Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просила розірвати шлюб укладений з відповідачем 26.10.1996 року, зареєстрований Мотовилівською сільською радою Любарського району Житомирської області, актовий запис №10, стягнути на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], у розмірі ? частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. Позов мотивувала тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, тривалий час проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Зазначила, що відповідач не займається вихованням доньки та добровільно не надає матеріальної допомоги на її утримання. Позивач в судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового звязку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними в матеріалах справи документами. Судом встановлено, що 26.10.1996 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Мотовилівською сільською радою Любарського району Житомирської області, про що зроблено актовий запис №10. Між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Від вказаного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ТП №109549 від 08.11.2001 р. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, через що позивач відмовляється від примирення. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази по справі у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечило б інтересам позивача, що бажає їх припинення, у звязку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, враховуючи усі обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, суд вважає за можливе задовольнити позов, стягнувши з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 08.10.2019 року. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесений нею судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. за вимоги про розірвання шлюбу та на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. за вимоги майнового характеру про стягнення аліментів, оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати.

Outcome: approved