Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

[PERSON] у серпні 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] з 12.08.2000 перебуває у зареєстрованому шлюбі, з 18 липня 2015 року подружжя проживають окремо. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Сторони проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість надавати грошову допомогу на утримання доньки. Просила стягти з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Позивач пояснила, що відповідач добровільно надавав певні кошти на утримання дитини, проте, з метою регулярного отримання указаної грошової допомоги у встановленому розмірі, просить стягувати їх з відповідача у примусовому порядку. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів визнав у повному обсязі, не заперечував сплачувати їх у розмірі, про який просить позивач. Заперечував проти стягнення на користь позивача судових витрат, повязаних з розглядом справи. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2000, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №010924, виданого 12.08.2000 відділом РАГС реєстраційної служби Пирятинського районного управління юстиції у Полтавській області (а.с.4). У шлюбі у сторін 25 червня 2001 року народилася донька [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 227844, виданого 20.08.2015 відділом ДРАЦС реєстраційної служби Пирятинського районного управління юстиції у Полтавській області (а. с. 5). [PERSON] проживає разом із матірю [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Відповідач періодично матеріальну допомогу на утримання дитини надає, хоча зобовязаний надавати таку допомогу постійно. Відповідно ст.ст. 180-183 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або матері. При цьому суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних. Згідно ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідач працює, регулярно отримує заробітну плату, здоровий, інших утриманців не має, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні, що у 2015 році складає 487,20 грн. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Таким чином, заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу в сумі 350 грн, яка полягала в підготовці та складанні адвокатом позовної заяви, на думку суду, є обґрунтованим та документально підтверджений матеріалами справи, тому підлягає стягненню з відповідача. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved