Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 13.07.2006 року у виконкомі Мамаївської сільської ради, Кіцманського району, Чернівецької області, актовий запис № 14. Вказує на те, що від шлюбу у них 24.07.2008 року народився син [PERSON]. Посилається на те, що на даний час вони проживають окремо. Подружні відносини між ними не склалися через різні характери, різні потреби та погляди на життя, виникнення напруженої атмосфери у сімї, в результаті чого втратилося почуття поваги та любові один до одного, а тому просила позовні вимоги задовольнити, розірвати шлюб між ними та стягнути з відповідача понесені нею витрати по сплаті судового збору. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про підтримання в позову в повній мірі. Просила справу розглядати в її відсутність. Відповідач [PERSON] надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов визнав повністю, однак заперечував щодо стягнення з нього судових витрат. Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача слід задоволити. Відповідно до п. 24\~ постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, так як втрачена основа подружніх відносин, що підтверджується мотивами викладеними в позовній заяві, тому суд вважає за таких умов, що шлюб може бути розірвано. Згідно частини 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 640,00 гривень сплаченого судового збору за позовну заяву про розірвання шлюбу, яку вважає підставною. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 114, 115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved