Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

В червні 2018 року до суду звернулась позивач з позовом якому вказала, що державним виконавцем Ленінського ВДВС Харківського МУЮ ( зараз Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області ) 13.05.2010 року винесено постанову про арешт майна боржникам - [PERSON] за виконавчим листом № 2-2298/09 про стягнення з останнього заборгованості. Після чого державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу однак арешт при цьому не було знято. Під арештом опинилось усе нерухоме майно [PERSON] Оскільки [PERSON] був батьком позивачки та помер [INFO] року - вона є єдиним спадкоємцем останнього та звернулась до держвиконавчої служби з проханням видати свідоцтвао про право на спадщину однак відповідач відмовив їй посилаючись на завершення виконавчого провадження. Позивач прохає скасувати арешт на спадкове майно а саме на нерухоме майно належне [PERSON]. Ухвалою Жовтневого р/с м. Харкова від 05.05.18 року вказане цивільне провадження передано на розгляд Ленінського р/с м. Харкова Ухвалою Ленінського р/с м. Харкова від 11.07.18 року було відкрито спрощене провадження без повідомлення сторін. Представник відповідача отримавши копію позовної заяви своїм правом на подачу відзиву не скористався. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив що позов підлягає задоволенню за наступним: на підставі виконавчого листа № 2-2298/09 від 25.03.2010 року про стягнення з [PERSON] суми заборгованості у Ленінському ВДВС ХМУЮ ( правонаступником є Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області) відкрито виконавче провадження та накладено арешт на усе нерухоме майно боржника. Відповіддю ВДВС вказано що у 2010 році було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Повторно виконавчий документ до дежвиконавчої служби не надходив. [INFO] року [PERSON] помер про що свідчить свідоцтво про смерть від 24.02.2013 року . Відповідно до п. 5.1.4 Інструкції "Про проведення виконавчих дій", затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15 грудня 1999 р., стягнення звертається тільки на майно боржника, яке належить йому на праві приватної власності. Відповідно до ст. 317 ЦК України право власності включає в себе право володіння, право користування та право розпорядження своїм майном. Ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно до положень ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» що діяв на час повернення виконавчого листу стягувачу, арешт накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження, у разі закінчення виконавчого провадження. Згідно з частинами 2 5 статті 60 Закону №606-ХІV у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Державний виконавець зобов*язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Арешт на майно боржника триває значний час, але протягом цього часу не було вчинено жодних виконавчих дій щодо майна, зокрема і не визначено це майно, що вказує на формальність арешту, а не наявність мети, з якою він повинен накладатися відповідно до ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: для забезпечення реального виконання рішення. Підстави зняття арешту державним виконавцем визначено ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», яка не містить прямої вказівки державному виконавцю зняти арешт з майна в разі повернення виконавчого документа. Позивачка не може оскаржити дії(бездіяльність) державного виконавця щодо скасування арешту, оскільки виконавче провадження, у якому було накладено арешт, відсутнє , а тому позивачка звернулась за захистом порушених прав у порядку позовного провадження. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст.4, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Судом встановлено, що права позивача порушуються, оскільки вона не може розпорядитися належним їй майном через наявність арешту на це майно, за відсутності підстав для арешту, а тому права позивача підлягають судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. Відповідно до ст. 1 першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна сторона має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Оскільки [PERSON] є спадкоємцем спірного майна, а стягувач не виявив бажання повторно пред'явити виконавчий документ для виконання - позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню, оскільки зазначене базується на положеннях ст. 41 Конституції України.

Outcome: approved