Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 26.02.2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , відповідно якої просила стягувати з аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] , народження [INFO] починаючи з 25 лютого 2020 року до його повноліття, а саме [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що позивачка з відповідачем знаходилися у зареєстрованому шлюбі, Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.07.2017 року по справі №522/10159/17 за позовом відповідача шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою позивача. Відповідач є військовослужбовцем в/ч [NUMBER] у [ADDRESS] , матеріально сина не підтримує, проживає окремо, з колишньою дружиною та дитиною не спілкується. Будь-які спроби зі сторони позивачки примиритися з батьком дитини не дали результатів. Разом з тим, враховуючи ту обставину, що відповідач не надає кошти на потреби дитини, є підстави вважати, що відповідач і в подальшому буде ухилятись від матеріального утримання дитини, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою суду\~від 05.03.2020\~року справу\~було прийнято\~до провадження\~та призначено\~до розгляду у порядку спрощеного\~позовного провадження\~з викликом\~сторін. 26.03.2020 року до суду надійшла заява позивачки про розгляд справи без її участі. В судове засідання 27.03.2020 року сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 05.05.2020 року. В судове засідання 05.05.2020 року сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Позивачем надано суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач своїм процесуальним правом не скористався та відзиву не позов до суду не надав. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до\~ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення\~є 12 .05.2020 року. Суд вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що\~позивачка з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Дитина народилася у шлюбі, який розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.07.2017 року по справі №522/10159/17 (а.с. 6). Із позову вбачається, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, який проживає разом з позивачкою, незважаючи на те, що останній потребує матеріальної допомоги, піклування та догляду, і на спростування вказаного суду не надано належних та допустимих доказів. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею\~ст.51 Конституції України\~гарантовано, а\~ст.180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до\~ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. У відповідності до\~ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 т.182\~СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.5\~ст.183 СК України\~той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.1\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Матеріали справи не містять доказів щодо заробітної плати відповідача, проте з позову вбачається що він є працездатною особою та є військовослужбовцем. З урахуванням викладеного суд вважає можливим задовольнити позовну заяву в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), враховуючи те, що відповідач не піклується про виховання і належне утримання дитини, що є його обов`язком. Частиною 1\~статті 191 СК України\~встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто 26.02.2020 року. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved