Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. На даний час у будинку, крім неї, зареєстрована [PERSON] та її син [PERSON], які тривалий час, а саме більше десяти років, не проживають у зазначеному будинку. Для вчинення певних правочинів щодо будинку та для забезпечення власних потреб, необхідна згода проживаючих в ній осіб. Відповідачі не проживають в будинку та не допомагають їй вести господарство, а їх реєстрація за зазначеною адресою не дозволяють їй розпоряджатись будинком на власний розсуд та значно обмежує її законні права. Враховуючи зазначене, позивач звернулася до суду з даним позовом та просила усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні будинком [ADDRESS] шляхом зняття [PERSON] та [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 19.11.2014 року позовні вимоги позивача до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку залишено без розгляду. 02.12.2014 року представник позивача уточнила позовні вимоги, просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, однак попередньо через канцелярію суду представник позивача подала заяву, в якій зазначила, що позовні підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Справу просив розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явилася, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином через оголошення у пресі, а саме, в газеті "Вінниччина" від 21.11.2014 року №91 (22933). Про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, оскільки згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює провести розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.08.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Вінницької державної нотаріальної контори Березовською Л.М. та зареєстрованому в реєстрі за №2-1349, позивач [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], а саме ? частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого в [ADDRESS], який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва №283 про право власності на житловий будинок з прибудовами господарськими будівлями та спорудами, виданого виконкомом Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 08.06.2004 року. (а.с. 6, 7). З копії домової книги №2 для прописки, проживаючих в с. Малі Крушлинці, а також відомостей адресно - довідкового відділу ГУДМС УДМС України у Вінницькій області, які надійшли на запит суду 03.10.2014 року вбачається, що у будинку, який знаходиться в [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON](а.с. 12, 13, 17). З копії довідки виданої виконавчим комітетом Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 16.09.2014 року №49, вбачається, що [PERSON], 1991 року народження постійно не проживає за місцем реєстрації по [ADDRESS] (а.с.5). Як вбачається із заяв [PERSON] та [PERSON] від 16.09.2014 року, які посвідчені секретарем Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] більше 10 років (а.с.8, 9). Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Статтею 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Аналогічна норма права користування членом сім'ї власника на рівні з ним його житлом міститься в ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР, яка більш чітко конкретизує такий обсяг прав користування житлом, а саме за відсутності угоди про порядок користування між власником та членом його сім'ї, укладеного при вселенні останнього. Разом з тим, положенням ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено юридичну підставу втрати членом сім'ї власника (у тому числі колишнім членом сім'ї власника) права на користування житлом власника, а саме - відсутність члена сім'ї власника житла без поважних причин понад один рік за таким місцем проживання (у житлі), якщо інше не встановлено домовленістю із власником або за законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд, враховуючи те, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає у будинку за місцем реєстрації її постійного проживання за адресою: [ADDRESS] понад один рік, створює позивачу перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні вказаним житловим будинком, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved