overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімя розпалася і поновлена бути не може. В судове засідання позивач не зявився, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.32). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, в судове засідання повторно не з'явився, заперечень проти позову не подав (а.с. 17, 21). Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 11 жовтня 2002 року, місце реєстрації: Виконавчий комітет Радивонівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину [INFO] (а.с. 6). Позивач та відповідач по справі заяв, клопотань щодо примирення до суду не подали. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сімя поновлена бути не може. Позивач не бажає відновити своє дошлюбне прізвище "Трипутень" після розірвання шлюбу, право на що передбачене ст. 113 СК України (а.с. 1). Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка займає та використовує житлове приміщення [ADDRESS] та відповідно до укладеного 21 червня 2011 року договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення №660 зобов'язана оплачувати надані послуги у строки встановлені договором або законом. Оскільки відповідачка не проводила оплату за надані послуги, то станом на 01 січня 2017 року має заборгованість за теплову енергію в сумі 7730,49 грн., водопостачання та водовідведення в сумі 8525,26 грн. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому просив стягнути з відповідачки заборгованість за послуги по тепловій енергії в сумі 7730,49 грн., заборгованість за послуги по водопостачанню та водовідведенню в сумі 8525,26 грн., 4899,70 грн. втрат від інфляційних процесів та 3% річних в розмірі 329,37 грн., всього 21484,82 грн. та судові витрат и в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі, позов підтримала. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21 червня 2011 року між КП КОР "Бородянкатепловодопостачання" та відповідачкою укладений договір №660 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією вказаного договору (а.с.12-13) Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-8) станом на 01 січня 2017 року відповідачка має заборгованість за теплову енергію в сумі 7730,49 грн., за водопостачання та водовідведення в сумі 8525,26 грн., 4899,70 грн. втрати від інфляційних процесів, 3% річних - 329,37 грн. Відповідно до ст.ст. 68, 162 ЖК України, наймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, але оскільки боржник в добровільному порядку заборгованість за комунальні послуги не сплачує суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних та, відповідно до ст.88 ЦПК України, понесені судові витрати в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка з метою отримання банківських послуг підписала заяву від 27 жовтня 2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 9000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 31 жовтня 2016 року має заборгованість в сумі 33005,76 гривень, яку просив стягнути. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, викладене підтвердив. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27 жовтня 2011 року Троян (дошлюбне прізвище - Лісовиченко) Т.В. отримала кредит у розмірі 9000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями анкети-заяви (а.с.11), витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.13-36), нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.40), актового запису (а.с.70). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.9-10) станом на 31 жовтня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 33005,76 грн. в тому числі: 14736,54 грн. заборгованість за кредитом; 16221,33 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1547,89 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно\~стягнути понесені судові витрати в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 06 квітня 2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 31 грудня 2016 року має заборгованість в сумі 11352,05 гривень. Тому просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 11352,05 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06 квітня 2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви позичальника, довідки про умови кредитування, витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.08-34), нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.39). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-7) станом на 31 грудня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 11352,05 грн. в тому числі: 295,77 грн. - заборгованість за кредитом; 7239,52 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2800,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 516,76 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 21 лютого 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 31 грудня 2016 року має заборгованість в сумі 23611,42 гривень. Тому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 23611,42 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов визнав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21 лютого 2012 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копією анкети-заяви позичальника (а.с.8), копією довідки про умови кредитування (а.с.9-10), копією витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.11-34), копією нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.38). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-7) станом на 31 грудня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 23611,42 грн. в тому числі: 1032,21 грн. заборгованість за кредитом; 17490,30 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3488,37 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1100,54 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно\~стягнути понесені судові витрати в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 26 червня 2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2400,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 31 грудня 2016 року має заборгованість в сумі 26661,81 гривень. Тому просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 26661,81 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26 червня 2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви позичальника, довідки про умови кредитування, витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.08-34), нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.39). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-7) станом на 31 грудня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 26661,81 грн. в тому числі: 2533,90 грн. - заборгованість за кредитом; 19367,11 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3015,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1245,80 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання дитини. Позивач посилається на те, що вона разом із позивачем проживали разом без перебування у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у них 30.03.2015 року народився син [PERSON] Позивач звернулась до відповідача з питанням матеріально підтримати сина, сплачувати аліменти, так як вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства на що відповідач дав усну обіцянку, яку не виконав. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Оскільки в судове засідання сторони по справі не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 30.03.2015 року народився [PERSON], батьком якого є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 359880 від 0.02.2017 року.(а.с.4) [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON], відповідно до довідки про склад сім»ї від 01.17.2016 року.(а.с.5) Як зазначено у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України\~ № 3 від 15.05.2006р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.\~ У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує всі обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме, що дитина має нормальний стан здоровя, являється матеріально незабезпеченою, а відповідач являючись батьком дитини, маючи задовільний стан здоровя, має можливість працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

В лютому 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням з підстав, визначених ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, (згідно уточненої позовної заяви від 11 травня 2017 року). В позовній заяві позивачка вказала, що їй на праві приватної власності належить квартира, яка знаходиться [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований також відповідач [PERSON] З вересня 2014 року він в квартирі не проживає, забрав свої особисті речі, комунальними послугами не користується. Його реєстрація перешкоджає позивачці реалізувати свої майнові права щодо оформлення субсидії. Тому [PERSON] просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Предстанвик позивачки [PERSON]-- [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] належить на праві особистої власності квартира [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом на право особистої власності на квартиру від 04.03.1993 року. З копії будинкової книги вбачається, що в [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON]. Довідкою КП "Чортків Дім" від 9 березня 2017 року № 747 також підтверджується реєстрація відповідача , який є внуком позивачки, за вищевказаною адресою. Актами про встановлення факту непроживання від 19 жовтня 2016 року, 26 грудня 2016 року встановлено, що [PERSON] по місцю прописки не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в квартирі не утримує. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] без поважних причин не користується житлом з вересня 2014 року, тобто, понад один рік.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом, в якому просив розірвати шлюб між нимта [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя у нього з відповідачем не склалось, між ними виникла стійка психологічна несумісність, що призвела до частих сварок, які повністю руйнують їх відносини, фактичні шлюбні відносини вони не підтримують тривалий час, проживають окремо, у них різні погляди на шлюб та сім»ю. В даний час сім»я сторін розпалась остаточно, спільних інтересів не мають. Спору щодо місця проживання дітей та їх утримання на даний час немає. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2018 року було відкрито провадження та справу було призначено до розгляду за участю сторін. В судове засідання Позивач не з"явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явилась, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши зібрані в справі письмові докази, вважає за можливе винести рішення у підготовчому судовому засіданні у зв»язку з існуванням визначених ч.3 ст.200 ЦПК України умов та позовні вимоги задовольнити з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 жовтня 2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №1208 від 27 жовтня 2001 року (а.с. 7). Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 17). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Доказів примирення стороною відповідача надано не було. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо тривалий час та не підтримують сімейні стосунки, сім'я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей,а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

В лютому 2018 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімя розпалася і поновлена бути не може. В підготовче судове засідання позивач не зявився, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити (а.с.18). Відповідач в підготовче судове засідання не з'явилася, подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов позивача визнала (а.с. 19). Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, зазначаючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 05 червня 2009 року, місце реєстрації: Відділ реєстрації актів цивільного стану Великобагачанського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №\~21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину [INFO] (а.с. 6). Позивач та відповідач по справі заяв, клопотань щодо примирення до суду не подали. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сімя поновлена бути не може. Позивач не бажає відновити своє дошлюбне прізвище "Дудник" після розірвання шлюбу, право на що передбачене ст. 113 СК України (а.с. 19). Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved