Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 09.10.2008 року по 27.12.2011 року перебувала в шлюбі з відповідачем. [INFO] р. в них народилася донька - [PERSON]. [PERSON] з 2010 року ухиляється від виконання батьківських обов'язків: протягом останніх п'яти років не телефонує, не цікавиться її життям, не бере участі у вихованні та утриманні доньки, проживає окремо. Крім того вказує на те, що вона позбавлена змоги оздоровити дитину за кордоном, оскільки для виїзду за кордон необхідна згода батька, яку отримати неможливо - відповідач за місцем реєстрації не проживає, його місце перебування невідоме. Посилаючись на викладене просила позбавити його батьківських прав. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі та обгрунтували його тими ж обставинами. Крім того пояснили, що відповідач покинув сім'ю у 2010 році коли дитині було близько одного року, зареєстрований за місцем проживання батьків по [ADDRESS]. З цього часу він не відвідував доньку, не цікавився її життям та не надавав їй матеріальну допомогу. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, письмових заперечень проти позову не направив (а.с.80, 81). Заслухавши пояснення позивача та її представника, які позов підтримали представників третіх осіб, які не заперечували проти задоволення позову, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.10). Шлюб між сторонами, який було зареєстровано 09.10.2008 р., розірвано 27.12.2011 року (а.с.11). Відповідно до довідки, виданої комітетом самоорганізації населення мікрорайону «Дніпровський» від 30.09.2015 року, [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] разом зі своєю донькою [PERSON], батьками - [PERSON], [PERSON], та братом [PERSON] (а.с.51). З 27.01.2012 в провадженні відділу державної виконавчої служби Чорнухинського районного управління юстиції знаходиться на виконанні виконавчий лист №2-4098/2011, виданий 05.12.2011 року Придніпровським районним судом м. Черкаси, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.10.2011 року і до повноліття дитини (а.с.13). З довідки-розрахунку, виданої відділом ДВС Чорнухинського РУЮ, вбачається, що станом на 01.10.2015 року заборгованість [PERSON] по аліментах становить 20 542,80 гривень(а.с.14). Відповідно до характеристик на [PERSON], виданих Черкаською загальноосвітньою школою I-III ступенів №22 та дошкільним навчальним закладом комбінованого типу №62 «Казка», за час навчання вихованням доньки займалась її матір - [PERSON]. Батько жодного разу заклади не відвідував, не цікавився навчанням та успішністю доньки (а.с.30,31). З висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Черкаської міської ради від 18.12.2015 року вбачається, що виконавчий комітет як орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] року (а.с.40,41). Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона була вихователем [PERSON] в дитячому садочку. Батька дитини вона ніколи не бачила, жодного разу він в дошкільний заклад не приходив, в заходах участі не брав, вихованням дітей займалась мати. Свідок [PERSON] - мати позивача, суду показала, що не пройшло і року з дня народження дитині як відповідач перестав проживати з позивачем. З 2010 року він більше не приїжджав і не спілкувався з ними навіть по телефону, долею дитини не цікавиться. [PERSON] перешкод у спілкуванні з дитиною йому не створювала, займається вихованням доньки, а вони з чоловіком допомагають. Свідок [PERSON] - дружина дядька позивача, суду показала, що з 2010 року відповідача ніколи не бачила, сім'ю він не підтримує ні морально, ні матеріально. Дитину залишив у 2010 році, коли їй не було і одного року. Виховує доньку мама, перешкод у спілкуванні з дитиною відповідачу не створювала - мати відповідача та його брат приїжджали до дитини в м.Черкаси. Свідок [PERSON] суду показав, що є знайомим позивача і часто спілкується з нею та дитиною. Колишнього чоловіка позивача він ніколи не бачив, в ході розмов її дитина про нього не згадує. Свідки [PERSON] - подруга позивача, суду показала, що після того як відповідач у 2010 році покинув сім'ю, він життям дитини не цікавиться і не допомагає, остання уявлення не має, що у неї є батько. Позивач перешкод у спілкуванні з дитиною відповідачу не створювала, його родичі приїжджали до дитини в м.Черкаси. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п.п.15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, наявні у справі докази та їх оцінка свідчать про те, що відповідач не забезпечує необхідних умов життя та навчання своєї неповнолітньої дитини, не бере участі у її вихованні та утриманні, більше 5 років не спілкується з дитиною, тобто самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, що є підставою для позбавлення його позбавлення батьківських. Водночас необхідно зазначити, що відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З огляду на вищевказане обставина щодо неможливості виїхати разом з дитиною за кордон за відсутності згоди батька не може бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки позивач не була позбавлена змоги вирішити це питання шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Outcome: approved