Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, та стягнути з останнього аліменти на утримання спільної дитини. В обґрунтування позову зазначила, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04.07.2012 року, який зареєстрували у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 271. Від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON] [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинені з літа 2020 року. Шлюб існує формально, сім`я не може бути збережена. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач як батько повинен брати участь в матеріальному утриманні дитини. У зв`язку з чим просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 10000,00 грн. щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 21.01.2021 року провадження по вищезазначеній цивільній справі відкрито, та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 17.02.2021 року за клопотанням позивача витребувані докази. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів зазначив, що він отримує дохід від зайняття підприємницькою діяльністю, має мінливий заробіток, а у зв`язку із введеним карантином два місця зовсім не мав заробітку. Крім того він повинен утримувати хвору матір, забезпечувати їй та собі достатнє харчування, лікування та винаймати житло. Донька разом з матір`ю проживають у його будинку, який він повністю оплачує. Просив суд визначити аліменти у розмірі ј частину з усіх видів його доходу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 04.07.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 271, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України встановлено, що право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має один із подружжя. При цьому, статтею 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, яка визначає підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне сімейне життя подружжя не склалось через різні погляди на життя, шлюбно-сімейні відносини припинені, сім`я розпалася остаточно і відновленню не підлягає, спільного господарства подружжя не веде, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечував проти позову, доказів щодо можливості збереження шлюбу у судовому засіданні не надано та судом не встановлено. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, є недоцільним. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що зазначається у приписах постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17). Відповідно до ч. 1,2 ст. 179 ЦПК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З аналізу діючого сімейного законодавства вбачається, що визначення способу сплати аліментів визначається одержувачем аліментів. Таким чином оскільки, позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, то суд позбавлений права за своєю ініціативою змінювати способів їх стягнення. Таким чином заперечення відповідача щодо стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі, а не в частці його доходу суд не приймає. Щодо можливості відповідача сплачувати аліменти судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Як вбачається з податкової декларації платника єдиного подіту фізично особи-підприємця дохід [PERSON] у 2020 році склав 937567,95 грн. Крім того відповідачем надано суду договір оренди житлового приміщення від 15.09.2020 р., відповідно до якого останній орендує квартиру за адресою: [ADDRESS] , розмір орендної плати становить 1900 грн. на місяць, окремо сплачуються кошти пропорційно орендованої площі та витрати по оплаті комунальних і інших послуг. Відомостей про знаходження на утриманні матері, яка потребує лікування відповідачем не надано. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 10000 грн. щомісячно, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. За правилами ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст. 141,142 ЦПК України. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом; а також положення ст.185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому, відповідно до положень ст.186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. На підставі викладеного та

Outcome: approved