Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

в обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку. За час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який після припинення спільного проживання сторін проживає з позивачкою. Як і під час спільного проживання, так і після його припинення, відповідач не піклувався про належний моральний і духовний розвиток вказаної дитини та не надавав їй належної матеріальної допомоги. Позивачка зазначає, що відповідач тривалий час не виявляє до дитини будь-якої турботи, не цікавиться її вихованням, станом здоров'я та розвитком, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, що негативно впливає на фізичний розвиток сина сторін як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його належного самоусвідомлення. В зв'язку з цим позивачка вважає, що зазначені факти свідчать про ухилення відповідача від виховання дитини та є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 13.05.2015 року провадження в даній справі в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України, тобто в зв'язку із подачею позивачкою відповідної заяви (а.с.66). Позивачка та її представник - адвокат Наливайко C.М. в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Позивачка також вказала, що вона згідна на заочний розгляд даної справи, а також просить у разі задоволення позову не присуджувати з відповідача на її користь судові витрати. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини своєї неявки жодного разу не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності, будучи повідомленим про судові засідання. Тому згідно з положеннями ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області Садівник Н.Л. вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з підстав, зазначених позивачкою. Крім того, службою у справах дітей, яку вона представляє, надано висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його сина [PERSON], оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню цієї дитини. Прокурор Тарасенко В.М. також вважає, що позов підлягає задоволенню з підстав, зазначених представником органу опіки та піклування. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, з'ясувавши обставини справи, підтверджені тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень частин 1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до положень п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення і поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.4). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.11.2011 року, яке набрало законної сили 10.12.2011 року, шлюб між сторонами розірвано. Вказаного малолітнього сина сторін після розірвання шлюбу залишено проживати з позивачкою (а.с.5). Факт проживання малолітнього [PERSON] з позивачкою стверджується також даними довідки №113, виданої Семаківською сільською радою Коломийського району 17.02.2015 року, згідно з якою до складу сім'ї позивачки входить вказана дитина (а.с.6). На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню свого сина [PERSON], не цікавиться його духовним та фізичним розвитком, ні усно, ні письмово не спілкується з дитиною, не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи. В матеріалах даної справи міститься висновок органу опіки та піклування Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, згідно з яким даний орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.63-64). Тому позовні вимоги суд вважає обґрунтованими. На підставі наведеного, ст.ст. 150, 164 СК України та,

Outcome: approved