Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

В провадженні Ізюмського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування. Посилається на те, що 01.01.2016 року о 06:00 год. в на 518км.+970м автодороги Київ-Харків-Довжанський, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: "Ореl" д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та ЗАЗ д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою від 20.04.2016 року Харківського районного суду Харківської області у справі № 635/3029/16-п відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із Повідомленням про ДТП від 05.01.2016 р. та Заявою про виплату страхового відшкодування від 25.07.2016 р. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 18735,08 грн. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає 19691,04 грн. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 18735,08 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 7052рв від 13.09.2016 року, а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 955,96 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 00000045рв від 11.03.2016 р. та № 00000061рв від 11.03.2016 р. На підставі вищевикладеного, просять стягнути з відповідача на їх користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 19691,04 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 грн. До судового засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання на розгляд справи не з?явився, причину своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що відповідає вимогам ст.128, 130 ЦПК України, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній». Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В зв`язку з наведеним, 04.12.2019 р., 04.02.2020 р. року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик відповідача [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , в судові засідання. Відповідач в установлені ч.7 ст.178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про розгляд вказаної цивільної справи, в судове засідання на розгляд справи не з`явився, будучи повідомленим належним чином про день, час та місце розгляду справи, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.01.2016 року біля 06:00 год. [PERSON] на 518км.+970м автодороги Київ-Харків-Довжанський, керував автомобілем Опель Вектра держ.номер [NUMBER] у стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечну швидкість руху допустив наїзд на перешкоду із наступним виїздом на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ держ.номер [NUMBER] . В результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив п.п.12.1, 2.9 (а) ПДР та скоїв правопорушення, передбачені ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП України. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Харківського районного суду Харківської області від 20.04.2016 року у справі № 635/3029/16-п (а.с.5). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивач зазначає, що на дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність Потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АЕ/5347744). 05 січня 2016 року водій автомобіля ЗАЗ TF6960 ЗНГ Ланос держ.номер [NUMBER] , [PERSON] звернувся із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з Заявою про виплату страхового відшкодування від 22.06.2016 р. до МТСБУ (а.с.6-8). Відповідно до Звіту № 16/01-А21д від 17.02.2016 року про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ TF6960 ЗНГ, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП становить 18735,07 грн. без урахування ПДВ, та 22482,08 грн. з ПДВ. (а.с.13-17). Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. З матеріалів справи вбачається, що договірних зобов`язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Нормами ст. 11 ЦК України, передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить спеціальні норми щодо регулювання спірних правовідносин. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Судом встановлено, що у зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 13.09.2016 року згідно наказу № 7052 від 13.09.2016 року (а.с.24) здійснило виплату відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу ЗАЗ TF6960 ЗНГ, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] у розмірі 18735,07 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 7052рв від 13.09.2016 року (а.с.26). Отже, МТСБУ виконало покладений на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Також позивачем було понесено витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 955,96 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень № 00000061рв від 11.03.2016 р. на суму 200,00 грн. та № 00000045рв від 11.03.2016 р. на суму 755,96 грн. (а.с.27,28). Положеннями частини 1 статті 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування зазначеного будь-яких доказів відповідачем суду надано не було. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 921 грн. 00 коп. (а.с.39).

Outcome: approved