Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку № 63 по вул. Ломоносова в м. Дзержинську Донецької області. Крім неї за вказаною адресою зареєстрований також [PERSON], відповідач по справі, який з серпня 2014 року в зазначеному будинку не проживає. Він виїхав на територію Російської Федерації, де оселився і проживає до теперішнього часу. З цього часу він в її помешканні не зявляється, їй самій приходиться нести всі витрати по утриманню житлового будинку, доглядати його, сплачувати комунальні послуги, тощо. Визнання [PERSON], що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно їй для зняття останнього з реєстраційного обліку за адресою м. Дзержинськ, вул. Ломоносова, 63 Донецької області. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій заявлені позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. При чому, просив розглянути справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно правовими актами. Згідно положень ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач по справі є власником житлового будинку № 63 по вул. Ломоносова в м. Дзержинську (а.с. 12-13). Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до домової книги (а.с. 8-11) в житловому будинку за вказаною адресою зареєстровані позивач по справі, та [PERSON], відповідач по справі. Із інформації, повідомленої позивачем в своїй позовній заяві, яка ні ким і ні чим не спростована (а.с. 4), [PERSON] за вказаною вище адресою не проживає більше семи років. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користуквання цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Факт того, що відповідач не проживає в будинку, власником якого є [PERSON], позивач по справі понад встановлені чинним законодавством строки також підтверджено актами вуличного комітету від 02.02.2015 року та 03.08.2015 року. Із змісту представлених актів вбачається, що [PERSON] за адресою м. Дзержинськ, вул. Ломоносова, 63 не проживає з серпня 2014 року (а.с. 14-15). Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд вважає, що відповідач з серпня 2014 року, тобто понад один рік, без поважних причин був відсутнім за місцем своєї реєстрації. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved