Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

В.о.головного лікаря Комунального закладу охорони здоров'я «Обласний протитуберкульозний диспансер № 6» звернувся до суду з заявою, в якій просить прийняти рішення, яким примусово госпіталізувати гр. [PERSON] на лікування в ОПТД № 1 м. Харкова у закрите відділення для примусового лікування хворих на туберкульоз терміном на 3 місяці. Заявник посилається на те, що згідно медичного висновку [PERSON], яка є лікуючим лікарем гр. [PERSON], від 22.10.2014 року хвора має заразну форму туберкульозу та потребує госпіталізації у стаціонарному режимі. Хвора знаходиться на обліку в ОПТД № 6 з 2007 року, за час спостереження хвора багаторазово знаходилась на лікуванні в протитуберкульозних закладах та самостійно переривала лікування, систематично порушує епідеміологічний режим та ухиляється від стаціонарного лікування. Оскільки гр. [PERSON] створює загрозу розповсюдження небезпечної хвороби, то буде доцільним направити її на примусове лікування в ОПТД № 1 м, Харкова у закрите відділення для примусового лікування хворих на туберкульоз терміном на 3 місяці, тому вони змушені звертатися до суду. В судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Пояснила, що [PERSON] постійно ухиляється від проходження повного курсу лікування, самовільно залишає лікувальні заходи. Її знаходження серед людей несе загрозу їх здоров'ю. Заінтересована особа [PERSON] згідно ст. 285 ЦПК України в судове засідання не викликалася, оскільки згідно даних протитуберкульозного закладу становить загрозу розповсюдження хвороби, та знаходиться в КЗОЗ "Обласний протитуберкульозний диспансер № 3" в м.Зміїв Харківської області. Перевіривши матеріали справи, вислухавши думку заявника, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Згідно ч.2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарного лікуванню. Із медичного висновку лікаря про необхідність примусової госпіталізації в протитуберкульозну установу вбачається, що з 2007 року [PERSON] маєзаразну форму туберкульозу, систематично порушує епідеміологічний режим, відвідує громадські заклади, місця великого скупчення людей та ухиляється від стаціонарного лікування, тому потребує госпіталізації у стаціонарного режимі строком на 3 місяці. Сама [PERSON] ухиляється від лікування, неодноразово направлялася на стаціонарне лікування, але самовільно залишала лікувальний заклад. Відповідно до ч.2 ст. 286 ЦПК України рішення про задоволення заяви підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. За таких обставин, заява є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації для лікування в зв'язку з заразною формою туберкульозу строком на три місяці.

Outcome: approved