Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

В травні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінпром маркет», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис за №1169 щодо задоволення вимог ТОВ «Фінпром маркет» у розмірі 7 853,47 грн. 05.05.2021 року державним виконавцем Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шкурінським С.С. на підставі вказаного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження №65312351, про що позивачка дізналася в травні 2021 року. Позивачці було роз`яснено, що виконавчий напис нотаріуса був здійснений по зобов`язанню за кредитним договором № 010-15033-271013, укладеним 27.10.2013 року між позивачкою та ПАТ «Дельта Банк», однак про те, що ПАТ «Дельта Банк» відступив права вимоги за кредитним договором ТОВ «Фінпром маркет», позивачці не було відомо. Також позивачка зазначила, що дійсно 27.10.2013 року вона підписала заяву № 010-15033-271013 з ПАТ «Дельта Банк» про відкриття поточного рахунку та надання ліміту кредитної лінії на суму 9 100,00 грн. Проте, у подальшому кредитний договір банк з нею не укладав, на її адресу не надходило вимоги - повідомлення про погашення заборгованості із зазначенням деталізованої суми боргу та повідомлень про відступлення прав вимоги за кредитною лінією ТОВ «Фінпром маркет». Всі платежі з погашення суми заборгованості здійснювалися нею на користь та за реквізитами ПАТ «Дельта Банк», а не ТОВ «Фінпром маркет». Крім того зазначає, що відсутні відомості, що сума заборгованості утворилась саме за період часу з 26.04.2018 року по 15.01.2021 року, про що зазначено у виконавчому написі. Окрім того, з дня виникнення права вимоги за відкритою кредитною лінією минуло більше трьох років. Строк дії ліміту кредитної лінії 364 календарних дні. Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. З огляду на вказане, позивачка просить суд визнати виконавчий напис від 15.01.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за №1169, таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з ТОВ «Фінпром маркет» судовий збір у розмірі 908,00 грн. В судове засідання позивачка не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи сповіщена належним чином, 30.07.2021 року надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити у повному обсязі та розглядати справу без її участі (а.с.28). Представник відповідача ТОВ «Фінпром маркет» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 02.09.2021 року надав суду клопотання про врегулювання спору за участю судді та заяву про визнання позовних вимог, в якій просить задовольнити позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача суму судового збору за подання позовної заяви у розмірі 454,00 грн. (а.с.39-40). Ухвалою суду від 04.10.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ТОВ «Фінпром маркет» у врегулюванні спору за участі судді (а.с.43). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, заяв чи клопотань по справі суду не надав. Згідно ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 27.10.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» був укладений кредитний договір №010-15033-271013 про відкриття поточного рахунку та надання ліміту кредитної лінії на суму 9 100,00 грн., зі сплатою 4 % за користування відновлювальною кредитною лінією після закінчення пільгового періоду, зі строком ліміту кредитної лінії 364 календарних дні, що підтверджується заявою, особисто підписаною позивачкою. (а.с. 6) 15.01.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис за №1169 відповідно до якого звернуто стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 010-15033-271013 від 27.10.2013 року, укладеним із ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу № 18102020-ФК від 18.10.2020 року є ТОВ «Фінпром маркет», суму заборгованості за кредитним договором № 18102020-ФК від 18.10.2020 року, що складає 7 853,47 грн. (а.с.10). Як вбачається з вказаного виконавчого напису, з [PERSON] пропонується стягнути невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінпром маркет», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №18102020-ФК від 18.10.2020 року, якому в свою чергу ТОВ Фінансова компанія "Сіті Фінанс" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 1/Д від 15.10.2020 року, якому в свою чергу ПАТ «Дельта Банк», на підставі договору факторингу № 408/К від 27.04.2018 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 010-15033-271013 від 27.10.2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] 05.05.2021 року державним виконавцем Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шкурінським С.С. відкрито виконавче провадження №65312351 з виконання виконавчого напису №1169, виданого 15.01.2021 року про стягнення заборгованості з [PERSON] у розмірі 7853,47 грн. (а.с.8 зворот). Згідно із свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 12.10.2021 року, [PERSON] після реєстрації шлюбу 12.10.2021 року змінила прізвище на « [PERSON] ». За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вказаним Переліком передбачене стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стяґувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Однак, відповідач ТОВ «Фінпром маркет» та третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не надали суду належних доказів, які підтверджують наявність заборгованості за кредитом, та відсутня також засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем, який зазначений у написі, є безспірними. Відповідач доказів надання приватному нотаріусу документів, визначених Переліком та необхідних для вчинення виконавчого напису, не надав. Таким чином, подані відповідачем для вчинення виконавчого напису документи не відповідали вимогам, які пред`являється вище приведеним Переліком. Також не надано копії реєстру боржників до договору № 18102020-ФК від 18.10.2020 року про відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Крім того, в кредитному договорі №010-15033-271013 від 27.10.2013 року про відкриття поточного рахунку та надання ліміту кредитної лінії на суму 9 100,00 грн. зазначено, що строк дії зазначеного договору 364 календарних дні. Оскільки виконавчий напис вчинено 15.01.2021 року, це означає, що він зроблений тоді, коли з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Отже, за виконавчим написом нотаріуса №1169, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., стягнення заборгованості здійснено за період з 26.04.2018 року по 15.01.2021 року поза межами строку кредитування. Враховуючи положення ст. 88 Закону України «Про нотаріат» на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису він повинен був перевірити правомірність вимог стягувача за вимогами в повному обсязі в тому числі і строки давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Таким чином, оскільки дата остаточного повернення кредиту [PERSON] 27.10.2014 року, то річний строк позовної давності до вимог кредитора щодо сплати неустойки сплив 26.10.2015 року. Однак, спірний виконавчий напис було вчинено 15.01.2021 року, тобто після спливу строку давності за вимогами відповідача про стягнення з [PERSON] заборгованості за пенею (неустойкою). Крім того, згідно квитанцій, наданих позивачкою, вона здійснювала платежі за договором №010-15033-271013 про відкриття кредитної лінії від 27.10.2013 року на користь ПАТ «Дельта Банк», про що свідчать копії квитанцій: № 47664134 від 07.05.2015 року, № 58230071 від 26.08.2015 року, № 53276042 від 24.07.2015 року, № 60568216 від 24.09.2015 року, № 64135780 від 02.11.2015 року, № 47232302 від 25.06.2015 року, № 47062608 від 26.03.2015 року, №47881951 від 21.05.2015 року, №40883657 від 24.10.2014 року, № 38699882 від 20.08.2014 року, № 46453059 від 25.02.2015 року, №39691963 від 19.09.2014 року, №01452652 від 23.12.2014 року, №41888093 від 20.11.2014 року (а.с.11-17), що свідчить про те, що заборгованість не є безспірною. Враховуючи положення ст. 88 Закону України «Про нотаріат» на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису він повинен був перевірити правомірність вимог стягувача за вимогами в повному обсязі в тому числі і строки давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вищевказану правову позицію було також підтримано Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 15.01.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до ТОВ «Фінпром маркет», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved