Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.08.2007 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб у Відділ реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за №1796. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] та [PERSON]. 25.06.2013 року, під час перебування у шлюбі, подружжям було придбано автомобіль Scoda Octavia, 2001 року випуску, державний номер [NUMBER] за 195000 грн. На даний час відповідачем пред'явлено до суду позов про розірвання шлюбу, однак сторонами не досягнуто згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема вищевказаного автомобіля. За таких обставин позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, у якій просила суд поділити спільне майно подружжя, а саме: легковий автомобіль Scoda Octavia, 2001 року випуску, державний номер [NUMBER], залишивши його в користуванні відповідача та стягнувши з нього на користь позивача вартість частки в розмірі 91000 грн. В судовому засіданні 01.11.2017р. позивачем було подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої остання просила стягнути з відповідача на її користь вартість частки транспортного засобу Scoda Octavia, 2001 року випуску, державний номер [NUMBER] у розмірі 67500 грн., залишивши вказаний транспортний засіб у власності відповідача. (а.с. 59) В судовому засіданні позивач, позовні вимоги, з урахуванням вищевказаної заяви про зменшення позовних вимог, підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON], викладені у заяві про зменшення розміру позовних вимог, визнав у повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення, про що подав відповідну заяву. (а.с. 60) Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 04 серпня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за №1796. (а.с. 2) Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ №250141, виданим 19.03.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області та свідоцтвом про народження серії 1-АМ №147172 виданим 19.01.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області відповідно. Під час перебування у шлюбі подружжям придбано автомобіль марки Scoda Octavia, Комбі-В, 2001 року випуску, зеленого кольору, номер кузова ТМВВL41U522549757, реєстраційний номер [NUMBER], який оформлено на відповідача, що вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу CAP 991619, виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області. (а.с. 54) Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. (ч. 1 ст. 61 СК) В судовому засіданні відповідач не заперечував щодо того, що придбаний автомобіль належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною першою статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною першою та частиною другою статті 372 ЦК України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до статті 71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Звертаючись до суду з позовними вимогами про поділ майна, а саме автомобіля марки Scoda Octavia, Комбі-В, 2001 року випуску, та обґрунтовуючи вартість автомобіля позивачем надано лист Вінницької торгово - промислової палати №23-06-04/121 від 18.05.2017р., наданий на запит [PERSON], в якому зазначено, що середня ринкова вартість автомобіля Scoda Octavia, 1,8, 2001 року випуску, станом на травень 2017 року, становить 181490 грн. (а.с. 10) В той же час, не погоджуючись в такою вартістю автомобіля, відповідачем надано звіт №17/468 від 30.10.2017 року про оцінку КТЗ SKODA OCTAVIA, реєстраційний номер [NUMBER], виготовлений субєктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], відповідно до якого ринкова вартість вказаного транспортного засобу, станом на дату оцінки, становить: 133055 грн. 34 коп. (а.с. 61-68) Проте, в судовому засіданні використовуючи принцип взаємних поступок сторони дійшли згоди щодо вартості автомобіля на час розгляду справи в суді та визначили її в сумі 135000,00 грн. (половина вартості 67500,00грн.), а відтак в силу статті 61 ЦПК України, вказана обставина також не підлягає доведенню. Згідно з частиною першою та другою статті 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. (ч. 4 ст. 71 СК) Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись до суду з даним позовом погодилася на присудження їй грошової компенсації її частки у вартості у автомобіля, залишивши автомобіль у власності відповідача, а відповідач з таким варіантом поділу майна погодився, визнавши позов. Відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. (ч. 4 ст. 174 ЦПК) Згідно з абзацом шостим пункту одинадцятого постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом частини четвертої\~статті 174 ЦПК\~у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. \~\~\~\~ Згідно зі\~статтею 60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. \~\~\~\~ Відповідно до частини першої\~статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~\~\~\~ Таким чином, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таке визнання позову судом приймається, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Згідно частиною першою статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду з даним позовом, позивачем було заявлено вимогу майнового характеру про стягнення з відповідача на користь останньої 91000 грн., а тому відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", позивачем сплачено 910,00 грн. судового збору. Однак, в ході розгляду справи, позивачем було зменшено розмір позовних вимог, відповідно до яких остання просила суд стягнути з відповідача на її користь 67500,00 грн. Таким чином, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 675,00 грн. Разом з тим, посилання відповідача на те, що він звільнений від сплати судового збору, оскільки являється учасником бойових дій, судом до уваги не приймаються з огляду на наступне. До матеріалів справи відповідачем додано копію посвідчення серії УБД №141681, відповідно до якого останній має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Відповідно до пункту 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, повязаних з порушенням їхніх прав. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров'я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров'я. Отже, з аналізу вищенаведених норм слідує висновок про те, що особи, які мають статус учасника бойових дій звільняються від сплати судового збору не у всіх справах за їх участю, а лише у справах повязаних з реалізацію такими особами своїх прав, які виникли у звязку з надання їм цього статусу, в тому числі прав повязаних з реалізацією положень статті 1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Таким чином, оскільки предметом позовних вимог у даній справі є поділ майна, що не повязано з наданням відповідачу статусу учасника бойових дій, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 675,00грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved