Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

[PERSON] пред'явила цивільний позов до [PERSON] про виділення часток у спільній сумісній власності подружжя, посилаючись на те, що 24.04.1994 р. між ними був укладений шлюб, в якому вони перебувають до теперішнього часу. За час сумісного проживання ними за спільні ко- шти був збудований та введений в експлуатацію житловий будинок з господарськими та дворо- вими спорудами по [ADDRESS] який належить їм на праві спільної сумісної власності. Крім того, у період шлюбу у 2011-2012 р.р., ними був придбаний авто- мобіль марки «Honda», реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований за відповідачем у центрі надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Арцизького, Саратського, Тарутинського і Татарбунарського районів, підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в Одеській області, оскільки між ними виник спір щодо нажитого спільного майна подружжя, просила виділи їй у частку 1/2 частини вказаного майна. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про зменшення позовних ви- мог, просив виключити з позовної заяви вимогу щодо виділення у власність [PERSON] 1/2 частки транспортного засобу марки «Honda», реєстраційний номер [NUMBER], в іншій частині позовні вимоги залишити без змін, справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, зменшені позовні вимоги визнав. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. З копій паспорту [NUMBER] та пенсійного посвідчення [NUMBER] (а.с.3-4,5) вбачається, що позивач народилась [INFO] в с.Миколаївка-Новоросійська Саратського райо- ну Одеської області, є інвалідом 2-ї групи. З копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.5) видно, що 24.04.1992 р. ві- дділом ЗАГС м.Татарбунари Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено актовий запис № 28. Матеріалами справи: копією витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно та копієб сві- доцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.7,8) підтверджується, що житловий будинок по [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] З копії технічного паспорту, виготовленого 24.11.2015 р. Татарбунарським районним бюро тех- нічної інвентаризації (а.с.9-11) видно, що на замовлення [PERSON] та [PERSON] (інве- нтаризаційна справа № 3259) виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) жит- ловий будинок по [ADDRESS]. Вартість спірного будинку з будівлями та спорудами складає 722127 грн., що слідує з довідки БТІ (а.с.12), вартість частки кожної із сторін у нерухомому майні складає суму в розмірі 36106,35 грн. (722127 : 2). Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як передбачено ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, корис- тування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ст.ст.69, 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чо- ловіка є рівними. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна под ружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Судом встановлено, що будинок по [ADDRESS] придбано [PERSON] та [PERSON] в період шлюбу. Доказів, які б свідчили, що набуте сторо- нами за час шлюбу майно не може входити до спільної власності подружжя з підстав його прид- бання за кошти, які належали одному з подружжя особисто, суду не надано, тому, суд вважає, що сторони придбали вказаний житловий будинок за спільні кошти подружжя. За змістом ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток ко- жного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 370, 372 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, як- що інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до абз.3 п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учас- ника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, звернення стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власнос- ті (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою частки визна- чається рівними. В судовому засіданні встановлено, що за час сумісного проживання сторонами за спільні кошти був збудований та введений в експлуатацію житловий будинок з господарськими та дворовими спорудами по [ADDRESS] який належить їм на праві спіль- ної сумісної власності. Оскільки між ними виник спір щодо нажитого спільного майна подружжя, суд вважає за необхідне виділити [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частки спірного бу- динку. Оскільки позивачем зменшено позовні вимоги, суд не розглядає вимогу про виділення їй у вла- сність 1/2 частки транспортного засобу марки «HONDA», реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в роз- мірі 1% від вартості частки у нерухомому майні в сумі 3610 грн.64 коп., оскільки позивач, відпо- відно до п.9 ст.5 Закону України "Про судовий збір", звільняється від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved