Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. У належному їй на праві власності будинку, зареєстрований її син [PERSON], який не проживає в даному будинку з 2005 року, самостійно знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою відмовляється, в силу чого позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням - житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явився, однак, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. За даних обставин суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній документів та доказів. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача, суд визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Згідно договору купівлі-продажу від 02 березня 1972 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Сердюк Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 4-239, громадяни [PERSON], [PERSON], як продавці, продали, а [PERSON], як покупець, купила 11/20 частин будинку з відповідною часткою службових будівель, який знаходиться в [ADDRESS]. Загальна площа складає 42,85 кв. м. (а.с. 5-6). Відповідно Акту № 2251, складеного комісією в складі членів комісії: в.о. Голови ком. мікр. «Сабарів» - Мельник В.В., в.о. секретаря Микитюк Т.С., та письмових пояснень сусідів від 30.10.2017 року, які проживають за адресою: [ADDRESS] - [PERSON], мешканки будинку [ADDRESS] - [PERSON], зазначено, що дійсно син - [PERSON], 1967 року народження, не проживає за адресою: [ADDRESS], з 2005 року по теперішній час (а. с. 7, 8, ). Норма ч.1 ст. 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до норми ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначає, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Згідно норми ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За даних обставин, враховуючи, що житловий будинок [ADDRESS], належить позивачу на праві особистої приватної власності, при цьому [PERSON] зареєстрований в даній квартирі на правах члена сім'ї власника, тобто позивача, однак, починаючи з 2005 року по місцю реєстрації не проживає, з огляду на беззаперечні докази відсутності відповідача по місцю своєї реєстрації, яка в даному випадку носить формальний характер, оскільки не відповідає вимогам ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», понад один рік, що є правовою підставою, в розумінні норми ст. 405 ЦК України, для втрати відповідачем права користування відповідним жилим приміщенням, в силу чого суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обгрунтованими та підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved