Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

До суду звернулась позивачка з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцеві її бабі\~[PERSON], яка померла 25.03.2015 р., а саме на \~земельну ділянку (колишня земельна частка (пай)) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,36 га, рілля, кадастровий номер 7422484500:08:000:0379 на території Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 368603, виданого Корюківською районною державною адміністрацією Чернігівської області 23.03.2009 р. Позивач прийняла спадщину після смерті баби, проте нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, оскільки оригінали документів на земельну ділянку було втрачено. Позивач належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, у встановленому законом порядку повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладається на думку суду. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), у разі неявки в судовезасідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Судом по справі встановлено, що позивачка по справі [PERSON], народилася 22 липня 1971 року в смт. Холми Корюківського району Чернігівської області. 14 січня 2008 року її баба [PERSON] склала заповіт про те, що на випадок її смерті все її майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде їй належати на момент смерті заповідає своїй онучці [PERSON], [INFO]. Даний заповіт посвідчений Холминською селищною радою \~та зареєстрований в реєстрі за № 17. 25 березня 2015 року [PERSON] у віці 91 року померла, про що Виконкомом Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області складено відповідний актовий запис за № 12 та видано свідоцтво про смерть (серія 1-ЕЛ № 251390). За життя покійна була членом колективного сільськогосподарського підприємства на території Козилівської сільської ради, тому до спадкового майна належить земельна ділянка (колишня земельна частка (пай)), власність на яку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ЯЖ № 368603, до якого увійшла земельна ділянка площею 2,36 га, рілля, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, нормативна грошова оцінка на момент смерті 34\~901,82 грн. Саме на дане майно після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. На момент смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO] (довідка Виконкому Холминської селищної ради від 29.11.2016 р. № 2395). Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України позивачка подала заяву про прийняття спадщини до Корюківської районної державної нотаріальної контори. Нотаріус, оглянувши документи, проконсультувала позивачку, що за відсутності правовстановлюючого документу відмовить їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане майно за відсутності правовстановлюючих документів, який було втрачсено. Тому для вирішення даного спірного питання позивачка змушена звернутися до суду. Для підтвердження дійсності отримання покійною [PERSON] документів на земельну ділянку позивачка звернулася з заявою до Міжрайонного управління у Корюківському та Сновському \~районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, де мені надали відповідну інформацію (1597/147-17 від 24.11.2017) \~та надали копію архівного примірника державного акту на право власності на земельну ділянку, що видавався на покійну. Відповідно до\~ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2009 року №439. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок" від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності на неї, та долучення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна \~спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна (п. 4.15 гл. 10 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 р. № 296/5). Позивачка є спадкоємцем, тобто власником майна покійної баби і має право успадкувати земельну ділянку, так як відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на викладене вище, зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню, так як за життя спадкодавець набув право на земельну ділянку, позивач прийняла спадщину після баби, оскільки у встановлений законом строк звернулась із відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, проте, позбавлена можливості оформити спадщину через втрату правовстановлюючих документів на право на земельну ділянку. Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 гривень. Враховуючи викладене,

Outcome: approved