Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

В липні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивачка вказала, що є власником житла в [ADDRESS] [PERSON] є її сином та зареєстрований за вказаною адресою з 06.04.1990 року, однак більше року там не проживає, оскільки виїхав на постійне проживання в іншу країну. [PERSON] не має можливості оформити пільги на житло, а тому виникла необхідність у зверненні до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Після відкриття провадження в справі представник позивачки [PERSON] подав суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] з підстав визначених ч. 2 ст. 405 ЦК України.. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] подав суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позов задоволити та ухвалити рішення у відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява, з якої вбачається, що позовні вимоги він визнає, просить їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. Суд, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 грудня 2004 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6211199 від 14.01.2005 року. В будинку позивачки значиться зареєстрованим відповідач [PERSON], який фактично там не проживає і житлом не користується більше року. Актами про встановлення факту непроживання від 20 березня 2017 року, 15 червня 2017 року, 30 грудня 2017 року, 25 березня 2018 року, 28 червня 2018 року встановлено, що [PERSON] по місцю прописки не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в будинку не утримує. В даний час проживає в Чехії. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] без поважних причин не користується житлом понад один рік. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність повернення [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 704,80 гривень згідно квитанції АБ "Укргазбанк" № 33773350 від 19 липня 2018 року, що становить 352 гривні 40 копійок.

Outcome: approved