Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що вона є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в Біловодському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області. 10.01.2017 року помер її чоловік, [PERSON], з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. На час смерті останнього вона перебувала на його утриманні, незважаючи на ту обставину, що отримувала пенсію за віком в розмірі 1435,27 грн. Її чоловік отримував значно більшу пенсію, оскільки мав більший заробіток. Відповідно він вносив значно більший постійний матеріальний внесок до їх сімейного бюджету, який був основним джерелом засобів для їх існування. Згідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» вона має право на пенсію по втраті годувальника після смерті свого чоловіка, однак не має можливості надати до органу що призначає пенсію необхідні підтверджуючі документи, так як її місце реєстрації та місце реєстрації померлого чоловіка знаходиться на непідконтрольній державній владі території, а документи, що видані окупаційною владою не мають юридичною сили і не створюють жодних правових наслідків, тому вона вимушена звернутись до суду із цією заявою. В судове засідання заявник не прибула, в своїй заяві просила провести розгляд справи без її участі. Заінтересована особа - Біловодське обєднане управління Пенсійного фонду України Луганської області про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в судове засідання свого представника не направила, будь-яких заяв, заперечень чи пояснень по справі не надавала, тому суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою, яка підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у звязку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Пунктом 2.11. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, встановлено, що за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім'ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім'ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Зі свідоцтва про шлюб заявника серії І-ЕД №330669 йдеться, що вона з 02.12.1973 перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO]. Свідоцтвом про смерть [PERSON] І-ЕД №498220 від 14.02.2017 р. підтверджується, що [PERSON], помер 10 січня 2017 року на тимчасово окупованій території у смт. Талове Сорокинського району Луганської області. Із копії паспорта померлого та копії домової книги йдеться, що [PERSON] за життя був зареєстрований за адресою: [INFO]. Пенсійним посвідченням заявника підтверджується, що вона є непрацездатною особою. З паспорта заявника йдеться, що вона зареєстрована за адресою: [INFO].. Спільне місце постійної реєстрації заявника та її померлого чоловіка також підтверджується копією домової книги, в якій маються штампи про реєстрацію місця проживання з 20.10.1997р. Із довідки про доходи йдеться, що [PERSON] отримував пенсію за віком (ст..14 ч.1), розмір пенсії у 2016 році був значно більший ніж у його дружини. Наведене переконало суд, що [PERSON] на час смерті свого чоловіка була зареєстрована разом з ним і вони вели спільне господарство, що передбачає постійну фінансову участь [PERSON] у сумісних господарських видатках. Таким чином, аналізуючи в сукупності наведені докази і встановлені факти, враховуючі, що заінтересована особа не надала заперечень чи пояснень по справі, суд не бачить підстав для відмови у задоволенні заяви, оскільки встановлення факту перебування на утриманні померлого чоловіка необхідне заявнику для реалізації її права вибору виду пенсії і можливості переведення на пенсію по втраті годувальника. Враховуючи наведене,\~

Outcome: approved