Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 09.11.2015 року рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на їх користь борг у сумі 418 021, 35 грн. Вказане рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2015 року по справі № 0417/3690/2012 на сьогоднішній день фактично не виконано. Посилаючись на ст. 625 ЦК України просить суд стягнути з відповідачів за останні три роки інфляційні втрати за період з 11.08.2017 року по 11.08.2020 року у сумі 61 849, 41 грн. та три відсотки річних за період з 11.08.2017 року по 11.08.2020 року у сумі 27 979, 43 грн. [PERSON] надав відзив на позов в якому зазначив, що у зв`язку із зверненням позивача у 2015 році до суду із позовом про стягнення суми основного боргу, строк позовної давності за цією вимогою було перервано та розпочато заново, як і строк позовної давності щодо вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, які пов`язані з основним зобов`язанням, що вказує на те, що строк позовної давності за основною вимогою, інфляційними втратами та 3 % річних сплинув у 2015 році, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Представник позивача позов підтримав, просив задовольнити та зазначив, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується трьома роками, які передували подачі такого позову. [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час і місце розгляду справи. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2015 року позовні вимоги "ОТП Факторинг Україна" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними зобов`язаннями задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) та [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - суму боргу за кредитним договором № ML-307/002/2007 від 17.12.2007 року станом на 26.01.2012 року у розмірі 418 021 грн. 35 коп., а саме: залишок заборгованості за кредитом - 380 448 грн. 43 коп., заборгованість по відсоткам за користуванням кредитом - 712 грн. 77 коп., пеня за прострочення виконання зобов`язань за договором - 36 863 грн. 15 коп. Стягнуто з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) та [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судові витрати по справі в розмірі по 1 609 грн. 50 коп. з кожного. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № ML-307/002/2007 від 17.12.2007 року заборгованість відповідачів станом на 11.08.2020 року складає 347 352, 50 грн. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Як вбачається з положень ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. За змістом ст.ст. 524, 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з приписами ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплаті кредиторові. Позивачем надано розрахунок суми індексації: Місяці простроченняІндекси інфляціїСукупний індекс інфляціїСума боргуСума боргу з урахуванням інфляціїЗбитки від інфляції Серпень 2017 Квітень 2020102 101.2 101.5 101.1 100.8 100 100 99.3 100 101.9 101.7 101 100.5 101 100.7 99.4 99.7 100.7 100.1 100.2 100.8 100.8119.92310 489.00372 338.4161 849.41 Також, позивачем надано розрахунок 3% річних: Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуВідсоткова ставкаВідсотки 11.08.201711.08.20201097310 489.00327 979.43 Всього: 1097 27 979.43 Всього: сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 11.08.2017 року по 11.08.2020 року складає 27 979.43 грн. Перевіривши розрахунок позивача, суд визнає його арифметично вірним та погоджується з ним. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Зазначені правові висновки викладені в у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18. Оскільки позивач просив суд стягнути інфляційні втрати та три проценти річних за останні три роки, що передували зверненню до суду, доводи відповідача [PERSON] не заслуговують на увагу. Враховуючи наведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачі свої зобов`язання по поверненню суми боргу не виконали, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягненню з солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» інфляційні втрати у сумі 61 849, 41 грн. та три проценти річних у сумі 27 979, 43 грн. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2 102 грн.

Outcome: approved