Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що 29 травня 2014 року між нею та відповідачкою було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] Згідно умов вказаного договору, нею було передано у власність [PERSON] належну їй двокімнатну квартиру [ADDRESS], натомість відповідачка згідно умов договору зобовязувалась довічно утримувати її, а саме: щомісячно надавати їй грошові суми у розмірі не менше 500,00 грв.; надавати побутові послуги (прання та прасування, вологе прибирання квартири); здійснювати витрати на придбання для неї лікарських засобів на підставі виданих лікарських рецептів; у разі необхідності відвідувати в лікарні; забезпечувати надання їй медичної допомоги удома лікарями; двічі на тиждень забезпечувати продуктами харчування шляхом організації їх доставки за місцем проживання та оплати їх вартості; оплачувати комунальні послуги, підтримувати квартиру в належному стані та іншу допомогу. Однак після укладення зазначеного договору відповідачка протягом 3 місяців лише частково виконувала свої зобовязання, кілька разів зваривши їсти та один раз поправши. З серпня 2014 року [PERSON] взагалі припинила виконувати свої зобовязання з невідомих причин, фактично її доглядом займалися сторонні люди: [PERSON] та [PERSON] Крім того, відповідачка не здійснювала передбачених договором оплати комунальних послуг, всі платежі були здійснені нею, позивачкою. Передбачених договором 500 грв. в місяць відповідач взагалі не надавала. Тому позивачка просить розірвати договір довічного утримання, привести сторони у первісний стан, припинивши право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (Кириленко) в м. Кривому Розі та поновити право власності [PERSON] на вказану квартиру, стягнути з відповідачки судовий збір. В судовому засідання позивач [PERSON] а її представник [PERSON] , а надалі і її представник [PERSON] на заявлених вимогах наполягали з підстав, викладених в позові, просили задовольнити вимоги в повному обсязі. [PERSON] доповнила, що як на момент звернення з даним позовом до суду так і на вересень 2016 року відповідач не виконує умови договору довічного утримання, взагалі до неї не приїздить, матеріально не допомагає. Відповідач [PERSON] , її представник [PERSON] в судовому засіданні 02 06 2015 року з позовом не погодилися . [PERSON] суду пояснила, що кошти у розмірі 500 грв. щомісячно вона передавала позивачці готівкою, загальна сума 4500 грв. , розписки про отримання коштів не складалися, вона прала, прибирала, купувала ліки, купувала продукти харчування, виконувала свої обов"язки належно. Чеків, квитанцій на придбання ліків, продуктів, тощо, вона не збирала, оскільки у них слалися нормальні стосунки. Двічі на тиждень вона приїздила до [PERSON] , телефонувала кожного дня. З лютого 2015 року позивач відмовилася від її послуг. Просила у задоволенні позову відмовити. Таку ж позицію в судовому засіданні 24 02 2016 року підтримав представник відповідача [PERSON] Надалі в судове засіданні ні відповідач , ні її представники не з"являлися , про день слухання справи повідомлялися. У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу 07 09 2016 року не здійснюється. Вислухавши сторони, їх представників , свідків , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 29 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] (л.с. 6-8 копія договору). Згідно п.1.1. вказаного договору, [PERSON] було передано у власність [PERSON] належну позивачу на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] ( Кириленко ) в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, натомість [PERSON] зобовязувалась забезпечувати [PERSON] утриманням довічно, а в разі втрати здоровя також довічним доглядом. Згідно п. 2.2. договору, утримання (догляд) [PERSON] з боку [PERSON] повинно відбуватися у вигляді: щомісячного надання їй грошової суми у розмірі не менше 500,00 грв.; надання побутових послуг (прання та прасування білизни двічі на тиждень, вологе прибирання квартири двічі на тиждень); витрат на придбання для [PERSON] лікарських засобів на підставі виданих лікарських рецептів та на його лікування; у разі необхідності відвідувати в лікарні щоденно, кожного дня неділі; забезпечення надання [PERSON] медичної допомоги удома лікарями загального профілю; двічі на тиждень забезпечення [PERSON] продуктами харчування шляхом організації їх доставки за місцем проживання та оплати їх вартості; забезпечення [PERSON] житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у кімнаті, жилою площею 12,8 кв.м., та інше. Згідно п. 3.1. договору, матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися [PERSON] оцінюється сторонами у розмірі 1500,00 грв. Аналізуючи виниклі цивільні правовідносини, суд приходить до висновку, про те, що вони врегульовані главою 57 ЦК України. Так, нормою ст.ст. 744,745 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Таким чином, суд приходить до висновку про відповідність закону укладеного спірного договору довічного утримання. Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Згідно до ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також всі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечити відчужувача. Також у разі розірвання такого договору, настають правові наслідки передбачені ст.756 ЦК України. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно положень ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що відповідачка взяла на себе зобовязання по догляду та утриманню [PERSON], разом з цим, позивачка, яка проживає у вказаній квартирі одна та має незадовільний стан здоровя, змушена просити сторонніх людей купувати їй ліки, продукти і оплачувати за комунальні послуги. Доказів в підтвердження того, що [PERSON] передавала гроші позивачу, чеків, квитанцій про придбання речей, ліків, продуктів [PERSON] суду не надала. Взагалі відповідачем не надано до суду доказів в підтвердження виконання умов договору довічного утримання . Не виконання відповідачкою обовязків, передбачених договором довічного утримання підтверджується також поясненнями в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з грудня 2014 року вона допомагала [PERSON] , саме купувала ліки, продукти харчування, прибирала, готувала їжу, прала. Зі слів позивача знає про укладення договору довічного утримання, і також позивач вказувала, що до неї відповідач не приходить. При ній відповідач телефонувала [PERSON] двічі, однак їх вона не бачила, хоча приходила до позивача 1-2 рази на тиждень. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивача. Вона їй допомагала з кінця 2014 року, коли [PERSON] поламала ногу, купувала ліки, продукти прибирала, прала. Вона [PERSON] не бачила, однак позивач говорила, що вона двічі приїздила. Зі слів позивача - відповідач їй кошти не давала , [PERSON] все купувала за свої кошти. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] як набувач за договором довічного утримання від 29.05.2014 року, не виконує свої обовязки, передбачені цим договором, а тому цей договір підлягає розірванню. В звязку з тим, що суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача про розірвання договору довічного утримання, укладеного 29 травня 2014 року між нею та [PERSON], суд вважає необхідним скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (Кириленко ) в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати по справі в сумі 1435,00 грв.

Outcome: approved