Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Іваськевич Ю.С., звернулася в суд із позовом до Рогатинської міської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території міста Рогатина в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обгрунтування позову зазначено, що [INFO] померла [PERSON] . Внаслідок її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1191 га, кадастровий номер 264410100:01:048:0046, яка розташована на території міста Рогатина. Позивачка, як спадкоємиця за заповітом, фактично прийняла спадщину, в установлений строк звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. На даний час бажає оформити право власності на земельну ділянку, однак через те, що державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім`я [PERSON] втрачено, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. А тому вона змушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. У судове засідання позивачка не прибула, представник позивачки подав суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не прибув, не повідомив суд про причини своєї неявки, не подав клопотання про відкладення розгляду справи, чи слухання справи без його участі, про дату, час і місце судового засідання позивача було повідомлено в установленому законом порядку. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 22 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Згідно заповіту, посвідченого Данилюком О.О., приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області 26 квітня 2012 року за реєстровим № 551, [PERSON] все належне їй майно і все майно на яке вона матиме право на день смерті заповіла [PERSON] . Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки виданого відділом у Рогатинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області 28 жовтня 2019 року за № 598/0/197-19, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2604594232019 від 22 березня 2019 року, [PERSON] була власником земельної ділянки кадастровий номер 2624410100:01:048:0046 площею 0,1119 га нормативною грошовою оцінкою 4472,78 грн, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території міста Рогатин, відповідно до Державного акта від 17 лютого 1998 року IV-ІФ 003433. Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 32826510 виданого 18 грудня 2012 року Рогатинською районною державною нотаріальною конторою, спадкова справа після смерті [PERSON] заведена 18 грудня 2012 року. Державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори Андрейків Т.В. 31 жовтня 2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно постанови нотаріуса єдиним спадкоємцем [PERSON] є [PERSON] . У газеті "Голос опілля" № 27 (1980) від 12 липня 2019 року опубліковано оголошення про втрату Державного акта на право власності на землю серії IV-ІФ № 003433, виданого Рогатинською міською радою 17 лютого 1998 року на ім`я [PERSON] . Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Спадкуванням за ст.1216 ЦК України є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на викладене, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину в установлений законом строк, але не може реалізувати своє право на оформлення спадкових прав в позасудовому порядку, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved