Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття спадщини на садовий будинок [ADDRESS], після смерті [INFO] батька [PERSON]. В зв'язку з тим, що за життя спадкодавець не встиг оформити правоустановчі документи на садовий будинок порушує питання про визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування за законом. У судовому засіданні позивачка та її представник просили про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечила. Представник відповідача в судове засідання не прибув, просив розглянути справу за його відсутності, поклався на розсуд суду. Представник третьої особи ГО СТ «Дніпро-8» в судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на садовий будинок [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 грудня 2009 року позивачка успадкувала земельну ділянку розміром 0,051 га (кадастровий номер 32 218 101 00 38:070:0103), що розташована на території Вишгородської міської ради, по [ADDRESS], що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту про право власності на землю серії ІІІ-КВ №009963 виданого на підставі рішення виконкому Вишгородськой міської ради № 260 від 28 жовтня 1997 року. В 1990 році на згаданій земельній ділянці померлий [PERSON] побудував садовий будинок та повністю сплатив пайовий внесок, що підтверджується довідкою ГО СТ «Дніпро-8» № 93 від 31 серпня 2013 року. Зазначене також підтверджується і матеріалами спадкової справи № 452/2009 від 16 червня 2009 року після померлого [PERSON] Позивачка є дочкою померлого і спадкоємцем першої черги, відповідно до ст. 1261 ЦК України, яка у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Інших спадкоємців по справі не має, що підтверджується матеріалами згаданої спадкової справи, а саме, заявою [PERSON] від 16 червня 2009 року (дружини спадкодавця), яка відмовилися від спадщини на користь позивачки. 16 грудня 2013 року державний реєстратор відмовив позивачці у державній реєстрації права власності на садовий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Згідно зі ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки померлий [PERSON] не встиг оформити правовстановлюючі документи на набуте ним майно й за життя виникле в нього право на майно не зареєстрував, зазначене перешкоджає позивачці здійсненню права спадкування на нього і отриманню свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність», чинного на момент побудови садового будинку член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Зважаючи на викладене, садовий будинок [PERSON], який перейшов у спадщину позивачці, належав йому на праві власності з 1990 року і подальша зміна законодавства не позбавила його набутого права власності на нього, а позивачка (спадкоємець) має право на визнання за нею права на власності садовий будинок, як об'єкт спадкування після смерті свого батька. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що в порядку спадкування за законом позивачка набула право власності на вказане спадкове майно, яке належить батькові, який помер і не встиг його оформити, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину. Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Таким чином, заявлене позивачем право підлягає захистові, а пред'явлений позов - задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved