Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-15 00:00:00

в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідачка є матір'ю малолітніх [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Реєстрація народження цих дітей проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Однак, відповідачка не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток вказаних дітей, не займається їх вихованням, а зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, в будинку відповідачки антисанітарні умови проживання. Також позивачу відомо про факти нецільового використання відповідачкою коштів державної соціальної допомоги, призначеної на вказаних дітей. 24.09.2015 року працівниками Коломийського МВ УМВС спільно з лікарем амбулаторії с.Підгайчики Коломийського району та начальником відділу з питань соціально-правового захисту дітей служби у справах дітей Коломийської райдержадміністрації складено акт про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Згідно з цим документом відповідачка покинула вказаних малолітніх дітей та вибула в невідомому напрямку. Того ж дня дітей доставлено до Коломийської дитячої лікарні. 07.10.2015 року з метою забезпечення соціального захисту цих дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, позивачем прийнято рішення про їх влаштування в Надвірнянський будинок дитини. 10.11.2015 року Коломийською РДА як органом опіки та піклування дано висновок про доцільність позбавлення відповідачку батьківських прав щодо її малолітніх синів [PERSON] і [PERSON]. Позивач також зазначає, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 29.09.2010 року відповідачку вже позбавлено батьківських прав відносно її старших синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вищевказані обставини, на думку позивача, є підставою для позбавлення відповідачку батьківських прав і щодо її молодших синів [PERSON] та [PERSON], які у разі позбавлення відповідачку батьківських прав набудуть статусу дітей, позбавлених батьківського піклування, та одержать право на повне державне забезпечення, що включає перелік соціальних гарантій. Крім того, позивач вказує на необхідність стягнення з відповідачки на користь вказаних її молодших синів аліментів у розмірі по 400 гривень щомісячно на кожного. Стягнуті аліменти слід зараховувати на особистий банківський рахунок цих дітей. Таким чином, позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо її малолітніх синів [PERSON] та [PERSON], а також стягувати з неї на користь цих дітей аліменти в спосіб на розмірі, вказані вище. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних в позовній заяві, та просить звернути увагу, що відповідачка не зверталася до правоохоронних органів з приводу застосування до неї її співжителем фізичного насильства, нібито через що вона покинула дітей, втікаючи від співжителя. Також представник позивача просить звернути увагу, що відповідачка отримує значні суми державної соціальної допомоги на дітей, однак, особисто в судовому засіданні пояснила, що вона з дня влаштування її наймолодших синів в Надвірнянський дитячий будинок тривалий час не відвідувала їх через відсутність необхідних коштів на проїзд, а діти перебувають у вказаному закладі з 29.10.2015 року. Представник позивача вважає, що відповідачка і на даний час не змінила своєї негативної поведінки та зловживання спиртними напоями. Тому повернення їй дітей створить загрозу для останніх, і представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що 23 вересня 2015 року вона залишила своїх малолітніх синів [PERSON] і [PERSON] та переїхала проживати в с.Королівка Коломийського району, оскільки її співжитель, який є батьком вказаних дітей, застосовував до неї того дня фізичне насильство, а саме, будучи в стані алкогольного сп'яніння, кинув ножем в її ногу, пошкодивши її. Однак, з приводу цього відповідачка не зверталася з письмовою заявою до правоохоронних органів. Мати вказаного співжителя телефонувала в міліцію щоб працівники міліції забрали дітей з будинку, оскільки останні залишилися там самі. Працівники міліції знайшли відповідачку за місцем нового проживання 26 вересня. Вона також пояснила, що на протязі близько двох місяців не відвідувала вказаних синів в Надвірнянському будинку дитини, оскільки в неї не було коштів на проїзд, а також вона не бажала їхати до дітей з «порожніми руками». Відповідачка просить не позбавляти її батьківських прав, оскільки вона обіцяє, що припинить зловживання спиртними напоями. Прокурор вважає, що позов підлягає задоволенню з підстав, вказаних позивачем, оскільки в судовому засіданні ці підстави знайшли своє підтвердження. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, думку прокурора, з'ясувавши обставини справи, підтверджені тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень частин 1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 вказаного Кодексу батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до положень п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення і поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідачка є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що стверджується даними свідоцтв про народження цих дітей (а.с.9, 10). Відповідно до повідомлення відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Коломийському району Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області №600/02-03-04-30 від 05.10.2015 року реєстрація народження вказаних дітей проведена відповідно до правил ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.14). Згідно з даними довідки №1485, виданої Підгайчиківською сільською радою Коломийського району 29.09.2015 року, вказані діти входить в склад сім'ї відповідачки (а.с.23). Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 24.09.2015 року о/у СКМСД Коломийського МВ УМВС України в Івано-Франківській області за участю лікаря амбулаторії ЗПСМ с.Підгайчики та представника служби у справах дітей Коломийської РДА виявлено малолітніх [PERSON] та [PERSON] в с.Загайпіль, в будинку, де проживає відповідачка. В цьому акті вказано, що мати дітей покинула їх та вибула в невідомому напрямку, діти доставлені в Коломийську дитячу лікарню (а.с. 12). Згідно з характеристикою, виданою виконкомом Підгайчиківської сільської ради 29.09.2015 року, місце проживання відповідачки зареєстроване в [ADDRESS]. За час проживання у вказаному селі вона порушувала громадський порядок, до виконкому цієї ради на її поведінку надходили скарги від односельчан, родичів, сусідів. Відповідачка веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, неналежно здійснює догляд за неповнолітніми дітьми (а.с.13). Наказом начальника служби у справах дітей Коломийської РДА №77/0302 від 02.10.2015 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 та на підставі наказу служби у справах дітей облдержадміністрації від 16.09.2009 року №29 малолітніх синів відповідачки [PERSON] та [PERSON] взято на облік як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах (а.с.15). Відповідно до розпорядження вказаної РДА №433 від 07.10.2015 року з метою забезпечення соціального захисту вищевказаних дітей, мати яких покинула їх та які опинилися в складних життєвих обставинах, ці діти направлені на повне державне забезпечення і виховання в Надвірнянський будинок дитини (а.с.18). Даними акту обстеження матеріально - побутових умов стану сім'ї від 24.09.2015 року, який проводився за фактичним місцем проживання відповідачки та її малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] ([ADDRESS]), встановлено, що ці діти залишені без догляду. Умови проживання є незадовільні, в будинку антисанітарія, відсутні продукти харчування, засоби гігієни (а.с.16 ). Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.09.2010 року (справа №2-934/2010), яке набрало законної сили 10.10.2010 року, відповідачку позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Підставою для цього стало невиконання нею обов'язків щодо належного виховання вказаних дітей (а.с.19, 20). Згідно з довідками управління праці та соціального захисту населення Коломийської РДА №2875 та №2876 від 09.10.2015 року відповідачка знаходиться на обліку у вказаному управлінні та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 3-х дітей в розмірі 3 205 грн. щомісячно. Загальний розмір такої допомоги із січня по вересень 2015 року становив 28 845 грн. Крім того, відповідачка отримує допомогу на 2-х дітей як одинока матір в розмірі 619,20 грн. щомісячно. За вказаний період загальний розмір цієї допомоги становив 5 653,80 грн. (а.с.21, 22). В матеріалах даної справи міститься висновок органу опіки та піклування Коломийської РДА про доцільність позбавлення відповідачку батьківських прав щодо її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Підставами для цього вказані ті ж обставини, що і в позовній заяві (а.с.5-7). Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є батьком вищевказаних синів відповідачки [PERSON] та [PERSON] та співжителем відповідачки. Коли відповідачка залишила вказаних дітей, то він, не маючи телефону, пішов до будинку своєї матері, звідки вони зателефонували в міліцію та повідомили, що вказані діти залишилися в будинку самі. Він як батько не пішов забирати цих дітей, оскільки дільничний інспектор сказав, що дітей заберуть працівники міліції. Таким чином, діти на протязі половини дня залишалися в будинку без догляду. Свідок заперечив факт спричинення ним відповідачці тілесних ушкоджень, і, зокрема, ножового поранення ноги, про яке пояснювала відповідачка. Свідок визнав, що під час конфліктів з останньою він лише наносив їй удари по обличчі. Він ствердив, що він як батько зазначених дітей не мав можливості їх виховувати, оскільки зайнятий на роботі, і що він лише 1 раз відвідував дітей за час їх перебування в Коломийській дитячій лікарні. Свідок також вказав, що необхідно покращити житлово-побутові умови в будинку, де його діти проживали, оскільки незавершеним є ремонт та відсутній холодильник. Про факти неналежного виховання відповідачкою своїх дітей, систематичного зловживання нею алкогольними напоями, ведення аморального способу життя ствердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], який працює на посаді начальника сектору кримінальної міліції у справах дітей Коломийського відділу Національної поліції, дільничний інспектор цього відділу [PERSON], сільський голова с.Підгайчики Коломийського району [PERSON], а також мати співжителя відповідачки - [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] також ствердили, що вони дізналися про місцезнаходження відповідачки аж через кілька днів після того як вона залишила вказаних дітей. На підставі наведеного суд приходить до висновку про наявність правової підстави для позбавлення відповідачку батьківських прав, передбаченої п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ч.2 ст. 166 цього Кодексу особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ухиляється і від виконання обов'язку щодо утримання її малолітніх синів [PERSON] та [PERSON]. Тому з неї слід стягувати аліменти в розмірі, запропонованому позивачем, оскільки цей розмір відповідає вимогам розумності та справедливості і зможе забезпечити бодай мінімальні і найбільш необхідні витрати на утримання вказаних дітей. При цьому судом встановлено підстави для визначення способу стягнення аліментів, передбаченого ст.184 зазначеного СК України, оскільки відповідачка не працює, в зв'язку з чим не має регулярного доходу, чого вона не заперечила в судових засіданнях. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. В зв'язку із задоволенням позовних вимог та звільненням позивача від сплати судового збору, останній відповідно до правил, передбачених ч.3 ст.88 ЦПК України, з урахуванням кількості, характеру позовних вимог та часу пред'явлення даного позову слід стягнути з відповідачки. На підставі наведеного, ст.ст. 150, 164, 166, 180, 182, 184, 191 СК України та,

Outcome: approved