Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила позбавити батьківсь- ких прав [PERSON], посилаючись на наступні обставини. 15 червня 2012 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації ак- тів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 33. Від шлюбу у них [INFO] р. народився син [PERSON]. Сумісне проживання вони при- пинили у вересні 2013 року. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 19. 02.2016 р. шлюб між ними розірвано, після чого вона відновила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]». З вересня 2013 року по теперішній час відповідач жодного разу не виявив бажання ба- чити сина, не спілкувався з ним та не цікавився його життям і здоров'ям навіть у телефонній роз- мові. До дитячого садка, який відвідує [PERSON], відповідач жодного разу не приходив, не був при- сутнім на батьківських зборах, організованих дитячих святах. Протягом усього часу від дня народ- ження дитини відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, матеріально його не забезпечував. За результатми розгляду її заяви опікунською радою за наявності достатніх під- став надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно мало- літнього сина [PERSON] Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні не визнав позовні вимоги, вважаючи їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Він пояснив що через амбіції між ним та його колишньою дружиною він не бачився з сином, але має намір змінити своє ставлення до сина, просив не поз- бавляти його батьківських прав. Представник Татарбунарської райдержадміністрації Одеської області у судовому засіданні по- зовні вимоги підтримала у повному обсязі, вважаючи їх законними і обгрунтованими. Заслухавши пояснення та доводи учасників судового провадження, допитавши свідків, досліди- вши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволен- ня позовних вимог з оглчду на таке. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5) вбачається, що 15.06.2012 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської облас- ті зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6) підтверджується, що у сторін у справі [INFO] р. народився син - [PERSON]. Як слідує з довідки № 695 від 26.04.2017 р., виданої виконкомом Татарбунарської міської ради, [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] до складу її сім'ї входить син [PERSON], 2013 р. народження. Згідно довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) Колосок» Татарбунарської мі- ської ради Одеської області № 17 від 28.04.2017 р. (а.с.8), що [PERSON] відвідує дитячий садок, групу «Бджілка» з серпня 2016 року. За весь час перебування дитини в садочку вихователі та адмі- ністрація жодного разу не бачили батька дитини, він не відвідував батьківські збори, організовані дитячі свята, не приводив та не забирав дитину з ясел-садка. Відповідно до висновку Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області від 21.04.2017 р. (а.с.9), даний орган, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити бать- ківських прав [PERSON] стосовно його малолітнього сина [PERSON], 2013 р. народження, оскі- льки з двомісячного віку дитини до теперішнього часу батько жодного разу не бачився з сином, не спілкувався з ним, не цікавився його життям і здоров'ям навіть у телефонній розмові, матеріально не забезпечував. [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків щодо виховання, розвитку та утримання малолітнього сина, що у відповідності до закону є підставою для позбав- лення його батьківських прав. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 19.02.2016 р. (копія на а.с.10) шлюб, зареєстрований 15.06.2012 р. між [PERSON] та [PERSON] розірвано, позивачу віднов- лено дошлюбне прізвище «[PERSON]». Згідно ст.19 Конвенції про права дитини, держави - учасники зобов'язані вживати усіх необхід- них законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологіч- ного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального повод- ження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. За змістом до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосно- вою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'я- зані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, на- вчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дити- ни, готувати її до самостійного життя та праці. Як передбачено ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно із ч.ч.1,2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьків- ських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Аналізуючи приведені докази, суд приходить до висновку про наступне. З боку відповідача сто- совно свого малолітнього сина з моменту розлучення з позивачем по теперішній час мало місце ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо виховання дитини. Так, він, маючи на це можливість, не спілкувався з дитиною, не проявляв щонайменшої батьківської турботи, не приймав участі у її вихованні, матеріальному забезпеченні, не цікавився інтересами дитини. Він добровільно не надавав матеріальної допомоги дитині. А коли орган опіки і піклуван- ня прийшов до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав і у провадже- нні суду перебувала дана цивільна справа, він у судовому засіданні надав платіжні документи про нібито перерахування на ім'я позивача на утримання дитини коштів 22 липня, 17 та 29 серпня по- точного року відповідно 1000 грн., 800 грн. та 1000 грн. Хоча позивач заперечувала надходження на її імя зазначених коштів. У суду є підстави розглядати ці кроки відповідача не як щирий намір приймати участь у вихо- ванні та забезпеченні дитини, а як показові жести з метою ввести суд та інших осіб в оману сто- совно своїх справжніх намірів та уникнути позбавлення батьківських прав. Тобто відповідач свідомо нехтував своїми обов'язками стосовно своєї неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Таким чином, відповідач, самоусунувшись від виконання передбачених законодавством обов'яз- ків по вихованню, забезпеченню необхідних умов життя та розвитку своєї малолітньої дитини, фа- ктично сам позбавив себе батьківських прав. Тому суд вважає за можливе та необхідне у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 СК України закріпи- ти таке становище юридично - позбавити відповідача батьківських прав стосовно його малолітньої дитини - сина [PERSON]. Доводи відповідача про те, що позивач всіляко перешкоджала йому у спілкуванні з дитиною, не давала можливості приймати участь у її вихованні, за впевненістю суду, позбавлені під собою яко- го-небудь серйозного підгрунтя, вони не підтверджуються об'єктивними доказами, більше того - повністю спростовуються зібраними у справі доказами. А тому ці ствердження судом не прийма- лися до уваги. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved