Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Словянської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, яка мотивована тим, що 10.06.2014 року померла бабуся позивача [PERSON], яка була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO]. 19.06.2014 року помер дід позивача, [PERSON], який також був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO]. Єдиним спадкоємцем після їх смерті був батько позивача, [PERSON], який був зареєстрований за адресою: [INFO], але фактично з 2010 року мешкав разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] за адресою: м. Словянськ, пров. Маяковського, 77. 16.06.2016 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якою увійшли: житловий будинок та земельна ділянка по пров. Маяковського, 77, в м. Словянську; 1/4 частка квартири [ADDRESS]; вклади, які знаходяться на схороні в ПАТ «Державний ощадний банк України». Позивач є спадкоємцем після [PERSON], тому у визначений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою нотаріуса від 19.05.2017 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просить визнати за собою право власності в порядку спадкування за законом після [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку по пров. Маяковського, 77, в м. Словянську; 1/4 частку квартири [ADDRESS]; вклади, які знаходяться на схороні в ПАТ «Державний ощадний банк України». В судове засідання позивач [PERSON], та її представник, [PERSON], не зявилися, надали суду заяви, відповідно до яких просили розглянути справу без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягали. Відповідач Словянська міська рада, відповідно до наданої заяви просив розглянути справу без участі свого представника, рішення просив ухвалити на розсуд суду. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії І-НО №787756 від 12.06.2014 року, [PERSON] померла 10 червня 2014 року. Згідно з Свідоцтвом про смерть серії І-НО №787834 від 20.06.2014 року, 19 червня 2014 року помер [PERSON]. [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-АВ №152614 від 23.09.1969 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок та земельна ділянка по пров. Маяковського, 77, в м. Словянську та вклади, які знаходяться на схороні в ПАТ «Державний ощадний банк України». Згідно з актом комітету мікрорайону ЖД №2 м. Словянська від 04.07.2017 року [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO], фактично з 2010 року постійно мешкав зі своїми батьками, [PERSON] та [PERSON] в м. Словянську по пров. Маяковського, 77. 16.06.2016 року [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-НО №948121 від 16.06.2016 року. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину після свого батька [PERSON], проте за життя належним чином свої спадкові права не оформив. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої увійшли 1/4 частина квартири [ADDRESS], яка належала йому на підставі Свідоцтва про право власності від 25.12.2007 року, а також житловий будинок та земельна ділянка по пров. Маяковського, 77, в м. Словянську та вклади, які знаходяться на схороні в ПАТ «Державний ощадний банк України», які [PERSON] успадкував після свого батька [PERSON], проте свої спадкові права за життя належним чином не оформив. Частинами 1,2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно з ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до Свідоцтва про народження серії VІІІ-НО №465369 від 27.01.1994 року, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] та, відповідно, спадкоємцем першої черги за законом, що врегульовано нормами ст. 1261 ЦК України. Спадкова справа до майна померлого 16.06.2016 року [PERSON] заведена приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №48867191 від 23.08.2017 року. Як видно з дослідженої в судовому засіданні зазначеної спадкової справи, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулась донька спадкодавця, [PERSON] Інших спадкоємців, передбачених ст.1261 ЦК України, немає. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельні ділянку по пров. Маяковського, 77, в м. Словянську; 1/4 частку квартири [ADDRESS]; вклади, які знаходяться на схороні в ПАТ «Державний ощадний банк України», відмовлено, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.05.2017 року. Дана відмова нотаріуса обґрунтована тим, що спадкоємцем [PERSON] не надано нотаріусу відомостей про прийняття спадщини [PERSON] після померлого [PERSON] та документи, які підтверджують право власності на відповідну частку квартири. Згідно з п. 4.15 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5\~(зі змінами та доповненнями), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вирішуючи питання про можливість визнання права власності на вищевказане майно за позивачем, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до довідки КП «БТІ» м. Словянська від 10.08.2017 року, право власності на житловий будинок №77 по пров. Маяковського в м. Словянську на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.10.1989 року зареєстроване за [PERSON] Згідно з Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.07.2017 року право власності на земельні ділянки з кадастровим номером 1414100000:01:016:1834 площею 0.1000 га та з кадастровим номером 1414100000:01:016:1835 площею 0.0058 га, розташовані за адресою: Донецька область, місто Словянськ, провулок Маяковського, № 77, на підставі Державного акту від 28.05.2001 року IV-ДН 037886 зареєстроване за [PERSON] Тобто суд приходить до висновку, що за своє життя спадкодавець [PERSON] не встиг належним чином переоформити на себе право власності на вищевказані житловий будинок та земельні ділянки. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщенні. Пунктом 3.5 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4- 13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що «Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та розяснень, викладених у пунктах 10,11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до\~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємцями, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем земельних ділянок з кадастровим номером 1414100000:01:016:1834 площею 0.1000 га та з кадастровим номером 1414100000:01:016:1835 площею 0.0058 га, розташованих за адресою: Донецька область, місто Словянськ, провулок Маяковського, № 77, після померлого [PERSON] Іншого шляху, ніж визнання права власності на вказану земельну ділянку в судовому порядку, у позивача немає. Крім того, [PERSON] успадкував право на вклади, які знаходяться на схороні в ПАТ «Державний ощадний банк України», в установі банку №2868 на рахунку 213113, що належав [PERSON], в установі банку №2868/027 на рахунку 91551/235, що належав [PERSON] За життя спадкодавець не встиг відповідно до діючого законодавства зареєструвати своє право власності на спадкове майно. Дана обставина унеможливлює отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно. За нормами ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки позивач [PERSON] після смерті [PERSON] спадщину прийняла, то до неї перейшло право [PERSON] зареєструвати право власності на будинок та земельну ділянку по пров. Маяковського, 77 в м. Словянську, що померлий не встиг здійснити за життя. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Згідно з ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності. Оскільки на теперішній час відповідно до ст. 25 ЦК цивільна правоздатність [PERSON] припинилась у звязку з його смертю, тому позивач у справі не може в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за нею права власності на спадкове майно, реалізувати своє право на спадщину. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved