Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №461/1270 від 05.09.2019 року в сумі 55933,56 гривень, яка складає: заборгованість за основним боргом в сумі 47500,01 гривень; відсотки за користування кредитом в сумі 8124,16 гривень; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в сумі 59,69 гривень; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 218,36 гривень; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення боргу (кредиту) в сумі 0,83 гривень; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 0,33 гривень; три відсотки річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в сумі 6,91 гривень; три відсотки річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 23,27 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем було укладено вказаний договір за умовами якого останньому надано кошти в сумі 50000 гривень зі сплатою за користування кредитом в розмірі 56 відсотків річних з терміном остаточного погашення не пізніше 04.09.2024 року. Відповідно до п.п. 4.2.1, 4.2.2 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника належного виконання своїх зобов`язань за договором. При виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом або процентам більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених умовами договору, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів, а також стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. Відповідач свої зобов`язання не виконав, що потягло виникнення простроченої заборгованості за кредитом та відсотками. Станом на 04.02.2020 року розмір заборгованості відповідача перед банком становить 55993,56 гривень. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 13.03.2020 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача, що діє на підставі ордера серія АЕ №1017337 від 27.02.2020 року, у своїй заяві просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач був повідомлений про розгляд справи відповідно до ст. 130 ЦПК України, від якого не надійшло до суду відзиву щодо позову або заяви про розгляд справи за його відсутності, або заяви про визнання позову. З урахуванням того, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних на те причин, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, оскільки представник позивача у своїй письмовій заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 3, 6, 11, 525, 627 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Слідуючи приписам ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 05.09.2019 року сторони уклали договір про споживчий кредит №461/1270 за умовами якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит загальною сумою 50000 гривень на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення не пізніше 04.09.2024 року. За користування кредитом позичальник зобов`язувався сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 відсотків річних (п. 2.4 договору). Як зазначив позивач, що не було спростовано відповідачем, останній свої зобов`язання за договором про споживчий кредит належним чином не виконував, в зв`язку з чим станом на 04.02.2020 року утворилась заборгованість в сумі 55993,56 гривень, яка становить: заборгованість за основним боргом в сумі 47500,01 гривень; відсотки за користування кредитом в сумі 8124,16 гривень; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в сумі 59,69 гривень; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 218,36 гривень; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення боргу (кредиту) в сумі 0,83 гривень; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 0,33 гривень; три відсотки річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в сумі 6,91 гривень; три відсотки річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 23,27 гривень. За вказаних обставин, наведених положень ЦК України та умов укладеного між сторонами договору, враховуючи ненадання відповідачем відзиву із запереченнями на позов та відповідних доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку слід задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь банку заборгованість за договором про споживчий кредит в сумі 55933,56 гривень, а також відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 2102 гривні.

Outcome: approved