Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

В листопаді 2020 року заявниця [PERSON] звернулась з вищевказаною заявою, в якій зазначила, що [INFO] в селі Василівка Амвросіївського району Донецької області, Республіка Україна померла її мати [PERSON] , будучи громадянкою України вона звернулась до установ РАЦС Одеської області з заявою про видачу Свідоцтва про смерть, але при цьому отримала фактичну відмову про видачу даного документу, а тому заявниця просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті [PERSON] (рос. [PERSON] ), [INFO] , яка померла [INFO] в селі Василівка Амвросіївського району Донецької області, Україна. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає можливим заяву задовольнити з наступних підстав. Відповідно ст. 257-1 ЦПК заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Так судом встановлено, що заявниця [PERSON] (код [NUMBER] ) є донькою померлої, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 01.08.2009 року та Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 13.04.1982 року, паспортом громадянина України в якому зазначено, що 01 серпня 2009 року заявниця вступила в шлюб з [PERSON] , 1979 р.н. [INFO] в селі Василівка Амвросіївського району Донецької області, Республіка Україна померла [PERSON] , мати заявниці, що підтверджується довідкою про смерть № 120 від 29.05.2020 року медичної установи. Заявниця належним чином звернулась до Одеського міського Відділу ДРАЦС Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про проведення державної реєстрації смерті, 29 жовтня 2020 року заявниця отримала відмову у проведенні державної реєстрації. Входячи з вищевказаного, що факт смерті громадянина України підлягає державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України (далі Реєстр). Внесення до Реєстру запису про смерть та наступна видача свідоцтва про смерть є підставою для настання правових наслідків смерті, серед яких вступ у спадщину, що залишилась після померлого, можливість встановлення опіки над його дітьми, що залишились без батьківського піклування та інші правові наслідки. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р., № 52/5 (далі Правила), підставою для державної реєстрації смерті є:а) лікарське свідоцтво про смерть (форма No 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 No 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за No1150/13024 (далі -лікарське свідоцтво про смерть);б) фельдшерська довідка про смерть (форма No 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 No 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за No 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть);Вказані документи (лікарське свідоцтво про смерть та фельдшерська довідка про смерть) у випадку, якщо смерть настала на території України, подаються за формою, що затверджена Міністерством охорони здоров`я України. Проте на території Донецької області здійснює ефективний контроль Російська Федерація. На цій території фактично діє юрисдикція та застосовується законодавство Російської Федерації. Тому документи про смерть видаються за формою, встановленою Міністерством охорони здоров`я Російської Федерації, яка не є прийнятною для українських органів реєстрації актів цивільного стану. До того ж, згідно Правил, державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені пунктом 2 цієї глави, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Місцем проживання та настання смерті померлого в даному випадку є с. Василівка, Амвросіївського району, Донецької області. Тому родичі померлого не мають підстав для звернення до органів РАЦС на території України для реєстрації смерті. Згідно ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі -Закон про окуповані території), будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Внаслідок цих обставин отримання свідоцтва про смерть в органах РАЦС Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом його отримання та захисту прав родичів та спадкоємців померлого є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. Факт смерті підтверджується медичними документами, які видані медичною установою, які вказані вище, а тому суд приходить до висновку, що можливо встановити факт смерті [PERSON] та провести компетентними установами реєстрацію смерті відповідно до норм чинного законодавства. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved