Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 28.04.2007 року вона уклала з відповідачем шлюб, про що у Книзі реєстрації шлюбів виконкому Підполозянської сільської ради Воловецького району Закарпатської області зроблено відповідний актовий запис за № 05. За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Подружнє життя у них з відповідачем не склалося. Виявилося, що вони люди різних характерів та поглядів на життя, мають відмінні думки у вирішенні тих чи інших питань життя їхньої сім»ї та виховання дітей. Це призводило до конфліктів у сім»ї та сторони намагалися зберегти сім»ю заради дітей, однак це не дало позитивних наслідків на які вони сподівалися. В результаті сторони прийшли до переконання, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними є недоцільним та суперечить як їхнім інтересам так і інтересам їхніх дітей. Вже біля двох років вони припинили спільне проживання і на сьогодні їхні подружні стосунки носять суто формальний характер. Діти проживають з позивакою і спору щодо місця проживання дітей у сторін немає, проте у зв»язку з недосягненням згоди між ними щодо їх утримання просить суд стягнути з відповідача аліменти у частці від доходу відповідача, оскільки він має постійне місце служби та щомісячний дохід (грошове забезпечення). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх його доходів, а також судові витрати по справі. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву в якій зазначає, що позов визнає повністю, просить строк на примирення не надавати, та розглянути справу у його відсутності, оскільки відбуває в зону проведення АТО. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги наявність дітей, її інтереси, суд вважає, позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [PERSON] встановлено по справі, 28.04.2007 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ № 026863, що видане виконкомом Підполозянської сільської ради Воловецького району Закарпатської області. У шлюбі у сторін 28.06.2008 року народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ФМ № 106400, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, а 27.01.2013 року син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФМ № 253390, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Подружнє життя у сторін не склалося, через різні характери та погляди на життя, що призводило до виникнення конфліктів у сім»ї, які сторони намагалися врегулювати та зберегти сім»ю заради дітей, однак позитивного результату це не дало. Біля двох років сторони припинили спільне проживання, спільне господарство ними не ведеться. Позивачка бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, про що свідчить зміст позовної заяви та її пояснення в суді. Відповідач, згідно наданої ним письмової заяви, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить суд строк на примирення їм не надавати. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, а також наявність, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам позивачки та дітей, а тому шлюб підлягає розірванню. Малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] суд вбачає за необхідне залишити проживати разом з матірю [PERSON]. Статтею 180 СК України визначений обов"язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи наведене, зважаючи, що відповідач має постійне місце роботи, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути в користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду 25 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню. .

Outcome: approved