Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 30.08.200 року між ними було укладено шлюб. Дітей від шлюбу сторони не мають. Протягом тривалого часу стосунки подружжя зіпсувалися через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, непорозуміння, з 2003 року сторони сумісно не проживають, спільне господарство не ведуть, що унеможливлює їх подальше подружнє життя, а тому позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує повністю, на примирення не згодна, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, причин своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та заяви про відкладення розгляду справи не надав, про час та місце судового розгляду повідомлявся у відповідності до положень ст.74 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення в газеті "Урядовий кур'єр". З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до слідуючого висновку. У відповідності до положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 30.08.2000 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Бахмацького районного управління юстиції за актовим записом № 88. Від даного шлюбу сторони дітей не мають, проте через органи РАЦС розірвати даний шлюб позивач не має можливості через відсутність відповідача за його останнім відомим місцем проживання. Судом встановлено, що з 2003 року, сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів та дітей не мають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не з»явився, заперечень проти позову не надіслав, своїм правом подати суду докази та надати пояснення не скористався Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved