Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В позовній заяві зазначено, що 12.09.2003 року між сторонами був укладений шлюб, від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось і на даний час шлюбні відносини фактично припинені. Під час перебування в шлюбі сторонами було набуто комору на 1- му поверсі 5 підїзду, що знаходиться в м. Вінниці по вул. Зодчих в багатоквартирному житловому будинку під № 12 загальною площею 5,8 кв. м., згідно договору купівлі продажу комори від 20.09.2011 року, який зареєстровано в реєстрі за № 1739, вартість даної комори становила 25\~578, 00 грн. Позивачка просила суд визнати за нею право власності на вище зазначену комору. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала за обставин викладених в позові, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.09.2003 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міськвідділі РАЦС, а/з № 2072 (а.с. 7). Від сумісного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 8). Під час шлюбу [PERSON] придбала комору на 1- му поверсі 5 підїзду пр. №XXVIII, що знаходиться в м. Вінниці по вул. Зодчих в багатоквартирному житловому будинку під № 12 загальною площею 5,8 кв. м., згідно договору купівлі продажу комори від 20.09.2011 року, який зареєстровано в реєстрі за № 1739, вартість даної комори становила 25 578, 00 грн. (а.с.9-12). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.09.2015 року розєднано в самостійні провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя (а.с.4 ). Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як вбачається зі ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України). Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною\~ сумісною\~ власністю подружжя,\~ що підлягає поділу (статті 60,\~ 69 СК,\~ ч.\~ 3 ст. 368 ЦК),\~ відповідно\~ до\~ частин 2,\~ 3 ст.\~ 325 ЦК можуть бути будь-які види майна,\~ за винятком тих,\~ які згідно із\~ законом\~ не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того,\~ на ім'я кого з\~ подружжя\~ вони\~ були\~ придбані\~ чи\~ внесені грошовими\~ коштами,\~ якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших сторін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 255,78 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved