Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

[PERSON] у серпні 2018 року звернулася до Деснянського районного суду із заявою, заінтересовані особи: [PERSON], державний нотаріус П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Романенко О.М. про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги заявник [PERSON] обґрунтувала тим, що [INFO] померла [PERSON] (мати [PERSON]), що підтверджується копією про смерть від 18.05.2011 року серія [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, однак оформити вказане спадкове майно вони з сестрою не змогли, оскільки помилка, допущена в державному акті на право приватної власності на землю від 18.08.2000 серія [NUMBER], не дозволяє їм оформити належним чином права на спадщину після смерті матері. Усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] саме [PERSON] неможливо, а відтак заявник вимушена звертатись до суду. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 06.08.2018 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засіданняв порядку окремого провадження. У підготовчому засіданні від 11.09.2018 року судом було залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи: садівницьке товариство «Азбоцементник». У підготовчому засіданні від 07.11.2018 року на здійснений судом запит заявником надано ряд документів. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 07.11.2018 справу було призначено у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження. [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала, просила встановити юридичний факт, що має юридичне значення, а саме, факт належності [PERSON], [INFO] Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданого головою Сезенківської сільської ради народних депутатів Журибедою О.М. від 18.08.2000, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER]. Заінтересована особа: [PERSON], у судовому засіданні заяву підтримала. Заінтересовані особи - державний нотаріус П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Романенко О.М. та представник садівницького товариства «Азбоцементник» до суду не з'явились, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. (п.6 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України) Частиною 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 82 роки (а.с.12). За життя померлій [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка, площею 0,062 гектарів, розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER] (державний акт на право приватної власності на землю, виданий Головою Сезенківської сільської ради народних депутатів Журибедою О.М. від 18.08.2000 серія [NUMBER], зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом. 09.11.2016 року [PERSON] та її сестра [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом звернулись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частках кожній. Постановою державного нотаріуса П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Романенко О.М. від 09.11.2016 року вказаним особам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, площею 0,062 гектарів, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER] (а.с.13). Відмова нотаріуса обґрунтована наявністю розбіжностей у документах, так як Державний акт на право приватної власності на землю був виданий на ім'я [PERSON], а свідоцтво про смерть видане на ім'я [PERSON]. У зв'язку з даними обставинами [PERSON] звернулася до Сезенківської сільської ради для виправлення помилки, допущеної у державному акті на право приватної власності на землю, проте уповноважена особа виконавчого органу сільської ради повідомила, що усунути зазначену помилку на даний час не можливо, адже власник [PERSON] -померла, а відтак паспорт громадянина України не є дійсним. Таким чином, помилка допущена в державному акті на право приватної власності на землю від 18.08.2000 серія [NUMBER], не дозволяє заявниці оформити належним чином свої права на спадщину після смерті її матері. Усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] саме [PERSON] - неможливо. Як вбачається з копії рішення виконкому Сезенківської сільської Ради народних депутатів Баришівського району Київської області про передачу земельних ділянок у приватну власність згідно з декретом кабінету міністрів України від 26.09.1997 року № 15-92 та заяв громадян садівницького товариства «Азбоцементник» вирішено: передати безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для ведення садівництва площею 4,67 га громадянам садівницького товариства «Азбоцементник»; надати садівницькому товариству «Азбоцементник» землі загальною площею 0, 56 га в колективну власність; доручити Київському відділенню інституту землеустрою виготовити державні акти на право приватної власності, земельні ділянки використовувати за цільовим призначенням (а.с.39). Згідно списку громадян садівницького товариства «Азбоцементник» від 26.09.1997 року, яким передані земельні ділянки у приватну власність, вбачається що [PERSON] була членом садівницького товариства «Азбоцементник» (а.с.37-38). Порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі регулювався Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43 та Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Держкомзему від 22 червня 2009 року №325, які втратили чинність, а тому, питання належності державного акту на землю необхідно вирішувати в судовому порядку. Як вбачається з Державного акту на право власності на земелю серія [NUMBER], виданого на підставі рішення виконкому Сезенківської сільської Ради народних депутатів Баришівського району Київської області серія [NUMBER] від 18.08.2000 року, на земельну ділянку площею 0.062 гектарів для ведення садівництва, що розташована на території [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER], дана земельна ділянка була надана за життя померлій [PERSON], яка в подальшому оформила належним чином своє право власності. Згідно зі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] [INFO], що виданий на підставі рішення, виданого Головою Сезенківської сільської ради народних депутатів Журибедою О.М. від 18.08.2000 серія [NUMBER], зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER]. Згідно з законом встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику [PERSON] реалізувати права на отримання в порядку спадкування земельну ділянку, площею 0,062 гектарів, розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER] (державний акт на право приватної власності на землю, виданий Головою Сезенківської сільської ради народних депутатів Журибедою О.М. від 18.08.2000 серія [NUMBER], зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] з дотриманням вимог чинного законодавства. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Як з'ясовано судом, [PERSON] є рідною донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від [INFO] серія [NUMBER], а відтак є спадкоємцем померлої особи [PERSON]. Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що за життя померлій [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка, площею 0,062 гектарів, розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER] (державний акт на право приватної власності на землю, виданий Головою Сезенківської сільської ради народних депутатів Журибедою О.М. від 18.08.2000 серія [NUMBER], зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER]). Встановлення факту належності правовстановлюючого документа на нерухоме майно померлій [PERSON], має юридичне значення для заявника [PERSON], оскільки наявність належним чином оформленого правовстановлюючого документа на землю дає право заявнику звернутися до державного нотаріуса П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Романенко О.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом для реалізації права на спадщину З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON], заінтересовані особи: [PERSON], державний нотаріус П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Романенко Оксана Михайлівна, Садівницьке товариство «Азбоцементник» про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.7 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved