Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Адвокат Репарюк Олеся Олексіївна, яка діє від імені та в інтересах [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання батьківства. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що [PERSON] , народився [INFO] , в с. Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області. Тривалий час перебував в зареєстрованому шлюбі з громадянкою [PERSON] , який в 2003 році між ними розірвано. В 2019 році він почав зустрічатися з громадянкою [PERSON] , яка [INFO] народила дитину сина - [PERSON] . Оскільки, на час народження сина [PERSON] , вона ще перебувала в зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON] , в актовому записі про народження дитини № 51 від 21 листопада 2019 року , у відповідності до ст.133 СК України, батьком дитини вказаний громадянин [PERSON] . На початку 2020 року, [PERSON] зізналася позивачу, що, біологічним батьком її малолітнього сина [PERSON] , народженого [INFO] , насправді являєтьєя він, а не особа, з якою вона перебувала у шлюбі. Вказані зізнання стали підставою для замовлення та проведення біологічно-генетичної експертизи. У відповідності до експертного висновку про біологічне батьківство №MG 20-88428 від 13.03.2020 біологічне батьківство вірогідного батька [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] не може бути виключено, вірогідність батьківства 99,9%. Вказані обставини змусили [PERSON] , звертатися до Рахівського районного суду Закарпатської області з позовом про визнання його батьківства відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON] . На підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 29.09.2020, за позовом [PERSON] шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що був зареєстрований 03 лютого 2004 року у виконкомі Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області за актовим записом № 11 - розірвано. Найвагомішою підставою для розірвання шлюбу стало саме народження [PERSON] сина [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком якого її чоловік [PERSON] не являвся. Крім того, під час пред`являння [PERSON] позову до [PERSON] про розірвання шлюбу, батьківство відносно малолітнього сина [PERSON] вже було визнано [PERSON] , про що ним було надано нотаріально-засвідчену заяву зареєстровану в реєстрі за №1015 від 18.08.2020. На даний час [PERSON] проживає разом з громадянкою [PERSON] та їхнім малолітнім сином [PERSON] , 2019 року народження, однією сім`єю, в житловому будинку позивача. Крім того, 23 лютого 2021 року, [PERSON] та [PERSON] , офіційно зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №50. Після одруження обом з подружжя присвоєно прізвище [PERSON] . [PERSON] , взмозі забезпечити свого малолітнього сина всім необхідним, належним вихованням, сприятливими умовами проживання та матеріально, оскільки має у власності житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, позивач має на території України постійний дохід. Має задовільний стан здоров`я, на «Д» обліку у психіатра та наркологічному кабінеті не перебуває. Громадянин, [PERSON] , який записаний батьком малолітнього [PERSON] , своєю заявою визнав, що він не являється біологічним батьком дитини - [PERSON] , народженого [INFO] , надає вільну та безумовну згоду на його усиновлення [PERSON] з присвоєнням дитині прізвища [PERSON] . На підставі наведеного, просила суд винести рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , р.н.о.к.п.п. [NUMBER] , батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , з внесенням відповідних змін в актовий запис про народження дитини [PERSON] . Судові витрати по справі позивач залишає за собою. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 03.03.2021 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Залучено до участі у розгляді справи: [PERSON] та Рахівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), як третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою суду від 01.04.2021, закрито підготовче засідання у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті. Позивач, [PERSON] та його представник, адвокат Репарюк О.В. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача, адвокат Репарюк О.В., 01.04.2021 надала через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься нотаріально-посвідчена заява відповідача [PERSON] , в якій він зазначив, що не являється біологічним батьком дитини - [PERSON] , народженого [INFO] , його колишньою дружиною [PERSON] . Дає вільну та безумовну згоду на усиновлення дитини [PERSON] , з подальшим присвоєнням дитині прізвища - [PERSON] . Позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у його відсутності. Третя особа без самостійних вимог, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить вказану справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує. Стверджує, що позивач [PERSON] дійсно являється біологічним батьком сина [PERSON] . Представник третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору, Рахівського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у судове засідання не з`явився. Начальник відділу, Гарна М. надіслала заяву, в якій просила розглянути справу без представника відділу. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Частиною першою статі 122 СК України передбачено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Статтею 133 СК України передбачено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Судом встановлено, що третя особа без самостійних вимог, [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 лютого 2004 року, який згідно рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 29 вересня 2020 року по справі №305/1251/2020, було розірвано. Найвагомішою підставою для пред`явленя позову розірвання шлюбу стало народження [PERSON] сина [PERSON] - [INFO] , біологічним батьком якого її чоловік [PERSON] не являвся. Під час пред`являння [PERSON] позову до [PERSON] про розірвання шлюбу, своє батьківство відносно малолітнього сина [PERSON] вже було визнано [PERSON] , про що ним було надано нотаріально-засвідчену заяву зареєстровану в реєстрі за №1015 від 18.08.2020. Оскільки, на момент народження дитини, сина [PERSON] , [PERSON] , ще перебувала в зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON] , то в актовому записі про народження дитини № 51 від 21 листопада 2019 року , у відповідності до ст.133 СК України, батьком дитини вказаний відповідач, громадянин [PERSON] . У відповідності до експертного висновку про біологічне батьківство №MG 20-88428 від 13.03.2020, біологічне батьківство ймовірного батька [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] не може бути виключено, вірогідність батьківства 99,9%. На даний час, позивач [PERSON] проживає разом з громадянкою [PERSON] та їхнім малолітнім сином [PERSON] 2019 року народження, однією сім`єю в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов та довідкою виконкому Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області №35 від 04 лютого 2021 року. 23 лютого 2021 року [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №50, після одруження обом з подружжя присвоєно прізвище [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 23 лютого 2021 року. Крім того, позивачем доведено, що він в змозі забезпечити свого малолітнього сина всім необхідним, належним вихованням, сприятливими умовами проживання та матеріально, оскільки йому на праві приватної власності в цілій частині належить житловий будинок [ADDRESS] , щостверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 27 травня 2010 року. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, позивач має на території України постійний дохід. Позивач має задовільний стан здоров`я, на «Д» обліку у психіатра та наркологічному кабінеті не перебуває, що стверджується довідкою №10/21 від 03.02.2021 виданою сімейним лікарем [PERSON] та довідкою поліклінічного відділення Рахівської РЛ №127 від 03.02.2021. На території України числиться не судимим. Згідно довідки лікаря ЗПСМ амбулаторії с. Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області Н.Й. Клемпота №11/21 від 03.02.2021 малолітній [PERSON] - 14.11.2019 також являється здоровим. . Громадянин, [PERSON] , який записаний батьком малолітнього [PERSON] , своєю заявою визнав, що він не являється біологічним батьком дитини - [PERSON] , народженого [INFO] , та надає вільну та безумовну згоду на його усиновлення [PERSON] з присвоєнням дитині прізвища [PERSON] . Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Відповідно до положень п.6 Постанови Пленуму ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року, особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч.2 ст.128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Позивач, [PERSON] , вважає себе біологічним батьком сина - [PERSON] [INFO] , що також підтверджує мати дитини. Його батьківство щодо сина [PERSON] також підтверджено висновком генетичної експертизи, який на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,99%) Судово-медичні експертизи і дослідження з використанням ДНК-аналізу проводяться відповідно до Правил проведення судово-медичних експертиз у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи і виконуються лікарями та судово-медичними експертами-імунологами. При проведенні експертних досліджень керуються Методичними рекомендаціями «Використання ДНК аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства (материнства, підміни дітей), розробленими фахівцями Національної бюро судово-медичної експертизи МОЗ України». Згідно із п. 3 Методичних рекомендацій батьківство вважається доведеним, якщо його ймовірність складає не менше 99,99%. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності вважає, що [PERSON] є біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Наказом Мінюсту України від 12.01.2011 року № 96/5, який зареєстровано в Мінюсті України 14.01.2011 року за № 55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, згідно з п.1.7 яких зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відповідно до п.2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в т.ч. рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування. Згідно вимог ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення, оскільки вони не суперечать закону та не порушують права та законні інтереси інших осіб. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ставилося. На підставі викладеного,

Outcome: approved