Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно доньки - [PERSON], [INFO] (актовий запис про народження № 3 від 21.02.2001 року) та сина - [PERSON], [INFO] року народження (актовий запис № 2 від 07.03.[INFO] року). Позовні вимоги мотивовані тим, що з 20.08.2000 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі в них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] року народження. Так як сімейне життя в сторін не склалося, за рішенням Городенківського районного суду від 04.11.2010 року шлюб між ними розірваний. Через те, що відповідач не надавав позивачу матеріальної допомоги на утримання їхніх дітей, [PERSON] змушена була звернутися в суд з позовною заявою про стягнення аліментів. Судовим наказом Городенківського районного суду № 2н-100 від 21.08.2010 року відповідачу присуджено сплату аліментів у розмірі 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісяця. Однак, починаючи з грудня 2012 року [PERSON] не сплачує навіть аліменти, які йому присуджено. Повідомленням відділу ДВС Городенківського районного управління юстиції доводиться, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 39283 грн. Така поведінка відповідача є безпідставною і протиправною, так як на батьків покладається забезпечення основних життєвих потреб неповнолітніх дітей, які повністю залежать від батьків та не можуть забезпечувати себе самостійно. Від моменту, коли сторони почали проживати окремо, і по даний час, [PERSON] не провідував дітей, коли вони хворіли, не вітав з жодними святами, не приймав участі у їх вихованні та утриманні. Жодної участі в житті своїх дітей відповідач не приймає - не цікавиться навчально-виховним процесом, розвитком здібностей, їх особистими досягненнями та переживаннями. З довідки Зібранівської ЗОШ 1-2 ступенів № 73 від 21.12.2015 року вбачається, що [PERSON] у навчальному процесі та в позакласно-виховних заходах доньки [PERSON] та сина [PERSON] участі не приймає, батьківські збори не відвідує, жодного разу не приходив в школу, щоб поцікавитися навчанням дітей. Внаслідок протиправної поведінки відповідача діти відчувають образу, переживають сильні душевні хвилювання, викликані думками про те, що вони не потрібні своєму батькові, батьківство відповідача носить лише формальний характер згідно свідоцтва про народження дитини. Фактично ж [PERSON] не відчуває до своїх дітей батьківських почуттів та не намагався їх реалізувати. З характеристик, виданих школою, вбачається, що діти сторін добре розвинуті, дисципліновані та забезпечені всім необхідним для навчально-виховного процесу. Однак, всупереч вимогам сімейного законодавства відповідач самоусунувся від участі у вихованні та забезпеченні дітей, позивач змушена виконувати обов'язки обидвох батьків. [PERSON], як батько, ухиляється від виконання свого обов'язку по вихованню неповнолітніх дітей, морально їх не підтримує, з дітьми не спілкується, не проявляє щодо них батьківської турботи. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання. [PERSON] фізично здоровий, працездатний, а тому його ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків є усвідомленим та умисним, його батьківство носить виключно біологічний характер та стверджується лише документами. Позивач забезпечена житлом, в якому діти мають окрему, комфортну для їх проживання кімнату. В даний час вона працює на сезонних роботах, отримує стабільний заробіток, який дозволяє їй самостійно утримувати дитину на належному рівні. За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно. З дітьми у неї склалися прекрасні, довірчі стосунки, позивач намагається компенсувати їм брак турботи батька. Таким чином, вона зможе самостійно забезпечити виховання та утримання дітей відповідно до вимог законодавства та моральних засад суспільства. Відповідач з їхнього життя просто зник, їм невідомо, де він перебуває, чим займається, вихованням та утриманням дітей зовсім не займається. Таким чином, позивач вважає, що викладені обставини суперечать законним інтересам їхніх неповнолітніх дітей, викликають у них хибну уяву про батька, змушують відчувати сором щоразу, коли питають про батька, що в свою чергу перешкоджає їх нормальному фізичному та моральному розвитку. Оскільки відповідач участі у вихованні дітей не приймає, то позбавлення його батьківських прав дозволить позивачу звернутися за призначенням державної соціальної допомоги на їх утримання. Ухвалою суду від 26.01.2016 р. Орган опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою суду від 15.03.2016 р. Орган опіки та піклування Снятинської районної державної адміністрації залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі із підстав, зазначених в ньому. Просили позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився із невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації, органу опіки та піклування Снятинської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явилися. Служба у справах дітей Городенківської районної державної адміністрації подала до суду заяву, в якій просить дану справу розглядати без їхньої участі, оскільки Служба у справах дітей немає можливості вивчити обставини справи через те, що [PERSON] разом із дітьми зареєстрована в с.Виноград, але проживає в Снятинському районі. Служба у справах дітей Снятинської районної державної адміністрації подала до суду заяву, в якій просить дану справу розглядати без їхньої участі. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В силу вимог ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони: не забрали дитину з пологового будинку або із іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Свідоцтвами про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], [PERSON], [INFO] року народження, серії [NUMBER], стверджено, що їхніми батьками є [PERSON] та [PERSON]. Як слідує з копії рішення від 04.11.2010 року по справі № 2-826/2010 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] року народження залишено на вихованні матері [PERSON] та проживати біля неї. Згідно судового наказу Городенківського районного суду від 21.08.2010 р. по справі № 2н-100 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: дочки - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO] року народження в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Довідкою-розрахунком по аліментах з 01.12.2012 р. по 31.03.2016 р. по судовому наказу № 2н-100 стверджено, що борг [PERSON] по аліментах станом на 01.04.2016 р. становить 42252,20 грн. З характеристик [PERSON] та [PERSON], виданих 21.12.2015 року Зібранівською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів Снятинського району Івано-Франківської області [PERSON], вбачається, що діти сторін старанні, дисципліновані, працелюбні та уважні учні; повністю забезпечені навчальним інвентарем та приладдям. Як слідує з довідки № 73 від 21.12.2015 року, виданої Зібранівською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів Снятинського району Івано-Франківської області, батько [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], [INFO] р.н., житель [ADDRESS], не відвідує дітей у школі, батьківські збори, позакласні та загальношкільні виховні заходи, в яких беруть участь діти. Згідно характеристики, виданої Шевченківською сільською радою Снятинського району на гр. [PERSON] вбачається, що вона зареєстрована в [ADDRESS], але проживає в [ADDRESS] разом з [PERSON] - [INFO] р.н. в його господарстві, також в склад сім'ї входять: дочка - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO] р.н. В селі користується авторитетом, чесна, добросовісна, працьовита, ведуть спільно господарство з [PERSON], виховують дітей. Алкогольні напитки не вживає. З сусідами не скандалить. [PERSON] має на праві приватної власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] що підтверджено копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 28.05.2010 року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка являється матір'ю позивача, суду пояснила, що відповідач не приймає участі у вихованні дітей вже 6 років, ніколи не провідує дітей, матеріально не підтримує, уникає зустрічей з ними та навіть по телефону не вітає з святами. Свідок [PERSON], який являється братом позивача, в судовому засіданні суду пояснив, що відповідачем проігноровано батьківські обов'язки, відсутній батьківський інстинкт. З 2010 року [PERSON] не навідується до дітей, ухиляється від їх виховання, уникає зустрічей з ними, матеріально не забезпечує, на свята і з днем народження не вітає. Судом встановлено, що відповідач не займається вихованням дітей, не спілкується з ними, не сплачує аліменти на їх утримання, не провідує, не цікавиться розвитком дітей та не піклується про здоров'я. Діти - [PERSON] та [PERSON] проживають з матір'ю в [ADDRESS]. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. З висновку Снятинської районної державної адміністрації № 105/0/01-13/15 від 29.03.2016 року вбачається, що орган опіки та піклування не може надати об'єктивний висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] р.н., щодо дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] р.н., вважає за доцільне залишити дане питання на розсуд суду. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до стаття 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач, маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухиляється від їх виконання у відношенні своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року народження: не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, виховання, не дбає про харчування, медичний догляд, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх повноцінного розвитку. [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо дітей, тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні їх неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року народження. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей, судом визнається таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, задоволенню підлягають і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 400 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 164-166 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved