Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

В лютому 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області та [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступні обставини. 31 жовтня 2009 року помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається, зокрема, з земельної ділянки площею 1, 0000 гектар, кадастровий номер 3222484200:03:002:0041, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, призначеної для ведення індивідуального садівництва. [PERSON] є дружиною спадкодавця, та відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, спадкоємицею першої черги за законом. Інших спадкоємців у [PERSON] не має. 15 листопада 2016 року [PERSON] через свого представника звернулась до Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на вищевказану земельну ділянку. Постановою державного нотаріуса Миронівської районної державної нотаріальної контори від 15 листопада 2016 року вих. № 1347/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну площею 1, 0000 гектар, кадастровий номер 3222484200:03:002:0041, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Києво- Святошинського району Київської області відмовлено, з огляду на те, що державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 213417, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю в Управлінні земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі 15 лютого 2010 року, тобто після смерті [PERSON]. Посилючись на вищевикладене позивач просила суд визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1, 0000 гектар, кадастровий номер 3222484200:03:002:0041, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, призначеної для ведення індивідуального садівництва. В судове засідання представник позивача не з»явивсь, надав до суду заяви про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Миронівського району Київської області в судове засідання не з»явилася, звернулася до суду із клопотанням про розгляд справи за відсутності її представника. Відповідач [PERSON] сільська рада Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не з»явилася, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за відсутності її представника. Суд, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 31 жовтня 2009 року помер чоловік позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ОК № 174041, видане [PERSON] сільською радою Миронівського району Київської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки лощею 1, 0000 гектар, кадастровий номер 3222484200:03:002:0041, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, призначеної для ведення індивідуального садівництва. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.11.2016 року державним нотаріусом Миронівської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] відмолено позивачу у видачі свідоцтва про право власності за законом на земельну ділянку, площею 1,0000 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, з огляду на те, що державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 213417, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю в Управлінні земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі 15 лютого 2010 року, тобто після смерті [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, на ім»я [PERSON] видано державний атк серія ЯИ № 213417 на право приватної власності на земельну ділянку площею 1, 0000 гектар, кадастровий номер 3222484200:03:002:0041, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, призначеної для ведення індивідуального садівництва. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини іще припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.\~У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивачів, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved