Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Головний лікар Київської міської психоневрологічної лікарні № 3 Врублевська І.В. звернулася до суду з заявою про госпіталізацію недієздатної [PERSON], [INFO],мешканки [ADDRESS], яка 09.11.2016 р. за направленням лікаря-психіатра диспансерного відділення № 1 Київської міської психоневрологічної лікарні № 2 поступила до Київської міської психоневрологічної лікарні № 3. Зі змісту заяви вбачається, що [PERSON], [INFO], за направленням лікаря-психіатра диспансерного відділення № 1 Київської міської психоневрологічної лікарні № 2 у супроводі опікуна [PERSON], поступила до Київської міської психоневрологічної лікарні № 3. Зі слів опікуна, медичної документації: стан [PERSON] погіршився, скаржиться на головні болі, галюцинації, відмовляється від їжі, вночі не спить, стала дратівливою, конфліктувала з сусідами, плутала події, не впізнавала рідних та сусідів, забуває вимикати газ, світло, воду, агресивна. 09.11.2016 р. [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів за висновком якої враховуючи, що [PERSON], [INFO],страждає психічним розладом у формі шизофренія параноїдної форми, резидуально-параноїдний синдром, виражений апато-диссоціативний дефект (шифр захворювання за МКХ 10: F 20.00). У зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням психічного стану, - потребує негайної госпіталізації до психіатричної лікарні для надання стаціонарного лікування. В судовому засіданні представник заявника та лікар-психіатр заяву підтримали та просили прийняти рішення про госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON], як особи, визнану у судовому поряду недієздатною. Опікун [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти госпіталізації тітки [PERSON] до психіатричного закладу. Прокурор заяву підтримала, посилаючись на рішення Конституційного Суду України №2-рп/2016 р. від 01.06.2016 р. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Судом достовірно встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.03.2016 р. [PERSON], [INFO], визнано недієздатною, встановлено над останньою опіку, призначивши її опікуном [PERSON], [INFO] Лікарем-психіатром диспансерного відділення № 1 Київської міської психоневрологічної лікарні № 2 [PERSON] була направлена в зв'язку з психічним збудженням, неадекватною поведінкою, дратівливістю, конфліктами з сусідами, плутанням подій. Згідно з висновком огляду комісії лікарів-психіатрів КМПНЛ № 3 діагноз: шизофренія параноїдної форми, резидуально-параноїдний синдром, виражений апато-диссоціативний дефект (шифр захворювання за МКХ 10: F 20.00). В зв'язку з цим комісією прийнято рішення, що хвора потребує госпіталізації до психіатричної лікарні для надання стаціонарного лікування. Згідно з рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. №1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В зв'язку з тим, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, тому суд застосовує норму ст. 282 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved