Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

В квітні 2015 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого 16.10.2014, мотивуючи свої вимоги наступним. Так, після смерті чоловіка відкрилася спадщина. Позивач звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини, проте свідоцтва так і не отримала, у зв`язку із відмовою нотаріуса від його видачі. Так, нотаріус зазначив, що оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру, то підставі для видачі свідоцтва немає. Між тим, позивач акцентує увагу суду на тому, що на дану квартиру повністю виплачені членські пайові внески, відтак квартира можу бути спадковим майном. Лише відсутність юридичної обізнаності завадила померлому зареєструвати своє право власності в реєстраційній службі. В судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с.70) Крім того, позивач зазначила, що позовні вимоги підтримує, а представник відповідача не заперечує в разі перевірки вищевикладених в позові обставин, проти задоволення позову (а.с.29-30) Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України) Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) Судовим розглядом встановлено, що позивач з нині покійним [PERSON], на момент смерті, 16 жовтня 2014 року, була у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу та свідоцтвом про смерть (а.с.8, 9) В свою чергу, [PERSON] був членом Житлово-будівельного кооперативу «Енергетик-2» з 04.02.1974 року по день смерті, що підтверджується відповідно довідкою кооперативу (а.с.10) Також Житлово-будівельний кооператив «Енергетик-2» повідомляє про те, що квартира [ADDRESS] повністю виплачена, що підтверджується довідкою №37 від 26 січня 2015 року за підписом голови кооперативу (а.с.10) Згідно довідки №36 від 19 січня 2015 року кооператив повідомив, що позивач зареєстрована у вищезазначені квартирі з 1974 року (а.с.54) В останній довідці також зазначено, що особистий рахунок значиться за померлим [PERSON] чоловіком позивача. 28.01.2015 позивач звернулася до 12 Київську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка, була заведена спадкова справа щодо мана померлого [PERSON] (а.с.50) 22.04.2015 нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначив, що оскільки правовстановлюючий документ на вищезазначену квартиру відсутній, то нотаріус не може видати відповідне свідоцтво про право на спадщину на неї (а.с.62) Як вбачається із отриманого судом витягу Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на це майно за будь-якою особою станом на день постановлення рішення суду не зареєстровано (а.с.69) Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про власність» від 07.02.1991 року (враховуючи, що відповідно до Постанови ВР УРСР від 26.03.1991 року «Про введення в дію Закону Української РСР "Про власність"», положення статті 15 зазначеного Закону застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.2 ст.328, ст.392 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом . Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тому суд, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування після смерті чоловіка позивач захистити своє право не може. На підставі викладеного та

Outcome: approved