Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», діючи через представника звернулось до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 11 липня 2018 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №0404/2875. Згідно з п.2.2. договору, кредит надається в загальному розмірі 20000 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 10 липня 2023 року. Відповідно п.3.3.3. договору, позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 333,33 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 5 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з серпня 2018 року. Однак відповідач не виконує свої обов`язки встановлені договором та станом на 25.03.2019 року має заборгованість 21567,86 грн. У зв`язку з цим просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором про споживчий кредит на користь банка та судовий збір. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, як справа незначної складності, враховуючи, що ціна позову в цій справі не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 16 серпня 2019 року відкрито спрощено позовне провадження з викликом сторін, призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи. [PERSON] до судового засідання не з`явився. Відповідачу надіслана судова повістка відповідно до ст.128-130 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до п.11 ч.1 ст.2, п.5 ч.5 ст.12 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Згідно з ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У відповідності зі ст. 223 ч. 3 п. 1 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року було зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З огляду на вищезазначені обставини, та з урахуванням того, що сторони будучи повідомлені належним чином про день та час судового засідання, не з`являлись в судове засідання, враховуючи тривалість розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності положень п. 1 ч. 3 ст. 223, ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Судом встановлено, що 11 липня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі керуючого ТВБВ №10026/0660 філії-Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» Фрицюка Віталія Григоровича, з однієї сторони та [PERSON] , з другої сторони - уклали Договір про споживчий кредит №282_0660. Згідно п.2.2 Договору - Кредит надається в загальному розмірі 20000,00 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше «10» липня 2023 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього Договору. Згідно п.2.3 Договору - Кредит надається на споживчі цілі. Згідно п.2.4.1. Договору - за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 процентів річних. Зазначена в цьому пункті Договору процентна ставка є фіксованою. За умовами п. 2.4 Договору - проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту визначеного кредитним договором. Згідно п.п.3.2.1. Договору - Банк здійснює надання Кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на Поточний рахунок Позичальника. Згідно п.3.3.1. Договору - всі платежі за цим Договором (повернення Кредиту, сплата процентів за його користування, комісійні винагороди, штрафних санкцій тощо) здійснюються шляхом списання Банком в договірному порядку коштів з Поточного рахунку. Згідно п. 3.3.2 Договору - повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку визначеному цим договором, але в будь-якому випадку не пізніше терміну остаточного повернення кредиту, встановленого згідно з цим Договором. Відповідно п.3.3.3. Договору - Позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 333,33 грн. та сплату процентів, нарахованих Банком на залишок основної суми боргу за Кредитом, щомісячно до 5 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з серпня 2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим Договором. Згідно п. 3.3.4 Договору - якщо сума коштів, що надійшла на рахунок в повернення кредиту та сплати процентів, менша розміру, вказаного у п. 3.3.3 цього Договору, то несплачений платіж на нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Наступна сума платежу повинна додатково включати суму коштів, необхідну для погашення простроченого платежу та сплати пені за прострочені платежі з урахуванням вимог п. 8.2 кредитного договору. За умовами п. 4.3. Кредитного договору, позичальник зобов`язаний належним чином виконувати всі умови цього Договору та взяті на себе цим Договором зобов`язання, у строки, обумовлені цим Договором повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим Договором, а у випадку порушення умов цього Договору, достроково повернути кредит із одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в Договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки. Відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають із кредитного договору. Згідно п. 8.3 п. 3.3.3 Договору - за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом та/або сплати комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла на період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше 15% простроченого платежу. За умовами п. 3.9.3.2 Кредитного договору банк має право на дострокове повернення кредиту за прострочення виконання зобов`язання за цим Договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та /або комісіями) на строк понад 58 (п`ятдесят вісім) календарних днів. Відповідно до ст.ст. 526 і 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пені). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як зазначено у частині першій ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором свої зобов`язання належним чином не виконує. З розрахунку заборгованості убачається, що станом на 25 березня 2019 року відповідач має заборгованість перед Банком за договором про споживчий кредит №282_0660 від 11.07.2018 року на загальному суму 21567,86 грн., яка складається з наступного: ?18331,30 грн. - загальна сума заборгованості по кредиту (основний борг); ?2967,48 грн. - загальна сума заборгованості по процентам; ?138,59 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату основних платежів за кредитом; ?97,47 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату процентів; ?3,31 грн. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу з січня 2019 року по березень 2019 року; ?8,86 грн. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсотках з січня 2019 року по березень 2019 року; ?11,87 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по кредиту з грудня 2018 року по березень 2019 року; ?8,98 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум по відсоткам з грудня 2018 року по березень 2019 року. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що стверджується довідкою розрахунком заборгованості за договором . Правильність наданих банком розрахунків заборгованості підтверджується умовами кредитного договору і не спростована відповідачем в установленому законом порядку. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог не надано. За правилами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №282_0660 підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову згідно ст.141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору.

Outcome: approved