Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

До суду із позовом звернулася [PERSON] до ПАТ «Український Бізнес Банк», [PERSON] про визнання поруки припиненою. Із матеріалів позову вбачається , що між Відповідачем- ПАТ «Український Бізнес Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № КАВБКФ/1013189.2 від 12.07.2013 року , за яким [PERSON] як позичальник отримав кредит в сумі 120000,00 грн. на строк з 12.07.13 р. до 11.07.2016 р. В забезпечення Кредитного договору між Відповідачем- ПАТ «Український Бізнес Банк» та Позивачем [PERSON] за участі [PERSON] було укладено договір поруки від 12.07.2013 року На підставі постанови Правління НБУ від 23.04.2015 р № 265 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення № 87 від 24.04.2015 р, яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Український Бізнес Банк» та призначено уповноважену особу Фонду на його ліквідацію. Позивач вважає, що порука за вказаним Договором поруки в силу вимог закону ч.4 ст. 559 ЦК України припинилась , про що позивач і прохала винести відповідне судове рішення. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги. В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Український Бізнес Банк» прохав у задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] не з'явився, в належному порядку сповіщений про день ,час, місце слухання справи, не з'явився без поважних причин , тому суд розглядає справу на тих доказах,які надані до судового засідання . Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між Відповідачем- ПАТ «Український Бізнес Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № КАВБКФ/1013189.2 від 12.07.2013 року , за яким [PERSON] як позичальник отримав кредит в сумі 120000,00 грн. на строк з 12.07.13 р. до 11.07.2016 р. В забезпечення Кредитного договору між Відповідачем ПАТ «Український Бізнес Банк» та Позивачем [PERSON] за участі [PERSON] було укладено договір поруки від 12.07.2013 року. На підставі постанови Правління НБУ від 23.04.2015 р № 265 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення № 87 від 24.04.2015 р, яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Український Бізнес Банк» та призначено уповноважену особу Фонду на його ліквідацію. Суд вважає, що порука за вказаним Договором поруки в силу вимог закону ч.4 ст. 559 ЦК України припинилась. Це доводиться наступним. За ч.4 ст.559 ЦК порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Договором поруки строк припинення поруки не встановлений. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За таких обставин умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним: договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України. Кредитним договором (п.4.2) визначено, що заборгованість має бути погашена Позичальником у строки, визначені Графіком і цим Договором. З цього видно, що умовами Кредитного договору визначено, що кредит має бути погашений частинами шляхом внесення щомісячних платежів. Оскільки строки погашення кожного окремого щомісячного платежу визначені сторонами у Кредитному договорі та додатку № 1, вони вважаються такими, що настали у відношенні кожного щомісячного платежу станом на останній день відповідного місяця. У разі несплати ці платежі (кожен з яких є частиною основного зобов'язання) вважаються такими, що є простроченими (п.5.2-5.4 Кредитного договору). Відповідач [PERSON] з серпня 2013 року не погашає тіло кредиту , погашення процентів припинилося з його боку 28.11.14 року - згідно довідки Банку , що відповідно до Кредитного договору означає, що у Відповідача «ПАТ Український бізнес Банк» з серпня 2013 року виникло право вимагати дострокового погашення усіх платежів за кредитом. В постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року в справі № 6-53цс14 суд зробив правовий висновок наступного змісту. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те,що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже,виходячи з положень другого речення ч.4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня. встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки,якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. За ч.1 ст.360-7 ЦПК висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. У зв'язку із вищевказаними обставинами порука [PERSON] в силу вимог ч.4 ст.559 ЦК припинилась. На підставі викладеного,

Outcome: approved