Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Багачівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В підготовче засідання сторони не з`явились. Представник позивача надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без їх із позивачем участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач - Багачівська сільська рада Кривоозерського району Миколаївської області в письмовому клопотанні просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти його задоволення. За положеннями ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Багачівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 21 жовтня 2013 року. Згідно даних довідки Багачівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області №438 від 17 серпня 2020 року останнім постійним місцем проживання [PERSON] було [ADDRESS] , на день його смерті разом з ним постійно проживала його дружина [PERSON] . Спадкоємцем за законом як спадкоємцем першої черги на вказане спадкове майно є позивач як донька спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Багачівським сіль бюро ЗАГС Кривоозерського району Миколаївської області 26 березня 1968 року. Відповідно до даних спадкової справи №102/2014 від 18 квітня 2014 позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] в порядку, передбаченому ч.1 ст.1268 ЦК України. Інший спадкоємець після смерті [PERSON] \~-\~його дружина\~ [PERSON] відмовилася від прийняття належної їй частки спадщини на користь позивача. Відповідно до даних архівної копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-МК №027680, виданого Багачівською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 14 лютого 2001 року; витягу з Державного земельного кадастру №НВ-4810389432020 від 13 жовтня 2020 року [PERSON] належала земельна ділянка, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, розташована в межах Багачівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, площею 5,1507 га, кадастровий номер: 4823980400:03:000:0363. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В оформленні спадкових прав на земельну ділянку у нотаріальному порядку позивачу відмовлено, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документа на майно. Відповідно до положень ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Відповідно до положень ст.1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно з\~положеннями ст.131\~ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. У відповідності до нормативних положень статей 1216, 1218, 1222, 1268 Цивільного кодексу України право власності спадкодавця на нерухоме майно переходить до його спадкоємців, яким є позивач. Згідно положень ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, держава, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач є спадкоємцем за законом, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини, в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких вона є. Враховуючи досліджені обставини справи, з урахуванням норм європейського законодавства, суд приходить до висновку у необхідності задоволення позову в повному обсязі, оскільки таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved