Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

В травні 2014 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.10.2003 року виконкомом Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області був зареєструвала шлюб позивача з відповідачем, про що зроблено актовий запис № 06. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різних поглядів на життя, ведення спільного господарства та інше. [PERSON] взагалі не цікавився життям сім'ї, не надає матеріальної допомоги, живе лише для себе та зловживає спиртними напоями. В зв'язку з цим в сім'ї виникали непорозуміння, що призводили до конфліктів, ініціатором яких був завжди відповідач. Останім часом з їх квартири почали зникати речі, які є нашим спільним майном. Також позивачу стало відомо, що [PERSON]заборгував значну суму коштів, яку він брав без згоди позивача, в різних банківських установах та витрачав на свій власний розсуд. За час подружнього життя сторонами за спільні кошти було придбано однокімнатну квартиру [ADDRESS], вартістю 176750 грн. На даний час в спірній квартирі проживають [PERSON], [PERSON] та їх малолітні діти. У зв'язку з тим, що відповідач фактично не визнає права власності позивача на дану квартиру, вона була змушена звернути до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на ? частку квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у його відсутність на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки представник позивача не заперечила проти такого порядку вирішення спору. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 19.10.2003 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб у виконкомі Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 06, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про її народження серії [NUMBER], видане 09.09.2004 року Відділом РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області (а.с. 10). З свідоцтва про народження, виданого 25.09.2012 року Відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області встановлено, що позивач та відповідач є також батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Також судом встановлено, що 18.12.2007 року [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного з [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], придбав квартиру [ADDRESS]. (а.с.11). Право власності на дану квартиру зареєстроване за [PERSON] 18.12.2007 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів (а.с. 12). Згідно реєстраційного посвідчення від 18.12.2007 року право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за [PERSON] у КП "Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" (а.с. 13). Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], судом вбачається, що власником зазначеної квартири є [PERSON] (а.с. 16-17). Даючи оцінку вищевказаним доказам, суд приходить до висновку, що вищевказане майно набуте сторонами в період їх шлюбу. За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Стаття 69 СК України визначає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 3 ст. 368 ЦК України визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Зважаючи на вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт володіння сторонами квартири, що належить їм на праві спільної сумісної власності, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, а позов підлягає задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2500 грн. витрат на правову домогу, які документально підтверджені та 883,75 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved