Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

В серпні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, який був уточнений 18.01.2021 року, до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилося після померлого [INFO] [PERSON] , батька позивачки, та складається із земельної ділянки загальною площею 3,6668 га, кадастровий номер 5122083400:01:002:0079, яка розташована на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай) № [NUMBER] , виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0,1675 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що за життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений Лощинівською сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №10 від 16.05.2012 року. Позивачка звернулася до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. На підставі заяви [PERSON] було заведено спадкову справу №77/19 від 26.06.2019 року та державним нотаріусом повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні оригінали документів, що посвідчують право власності на спадкове майно. Позивачка фактично прийняла спадщину, однак оформити її належним чином не має можливості, у зв`язку із чим просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування з заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на земельну ділянку загальною площею 3,6668 га, кадастровий номер 5122083400:01:002:0079, яка розташована на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай) № [NUMBER] , виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,1675 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а саме, на земельну ділянку, загальною площею 3,6668 гектарів, кадастровий номер 5122083400:01:002:0080, що розташована на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай) № [NUMBER] , виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що спадкоємцем першої черги за заповітом на майно, що залишилось після смерті [PERSON] , окрім [PERSON] , є також він, [PERSON] . Ухвалою суду від 18.01.2021 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, зустрічні позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутність. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій вказала, що вона відмовляється від права на прийняття належної їй спадщини за законом, яка залишилася після смерті [PERSON] на користь дітей померлого - сина [PERSON] та доньки [PERSON] , позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно визнає у повному обсязі, просить суд розглянути справу у її відсутність. Представник [PERSON] - [PERSON] надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі, розгляд справи просить провести за його відсутності та відсутності [PERSON] . [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі, позовні вимоги зустрічного позову просить задовольнити у повному обсязі та розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належало наступне майно: -житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору дарування №69 від 24.08.1991 року (а.с.9), що підтверджується довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» від 03.07.2003 року №140 (а.с.10, 70); -земельні ділянки площею 7,3336 га, кадастрові номери 5122083400:01:002:0079 - діл. № [NUMBER] , 5122083400:01:002:0080 - діл. № [NUMBER] , які розташовані на території Лощинівської сільської ради, колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай) № [NUMBER] , [NUMBER] , передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту серії ОД №043305 від 15.02.2005 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.05.521.00014 (а.с.15, 46); -земельна ділянка площею 0,1675 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Лощинівської сільської ради, [ADDRESS] , передана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі Державного акту серії IV-ОД №012075 від 26.12.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10-10-589 (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 27.11.2012 року, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №1213 (а.с.11). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить: земельні ділянки загальною площею 7,3336 га, кадастрові номери 5122083400:01:002:0079 та 5122083400:01:002:0080, які розташовані на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай) № [NUMBER] , № [NUMBER] , виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка площею 0,1675 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до заповіту від 16.05.2012 року, посвідченого секретарем Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за №10, [PERSON] заповів [PERSON] та [PERSON] належну йому на підставі державного Акту на право власності на землю серії ОД №043305, виданого Ізмаїльською районної державною адміністрацією 15.02.2005 року, земельну ділянку в розмірі 7,3336 га, розташовану на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.58). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №56654577 від 26.06.2019 року заповіт [PERSON] від 16.05.2012 року чинний (а.с.53). [PERSON] є донькою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторним) серії [NUMBER] , виданим 28.04.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області (а.с.12). [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторним) серії [NUMBER] , виданим 03.08.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського районного управління юстиції Одеської області (а.с.14). Згідно із ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Спадкоємицею, яка відповідно до вимог ч.1 ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, є дружина померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 03.12.1970 року (а.с.13). Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідачка [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь дітей померлого сина [PERSON] та доньки [PERSON] , що підтверджено заявою [PERSON] від 03.02.2021 року. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, згідно із довідкою Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 25.06.2019 року №375 померлий [PERSON] на день смерті був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом із ним на день смерті були зареєстровані: дружина [PERSON] з 20.02.1974 року по теперішній час, син [PERSON] - з 08.10.2003 року по теперішній час, дочка [PERSON] - з 08.10.2003 року по теперішній час (а.с.51). Отже, оскільки [PERSON] , [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено довідкою Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 25.06.2019 року №375, тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Як вбачається з матеріалів спадкової справи 77/2019 26.06.2019 року [PERSON] в інтересах [PERSON] , яка є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] звернувся до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено матеріалами (а.с.49). Письмовою відповіддю від 27.06.2019 року №873/02-14 державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із тим, що оригінали документа, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на земельні ділянки (виданий уповноваженим органом 15.02.2005 року, на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області №921/А-2003 від 17.12.2003 року, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №043305, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.05.521.00014), відсутній (а.с.18). Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених [PERSON] та [PERSON] вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позови. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожнасторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, а також з огляду на те, що відповідачі за первісним позовом та за зустрічним позовом визнали позови, а також те, що обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст.81 ч.1 ЦПК України, суд приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] підлягають задоволенню. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved