Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав, в якому просить: позбавити відповідача батьківських прав стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що вони з відповідачем у справі перебували у цивільному шлюбі та від спільного проживання мають сина [PERSON] , 2012 року народження. В 2018 році сімейні відносини з відповідачем були припинені, з тих пір вони проживають окремо та син знаходиться на її повному утриманні. Спільне життя з [PERSON] не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та ведення спільного господарства. Відповідач ухиляється від виховання сина, не виконує своїх батьківських обов`язків та не приймає участі у його матеріальному забезпеченні. На даний час [PERSON] не підтримує з сином жодних відносин, не турбується про нього та не сплачує аліменти, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Головашич Ю.О., в судове засідання не з`явились, від представника до суду надійшла заява про розгляд справи за їх з позивачем відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення судом по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Про поважні причини свого неприбуття суд не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності та письмовий відзив проти позову до суду не надав. Третя особа: представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Малько О.П. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до слідуючого. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15 грудня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 3350. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 травня 2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. на місяць, починаючи з 13 березня 2018 року і до досягнення повнолітнього віку дитини. Згідно копій розрахунків вбачається, що [PERSON] , [INFO] має заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з їх несплатою. Як вбачається з копії довідки про неотримання аліментів, виданої 02 травня 2019 року № 34038 міжрайонним відділом Державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків, [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , відповідно до матеріалів виконавчого провадження та її заяви, дійсно не отримувала аліменти з [PERSON] за період з 13 березня 2018 року по 01 травня 2019 року, згідно з виконавчим листом № 639/1257/18, який видано 25 червня 2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх спільної малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. на місяць, починаючи з 13 березня 2018 року і до досягнення повнолітнього віку дитини. Відповідно до відповіді Комунального закладу «Комплексна дитячо-юнацька спортивна шкода № 8 Харківської міської ради» від 05 листопада 2018 року № 133, [PERSON] зарахований до КЗ «КДЮСШ № 8» ХМР наказом № 17 від 01 жовтня 2018 року. На тренувальні заняття приходить в супроводі матері. Кошти на придбання спортивної форми та на навчально-тренувальні збори дає мати. Батько не цікавиться успіхами свого сина. Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 07 серпня 2019 року № 513, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , вбачається доцільність у позбавленні батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , оскільки вихованням дитини займається лише мати [PERSON] Батько дитини не цікавиться здоров`ям сина, останній не сплачує аліменти та має заборгованість по їх сплаті. [PERSON] запрошувався до Департаменту служб на співбесіду, однак, не з`явився, пояснень чи документів не надав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Останній не займається вихованням сина, не піклується про його здоров`я, духовний та моральний розвиток, не цікавиться його життям, не готує до самостійного життя та не забезпечує матеріально, має заборгованість по сплаті аліментів. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 названої постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. На підставі викладено, враховуючи, що дослідженими матеріалами справи встановлено, що відповідач у справі [PERSON] свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів.

Outcome: approved