи - не вказаний, порядковий № заяви 302, дата надходження заяви 23.05., прізвище ім'я по батькові померлого [PERSON], прізвище, ім'я по батькові заявника [PERSON] дата видачі свідоцтва про право на спадщину 23.05.02., дата списання справи в архів, № справи - № 32 24.01.02., примітка - вид. (а.с. 91-92а). З угоди про надання правової допомоги від 5 квітня 2017 року вбачається, що між Менько Д.Д. і [PERSON] укладено договір, за яким адвокат приймає на себе зобов'язання надати клієнту правову допомогу в цивільній справі за її позовом до [PERSON] З розрахунку компенсації витрат на правову допомогу вбачається, що за надання правової допомоги в зазначеній справі [PERSON] в цілому сплатила 2500 грн. (а.с.140). Згідно квитанції № 17 від 5 квітня 2017 року адвокат Менько Д.Д. отримав від [PERSON] 1500 грн. за надання правової допомоги при розгляді в суді цивільної справи за її позовом до [PERSON] (а.с. 143). Згідно інформації Сумського обласного державного архіву від 12 червня 2017 року Журнали вхідної та вихідної кореспонденції відносяться до справ тимчасового зберігання та підлягають знищенню через 3 роки після їх закінчення (а.с.200). Наведене свідчить, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо правомірності свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкову частину нерухомого майна. Відповідно до ст. 5 ЦК України, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс УРСР в ред.1963 року. Відповідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (який діяв на час прийняття сторонами спадщини та оформлення спадкових прав) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина ви\-знається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 109 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. При цьому в кожному свідоцтві зазначається все спадкове майно і перелічуються всі спадкоємці та визначається частка спадщини спадкоємця, якому видається свідоцтво про право на спадщину. Якщо свідоцтво про право на спадщину видається державним нотаріусом не на всю спадщину, в тексті його зазначається, яка частка спадщини залишається відкритою. Згідно п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Відповідно п. 125 гл. 3 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 в державній нотаріальній конторі ведеться книга обліку спадкових справ (додаток N 4) та алфавітна книга спадкових справ У книзі обліку спадкових справ реєструються: заяви про прийняття спадщини, про видачу свідоцтв про право на спадщину, про відмову від спадщини, розпорядження державного нотаріуса про сплату видатків за рахунок спадкового майна, претензії кредиторів, а також заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, за якими були вжиті ці заходи. На підставі однієї із перерахованих заяв, зареєстрованої першою, заводиться спадкова справа на ім'я померлого. Нотаріус за даними Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ перевіряє наявність заведеної спадкової справи. У разі підтвердження цього факту нотаріус відмовляє у прийнятті заяви (іншого документа), рекомендуючи заявнику подати її за місцезнаходженням цієї справи, а в разі потреби - вимагає цю справу для подальшого провадження. Всі наступні заяви (додаткові, від інших спадкоємців і кредиторів) також реєструються в книзі обліку спадкових справ під самостійними номерами та в хронологічному порядку. В спадкову справу підшиваються документи, які були витребувані від спадкоємців, підприємств, установ чи організацій, подані іншими крім спадкоємців, громадянами, а також примірник свідоцтва про право на спадщину. Усі заведені спадкові справи та відомості про списання спадкової справи до архіву підлягають обов'язковій реєстрації в Єдиному реєстрі заповітів та спадкових справ у порядку, передбаченому Положенням про Єдиний реєстр заповітів та спадкових справ. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину обґрунтований і підлягає задоволенню. Такий висновок суду склався з тих підстав, що: позивач як і відповідач є родичем покійного - дочкою; позивач, як і відповідач своєчасно прийняла спадщину, подавши в нотаріальну контору відповідну заяву. Виходячи з того, що позивач прийняла спадщину, вона має право на частку у спадщині, яка за законодавством, чинним на той час, становить ? від спадкового майна. Заперечення відповідача та його представників щодо недійсності заяви та не прийняття спадщини, спростовані доказами зібраними і дослідженими судом, а саме - документами Державної нотаріальної контори, які надані суду саме за клопотанням сторони відповідача. Щодо заяви позивача про застосування строку позовної давності, суд не вбачає можливості застосувати строк позовної давності, оскільки в справі відсутні належні і допустимі докази на підтвердження тієї обставини, що [PERSON] було відомо про оформлення [PERSON] всього спадкового майна лише на неї, до часу звернення в нотконтору. Твердження сторони відповідача про те, що такі обставини безсумнівно мали б бути відомі позивачу, суд може розцінити лише як припущення. Вирішуючи спір в частині визнання права власності на спадкове майно за позивачем, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині, так як судом визнається частково недійсним свідоцтво про право на спадщину видане [PERSON] на ? частину спадкового майна. Відповідно права на дане майно залишаться не оформленими, в той же час позивач своєчасно прийняла спадщину, а відповідно має право оформити спадкові права на належну їй частку спадщини. Твердження з цього приводу представника позивача, суд оцінює як припущення, оскільки доказів неможливості оформлення [PERSON] належної їй частини спадщини, у разі визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину [PERSON], позивачем не надано, жодних обґрунтувань з цього приводу в позовній заяві не зазначено, інформації нотаріуса щодо неможливості оформлення спадщини за таких обставин у встановленому законом порядку, шляхом звернення д нотаріуса, не надано. Вирішуючи вимоги відповідача про стягнення судових витрат суд виходить з наступного: відповідно ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та Менько Д.Д. було укладено угоду про надання правових послуг, позивачем доведено факт надання правової допомоги та оплату таких послуг, а саме квитанціями. Крім цього, представник позивача приймав участь в 4 судових засіданнях, протягом часу більше 4 годин. Проте, розмір оплати правової допомоги в сумі 2500 грн. суд вважає завищеним. Враховуючи ступінь складності справи, час достатній для підготування позовної заяви, обсяг та обґрунтування позовних вимог, час участі представника в судових засіданнях та висновок суду про можливість часткового задоволення позовних вимог, відшкодуванню на користь позивача підлягає 2000 грн., як компенсація витрат на правову допомогу. Крім цього, з огляду на сплату позивачем судового збору за дві позовні вимоги - по 551,2 грн. за кожну, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 551,2 грн. судового збору за одну позовну вимогу, про задоволення якої суд приймає рішення.

Outcome: approved