Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], звернулась до суду із завою про встановлення факту смерті її чоловіка. В судовому засіданні заявниця пояснила, що [INFO] року у м. Донецьку (Калінінський район) Донецької області, яке розташоване на тимчасово окупованій території України, у віці 60 років помер чоловік її довірителя - [PERSON], [INFO], який у відповідності до довідки Скадовського районного управління праці та соціального захисту населення за №6511000249 від 19.11.2014 року перебував на обліку як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Однак при зверненні до Скадовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в квітні місяці поточного року з приводу державної реєстрації смерті [PERSON], [PERSON] отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті. Зазначену відмову Скадовський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області обґрунтував тим, що заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено документи, форма яких не відповідає формі, визначеній наказом Міністра охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», яка зареєстрована у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024. Оскільки [PERSON] помер на тимчасово окупованій території України, вона не має змоги зареєструвати факт його смерті в адміністративному порядку, тому вважає єдиним правовим засобом поновлення її права є встановлення судом факту смерті [PERSON] Факт смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України підтверджується свідоцтвом про смерть на [PERSON], яке видане Куйбишевським відділом запису актів громадського стану міста Донецька Державної реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки [INFO] року, актовий запис №280. Просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця м. Донецьк, Донецької області, [INFO] року в м. Донецьк, Донецької області, що має значення для вирішення питання для оформлення спадщини. Представник Скадовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим, просив розглядати справу без участі представника, проти задоволення заяви не заперечував. Свідок [PERSON] пояснила, що їй відомо про те, як [PERSON] поїхав в м. Донецьк провідати житловий будинок, та помер там. На поховання їздили його дружина [PERSON] та [PERSON] Заслухавши пояснення представника заявниці, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, в тому числі, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК України і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON], [INFO], уродженець м. Донецьк та [PERSON], [INFO], уродженка м. Чугуєв, Харківської області, 18.01.1997 року уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №28. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]».(а.с.08) З наданої копії паспорта [PERSON], [INFO], уродженця м. Донецьк, Донецької області, вбачається, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS].(а.с.15-16) Згідно наданої копії пенсійного посвідчення [NUMBER] [PERSON], [INFO] отримував пенсію за віком.(а.с.17) З довідки від 19.11.2014 року №6511000249 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції видана [PERSON], [INFO], вбачається, що [PERSON], перемістився з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в [ADDRESS] та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS].(а.с.06) На підтвердження факту смерті, надано свідоцтво про смерть серії ДНР [NUMBER], актовий запис про смерть №280, видане [INFO] року Куйбишевським відділом запису актів громадського стану міста Донецька Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, згідно якого [PERSON], [INFO] помер [INFO] року. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для державної реєстрації смерті з метою оформлення спадщини. Скадовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області відмовлено у видачі свідоцтво про смерть та реєстрації смерті [PERSON], оскільки надане заявницею Свідоцтво про смерть ДНР [NUMBER] видане Куйбишевським відділом ЗАГС міста Донецька не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року (далі - Правил) передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма N106/о), фельдшерська довідка про смерть(форма N106-1/о). Відповідно до п.1 ч.1, ч.4, ч.6 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Зі змісту ч. ч. 2, 3 ст.9 цього Закону вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з ч. ч.1, 2 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. ч.1, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно п.1 ст.3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" від 15 квітня 2014 року сухопутна територія Автономної Республіки Крим визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до п.1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Свідоцтво про смерть [PERSON], видане Куйбишевським відділом запису актів громадського стану міста Донецька Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки [INFO] року, не є підставою для реєстрації смерті на території України, оскільки видане органом, створеним всупереч законодавства України, тоді як факт смерті [PERSON] підтверджує свідок [PERSON] Як вбачається з Переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, який затверджений розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1085 зі змінами, м. Донецьк, віднесено до населених пунктів на території яких здійснювалась антитерористична операція, що унеможливлює отримання документів від державних органів встановленого зразку. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Враховуючи викладене, заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню, оскільки документи, що підтверджують факт смерті, встановленого зразка відсутні, реєстрація смерті в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що має для заявника юридичне значення та надасть можливість отримати свідоцтво про смерть, видане державним органом України. Відповідно до ч.4 ст.257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження, або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховної Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved