Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Лиманської Другої сільської ради Дворічанського району Харківської області, [PERSON] про визнання права на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрилася спадщина. Свого часу на ім'я матері позивача було виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], площею 6,13 га, яка розташована на території Лиманської Другої сільської ради Дворічанського району Харківської області, сертифікат зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за [NUMBER]. Однак коли позивач звернулася до Дворічанської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку. [PERSON] просила суд визнати за нею право на право на земельну частку (пай), як за спадкоємцем за законом. В попереднє судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву, в якій просив суд справу розглянути в його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача - Лиманський Другий сільський голова Коломійцев М.С. до суду не з'явився, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив справу розглянути в його відсутність. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив справу розглянути в його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. В ході судового розгляду встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження виданого Миколаївською сільською радою Дворічанського району Харківської області серії [NUMBER] від 5 квітня 1962 року, [PERSON] народилася [INFO] року, батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу виданого Пісківською сільською радою Дворічанського району Харківської області серії [NUMBER] від 29 серпня 1981 року, [PERSON] 29 серпня 1981 року зареєструвала шлюб з [PERSON], після шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть виданого Лиманською Другою сільською радою Дворічанського району Харківської області серії [NUMBER] від 04 грудня 2012 року, [PERSON] померла [INFO] року, про що складено відповідний актовий запис №14. Згідно довідки виконавчого комітету Лиманської Другої сільської ради Дворічанського району Харківської області №02-29/87 від 01 березня 2016 року, [PERSON] по день смерті була зареєстрована та проживала разом з дочкою - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Спадкоємцями за законом є: син - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO]. Відповідно до заяви №16 від 01 березня 2016 року, посвідченої секретарем Лиманської Другої сільської ради Дворічанського району Харківської області, [PERSON] спадщину після смерті матері не приймав, на неї не претендує, звертатися до суду з питанням своїх прав не буде. Відповідно до листа відділу держземагенства у Дворічанському районі Харківської області № 3-205/0-195/6-16 від 14 березня 2016 р., [PERSON] 27 серпня 1996 року отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори Зашивайко Н.Г. №250/02-32 від 16 березня 2016 року, позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON], в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Відповідно до ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. Згідно ст. 1258 ч. 1 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved