Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

В липні 2017 року до Баранівського районного суду звернулася [PERSON] (надалі також позивач) з позовом до [PERSON] (далі також відповідач) про стягнення аліментів. Позов обгрунтовувася тим, що 17.12.2015 р. між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] Протягом останнього року відповідач не надає позивачу регулярної матеріальної допомоги на утримання сина. З огляду на вище викладене, позивач звернулася із даним позовом до суду з вимого про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та на її утримання. В судове засідання позивач не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву згідно якої зменшила суму заявлених позовних вимог та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 600.00 грн. щомісячно, позов просила задовольнити, а справу слухати без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію Баранівського районного суду подав заяву згідно якої погодився із заявленими позивачем уточненими позовними вимогами, справу просив слухати за його відсутності. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що що 17.12.2015 р. між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач та відповідач мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Позивач зазначає, що відповідач не надає регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини. Отже, за змістом статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. З урахуванням фактичних обставин справи, та вимог чинного законодавства щодо обов'язку обох батьків брати участь в утриманні своїх дітей до їх повноліття, якому кореспондує право дитини на належний рівень життя, достатній для її соціального розвитку, враховуючи той факт, що відповідач погодився сплачувати заявлені позивачем аліменти у розмірі 600.00 грн. щомісяця, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованим та такою, що підлягає до задоволення. Окрім того, в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору щодо вимоги про стягнення аліментів, а тому,

Outcome: approved