Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] , від імені якої діє представник - адвокат Пузій Олексій Вікторович до Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2266, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 29.10.2018 щодо стягнення з неї на користь Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» заборгованості на загальну суму 72978 грн. 13 коп. Також просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати у розмірі: судовий збір за звернення до суду з позовом у сумі 908,00 грн. та за розгляд клопотання про забезпечення позову в сумі 454,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу, а саме за підготовку позовної заяви - 2000,00 грн.; підготовку заяви про забезпечення позову - 1000,00 грн., у разі розгляду цієї позовної заяви з викликом сторін у судове засідання планується оплатити адвокатському бюро Пузія О.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 08.02.2021р. витрати на професійну правничу допомогу, а саме: представництво інтересів позивача в судових засіданнях - 500,00 грн. (за один судо/день); підготовка клопотань, письмових пояснень, відповідей на відзив, та інших заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань - 1000,00 грн. за один документ. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гайдей Н.Ю. від 20.12.2018 р. було відкрито виконавче провадження ВП № 57948998 з примусового виконання виконавчого напису № 2266, виданого 29.10.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, про стягнення з неї на користь відповідача коштів на загальну суму 72978,13 грн. З документів отриманих від державного виконавця вбачається, що 26.10.2016 р. між Публічним акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № Р24.211.73117 згідно якого позивачу був наданий кредит у сумі 42101,00 грн. на строк 60 міс. З тексту виконавчого напису вбачається, що ним начебто підтверджено існування безспірної заборгованості позивача у загальному розмірі 72978,13 грн. за період з 01.04.2018р. по 04.09.2018р. включно, в тому числі 32424,92 гривень - основний борг. Однак, [PERSON] повністю заперечує факт існування у неї вказаної суми простроченої заборгованості за сумою кредиту та по несплаченим відсоткам, оскільки нею сплачувалися платежі за Кредитним договором протягом часу його дії згідно затвердженого графіку платежів. Також вона не одержував від відповідача вимоги про сплату вказаної заборгованості. З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус не перевіряв надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. [PERSON] не одержувла від відповідача документів звірки взаєморозрахунків за кредитним договором, економічно обґрунтованої розрахунку заборгованості за кредитним договором та інших документів, що підтверджують дійсний розмір заборгованості та взагалі її існування. Це свідчить, що виконавчий напис було вчинено передчасно, сума заборгованості на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною. Крім того, з виконавчого напису не можливо з`ясувати на підставі чого розраховано дану заборгованість, не зазначено, відповідні документи не зазначені та до виконавчого напису вони не долучені. Зазначений у виконавчому написі нотаріуса розрахунок відображає лише складові частини боргу (кредит, проценти) за певний період часу, але не є первинним документом бухгалтерського обліку, в якому відображено конкретні фінансові операції. Вважає, що вказаний виконавчий напис є протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки заборгованість не носить безспірний характер. Ухвалою суду від 02.03.2021 року відкрито провадження по справі та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, за реєстровим номером 2266, про стягнення з [PERSON] заборгованості. 21.05.2021 року на адресу суду з Київського державного нотаріального архіву надійшли витребувані документи. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача - адвоката Пузій О.В. до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. На заявлених позовних вимогах наполягає та просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача АТ «ІДЕЯ БАНК» Зільник В.М. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, від нього надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що 26.10.2016 між позивачкою та Банком було укладено Кредитний договір №Р24.211.73117, згідно якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 42 101,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Відповідно до пункту 1.2. Кредитного договору Банк надав кредит строком на 60 місяців. За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 1.9900% річних (згідно пункту 1.3 Кредитного договору). За обслуговування кредиту Банком, позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі. Разом з тим, оскільки [PERSON] , як позичальник згідно Кредитного договору, власних зобов`язань не виконувала станом на 04.09.2018 у неї утворилась заборгованість у розмірі 71278,13 грн., з яких 32424,92 грн. - основний борг, 5008,22 грн. - прострочений борг, 431 грн. - прострочені проценти, 6,12 грн. - строкові проценти, 1436,28 грн. - нарахована плата за обслуговування кредиту, 14747,20 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту, 17224,39 грн. - пеня. АТ «Ідея Банк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича з заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] 71 278,13 грн. боргу за Кредитним договором та витрат на його вчинення в сумі 1700,00 грн. та надало нотаріусу всі необхідні документи для вчинення 09.10.2018 виконавчого напису №10484, у тому числі: заяву АТ «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису, кредитний договір №Р24.211.73117 від 26.10.2016, довідку АТ «Ідея Банк» про ненадходження платежів, вимогу АТ «Ідея Банк» до [PERSON] про усунення порушення кредитних зобов`язань, довідку-розрахунок заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №Р24.211.73117 від 26.10.2016, станом на 04.09.2018, список згрупованих поштових відправлень АТ «Ідея Банк», виписку по особовому рахунку [PERSON] . Зазначає, що безспірність заборгованості підтверджується документами, визначеними переліком, а не ставленням боржника до неї. Позивачка була повідомлена про те, що в неї наявна заборгованість згідно Кредитного договору, вказано її розмір, а також з чого вона складається, попереджено про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір відповідача у випадку її непогашення в тридцятиденний строк з дня направлення. [PERSON] не сплатила заборгованість за Кредитним договором протягом 30 днів з дня направлення їй вимоги. Твердження позивачки, що АТ «Ідея Банк» для вчинення нотаріусом виконавчого напису не було надано первинні бухгалтерські документи, спростовується, оскільки надана нотаріусу виписка по рахунку підтверджує безспірність заборгованості позивачки. Позивач не довела у чому полягає спірність заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі. 10.04.2021 року від представника позивачки - адвоката Пузій О.В. до суду надійшов відповідь на відзив, відповідно до якого у відзиві відповідачем не спростовано те, що виконавчий напис було вчинено на підставі нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним з моменту його прийняття. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що останній був вчинений нотаріусом на підставі кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено. Доказів того, що укладений між сторонами кредитний договір № Р24.211.73117 від 26.10.2016 було нотаріально посвідчено суду також не надано. Крім того, підставою для скасування вказаного вище нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Позивач не отримувала від відповідача будь-яких довідок, вимог, розрахунків заборгованості тощо. Доказів протилежного до суду не надано. У даному випадку нотаріус всупереч вимогам Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру заборгованості та вчинив виконавчий напис. Таким чином, оскільки заборгованість за кредитним договором має спірний характер, оспорюваний виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. На підставі договору про надання правової допомоги від 08.02.2021 року укладеного з адвокатським бюро Пузія Олексія Вікторовича, позивачем були додатково оплачені витрати на професійну правничу допомогу, а саме: за підготовку відповіді на відзив - 1000,00 грн. 05.05.2021 року від Акціонерного товариства «Ідея Банк» надійшло заперечення на відповідь на відзив, аналогічні у відзиві на позовну заяву. Представник Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гайдей Н.Ю. до судового засідання не з`явилася, від неї на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності. Позов підтримує в повному обсязі. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович до судового засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання позивача про слухання справи за його відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , від імені якої діє представник - адвокат Пузій Олексій Вікторович до Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК», за участі третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. За загальним правилом ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 29 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем було вчинено виконавчий напис за №2266, на підставі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 за №1172 про звернення стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства "ІДЕЯ БАНК " невиплачені в строк грошові кошти на підставі Кредитного договору № Р24.211.73117 від 26.10.2016 р. за період з 01.04.2018р. по 04.09.2018р. включно в розмірі: 32424,92 гривень - основний борг, 5008,22 гривень - прострочений борг, 431,00 гривень - прострочені проценти, 6,12 гривень - строкові проценти, 1436,28 гривень - нарахована плата за обслуговування кредиту, 14747,20 гривень - прострочена плата по обслуговуванню, 17224,39 гривень - пеня, 1700,00 гривень - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 72978,13 гривень. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків: Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Саме тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс 17. Представник відповідача в своєму відзиві стверджує, що безспірність заборгованості підтверджується документами, які були надані приватному нотаріусу при зверненні з заявою про вчинення виконавчого напису. Однак, зі змісту виконавчого напису вбачається, що останній був вчинений нотаріусом на підставі кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено. Доказів того, що укладений між сторонами кредитний договір № Р24.211.73117 від 26.10.2016 р. було нотаріально посвідчено суду не надано. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26 листопада 2014 року № 662, якою було внесено до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів таку форму договору, як кредитний договір, було визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема й щодо доповнення переліку документів, новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначене судове рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання на свій території України. Тобто, виконавчий напис було вчинено на підставі нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним з моменту його прийняття. Крім того, безумовним фактом, який свідчить про небезспірність заборгованості за кредитним договором, є та обставина, що розмір заборгованості був визначений самостійно відповідачем і існує тільки в складених відповідачем документах, які позивачем не визнані та з ним не узгоджені. Отже, суд приходить до висновку, що у даному випадку нотаріус всупереч вимогам Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру заборгованості та вчинив виконавчий напис. Таким чином, оскільки заборгованість за кредитним договором має спірний характер, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню слід задовольнити. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням викладеного, оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені у повному обсязі, тому стягненню з відповідача на її користь підлягає сплачений нею при зверненні до суду судовий збір у розмірі 908,00 гривень (а.с.1) та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 гривень (а.с.2). Крім того, враховуючи висновки, викладені у постанові Верховного Суду у справі №922/445/19 від 03 жовтня 2019 року стосовно того, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, стягненню з відповідача підлягають судові витрати на правову допомогу у сумі 4000,00 гривень, що підтверджується договором про надання правової допомоги та актом приймання-передачі правової допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved