overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

В березні 2014 р. до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернувся [PERSON] з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин, відсутністю спільного з відповідачем господарства та бюджету. Зазначає, що не має наміру відновлювати сім'ю, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала повністю. Суд, враховуючи норму ст. 158 ЦПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про шлюб, наявної в матеріалах справи. Також встановлено, що подружжя має малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Ст. 24 СК України вказує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу, укладеного між сторонами у даній справі, не суперечить закону, зокрема нормі ч. 2 ст. 110 СК України та не порушує прав інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON], звернулася в суд з позовом до виконавчого комітету Вільховецької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області про встановлення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи це тим, що її сестрою була [PERSON], яка померла [INFO] та після її смерті у фактичне управління майном вступила вона - позивач, як спадкоємець за законом другої черги. Позивач має намір переоформити спадщину на себе, однак у зв'язку з тим, що часто хворіла, важким матеріальним станом, незнанням вимог законодавства пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, через що в Чемеровецькій державній нотаріальній конторі їй було відмовлено в прийнятті заяви про відкриття спадщини. В судове засідання позивач з'явилася, позовні вимоги просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає. Судом об'єктивно встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.05.2008 року [PERSON], померла [INFO]. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.03.1951 року [PERSON], [INFO] та свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.03.1954 року [PERSON] [INFO], їхніми батьками були [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.03.2006 року [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище на [PERSON], актовий запис № 8 від 17.02.1974 року. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України "у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову". Позивач у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини не звернулася до нотаріальної контори із заявою про її прийняття у зв'язку незнанням вимог законодавства, важким матеріальним станом, причиною якого є часті захворювання, що підтверджується довідкою виданою Вільховецькою амбулаторією загальної практики сімейної медицини № 21 від 21.03.2014 року. Дані обставини, суд визнає такими, що свідчать про поважність причин пропуску подання заяви для прийняття спадщини. Також судом було встановлено, що нотаріальна контора оформляти спадщину відмовилась в зв'язку із пропуском спадкоємцем встановлених строків, що унеможливлює оформлення права власності на спадкове майно позивачем, про що свідчить повідомлення про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24.07.2013 р. № 795/02-31, що міститься в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки [PERSON], яка є спадкоємцем за законом другої черги після смерті [PERSON], пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому в порядку ст.1272 ЦК України їй слід визначити додатковий строк в три місяці, достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

В березні 2014 року ДУ „Інститут очних хворою і тканинної терапії ім. В.П.Філатова Національної академії медичних наук України" звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такої, що втратила право користування жилою площею у за адресою : [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] добровільно виселилась з гуртожитку за вказаною адресою 10.06.2007 року та з цього часу не проживає у цьому гуртожитку і не сплачує комунальні платежі, але до теперішнього часу не знялась з реєстраційного обліку. Позивач веде дану справу в суді через свого представника Тищенко Ю.С., яка просила розглянути справу без участі представника позивача та задовольнити позов, про що подала адресоване суду своє письмове клопотання, яке приєднано судом до матеріалів справи. Направлена судом судова повістка відповідачу [PERSON], за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, була повернута судові з поміткою про те, що відповідач більше не проживає за такою адресою. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно наказу № 21-л від 04.02.1994 р. ДУ „Інститут очних хворою і тканинної терапії ім. В.П.Філатова Національної академії медичних наук України" відповідач [PERSON] була прийнята на роботу на посаду молодшої медсестри відділення мікрохірургічного лікування патології кришталика, та оскільки остання не мала житла у м.Одесі, тому у 2000 році позивач надав [PERSON] у користування на правах найму житло - кімнату [NUMBER] у гуртожитку, розташованому за адресою : [ADDRESS], який належить позивачу на праві власності, а також 17.04.2000 року зареєстрував місце проживання відповідача у цьому гуртожитку. Наказом позивача № 30-л від 30.03.2007 р. відповідач [PERSON] звільнена з роботи, а 10.06.2007 року відповідач добровільно виселилась з гуртожитку за адресою : [ADDRESS], та з вказаного часу відповідач не проживає у цьому гуртожитку і не сплачує комунальні платежі. Вказані обставини підтверджується довідкою позивача від 19.11.2013 р. № 497 та актом від 30.01.2014 р. Проте місце проживання відповідача [PERSON] до теперішнього часу зареєстровано у гуртожитку за адресою : [ADDRESS]. Судом не установлено обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу у користуванні кімнатою [NUMBER] у згаданому гуртожитку та/або, що право користування цим жилим приміщенням зберігається за відсутнім відповідачем на законних підставах. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що оскільки відповідач не проживає у гуртожитку за адресою : [ADDRESS] понад встановленого законом строку без поважних причин, тому вона втратила право користування жилим приміщенням - кімнатою [NUMBER] в цьому гуртожитку. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 243,60 грн., пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

