Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

До Словянського\~міськрайонного суду\~Донецької області\~надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з Відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 10 квітня 2010 року по 03 червня 2016 року. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. У березні 2016 року їх з Відповідачем сімя розпалась та з того часу вони проживають окремо. Дитина проживає разом із Позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. У добровільному порядку Відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2016 року позовні вимоги [PERSON]О про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини були задоволені. Відповідач вищевказане рішення оскаржив в апеляційному порядку. Апеляційним судом Донецької області від 05 липня 2016 року рішення було змінено, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 600,00 грн., щомісячно, з 23 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Суд апеляційної інстанції при вирішенні питання про визначення розміру аліментів, виходив з того, що на момент винесення рішення [PERSON] не мав доходу, не мав постійної роботи. Оскільки, [PERSON], з моменту винесення рішення підріс і його потреби в харчуванні, в одязі, в інтересах, в навчанні і т.д. у багато разів збільшилися, а Відповідач не бажає у добровільному порядку підвищувати розмір аліментів, то у Позивача виникла необхідність звернутися до суду з цим позовом про збільшення розміру стягуваних з Відповідача аліментів на утримання дитини. Просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON], [INFO], на її, [PERSON], користь, аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, з 600,00 грн. до 1/4 частини всіх його видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. Разом із позовною заявою надала суду Заяву, в якій просить суд справу розглянути за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає (а.с.5). Представник позивача [PERSON], який діє на підставі Ордеру серії АА № 066298 від 17 вересня 2018 року (а.с.1) та Витягу з Договору про надання правничої допомоги від 26 листопада 2018 року (а.с.50), у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. 28 листопада 2018 року надав суду Заяву, в якій просить суд справу розглянути за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.47). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, неодноразово, а також про необхідність у строк до 28 листопада 2018 року надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. (а.с.43-45). У відповідності до п. 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до Свідоцтва про народження серії І-НО № 386010, виданого Виконкомом Миколаївської міської ради Донецької області 25 січня 2011 року, Актовий запис № 13, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.13). Судом встановлено, що Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 03 червня 2016 року, шлюб, зареєстрований між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] був розірваний. Рішення в апеляційному порядку оскаржено не було, набуло законної сили 14 червня 2016 року (а.с.8). Згідно з Актом від 10 вересня 2018 року, реєстровий № 2455, виданим Миколаївською міською радою, Позивач, з моменту розірвання шлюбу, самостійно виховує свого сина [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні матері та проживає разом із нею. Батько не приймає участі у вихованні дитини, за адресою проживання дитини не зявляється (а.с.7). Рішенням\~Словянського міськрайонного Донецької області від 31 травня 2016 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки від його заробітку (доходів), щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-10). Вищевказане рішення було оскаржено Відповідачем. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 05 липня 2016 року, рішення Словянського суду Донецької області від 31 травня 2016 року в частині визначення розміру аліментів було змінено. З [PERSON] на користь Позивача стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], 06 січня 2011 року, у сумі 600,00 грн., які підлягають індексації, відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 23 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с.48-49). Відповідно до Довідки, виданої Головним управлінням ДФС у Донецькій області, [PERSON], [INFO], за період з 01 січня 2017 року по 30 червня 2018 року отримував наступні доходи: за 1 квартал 2017 року 9\~283,73 грн., за 2 квартал 2017 року 10\~624,72 грн., за 3 квартал 2017 року 10\~803,23 грн., за 4 квартал 2017 року 226,60 грн. і 10\~974,52 грн., за 1 квартал 2018 року 19\~342, 80 грн., за 2 квартал 2018 року 22\~680,00 грн. (а.с.40). За таких обставин, суд вважає, що з урахуванням встановлених обставин, зокрема те, що [PERSON] з січня 2017 року має постійний дохід, що підтверджується матеріалами справи, його матеріальне становище з 2016 року значно змінилося, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. За змістом\~ст. 180 СК України,\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Крім того,\~ч. 2 ст. 182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів відбулись зміни у житті одержувача аліментів. Так, на даний час дитина підростає, у зв'язку з чим збільшилися витрати на її утримання, що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії, та змін до сімейного законодавства. За даних обставин, суд приходить до висновку, що стягувана з відповідача на теперішній час сума аліментів не є достатньою і не може задовольняти потреби дитини, а тому враховуючи діючі положення ст. 182 Сімейного кодексу України щодо мінімального розміру аліментів, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів задовольнити. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, згідно вимогам ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Згідно з нормами ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до норми п/п 1 пункту 1 частини 2\~ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~(з відповідними змінами) за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. На підставі\~ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. \~Згідно\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII\~прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року складав 1762 грн. Тому, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Законом України\~"Про\~граничний розмір\~компенсації витрат\~на правову\~допомогу у\~цивільних та\~адміністративних справах"\~від 20.12.2011\~року встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин, до суду було надано Договір про надання правничої допомоги від 26 листопада 2018 року, Ордер адвоката від 17 вересня 2018 року та документ, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги: Квитанцію № 4 від 17 вересня 2018 року (а.с.19), відповідно до якої Позивачем було сплачено 2\~000 (дві тисячі) грн. 00 коп.. Позивачем доведено розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду надано: Опис затрат клієнта [PERSON] по справі за позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини (а.с.18), як докладний письмовій звіт із розрахунком витрат на правову допомогу. На підставі вищевказаного, суд вважає, що з [PERSON] підлягає до стягнення судові витрати, повязані з правничою допомогою адвоката у розмірі 2\~000 (дві тисячі) грн. 00 коп..

Outcome: approved