Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та оплату додаткових витрат на дитину звернулась [PERSON] . В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримали, просять суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їхньої дитини [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 липня 2010 року в розмірі 700 гривень 00 копійок та стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їхньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 2500 гривень 00 копійок щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дитину [PERSON] [INFO] у розмірі 5539,42 грн. В судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги визнав частково. В частині збільшення розміру аліментів не заперечує сплачувати по 1300,00 грн. щомісяця на утримання дитини. В чати сні додаткових витрат позов не визнав та вважає, що позивач не довела належними та допустимими доказами вимоги. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З дослідженого в судовому засіданні рішення Рівненського міського суду від 29 липня 2010 року по цивільній справі №2-5248/2010 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини вбачається, що позов задоволено частково; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 700 (сімсот) грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 березня 2010 року і до повноліття дитини. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначену норму СК України, суд вважає, що в позивача є всі підстави для зміни розміру аліментів шляхом їх збільшення, оскільки на даний час збільшився розмір прожиткового мінімуму на дітей. Однак, враховуючи вимоги розумності та справедливості, а також те, що в судовому засіданні представник позивач не надала суду письмових доказів того, що відповідач спроможний сплачувати заявлений нею розмір аліментів, та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, в судовому засіданні відповідач в цій частині позовні вимоги визнав частково в розмірі твердій грошовій сумі по 1300,00 грн., тому суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1300,00 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. З дослідженого в судовому засіданні епікризу вбачається, що у період з 01 квітня 2019 року по 15 квітня 2019 року спільний син сторін перебував на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділені для дітей КНП ЦМЛ РМР. При цьому, після виписки дитина продовжила лікування амбулаторно. Як наслідок, згідно долучених позивачем копій квитанцій вбачається, що вона понесла додаткові витрати на лікування дитини у розмірі 11078,84 грн. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Враховуючи ті обставини, що син сторін перебував на лікуванні, у зв`язку з чим позивач понесла додаткові витрати на лікування дитини, які підтверджені належними та допустимими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідач належними та допустимими доказами не спростував, а сама позицію відповідача суд розцінює як уникнення від батьківської відповідальності, тому суд вважає, що у позивача є достатні підстави для стягнення з відповідача половини додаткових витрат на утримання їх спільної дитини в розмірі 5539,42 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved