Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

До Рівненського міського суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення ідеальної частки у праві спільної сумісної власності, виділення в натурі у приватну власність частки земельної ділянки, припинення права спільної сумісної власності. [PERSON] за первісним позовом просив суд визначити, що його ідеальний розмір частки (частини) як співвласника земельної ділянки кадастровий номер 5610100000:01:021:0180, площею 0,0558 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться у спільній сумісній власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , складає 4/8, або ж 1/2 частки (частини) від такої земельної ділянки; згідно з єдиним Варіантом поділу земельної ділянки, запропонованому у висновку експерта №ЕЗ-13/21 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, складеного 16.04.2021 судовим експертом Водько Юлією Володимирівною, поділити земельну ділянку кадастровий номер 5610100000:01:021:0180, площею 0,0558 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , виділивши [PERSON] в приватну власність у натурі 4/8 або ж 1/2 частки (частини) земельної ділянки площею такої частки 0,0279 га, що на плані позначена зеленим кольором та має геометричні розміри по периметру (в метрах): 6,91-5,28 - по будинку - 1,42-5,18-1,48-6,05-1,20-4,30-9,21-28,00-5,45 і площу 279,0 кв.м; припинити право спільної сумісної власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 5610100000:01:021:0180, площею 0,0558 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що на підставі ухвали Рівненського міського суду від 08.07.2008 №2-67496/08 КП «Рівненське міське БТІ» зареєструвало за ним право приватної власності на квартиру [ADDRESS] . Окрім цього, у вказаному будинку знаходяться інші окремі квартири: [ADDRESS] , яку [PERSON] придбав у [PERSON] . Відповідно до рішення Рівненської міської ради від 02.10.2008 №1933 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] передано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,0558 га, кадастровий номер 5610100000:01:021:0180, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Вважає, що будучи співвласником зазначеної вище земельної ділянки, яка відповідно до фактичних меж (встановленого паркану) становить 1/2 або ж 4/8 частки (частини), він виявив бажання виділити належну йому частку земельної ділянки в натурі, що відповідала би його частці (з урахуванням придбаного майна) станом на дату припинення спільної часткової власності для обслуговування об`єктів нерухомого майна. З цією метою він неодноразово звертався до відповідачів з проханням оформити відповідний договір про поділ земельної ділянки у встановлений законом спосіб, проте у зв`язку з бездіяльністю відповідачів (ненадання згоди) щодо укладення договору поділу земельної ділянки, на його заяву судовим експертом Водько Ю.В. 16.04.2021 було складено висновок експерта №ЕЗ-13/21 за результатами проведення земельно-технічної експертизи по заяві із варіантами поділу земельної ділянки між їх співвласниками. Ухвалою від 07.07.2021 первісний позов прийнятий до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. 29.09.2021 відповідачі подали зустрічну позовну заяву, яку ухвалою від 30.09.2021 залишено без розгляду та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк відповідачі недоліки зустрічної позовної заяви усунули у зв`язку з чим, ухвалою від 11.10.2021 постановлено прийняти до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення ідеальної частки у праві спільної сумісної власності, виділення в натурі у приватну власність частки земельної ділянки, припинення права спільної сумісної власності зустрічну позовну заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визначення ідеальних часток у праві спільної сумісної власності, виділення в натурі у спільну часткову власність частки земельної ділянки та припинення права спільної сумісної власності. Окрім цього, замінено судове засідання у справі підготовчим засіданням та вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що в спільній частковій власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перебуває квартира [ADDRESS] , жилою площею 72,6 кв.м., загальною площею 108,9 кв.м, що становить цілу п`ятикімнатну квартиру [ADDRESS] . Окрім цього, вони є співвласниками земельної ділянки площею 0,0558 га, кадастровий номер 5610100000:01:021:0180, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , без визначення ідеальної частки кожного із таких співвласників. У зв`язку з наявністю неприязних відносин із первісним позивачем вони не мають бажання та згоди здійснити поділ земельної ділянки, яка перебуває у їх власності та передбачена для обслуговування будинку, в якому знаходяться квартири, що перебувають у власності сторін у даній справі. Позивачі за зустрічним позовом також вказали, що як їз сім`я, так і позивач за первісним позовом використовують земельну ділянку відповідно до фактичних меж (встановленого паркану), проте ділити її у визначений законом спосіб [PERSON] не має бажання. На підставі вищевикладеного, позивачі за зустрічним позовом просили суд визнати, що ідеальний розмір частки (частини) кожного із них як співвласників земельної ділянки кадастровий номер 5610100000:01:021:0180, площею 0,0558 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться у спільній сумісній власності складає 1/8 частки (частини) такої земельної ділянки кожного; згідно з єдиним Варіантом поділу земельної ділянки, запропонованому у висновку експерта №ЕЗ-13/21 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, складеного 16.04.2021 судовим експертом Водько Юлією Володимирівною, поділити земельну ділянку кадастровий номер 5610100000:01:021:0180, площею 0,0558 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , виділивши позивачам за зустрічним позовом в спільну часткову власність у натурі 4/8 або ж 1/2 частки (частини) земельної ділянки площею такої частки 0,0279 га, що на плані позначена блакитним кольором та має геометричні розміри по периметру (в метрах): 4,30 - 1,20 - 6,05 - 1,48 - 5,18 - 1,42 - по будинку - 5,28 - 9,70 - 17,39 - 10,76 - 6,14 - 7,02 і площу 279,0 кв.м. Припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер 5610100000:01:021:0180, площею 0,0558 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] Ухвалою від 01.11.2021 підготовче провадження було закрито та призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні з викликом учасників справи. У судове засідання первісний позивач [PERSON] та відповідач за зустрічним позовом не з`явився. Представник позивача-відповідача - адвокат Мельничук С.В. подав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, повідомивши, що позовні вимоги за первісним позовом підтримують та просять задовольнити, у задоволенні зустрічних позовних вимог не заперечують. У судове засідання відповідачі-позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явились, подали суду заяви про проведення розгляду справи по суті за їх відсутності.Також, у поданій заяві зустрічні позовні вимоги підтримали повністю, своєї позиції щодо заявленого первісного позову суду не повідомили. Суд д вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутність сторін, на підставі наявних у справі матеріалів. Оцінивши в сукупності подані до суду письмові докази за первісною позовною заявою та за зустрічною позовною заявою, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду від 08.07.2008 №2-67496/08 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та до мене [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, з урахуванням ухвали від 10.10.2008 про виправлення описки, було вирішено: визнати мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за якою поділено квартиру [ADDRESS] на три ізольовані квартири: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] виділено на праві спільної часткової власності в рівних долях кожному кв. [ADDRESS] , жилою площею 72,6 кв.м., загальною площею 108,9 кв.м, що становить цілу п`ятикімнатну квартиру [ADDRESS] ; [PERSON] на праві приватної власності виділена квартира [ADDRESS] , жилою площею 23,7 кв.м, загальною площею 53,0 кв.м, що становить цілу однокімнатну квартиру [ADDRESS] ; [PERSON] на праві приватної власності виділена жила кімната 2-7 площею 19,3 кв.м., що становить цілу однокімнатну квартиру [ADDRESS] . На виконання вказаних ухвал Рівненського міського суду Рівненської області у справі №2-67496/08, КП «Рівненське міське БТІ» зареєструвало за: [PERSON] право приватної власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20638460 від 20.10.2008; [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] із визначенням частки кожного із співвласників квартири - по [ADDRESS] , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 11.04.2011 №29611770. Витягом з рішення Рівненської міської ради від 02.10.2008 №1933 засвідчується передача у спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки площею 0,0558 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] 21.07.2009 видано державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ №610418 від 21.07.2009, яким підтверджено право спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0558 га, кадастровий номер 5610100000:01:021:0180, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , без визначення ідеальних часток кожного із співвласників. Оцінюючи наявність підстав для задоволення позовних вимог сторін судовим рішенням у зв`язку з не урегулюванням спору у позасудовому порядку, суд виходить із такого. Частинами 1,2 статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність) (ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України, далі - ЗК України). Як встановлено судом, земельна ділянку площею 558 м2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд співвласникам житлового будинку по [ADDRESS] передана у спільну сумісну власність: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] без визначення їх ідеальних часток. Станом на дату отримання земельної ділянки у спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були власниками квартири [ADDRESS] , [PERSON] -власником квартири [ADDRESS] , а [PERSON] - власницею квартири [ADDRESS] . Їх частки у будинку відповідно до рішення Рівненського міського суду від 31.03.2015 у у справі №2-2970/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ частки із земельної ділянки на момент припинення спільної часткової власності становили: частка сім`ї [PERSON] - 50/100 або 4/8 частки будинку, [PERSON] - 3/8 частки будинку, [PERSON] - 1/8 частки спірного будинку. Договором купівлі-продажу від 14.06.2016 НАТ 484383 підтверджується, що [PERSON] придбав у [PERSON] належну їй квартиру [ADDRESS] загальною площею 19,3 кв. м. Рівне, у зв`язку з чим, набув право власності на 4/8 частки у спірному будинку. Відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). При цьому, як передбачено ч. 4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частку може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій ст.120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частку будівлі чи споруди, стає власником відповідної частки земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості (Постанова Верховного Суду від 26.12.2019 по справі №364/515/19). При застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 по справі №514/1571/14-ц). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі №689/26/17, не відступаючи від правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах від 11.02.2015 у справі №6-2цс15, від 12.10.2016 у справі №6-2225цс16, від 13.04.2016 у справі №6-253цс16 та інших, зробила висновок, що (далі цитується): «при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма статі 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. Застосовуючи положення статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України у редакції, що чинна, починаючи з 01 січня 2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак, земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику». Статті 120 ЗК України, 377 ЦК України (у чинній редакції) також передбачають припинення права власності чи користування земельною ділянкою та перехід такого права до особи, що набуває право власності на нерухоме майно. Щодо застосування приписів вказаних статей у відповідних редакціях Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювалася про те, що особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття ( постанови від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (пункт 8.17), від 05 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц (пункт 61), від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц (пункт 42)). Відтак, з набуттям [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] до нього як до нового власника цього нерухомого майна, в силу положень статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України, перейшло право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5610100000:01:021:0180, яким володіла [PERSON] для обслуговування такого житла.При цьому перехід права на цю земельну ділянку відбувається відповідно до прямого припису закону незалежно від волі особи - [PERSON] як попереднього власника земельної ділянки, окільки жодного об`єкту нерухомості за вказаною адресою у неї не залишилось. Зазначені обставини свідчать на користь того, що з 14.06.2016 [PERSON] володіє 1/2 або 4/8 частки житлового будинку [ADDRESS] , яка існувала на момент припинення спільної часткової власності такого будинку. Інша 1/2 або 4/8 частини вказаного будинку у вигляді квартири [ADDRESS] без урахувань добудов перебуває у спільній власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із визначенням частки кожного із них по 1/8 у будинку. За змістом первісного позову та зустрічного позову вбачається, що сторони визнають факт їх часток як у житловому будинку, так і в земельній ділянці один одного: [PERSON] - належить 1/2 земельної ділянки; у спільній власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] знаходиться 4/8 або ж 1/2 частки такої земельної ділянки. Однак, як повідомляють сторони, між ними не досягнуто згоди про поділ земельної ділянки відповідно до їх часток у об`єктах нерухомого майна. Вимогами ч. 1 ст. 89 ЗК України, встановлено, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема, співвласників житлового будинку. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Як встановлено ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Спільної згоди сторін у даній справі як співвласників земельної ділянки кадастровий номер 5610100000:01:021:0180 на її поділ досягнуто не було. Відповідно до ч. 4 ст. 89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Таким чином, для поділу земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності співвласників житлового будинку, із виділенням частки співвласника потрібно попередньо визначати розмір частки такого співвласника. Вказана норма ч. 3 ст. 89 ЗК України узгоджується також із підпунктом "е" пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про порядок застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». Головною ознакою сумісної власності як різновиду права спільної власності є факт відсутності існування в об`єкті власності ідеальних часток кожного із співвласників, які б давали можливість виявити обсяг їх прав за наявності бажання одержати конкретну частину у спільному майні та розпорядитися нею. Відтак, для поділу земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, шляхом виділу її частини окремому співвласнику необхідно визначити ідеальну частку цього співвласника. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Як встановлено ч.4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про порядок застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Як було встановлено судом частки в житловому будинку [ADDRESS] становлять: [PERSON] - 4/8 ідеальної частки будинку частка; сім`ї [PERSON] належало 50/100 або 4/8 ідеальної частки будинку. У зв`язку з цим, ідеальна частка кожної із сторін (як [PERSON] , так і сім`ї [PERSON] ) у праві спільної власності на земельну ділянку також становить 4/8 або ж 1/2 частки, що відповідає частці у вартості будинку без урахуванням прибудов. Вказане узгоджується із висновком судового експерта, який був покладений в основу при ухваленні рішення Рівненського міського суду від 31.03.2015 у справі №2-2970/11, яке набрало законної сили. Викладене свідчить на користь обґрунтованості позовних вимог первісного позивача [PERSON] та позивачів за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення їх ідеальних часток (частин) як співвласників земельної ділянки кадастровий номер 5610100000:01:021:0180, площею 0,0558 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться у спільній сумісній власності сторін. Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог сторін щодо поділу їх земельної ділянку, яка перебуває у спільній сумісній власності, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. Згідно з абз. 2 п. 18-1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про порядок застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо. В ході розгляду справи судом встановлено, що площа земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності сторін, становить 0,0558 га або ж 558 квадратних метрів. Відтак, кожна із 1/2 частки такої земельної ділянки складає 279,0 кв. м., що належить як [PERSON] , так і [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] для виділу. Висновком експерта №ЕЗ-13/21 від 16.04.2021, складеного за результатами проведення судової земельно-технічної експертизисудовим експертом [PERSON] , проведеного на основі рішення Рівненського міського суду від 31.03.2015, висновку експерта №Е-21/14 від 25.12.2014 та договору купівлі-продажу квартири від 14.06.2016, враховуючи незначну площу досліджуваної земельної ділянки і характер її забудови, надано один варіант поділу земельної ділянки відповідно до часток співвласників та з врахування фактичного розподілу житлового будинку, зокрема: на дві частини, що відповідають 1/2 та 1/2 часткам. Згідно з представленим судовим експертом варіантом поділу земельної ділянки запропоновано: 1. Виділити [PERSON] частину досліджуваної земельної ділянки (рис. 1 - зелений колір), яка займає геометричні розміри по периметру (в метрах): 6,91 - 5,25 - по будинку - 1,42 - 5,18 - 1,48 - 6,05 - 1,20 - 4,30 - 9,21 - 28,00 - 5,45 і площу 279,00 кв. м; 2. Виділити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] частину досліджуваної земельної ділянки (рис. 1 - блакитний колір), яка має геометричні розміри по периметру (в метрах): 4,30 - 1,20 - 6,05 - 1,48 - 5,18 - 1,42 - по будинку - 5,28 - 9,70 - 17,39 - 10,76 - 6,14 - 7,02 і площу 279 кв.м. Висновок експерта містить застереження, що при виготовленні технічної документації на зазначені земельні ділянки можливе відхилення від вказаних геометричних розмірів (їх уточнення). Сторони визнали, що між ними склався порядок користування спільною земельною ділянкою, що підтверджується фактичним облаштуванням паркану за взаємною згодою відповідно до варіанту поділу земельної ділянки, запропонованого експертом. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про поділ земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності сторін слід задовольнити, виділивши їму приватну власність у натурі частини земельної ділянки відповідно до єдиного запропонованого варіанту судового експерта. За правилами ч. 3 ст. 364 ЦК України (які відповідно до ч. 3 ст. 370 ЦК України поширюються на спільну сумісну власність) у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Вказаній нормі кореспондуються положення ч. 3 ст. 372 ЦК України, відповідно до змісту якої у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, положення закону чітко передбачає, що право спільної сумісної власності сторін на земельну ділянку кадастровий номер 5610100000:01:021:0180 у зв`язку з виділом частини цієї земельної ділянки в натурі припиняється із одночасною реєстрацією права особистої приватної власності на виділену частину земельної ділянки. За наведених обставин, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення ідеальної частки у праві спільної сумісної власності, виділення в натурі у приватну власність частки земельної ділянки, припинення права спільної сумісної власності та за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визначення ідеальних часток у праві спільної сумісної власності, виділення в натурі у спільну часткову власність частки земельної ділянки та припинення права спільної сумісної власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved