Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

[PERSON] у серпні 2015 року звернувсь з позовом до Старокостянтинівської міської ради про визнання права власності, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою вул.Шевченка, 50 м.Старокостянтинова, яке він набув в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 27.12.1987 року. Однак своє право власності на вказаний будинок він не може зареєструвати через невідповідність у правовстановлюючому документі та в реєстрації права власності. Так, у Свідоцтві про право на спадщину вказано, що спадкове майно складається з 49/100 частки житлового будинку в м.Старокостянтинові по вул.Шевченка, 50, а Старокостянтинівським БТІ його право власності зареєстровано на 49/100 частки житлового будинку по вул.Шевченка,48 м.Старокостянтинова. Зазначені в даному Свідоцтві відомості не відповідають дійсності, оскільки в порядку спадкування він набув право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул.Шевченка,50 м.Старокостянтинова. Так, у 1956 році [PERSON] спільно з чоловіком переобладнали 1/2 частину хліва в домоволодінні колгоспного двору по вул.Шевченка,48 м.Старокостянтинова. У 1965 році [PERSON] було виділено із земельної ділянки колгоспного двору 0.04 га присадибної земельної ділянки і був відкритий окремий погосподарський номер по вул.Шевченка,50. Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 17.12.1977р. [PERSON] було передано у власність житловий будинок по вул.Шевченка розміром 6.5x6 м, а житловий будинок по вул.Шевченка, 48 передано у власність [PERSON] та [PERSON] Проте 27.11.1978 р. Старокостянтинівським БТІ на підставі вказаного рішення суду, зареєстровано право власності на домоволодіння по вул.Шевченка,48 м.Старокостянтинова за [PERSON] 49/100 частки, [PERSON] та [PERSON] 51/100 частки. 18.12.2000р. Старокостянтинівським БТІ на підставі цього ж рішення Старокостянтинівського райсуду право власності на житловий будинок по вул.Шевченка,48 м.Старокостянтинова зареєстровано вже тільки на [PERSON] та [PERSON] Право власності на житловий будинок по вул.Шевченка,50 м.Старокостянтинова, який виділено у власність [PERSON] по вказаному рішенню суду взагалі не було зареєстровано. Рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 21.12.1978р. в зв"язку з тим, що житловий будинок [PERSON], переобладнаний з хліва, є окремим домоволодінням по вул.Шевченка, змінено його номер з 48 на 50. Тому [PERSON] на час її смерті належав житловий будинок по вул.Шевченка, 50 м.Старокостянтинова, на який він набув право власності в порядку спадкування за заповітом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просить позов задовольнити з вищенаведених підстав. Представник відповідача в судове засідання не з»явивсь і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, інвентарних справ будинковолодіння №48, №50 по вул.Шевченка в м.Старокостянтинові та спадкової справи [PERSON], яка померла 27.12.1987 року, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який засвідчує право власності. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до даних свідоцтва про право на спадщину, виданим Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 09.09.1988 року, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON], яка померла 27.12.1987 року, 49/100 житлового будинку в м.Старокостянтинові по вул.Шевченка, 50 Разом з тим, Старокостянтинівським БТІ ОР за [PERSON] право власності зареєстровано на 49/100 частки житлового будинку, розташованого за адресою вул.Шевченка, 48 м. Старокостянтинова. Однак, вищезазначені відомості не відповідають дійсності, оскільки в порядку спадкування [PERSON] набув право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул.Шевченка,50 м.Старокостянтинова. Так, у 1956 році [PERSON] спільно з чоловіком переобладнали 1/2 частину хліва в домоволодінні колгоспного двору по вул.Шевченка,48 м.Старокостянтинова. У 1965 році [PERSON] було виділено із земельної ділянки колгоспного двору 0.04 га присадибної земельної ділянки і був відкритий окремий погосподарський номер по вул.Шевченка,50. Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 17 грудня 1977 року [PERSON] було передано у власність житловий будинок по вул.Шевченка розміром 6.5x6 м, а житловий будинок по вул.Шевченка, 48 передано у власність [PERSON] та [PERSON] Разом з тим, 27 листопада 1978 р. Старокостянтинівським БТІ на підставі вказаного рішення суду, зареєстровано право власності на домоволодіння по вул.Шевченка,48 м.Старокостянтинова за [PERSON] 49/100 частки, [PERSON] та [PERSON] 51/100 частки. Також, 18 грудня 2000 року Старокостянтинівським БТІ на підставі цього ж рішення райсуду, право власності на житловий будинок по вул.Шевченка,48 м.Старокостянтинова зареєстровано вже тільки на [PERSON] та [PERSON], а право власності на житловий будинок по вул.Шевченка,50 м.Старокостянтинова, який виділено у власність [PERSON] рішенням Старокостянтинівського райсуду від 17 грудня 1977 року, взагалі не було зареєстровано. Як вбачається з рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 21 грудня 1978р. в зв"язку з тим, що житловий будинок [PERSON], переобладнаний з хліва, є окремим домоволодінням по вул.Шевченка, змінено його номер з 48 на 50. З вищенаведеного вбачається, що [PERSON] на час її смерті належав житловий будинок по вул.Шевченка, 50 м.Старокостянтинова. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню і слід визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями розташований за адресою по вул.Шевченка,50 в м.Старокостянтинові Хмельницької області. На підставі викладеного,

Outcome: approved