В березні 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в якій просив встановити факт належності йому архівної довідки № 03-13/40 від 06.02.2014 року, щодо обліку трудового стажу і заробітку розрахунків по оплаті праці з грудня 1974 року по жовтень 1975 року в зв'язку з тим, що у вказаній довідці зазначено його прізвище як «[PERSON]» замість «[PERSON]». Заявник в судовому засіданні не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Просив заяву задовольнити. Зацікавлена особа - Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Представник зацікавленої особи надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують. Суд, давши оцінку представленим доказам, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.6 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти належності правовстановлюючого документу. Встановлено, що [PERSON] не має можливості оформити документи на отримання пенсії поскільки в архівній довідці № 03-13/40 від 06.02.2014 року, не вірно вказано прізвище "[PERSON]". Так з паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Новосанжарським РВ УМВС України в Полтавській області 13 жовтня 1999 року, ідентифікаційного номера виданого 10.09.1998 року та свідоцтва про народження [NUMBER] від 31 травня 1957 року прізвище, ім'я, по-батькові заявника значиться як [PERSON].( а.с.5-8). Аналіз цих документів дає суду підстави для встановлення факту належності довідки № 03-13/40 від 06.02.2014 року заявнику.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] його мати, [PERSON] фактично прийняла спадщину, але не оформила на неї спадкових прав. [INFO] вона померла. Після її смерті він, як спадкоємець за законом отримав у спадщину ? частину квартири за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку кадастровий № 32210837:04:002:0363 площею 0,0565. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа нотаріальною конторою винесена постанова про відмову у видачі йому свідоцтва про право на спадщину на садовий будинок [ADDRESS], який після смерті [PERSON], [PERSON] фактично прийняла у спадщину, але не оформила на нього спадкових прав. Тому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на садовий будинок [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідачі - Новокорогодська сільська рада та Державна реєстраційна служба Бородянського районного управління юстиції в судове засідання представників не направити, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач - Громадське об'єднання Садівницьке об'єднання "Озірщина" в судове засідання свого представника не направив, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с.6). [INFO] померла дружина [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7) та копією свідоцтва про одруження (а.с.8). Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.17, 18) позивач отримав у спадок після смерті [PERSON] ? частину квартири під [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0565 га, кадастровий № 3221083700:04:002:0363, розташовану в Київській області, Бородянському районі, Новокорогодській сільській раді, яку вона прийняла у спадок після смерті [PERSON] З копії технічного паспорту на будинок [ADDRESS] (а.с.10-17), реєстраційного посвідчення (а.с.21) та оглянутої в судовому засіданні інвентаризаційної справи вбачається, що [PERSON] належав вказаний садовий будинок. Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 11 жовтня 2013 року [PERSON], як спадкоємцю за законом після смерті [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок [ADDRESS], в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок та його Державної реєстрації (а.с.20). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на садовий будинок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 31 грудня 2010 року виконкомом Кіровської селищної ради м.Дзержинська Донецької області, актовий запис № 56. Від спільного проживання дітей не мають. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, сторони спільно не проживають. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Відповадач [PERSON], належно повідомлений виконавчим органом місцевого самоврядування - Артемівською міською радою м.Дзержинська, в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору та питань про утримання дітей у сторін не має. Судом також з'ясовано той факт, що позивачка має намір залишити прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

В березні 2014 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що 07.02.2013 року укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт з відповідачем [PERSON], за яким остання отримала кредит у розмірі 7047, 47 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення кредиту здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця у сумі, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Однак, відповідач не виконав умов кредитного договору належним чином, тому має заборгованість -8522грн. 01коп. Позивач прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 8522 грн.01 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та прохав його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнала повністю. Судом встановлено, що 07.02.2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] уклав Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с.6-30). Станом на 06.02.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] перед банком становить: заборгованість за кредитом - 5099,36 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом -214,68 грн., штраф за п.п. 2.2 Генеральної угоди - 2325,97 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 382 грн. Згідно ст.ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України "боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання". Відповідно до ст. 1054 ч.2, ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Оскільки відповідач неналежним чином виконувала зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає стягнути з неї на користь позивача заборгованість в сумі 8522 грн.01 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

В березні 2015 р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Відповідно до заяви позивач просила про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.04.2009 р. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] Згідно Довідки ОСББ "Океан" від 02.03.2015 р. за вих. № 57 неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] не надає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що батьки мають рівні обов`язки по утриманню дитини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. А саме з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального положення сторін і не суперечить інтересам дитини. З відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, посилаючись на те, що їх сім'я не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що від шлюбу з відповідачкою в них дітей немає, спільне життя не склалося через сварки та непорозуміння у вирішенні важливих сімейних питань, з кінця лютого 2015 року вони з відповідачкою не підтримують сімейних стосунків, проживають окремо, а тому збереження сім'ї є неможливим. В той же час, відповідачка відмовляється розривати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану. В судове засідання [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, не з"явився, в поданій до суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав, термін на примирення просив не надавати. Відповідачка [PERSON], яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилась. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 вересня 2014 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від спільного проживання в сторін дітей немає. З лютого 2015 року сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, а примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим. Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвом про одруження. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі ст. ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved