Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Надвіряннської РДА про позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні позивач справі [PERSON] позов підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві, яку просить задоволити та позбавити відповідача по справі [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], а також стягнути з останнього в її користь судові витрати по справі. Представник відповідача по справі [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просить в його задоволенні відмовити. Представник третьої особи - служби у справах дітей Надвірнянської РДА Гураль Л.В. не заперечила проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, свідків, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з»ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав: Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню всіх обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. А відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину та піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (XIV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав»). Відповідно до п. 16 вищезазначеної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, задоволення відповідного позову можливе при доведеності обставин, з наявністю яких закон пов'язує можливість вжиття такого заходу, та встановлення небажання батька піклуватись про дитину і виконувати свої обов'язки, змінити свою поведінку у разі, коли дії спрямовані на виконання батьківських обов'язків. [PERSON] звернувся в суд із зустрічним позовом [PERSON] про виключення з актового запису відомостей про батьківство. Ухвалою Надвірнянського районного суду 12.07.2017 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про виключення з актового запису відомостей про батьківство залишено без розгляду. В судовому засіданні встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] є позивач по справі [PERSON] та відповідач по справі [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Лоївської сільської ради Надвіряннського району Івано-Франківської області (ас.7). Рішенням Надвірнянського районного суду від 30.12.2014 року шлюб між сторонами по справі розірвано (ас.8). Як встановлено в судовому засіданні неповнолітня дитина проживає з позивачем по справі [PERSON], а відповідач по справі [PERSON] з початку серпня місяця 2014 року разом з сім»єю не проживає, участь у вихованні дитини не бере, не цікавиться станом здоров'я дитини, аліментів на утримання сина не сплачує, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в сумі 17740,88 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості по виплаті аліментів від 18.05.2016 року № 02-27/1929. Вказані обставини ствердили допитані свідки в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що [PERSON] про дитину не дбав, матеріальної допомоги на його утримання не надає. З серпня місяця 2014 року разом не проживають, він не навідує сина та не забезпечує його. Даний факт підтвердив в судовому засіданні представник позивача по справі [PERSON] та не заперечила представник відповідача по справі [PERSON]- [PERSON] Позивач по справі [PERSON] працює керівником гуртка Назавизівської ЗОШ, отримує заробітну плату, однак потребує допомоги на утримання дитини, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Лоївської сільської ради Надвірянського району Івано-Франківської області (ас.14). Надвірнянська РДА Івано-Франківської області дала висновок № 04-36/44 від 23.06.2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO] року (ас.16-17). Відповідач по справі [PERSON] без поважних на те причин не виконує свої батьківські обов'язки відносно сина [PERSON] На час розгляду справи в суді заборгованість відповідача по справі [PERSON] по аліментах становить 35316,22 грн., що стверджується розрахунком заборгованості по виплаті аліментів від 07.07.2017 року №5720, виданим Надвірнянським РВ ВДВС (ас.50). По даній цивільній справі двічі призначалися судово-медичні молекулярно-генетичні експертизи з приводу встановлення батьківства відповідача по справі [PERSON] від 15.11.2016 року та від 07.02.2017 року, на які останній не прибував з невідомих суду причин. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці…». Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її психічний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Вказані обставини в своїй сукупності суд розцінює, як ухилення відповідача по справі [PERSON] від виховання дитини та нехтування своїми батьківськими обов'язками. Таким чином, на переконання суду позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини є насамперед способом захисту прав та інтересів останньої, так як відповідач повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню сина. А тому суд прийшов до висновку про задоволення позову. На підставі ст. ст. 150,164,170 СК України,

Outcome: approved