Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Володимиро-Іллінської сільської ради Бобринецького району, фермерського господарства «Сузіря Стрільця-Агро» про визнання права власності в порядку спадкування, після смерті [PERSON], на земельну ділянку площею 7,84 га., яка розташована на території Володимиро-Іллінської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, передана для введення товарного сільськогосподарського виробництва, яка згідно державного акту на право приватної власності на землю належала спадкодавцю [PERSON], померлого 31 січня 2006 року, мотивуючи позовні вимоги тим, що відсутній правовстановлюючий документ, а саме державний акт на земельну ділянку на імя спадкодавця, який був втрачений, що позбавляє можливості позивача реалізувати своє право на спадщину, а тому остання змушена звернутися до суду за захистом порушеного права. В судове засідання позивач не зявився, але від його представника [PERSON] надійшла телефонограма в якій просить справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач - голова Володимиро-Іллінської сільської ради Бобринецького району в судове засідання не зявилася, але надала до суду письмову заяву в якій просить справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідач - представник ФГ «Сузіря Стрільця-Агро» в судове засідання не зявився по невідомій суду причині. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку про необхідність задоволення позову з слідуючих підстав. Так, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що 31 січня 2006 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 7,84 га, яка розташована на території Володимиро-Іллінської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, передана для введення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КР №041266. Позивачка по справі є матірю [PERSON] (а.с.5) та спадкоємцем першої черги за законом. Згідно довідки №18 від 03.02.2015 року №18, вбачається, що [PERSON] був зареєстрований та проживав в [INFO]. На час смерті з ним були зареєстровані та постійно проживали члени сімї, а саме мати [PERSON], [INFO]. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.08.2014 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її сина [PERSON], який помер 31.01.2006 року, так як у спадкоємиці [PERSON] відсутній державний акт на право приватної власності на землю, виданий на імя спадкодавця, оскільки даний документ втрачений, про що було повідомлено шляхом розміщення оголошення у районній газеті Честь Хлібороба №32 (10715) від 26.04.2014 року. Як вбачається із інформації про реєстрацію в Спадковому реєстру спадкових справ та заповітів, після смерті [PERSON], заповіти від його імені державною нотаріальною конторою не посвідчувались, заведена спадкова справа №174-2012. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину є позивачка по справі [PERSON], так як остання на момент смерті свого сина проживала разом з ним. В той же час із інформаційної довідки з спадкового реєстру, вбачається наявність заповіту від імені спадкодавця, за реєстровим номером 72 від 01.12.2005 року. Згідно заповіту від 01 грудня 2005 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Володимиро-Іллінської сільської ради [PERSON] заповів належну йому земельну ділянку, згідно державного акту ІУ-КР №041266 від 16.02.2001 року ФГ Сузіря Стрільця-Агро. Із спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що у встановлений законом строк ФГ Сузіря Стрільця-Агро із заявою про прийняття спадщини за заповітом не зверталось, тобто спадщину не прийняли. Ухвалою суду від 03.09.2015 року, по даній справі залучено співвідповідачем фермерське господарство Сузіря Стрільця-Агро, але представник останнього в судове засідання не зявився, по невідомій суду причині. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Отримати свідоцтво про прийняття спадщини на земельну ділянку після смерті [PERSON] позивач не має можливості, в звязку з тим, що державний акт на земельну ділянку було втрачено. З газети Честь Хлібороба від 26.04.2014 року, значиться інформація про втрату державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КР №041266, виданого 25 січня 2001 року на імя [PERSON]. Даний факт підтверджує також відмова у вчиненні нотаріальної дії від 13 серпня 2014 року, зі змісту якої слідує, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну земельну ділянку після смерті сина [PERSON], який помер 31 січня 2006 року, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно приписів ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Слід зауважити, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ. В той час, при встановлених обставинах, з урахуванням того, що з 1 січня 2013 року відбулися зміни в законодавстві і Порядком ведення Державного земельного кадастру не передбачено виготовлення та державна реєстрація державних актів, замість зіпсованих, суд вважає, що позивачка позбавлена можливості іншим (не судовим) шляхом довести своє право власності, набуте в порядку спадкування, і з 1 січня 2013 року належним способом захисту прав спадкоємців в разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування. Відповідно норм Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкодавців/ /ст..1216/, право на спадщину мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприймання спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визнанні у статтях 1261-1265 ЦК. Відповідно до ст. 1258 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності спадкодавця на спадкове майно підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-КР № 041175 від 16.02.2001 року загальною площею 9,98 га, яка знаходиться на території Володимиро-Іллінської сільської ради, Бобринецького району, Кіровоградської області, що відповідає вимогам статті 126 ч.1 Земельного Кодексу України. Позивачка є матірю померлого та є його спадкоємицею за законом першої черги, прийняла спадщину так як проживала з спадкодавцем по день його смерті, тому в силу вищевказаних норм закону має право успадкувати його майно земельну ділянку. Ці обставини встановлені в судовому засіданні при дослідженні копії спадкової справи, з якої також вбачається відсутність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті спадкодавця, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог. Оскільки в судовому засіданні підтверджено факт того, що [PERSON] був власником земельної ділянки, але державний акт про право власності на земельну ділянку був втрачений, а тому суд вважає за можливе задовольнити заявлену вимогу позивачки визнавши за нею в порядку спадкування після смерті спадкодавця право власності на належну йому земельну ділянку в повному обсязі.

Outcome: approved