Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та судових витрат звернулась [PERSON] У своєму позові та заяві про уточнення позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 травня 2009 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у них не склалося по вині відповідача, який зловживає спритними напоями, після чого стає агресивним, наносить їй побої. Також є агресивним по відношенню до дітей та її батьків. Ще до народження дочки [PERSON] вона проживає окремо від відповідача, тобто більше трьох років сімя існує формально. За цей час вона прийшла до висновку, що примирення між ними бути не може, ні вона ні відповідач не шукають шляхів до примирення. По цій причині він не може знайти собі офіційне місце роботи. Крім того, відповідач весь цей час не допомагає їй матеріально утримувати дітей, зокрема в 2018 році він не дав ні копійки. Тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір при подачі позову до суду. В судове засідання позивач не зявилася, однак подала до суду письмову заяву у якій просила провести розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. В судове засідання відповідач не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою рекомендованим листом. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 травня 2009 року. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ №046366 виданим 22 травня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 травня 2009 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №529. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Дана обставина підтверджується дослідженими в судовому засіданні: свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №133919 виданим 11 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народився 04 січня 2011 року в м.Рівне, про що зроблено відповідний актовий запис за №82. Батьками записані: [PERSON] та [PERSON]; свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №241934 виданим 04 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народилася 24 жовтня 2015 року в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №2858. Батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі тривалий час проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, між ним припинено сімейні відносини, позивач втратила до відповідача почуття любові, фактично їх сімя розпалась, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, доведеними, та такими, що підлягають до повного задоволення. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України\~"Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 липня - 1559 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 1944 гривні. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Однак, враховуючи ті обставини, що в судовому навідані позивач не надала суду письмових доказів того, що відповідач спроможний сплачувати заявлений нею розмір аліментів, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дітей до 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку на кожну дитину, а саме аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн., аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 800,00 грн. але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави, а сплачений позивачем судовий збір в частині розірвання шлюбу в розмірі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved