Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Марїнського районного суду Донецької області із заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначила, що [PERSON] помер 17.06.2016 року. Померлий є сином [PERSON] Заявник вказує, що син помер у місті Донецьк Донецької області, тобто на тимчасово окупованій території. При зверненні із заявою до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті вона отримала відмову у звязку із тим, що документ підтверджуючий факт смерті, виданий на території, де орган державної влади України тимчасово не здійснює свої повноваження. У звязку з цим, виникла необхідність звернення до суду. Заявник у судовому засіданні вимоги підтримала, повідомила, що її син [PERSON] відбував покарання у місцях позбавлення волі у м. Донецьку, де захворів туберкульозом. Після звільнення він ліг на лікування до лікарні у м. Донецьку де з часом і помер. Вона приїжджала у лікарню для впізнання та займалася його похованням, підтверджує факт його смерті. Представник зацікавленої особи у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень по справі не має. Суд, розглянувши заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що вимоги [PERSON], про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно свідоцтва про народження серія VІІ-НО № 425970, [PERSON] народився 28.07.1989 року, в графі матір записано [PERSON]. Відповідно дост. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до медичного свідоцтва о смерті № 159 виданого 21.06.2016 року Клінічною туберкульозною лікарнею м. Донецька [PERSON] помер 17.06.2016 року. Причина смерті: фіброзно-каверіозний туберкульоз легенів підтверджений гістологічно. Також, Калининським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька видано свідоцтво про смерть ДНР № 032721 на імя [PERSON] та вказано, що смерть настала 17.06.2016 року у м. Донецьк Донецької області. Форма свідоцтва затверджена т.з. «ДНР» та містить печатку «ДНР». З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] і визначає датою його смерті 17.06.2016 року та місцем його смерті м. Донецьк Донецької області (Україна). Приписами п.8 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі\~ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть йому можливість отримати свідоцтво про смерть видане відповідним державним органом України. Відповідно до ч. 4\~ст. 317 ЦПК України\~ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved