Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про припинення дій, які порушують право, відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони являються сусідами, протягом останнього року відповідач, яка займається утриманням та подворним забоєм свиней з подальшою реалізацією їх на ринку, порушує санітарі норми забою свиней, утримує тварин в сараї, який побудований з порушенням ДБН, та розташований занадто близько до домоволодіння позивача, порушує протипожежні норми, оскільки користується джерелом відкритого вогню, порушує ветеринарні норми. Крім того, не дивлячись на те, що право на здійснення забою та посвідчення забійника має [PERSON], фактично забій проводить третя особа, [PERSON], який такого права не має. В результаті діяльності відповідача, створено умови, що негативно впливають на стан здоровя позивача, який являється особою похилого віку, інвалідом та страждає на захворювання органів дихання, оскільки в домоволодінні позивача стоїть постійний сморід, особливо нестерпний влітку, відповідач змиває рідкі відходи прямо на вулицю, таким чином завдаючи шкоди довкіллю. На звернення до відповідача в позасудовому порядку позивач та його дружина отримували лише грубі, образливі відповіді, які принижували честь і гідність позивача. Тому вважав, що діями відповідача йому завдана також моральна шкода, яку позивач оцінив в 5000 грн, що просив стягнути з відповідача та зобовязати [PERSON] припинити дії, які порушують права позивача на безпечне життя і здорове довкілля відгодівлю та подвірний забій свиней, шляхом перенесення господарської споруди будинковолодіння № 25-А, по вул. 18-ї Армії м. Хмільнику, в якій утримуються свині, на відстань, не мешу ніж 15 метрів від фасаду будинку позивача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, пояснивши, що сторони являються сусідами багато років, весь цей час відповідач займається підприємницькою діяльністю по забою свиней та утримує тварин в своєму домоволодінні. З огляду на те, що син відповідача одружився близько чотирьох років назад, відповідачем було проведено зміни в своєму домогосподарстві будинок, в якому жили відповідач з чоловіком вони віддали сину, а самі проведи реконструкцію сараю, в якому утримувалися тварини, в жилий будинок, де вони стали проживати, а сарай для свиней збудували в новому місці з порушенням ДБН, в звязку з чим свині утримуються та забиваються занадто близько до будинку позивача, в його домоволодінні стоїть постійний сморід, чути звуки від тварин, їх крик при забої, також відповідач перетримує тварин перед забоєм прямо під парканом, у невеликому загоні, який не являється капітальною спорудою, та в період перетримання тварин, що становить два-чотири дні на тиждень, в які тварин не годують, крики тварин, їх сморід, особливо влітку, позбавляють позивача та його сімю можливості провести час надворі, відпочити, провітрити будинок, у дворі не можуть гуляти діти. Злиті на вулицю відходи після забою тварин, крім неприємного запаху, збирають багато мух, які летять на подвіря позивача. При неодноразових спробах позивача врегулювати питання з відповідачем його сімя отримувала грубі образливі відповіді. Через нестерпні умови здоровя позивача, значно погіршилось, він проходив лікування, постійно нервує, перебуває в нервовому напруженні, тому вважав, що діями відповідача йому завдано моральної шкоди. Представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали просили їх задоволити. Пояснили, що дії відповідача по відгодівлі та подвірному забою свиней порушують права позивача, оскільки в його подвірї постійно стоїть сморід, чути крики тварин, стан його здоровя погіршився, він вимушений протягом тривалого часу звертатись в різні інстанції за захистом своїх порушених прав, звичний ритм його життя змінився. Зазначили, що позивач не ставить питання про заборону [PERSON] займатись діяльністю, повязаною з утриманням та подвірним забоєм свиней, а лише просить перенести сарай, в якому утримуються свині, вглиб подвіря. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявлялась, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, її представник адвокат [PERSON] проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що між сторонами наявний застарілий конфлікт, та саме цей конфлікт, а не діяльність відповідача є приводом звернення позивача до суду. Послався на те, що відповідачем при здійсненні забою свиней санітарні, ветеринарні, пожежні та архітектурно-будівельні норми не порушено, а утриманням свиней вона не займається. Також пояснив, що забій тварин проводиться з дотриманням чистоти і порядку, жодних неприємних запахів не поширюється, тварини як правило, завозяться двічі на тиждень, перед базарними днями, та перетримуються на території будинковолодіння протягом доби, рідше двох діб перед забоєм. Близько чотирьох років тому відповідачем та третьою особою було проведено реконструкцію сараю, де раніше утримувались тварини, та добудовано ряд господарських споруд, у звязку з чим свині тримаються в новозбудованому сараї «В» та перенесено площадку для їх забою. Змоги перенести площадку для забою та сарай в інше місце у відповідача наразі немає. Звернув увагу на те, що домогосподарство за адресою м. Хмільник, вул. 18-ї Армії, 25А належить третій особі [PERSON], відповідач являється приватним підприємцем, здійснює діяльність по забою свиней та реалізації мяса на ринку, що є джерелом її доходів та доходів її сімї, забій здійснюється на території, що належить до приватної власності членів її сімї, таким чином жодних прав позивача не порушено. Треті особи, Управління Ветеринарної медицини у Хмільницькому районі, Хмільницьке міськрайонне управління Головного управління Держсанепідемслужби у Вінницькій області, 9-та державна пожежно-рятувальна частина 2-го ДПРЗ ГУ ДСНС України у Вінницькій області, Департамент держаної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності та витребувані судом висновки, щодо розгляду справи поклались на розсуд суду (а. с. 112, 165, 169, 187). Третя особа [PERSON] в судове засіданні не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову заперечував з підстав його надуманості, необґрунтованості та безпідставності (а. с. 114). Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, речові докази: домоволодіння по вул. 18-ї Армії, 25 А, в м. Хмільнику та електронний носій інформації, в порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України, сприяючи всебічному і повному зясуванню обставин справи, зокрема розяснивши сторонам їх права і обовязки, попередивши про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, судом встановлено наступне. Позивачу [PERSON], на підставі реєстраційного посвідчення КП ВООБТІ від 17 січня 2006 року на праві приватної власності належить 53/100 частини жилого будинку, розташованого в м. Хмільнику по вул. 18-ї Армії, 31 (а. с. 30). З копії довідки Хмільницької міської ради № 949 від 09 липня 2015 року вбачається, що позивач зареєстрований та проживає у належній йому частині будинковолодіння (а. с. 32). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] на праві спільної сумісної власності з іншими особами належить земельна ділянка, на якій розташоване його домоволодіння (а. с. 115, 116). Будинокволодіння в м. Хмільнику по вул. 18-ї Армії, 25А, та земельна ділянка за вказаною адресою належать третій особі по справі [PERSON], що вбачається з копії витягу про реєстрацію прав від 02 березня 2012 року (а. с. 53), копії державного акту на право приватної власності на землю серії ЯД № 374343 (а. с. 61). Вказане домоволодіння розташоване навпроти будинку позивача, що не заперечується сторонами та підтверджено фотографіями, наданими як позивачем, так і відповідачем (а. с. 22, 23 64, 117, 122). До складу будинку, господарських будівель і споруд входить житловий будинок, 2002 року побудови, тамбур і сіни, 2006 року, прибудова, сарай, навіс і убиральня, 2009 року, ганок 2010 року, ворота з хвірткою, 2011 року і огорожа (а. с. 54-56). Відповідач [PERSON] являється фізичною особою-підприємцем з 01 березня 2011 року, вид діяльності 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчованим продуктами, напоями та тютюновими виробами (а. с. 50-51, 77), платником єдиного податку, податкова адреса м. Хмільник, вул. К. Лібкнехта, 9, що являється адресою домоволодіння [PERSON] по вул. 18-ї Армії, 25-А, в м. Хмільнику зі сторони вул. К. [PERSON] (а. с. 52). 20 жовтня 2014 року [PERSON] пройшла інструктаж по дотриманню «Правил подвірного забою тварин» і включена до списку забійників, яким надано право здійснення подвірного забою тварин (а. с. 49, 126). [PERSON] в 2009 році провів будівництво прибудови до житлового будинку та господарської будівлі зблокованою з даною прибудовою (а. с. 167). Згідно декларації про готовність обєкта до експлуатації № ВН 19111087149, в м. Хмільнику по вул. 18-ї Армії, 25-А, було прийнято в експлуатацію прибудову «Б», навіс «Е», сарай «В», убиральню «Є» (а. с. 57-59). На підставі вказаної декларації та ряду інших документів виконком Хмільницької міської ради рішенням № 11 від 18 січня 2012 року оформив право приватної власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому (а. с. 60). Позивач являється інвалідом третьої групи (а. с. 21), перебуває на диспансерному обліку з приводу ряду хронічних захворювань, в тому числі дихальної системи (а. с. 20), з 06 серпня 2014 року по 15 серпня 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні в КУ «Хмільницькій ЦРЛ» з приводу загострення хронічних хвороб дихальної системи (а. с. 19). Він та його дружина, [PERSON], люди похилого віку, [INFO] та 1937 р. н. відповідно (а. с. 31). З літа 2014 року позивач одноособово та разом з іншими особами неодноразово звертався в різні інстанції Хмільницьку міську раду, до Хмільницького міського голови, в Хмільницьку міжрайонну прокуратуру, санітарно-епідеміологічну службу, ініціював депутатські звернення з приводу порушення [PERSON] законодавства щодо утримання та забою свиней (а. с. 9, 11, 12, 14, 15, 17, 24, 157, 158, 162). В свою чергу [PERSON] літом 2015 року зверталась до Хмільницької міської ради з приводу місця розташування вигрібної ями в домоволодінні [PERSON] ( а. с. 154). На підставі звернення [PERSON] та іншої особи, розпорядженням Хмільницького міського голови від 29 липня 2014 року № 258-р було створено комісію (а. с. 163), яка провела обстеження будинковолодіння 25-а по вул. 18-ї Армії та [PERSON], 7/1 (а. с. 164). В результаті обстеження, комісією було складено акт, згідно якого було встановлено факт порушення норм п. 3.35 ДБН 360-92, через утримання [PERSON] свиней у господарській будівлі, відстань якої до житлового будинку позивача становить близько 9 метрів, замість встановлених 15 метрів. Комісією було вирішено заборонити [PERSON] утримувати свиней в зазначеній господарській споруді через порушення санітарних норм, доручено головному державному санітарному лікарю Хмільницького району перевірити факт утримання свиней після проходження місячного терміну, про що проінформувати міськвиконком. Рекомендовано [PERSON] забій тварин проводити на договірних умовах на бойнях ( ТОВ «Ритон» та по вул. Жданова) (а. с. 10). Факт порушення пп. 3,30, 3.35 ДБН 360-92 також підтверджується листом начальника Хмільницького міськрайонного управління головного управління Держсанепідслужби у Вінницькій області головного державного санітарного лікаря від 30 вересня 2014 року (а. с. 13), листом міського голови м. Хмільника від 17 липня 2015 року № Ко-395/02 (а. с. 67), висновком Хмільницького міськрайонного управління головного управління Держсанепідслужби у Вінницькій області № 567 від 26 серпня 2015 року (а. с. 170). З акту комісії, створеної відповідно до розпорядження міського голови № 227-р від 08 липня 2015 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] порушено п. 3.26 ДБН «Планування і забудова міських і сільських поселень» щодо місця розташування вигрібних ям і їх обслуговування (а. с. 155, 156, 192). З листів головного державного інспектора ветеринарної медицини Хмільницького району № 20 від 07 березня 2015 року (а. с. 18), №973 від 06 серпня 2014 року (а. с. 159), висновку, наданого на запит суду № 133 від 06 серпня 2015 року (а. с. 166) встановлено дотримання [PERSON] ветеринарно-санітарних норм забою та первинної обробки тварин, утилізації відходів їх забою, охорони довкілля та запобігання розповсюдження збудників хвороб серед тварин та людей при здійсненні подвірного забою. Згідно висновку ДСНС № 850 від 17 серпня 2015 року, наданого на запит суду, [PERSON] при здійсненні подвірного забою тварин не порушує правил пожежної безпеки (а. с. 113). Згідно листа Хмільницького МВ № 9348 від 15 серпня 2014 року, висновку про результати розгляду звернень громадян від 11 серпня 2014 року, в діях [PERSON] відсутні ознаки кримінального правопорушення (а. с. 160, 161). Згідно даних, наданих Хмільницьким МВ 07 вересня 2015 року, щодо [PERSON] складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 182 КУпАП по факту здійснення забою свиней 19 серпня 2015 року о 05 год. 30 хв. (а.с. 209-215). З пояснень свідка [PERSON], яка являється донькою позивача, проживає з ним в одному будинку, слідує, що після того, як відповідачем та третьою особою було зроблено перебудови в їх домоволодінні та переведено свиней, які утримуються, в сарай, що знаходиться занадто близько до будинку позивача, їх сімї стали заважати сморід, фізіологічні звуки тварин, їх крики при забої. Крім того незручності завдаються утриманням відповідачем свиней перед забоєм в некапітальній огорожі, фактично на вулиці, в безпосередній близькості до будинку позивача. Неприємні запахи від тварин, особливо влітку, унеможливлюють прогулянки онуків, які приїжджають до них, будинок неможливо провітрити, передсмертні крики тварин лякають дітей. Зазначила, що відповідачем забій тварин здійснюється в будь-яку зручну для них пору доби, що змусило її звертатись у міліцію. Свідок [PERSON], яка являється сусідкою сторін, в судовому засіданні пояснила, що хоча з двох сторін ї домоволодіння сусіди займаються забоєм свиней, що завдає їй незручностей, вона може з впевненістю сказати, що після проведення перебудови родиною [PERSON], з їх сторони сморід від тварин та їх крики заважають сусідам. Свідок [PERSON] пояснив, що він являється сусідом сторін та через діяльність відповідача цього літа стоїть настільки сильний сморід, що неможливо відкрити вікно. Також він іноді чує крики тварин. Свідок [PERSON] пояснив, що являється сином відповідача. Після того, як він одружився, батьки зробили добудови в своєму домогосподарстві та віддали йому з сімєю свій будинок, а самі перейшли до реконструйованого сараю, в звязку з чим свиней, які утримуються на відгодівлі, перевели в сарай «В» та перенесли місце забою свиней ближче до вул. 18-ї Армії. Наразі перенести в інше місце навіс для забою та сарай можливості немає. При забої, яким його мати займається вже багато років, дотримується чистота, запахів немає. Пояснив, що забоєм займається мати, оскільки батько цього робити не може за станом здоровя. Свідок [PERSON], який являється найближчим сусідом відповідача, пояснив, що йому незручностей діяльність відповідача не завдає, неприємних запахів він не відчуває. При оцінці показів цього свідка суд бере до уваги як те, що його земельна ділянка знаходиться найближче, з усіх допитаних судом осіб, до домоволодіння [PERSON], так і те, що сарай, де утримуються тварини, площадка для забою та каналізація знаходяться поруч з будинком позивача, а не вказаного свідка. Свідок [PERSON], зять відповідача, пояснив, що регулярно (декілька разів на тиждень), приїжджає до тестя з тещею в гості, неодноразово був свідком забою свиней, при цьому бачив представників санстанції чи ветмедицини, однак хто це конкретно не уточняв. Зазначив, що хоча іноді відчутні незначні запахи, підприємницька діяльність являється єдиним джерелом існування сімї [PERSON], а можливості здійснювати забій в іншому місці в них немає. При оцінці показів свідків суд бере до уваги, що серед свідків як позивача та і відповідача були їх близькі родичі, однак, враховуючи той факт, що вони були попереджені про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, крім того, їх свідчення узгоджуються між собою та з іншими дослідженими доказами, приймає свідчення даних осіб як належні докази. З огляду домоволодіння [PERSON] за адресою м. Хмільник вул. 18-ї Армії, 24А, судом встановлено відповідність розміщення господарських будівель і споруд домоволодіння дослідженим матеріалам справи, в тому числі наданим сторонами фото та утримання відповідачем свиней в сараї «В» (а. с. 205, 62-66, 117-124). З досліджених відео та фото файлів, які знаходяться на електронному носії, вбачається, що відповідач займається діяльністю по утриманню, відгодівлі та подвірному забою тварин. При цьому забій тварин відбувається близько двох разів на тиждень, іноді з самого ранку (10 липня 2015 року о 6 год. 23 хв., 22 липня 2015 року о 07 год. 02 хв., 12 серпня 2015 року о 07 год. 04 хв.). В домоволодіння позивача, з якого велась відеозйомка , чути не тільки крики тварин під час забою, а і звуки життєдіяльності тварин в інший час, звуки обробки туш. Приймаючи цей доказ, суд не вбачає порушень ст. 59 ЦПК України та ст. 307 ЦК України, з огляду на те, що позивачем відкрито проводилась зйомка місця загального користування вул. 18-ї Армії в м. Хмільнику. Оцінивши досліджені докази в порядку ст. 212 ЦПК України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, з огляду на таке. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу у спосіб, визначений законом. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦК України, фізична особа має право на безпечне життя і здорове довкілля. Аналогічні положення містить ст. 50 Конституції України. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок, відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (неприємні запахи, шумове забруднення). Згідно ст. 104 ЗК України, власники земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоровя, повітря та ін. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» громадяни при проектуванні, розміщенні, будівництві та реконструкції споруд будь-якого призначення, зобовязані дотримувати вимог санітарного законодавства. Згідно п. 3.35 ДБН 360-92 Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень, сараї для домашньої худоби треба розміщувати на відстані від житлових будинків відповідно до протипожежних і санітарних норм поодинокі або подвійні не менше 15 м. Згідно п. 3.30 ДБН 360-92 спорудження надвірних господарських будівель по лінії забудови вулиць і проїздів забороняється, їх треба зводити у глибині садиби з дотриманням санітарних і протипожежних вимог. З вимог п. 3.26 ДБН 360-92, вбачається, що відповідно до санітарних вимог очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору, не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі сусідніх садиб. З огляду на наведені норми та досліджені докази, суд вважає доведеними посилання позивача на порушення відповідачем санітарних норм, визначених п. 3.26, 3.30, 3.35 . 3.35 ДБН 360-92 Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень, ст. 15 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» при утриманні та забої свиней, що призвело до того, що в домоволодінні позивача, особливо в літню пору, стоїть неприємний запах, чути крики тварин при забої, звуки життєдіяльності тварин, обробки тварин після забою, що являється порушенням прав позивача, визначених ст. 50 Конституції України, ст. 293 ЦК України та порушенням правил добросусідства. Посилання позивача на порушення відповідачем протипожежних, епідеміологічних та ветеринарних норм, норм ЗУ «Про безпечність та якість харчових продуктів», спростовується висновками уповноважених служб, показами свідків [PERSON] та [PERSON], посилання позивача на приниження відповідачем його честі і гідності в суді не доведено. Невизнання відповідачем факту утримання свиней спростовано оглядом домоволодіння, показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та письмовими доказами по справі. Так само не доведено відповідачем наявності будь-якого іншого конфлікту між сторонами, через який позивач має претензії до відповідача. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Таким чином за доведеності позивачем факту порушення його права внаслідок діяльності відповідача, позовна вимога в частині зобовязання [PERSON] припинити дії, які порушують право позивача, підлягає задоволенню, що також відповідає вимогам ст. ст. 10, 11 ЦПК України, п. 3 Постанови ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Разом з тим, оскільки власником будинковолодіння по вул. 18-ї Армії, 25А, являється [PERSON], позивач та його представник клопотання про залучення [PERSON] в якості співвідповідача не заявили, після дослідження доказів своїми правами, передбаченими ст. 31 ЦПК України, не скористались, беручи до уваги вимоги ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України, позовна вимога щодо перенесення господарської споруди задоволенню не підлягає, оскільки вона заявлена до неналежного відповідача. В частині вимоги щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою. Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в п. 2 Постанови Пленуму № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування коди», розглядаючи позови вказаної категорії, необхідно мати на увазі, що шкода підлягає відшкодуванню за наявності неправомірних дій, причинного звязку між шкодою і діями та вини особи, що завдала шкоду. Оскільки внаслідок діяльності [PERSON] по утриманню та подвірному забою свиней, права позивача були порушені, що змусило [PERSON], який являється інвалідом, особою похилого віку, має цілий ряд хронічних захворювань, неодноразово звертатись до різних органів, добиватись відновлення його прав, порушило звичний ритм його життя, він не міг вільно користуватись належним йому домоволодінням, при цьому позивач неодноразово повідомляв відповідача, про незручності, що йому створюються, відповідач не була позбавлена можливості змінити свою поведінку та дотримуватись правил добросусідства, зокрема знала про наявність боєнь в м. Хмільнику, в яких їй в липня 2014 року було рекомендовано проводити забій тварин, позивач має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди. При цьому суд зазначає, що надані позивачем медичні довідки не являються достовірними доказами наявності причинного звязку між погіршенням його здоровя і діяльністю відповідача. При визначенні розміру моральної шкоди суд, відповідно до вимог п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», враховує характер та обсяг страждань позивача, його стан здоровя, інші обставини справи, та виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості визначає розмір моральної шкоди в сумі 1000 грн. Судові витрати підлягають розподілу згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. 50 Конституції України, ст. ст. 13, 16, 23, 293, 317, 319, 321, 386, 1167 ЦК України, ст. ст. 152, 103, 104 ЗК України, ст. 15 ЗУ "Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення",

Outcome: approved