Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. [INFO] шлюб між ними розірвано, з того часу проживають окремо, діти проживають разом з нею. Батько дітей їх життям не цікваиться, не спілкується, аліментів на утримання дітей не сплачує, не турбується про їх фізичний та духовний розвиток. У зв'язку з вищевикладеним просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і на підставах викладених у позовній заяві, проти заочного розгляд справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» № 88 (1887) від 14.11.2017 року /а.с.81/, причину неявки до суду не повідомив, заява про розгляд справи за його відстуності на адресу суду не надходила. Третя особа орган опіки та піклування П'ятихатської райдержадміністрації Дніпропетровської області свого представника в судове засідання не направили, надали до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позов підтримують/а.с.76/. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 21 лютого 2007 року по 17 грудня 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2013 року про розірвання шлюбу/а.с.8/. Від шлюбу мають неповнолітініх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є [PERSON], [INFO],що підтверджується копіями свідотв про народження/а.с.6,7/. Згідно довідки розрахунку заборгованості по стягненню аліментів, виданої Апостолівським РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області станом на 01.08.2017 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей складає 18119,62 грн./а.с.15/ Відповідно до висновку органу опіки та піклування П'ятихатської райдержадміністрації останні вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]/а.с.74/. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини. її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя: поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленумом Верховного Суду України в п.п. 15, 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач є батьком нповнолітніх [PERSON] та [PERSON], батьківські обов'язки не виконує, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, матеріально не утримує, умов для виховання дітей не створює, тому [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно його дітей, що і дає підстави для задоволення позову. Суд роз'яснює відповідачу у справі, що відповідно до ст. 169 СК України "Мати, батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом". Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача в сумі 640 грн. та 300 грн. витрат пов'язаних з публікацією оголошення про виклик відповідача в пресі підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved