Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів на утримання спільного майна. Позивач свої позивні вимоги мотивує тим що, згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 22.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON], та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.12.2005 року, виданого Дрогобицьким державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, їй на праві спільної часткової власності належить ? частка нежитлового приміщення по вул. В. Стуса, 3 в м. Трускавці. Дане приміщення нею використовується для проведення підприємницької діяльності (надання перукарських послуг). Інша половина (1/2 частка) даного нежитлового приміщення належить відповідачу [PERSON] на підставі договору дарування нежитлового приміщення від 03.08.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори [PERSON] та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.09.2007 року, виданого Дрогобицьким державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки. З метою належного здійснення підприємницької діяльності у зазначеному вище нежитловому приміщенні було укладено два договори, а саме: договір про постачання електричної енергії №35384 від 21.07.2006 року з відкритим акціонерним товариством «Львівобленерго», цей договір в якості споживача уклала мати відповідача [PERSON], яка донедавна також надавала перукарські послуги у даному приміщенні, та договір на постачання природного газу за регульованим тарифом №2014/ТП-ПР-020144 від 31.12.2013 року з публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», цей договір в якості споживача було укладено нею. Позивач зазначає, що нею добросовісно виконуються умови договору на постачання природного газу за регульованим тарифом №2014/ТП-ПР-020144 від 31.12.2013 року. Зокрема, позивачем проведено оплату на користь ПАТ «Львівгаз» (філія Дрогобицьке УЕГГ) виставлених постачальником рахунків на оплату №020144 від 20.11.2014 року на суму 844,50 грн. та №020144 від 23.12.2014 року на суму 2626,76 грн. При цьому, позивачем здійснено оплату комісії банку на загальну суму 34,72 грн. Отже, за постачання природного газу, позивачем загалом здійснено витрати в сумі 3505,98 грн. Крім цього, позивач зазначає, що у звязку з фактичним невиконанням відповідачем та його матірю умов договору про постачання електричної енергії, нею було здійснено витрати по договору на постачання електричної енергії по виставлених постачальником рахунків за активну енергію за грудень 2014 року на суму 196,27 грн., за січень 2015 року на суму 285,35 грн., за лютий 2015 року на суму 634,13 грн., за березень 2015 року на суму 549,37 грн., за квітень 2015 року на суму 302,64 грн., за травень 2015 року на суму 199,44 грн., за червень 2015 року на суму 120,23 грн., за липень 2015 року на суму 144,20 грн. та за серпень 2015 року на суму 144,24 грн. та комісія банку в сумі 18 грн., загалом 2593,87 грн. Позивач зазначає, що нею також згідно товарного чека від 19.02.2015 року понесені витрати на придбання трансформаторного розпалу «ARISTON», який було встановлено у газовому котлі нежитлового приміщення по вул. В.Стуса, 3 в м. Трускавець. Позивач вважає, що оскільки здійсненні нею витрати повязані з утриманням спільного майна то відповідач, як співвласник майна, у відповідності до ст.ст. 322, 360 ЦК України, зобовязаний компенсувати їй половину даних витрат (у відповідності до частки), а саме: 1752,99 грн. (за газопостачання), 1296,94 грн. (за електропостачання), 140 грн. (половина суми за трансформатор розпалу «ARISTON» ), а загалом 3189,93 грн. Відповідачем подано до суду заперечення протии позову, відповідно до якого відповідач в задоволенні позову просить відмовити. Відповідач в запереченні зазначає, що позивач належним чином не обгрунтував зазначені витрати на утримання майна, дані витрати повязані з підприємницькою діяльністю позивача. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять позов задоволити. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили, в задоволенні позову просять відмовити. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі продажу нежитлового приміщення від 22.12.2005 року, [PERSON] та [PERSON] набули у власність в рівних частках кожна нежитлове приміщення площею 24,0 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Трускавець вул. В. Стуса, 3. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована, як фізична особа підприємець та використовує дане нежитлове приміщення для надання перукарських послуг. Про те, матеріалами справи також встановлено, що [PERSON], колишній співвласник даного нежитлового приміщення, також використовувала дане приміщення для надання перукарських послуг. Згідно договору дарування нежитлового приміщення від 03.08.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] подарувала [PERSON] половину нежитлового приміщення, що знаходиться в м. Трускавці по вул. В.Стуса, 3. Отже, з 03.08.2007 року співвласниками даного нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Трускавець вул. В. Стуса, 3, є [PERSON] та [PERSON]. Співвласникам належить по ? ідеальній частині даного нежитлового приміщення. Дане приміщення їм належить як фізичним особам. Договору щодо утримання майна між сторонами не укладалось. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що для належного функціонування спільного майна було укладено 21.07.2006 року договір на постачання електричної енергії та 31.12.2013 року договір на постачання природного газу за регульованим тарифом. Судом встановлено, та це підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] понесла витрати на утримання спільного майна. Зокрема, позивачем проведено оплату на користь ПАТ «Львівгаз» (філія Дрогобицьке УЕГГ) виставлених постачальником рахунків на оплату №020144 від 20.11.2014 року на суму 844,50 грн. та №020144 від 23.12.2014 року на суму 2626,76 грн. При цьому, позивачем здійснено оплату комісії банку на загальну суму 34,72 грн. Отже, за постачання природного газу, позивачем загалом здійснено витрати в сумі 3505,98 грн. Крім цього, позивачем було здійснено витрати по договору на постачання електричної енергії по виставлених постачальником рахунків за активну енергію за грудень 2014 року на суму 196,27 грн., за січень 2015 року на суму 285,35 грн., за лютий 2015 року на суму 634,13 грн., за березень 2015 року на суму 549,37 грн., за квітень 2015 року на суму 302,64 грн., за травень 2015 року на суму 199,44 грн., за червень 2015 року на суму 120,23 грн., за липень 2015 року на суму 144,20 грн. та за серпень 2015 року на суму 144,24 грн. та комісія банку в сумі 18 грн., загалом 2593,87 грн. Також, 19.02.2015 року [PERSON] понесені витрати на придбання трансформаторного розпалу «ARISTON», який було встановлено у газовому котлі нежитлового приміщення по вул. В.Стуса, 3 в м. Трускавець. Отже, [PERSON] понесла витрати повязані з належним функціонуванням спільного майна на загальну суму 6379,85 грн. Вищезазначені витрати підтверджуються квитанціями наявними в матеріалах справи. Відповідно до ст. 360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Якщо один із співвласників відмовиться брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно й вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутися до суду з позовом про примусове стягнення зі співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Однак такий співвласник може висунути відповідні заперечення, вважаючи здійснені співвласниками витрати надмірними, зайвими. У ст. 360 ЦК маються на увазі витрати, необхідні для належного функціонування спільного майна. Правило ст. 360 є загальним. Участь кожного співвласника у "витратах на управління, утримання та збереження спільного майна" означає необхідність несення витрат, які є об'єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. В даному випадку, позивач належним чином виконала зобовязання взяті сторонами перед третіми особами (публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» та відкритим акціонерним товариством «Львівобленерго» ) за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном, а саме: оплатила виставлені рахунки для належного функціонування спільного майна. Враховуючи те, що відповідачу належить ? ідеальна частина нежитлового приміщення по вул. В.Стуса, 3 в м. Трускавець то останній, у відповідності до своєї частки, зобовязаний компенсувати позивачу ? частину понесених нею витрат, що дорівнює 3189,93 грн. Оцінюючи зібрані по справі докази, беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України \~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати

Outcome: approved