Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

До Ірпінського міського суду звернувся [PERSON] до Ірпінської міської ради Київської області про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку за набувальною давністю. В позовній заяві зазначає, що у 1964 році батько позивача - [PERSON] познайомився з [PERSON] , з цього часу вони дружили сім`ями. [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . Дітей від шлюбу у них не було. На підставі рішення Ірпінського міськвиконкому від 22 грудня 1957 року [PERSON] була надана у користування земельна ділянка площею 600 кв. м. за адресою: [ADDRESS] (через деякий час змінилась нумерація будинку з № 43 на № 49). На цій земельній ділянці подружжя [PERSON] у 1958 році побудували жилий будинок, в якому проживали. У 1969 році помер [PERSON] . [PERSON] переоформила право власності на жилий будинок і земельну ділянку. Так як [PERSON] була особою похилого віку, хворіла, не мала можливості доглядати за будинком та земельною ділянкою, запропонувала батькові позивача користуватись жилим будинком та земельною ділянкою. В 1972 році [PERSON] переїхала жити до м. Києва. [PERSON] при житті мала бажання залишити заповіт на батька позивача на майно, яке їй належало. Але через хворобу не встигла зробити заповіт. З червня 1972 року батько разом з сім`єю (дружиною та сином-позивачем по справі) почали постійно користуватись жилим будинком, земельною ділянкою, робили ремонт у будинку, обробляли земельну ділянку, саджали овочі, фруктові дерева. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті батька позивач продовжував проживати зі своєю сім`єю у жилому будинку, підтримувати стан будинку, обробляти земельну ділянку. [PERSON] померла у 1997 році, будь-яких спадкоємців неї не залишилось. На даний час на жилий будинок і земельну ділянку не має власника. Зазначає про те, що при житті [PERSON] передала батькові позивача копії поетажного плану будинку, генерального плану земельної ділянки. Позивач звернувся до Ірпінського БТІ про надання інформації стосовно власника цілого будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою [ADDRESS] , але йому було відмовлено. Просить визнати за [PERSON] право власності на жилий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 600 кв.м, яка розташована за адресою [ADDRESS] , за набувальною давністю. В судовому засіданні представник позивач просила позовні вимоги задовольнити. В судове засідання представник Ірпінської міської ради Київської областіне з`явився, надали до суду заяву, в якій просили розгляд справи провести у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, копію інвентаризаційної справи № 1290, заведеної на будинок [ADDRESS] , вислухавши доводи представника позивача,суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі рішення Ірпінського міськвиконкому від 22 грудня 1957 року [PERSON] була надана в користування земельна ділянка площею 600 кв. м. за адресою: [ADDRESS] (через деякий час змінилась нумерація будинку з № 43 на № 49). На цій земельній ділянці було побудовано жилий будинок, що стверджується копією інвентаризаційної справи № 1290, заведеної на будинок [ADDRESS] . Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 28.09.1972, право власності на будинок по [ADDRESS] належало [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.11.1972, єдиним спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] є його дружина - [PERSON] . Згідно свідоцтва, майном, що належало померлому є, крім іншого, був жилий будинок по [ADDRESS] . [PERSON] переоформила право власності на жилий будинок і земельну ділянку. Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335 і344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Суд звертає увагу, що у разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першоїстатті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , та земельною ділянкою за цією ж адресою, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на нього за набувальною давністю.

Outcome: approved