Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON] Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити пояснивши, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. За час свого життя [PERSON], постійно проживала та була зареєстрована за адресою: квартира [ADDRESS]. Зазначена квартира належала померлій [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності, виданого Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради від 29.07.2003 року - 1/3 частка, свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим Восьмою Запорізькою державною нотаріальною конторою від 16.05.2007 р. № 2-933 - 1/3 частка та договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Тарасовою А.П. від 17.11.2009 р. № 1925 - 1/3 частка, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності від 13.09.2003 р. та від 27.11.2009 р., а також довідкою ТОВ «Запорізьке МБТІ» № 3802 від 05.05.2014 року, виданою на запит нотаріуса. Померла [PERSON], є матір'ю позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 18 червня 1969 року Орджонікідзевським відділом РАЦС м. Запоріжжя. Також, померла [PERSON], є матір'ю відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 20 лютого 1974 року Орджонікідзевським відділом РАЦС м. Запоріжжя. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, на квартиру [ADDRESS]. За час свого життя [PERSON] заповіту не залишила. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], є: [PERSON] та [PERSON]- сини померлої [PERSON] Інших спадкоємців немає. Після смерті [PERSON], яка померла [INFO] р., на протязі визначеного законом строку до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Гура М.І. із заявою про прийняття спадщини звернулась лише позивач [PERSON] та нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] Відповідач [PERSON] також, в установлений законом строк, не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, відкритої після смерті матері, а отже не зробив жодного, передбаченого законом кроку, щоб набути право на спадщину. Згідно ч. 5 статті 1224 ЦК України, за рішенням суду, особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до положень закону, від спадкування можуть бути усунені лише спадкоємці за законом. Починаючи з 2012 року, [PERSON] тяжко хворіла та відповідно до медичних документів страждала на серцеву недостатність, сахарний діабет. Крім того, на протязі останніх 5-ти років вона була фактично сліпа і постійно потребувала сторонньої допомоги в побуті. Догляд за матірґю здійснював позивач особисто та за допомогою членів його сімґї. Він ставив до відому брата - відповідача [PERSON] - про тяжкий стан матері, вимагав від нього надання будь-якої допомоги, але він, посилаючись на зайнятість, участі в догляді за матірґю не приймав, ніякої матеріальної допомоги не надавав. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Нормами ст. 203 СК України передбачено, що дочка, син, крім сплати аліментів, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Відповідач [PERSON], з 1979 року зареєстрований за адресою: квартира [ADDRESS], але з 2009 року за зазначеною адресою не проживає, та з того часу мешкає окремо. Весь час, як до, так і після смерті [PERSON], утриманням квартири в належному стані, сплаті комунальних платежів займався лише він. Оскільки відповідач [PERSON], усвідомлюючи свій моральний обов'язок, маючи можливість його виконувати, не надавав допомоги своїй матері, яка знаходилась у тяжкому стані, у зв'язку із чим не могла самостійно себе обслуговувати, потребувала стороннього догляду, хоча і знав про її важкий стан, та не мав перешкод у наданні такої допомоги, представник позивача [PERSON] вважає, що відповідача [PERSON] має бути усунено від права на спадкування, відповідно до статті 1224 ЦК України. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та зазначила, що [PERSON] тривалий час мешкає в Російській Федерації та дійсно, що за померлою [PERSON] доглядав тільки позивач [PERSON] Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вислухавши сторони суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року, померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. За час свого життя [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: квартира [ADDRESS]. Зазначена квартира належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради від 29.07.2003 року - 1/3 частка, свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим Восьмою Запорізькою державною нотаріальною конторою від 16.05.2007 р. № 2-933 - 1/3 частка та договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Тарасовою А.П. від 17.11.2009 р.№ 1925 - 1/3 частка, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності від 13.09.2003 р. та від 27.11.2009 р., а також довідкою ТОВ «Запорізьке МБТІ» № 3802 від 05.05.2014 року, виданою на запит нотаріуса. Померла [PERSON], є матір'ю позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 18 червня 1969 року Орджонікідзевським відділом РАЦС м. Запоріжжя. Також померла [PERSON], є матір'ю відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 20 лютого 1974 року Орджонікідзевським відділом РАЦС м. Запоріжжя. Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] За час свого життя [PERSON] заповіту не залишила. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], є: [PERSON] та [PERSON]- сини померлої [PERSON] Інших спадкоємців немає. Після смерті [PERSON], яка померла [INFO] р. на протязі визначеного законом строку до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Гура М.І. із заявою про прийняття спадщини звернувся лише позивач [PERSON] та нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] Відповідач [PERSON] також, в установлений законом строк, не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, відкритої після смерті матері, а отже не зробив жодного, передбаченого законом кроку, щоб набути право на спадщину. Згідно ч. 5 статті 1224 ЦК України, за рішенням суду, особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до положень закону від спадкування можуть бути усунені лише спадкоємці за законом. Починаючи з 2012 року, [PERSON] тяжко хворіла та відповідно до медичних документів страждала на серцеву недостатність, сахарний діабет. Крім того, на протязі останніх 5-ти років вона була фактично сліпа і постійно потребувала сторонньої допомоги в побуті. Догляд за матірґю здійснював позивач особисто та за допомогою членів його сімґї. Він ставив до відому брата - відповідача [PERSON] - про тяжкий стан матері, вимагав від нього надання будь-якої допомоги, але він, посилаючись на зайнятість, участі в догляді за матірґю не приймав, ніякої матеріальної допомоги не надавав. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Нормами ст. 203 СК України передбачено, що дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Відповідач [PERSON], з 1979 року зареєстрований за адресою: квартира [ADDRESS], але з 2009 року за зазначеною адресою не проживає, та з того часу мешкає окремо. Як роз'яснено в ч. 3 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та турботи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчинила необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Відповідно до ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів наданих сторонами по справі на яких відповідно до ст..60 ЦПК України покладається обов'язок доказування. В даному випадку, суд приходить до висновку про те, що позивачем доведений як факт того, що спадкодавець [PERSON] перед смертю в липні 2013 року через хворобу знаходилась в безпорадньому стані та потребувала сторонньої допомоги, а під час знаходження її в лікувальних закладах - і матеріальної допомоги так і факт того, що відповідач [PERSON] ухилявся від надання їй такої допомоги. Представник позивача довела, що відповідачу було достовірно відомо про тяжкість стану [PERSON], про знаходження її в безпорадному стані у зв'язку з цим вона не могла себе обслуговувати, купувати та готувати собі їжу та ліки, а також про її знаходження в лікарні та необхідність надавати їй матеріальну допомогу для проходження лікування. У суду не має підстав ставити під сумнів надані суду виписки з медичних карток [PERSON] стосовного того, що [PERSON] знаходилася в безпорадному стані. Підтверджує ухилення [PERSON] від допомоги матері і представник відповідача [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] який у відповідності до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], має бути усунений від спадкування за законом на підставі ч.5 ст. 1224 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved