Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

В провадженні судді знаходиться вищевказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у період з 02 квітня 2019 року по 06 листопада 2019 року [PERSON] , знаходився у трудових відносинах з ТОВ «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД». 06.11.2019 року за власним бажанням позивач звільнився. Під час знаходження у трудових правовідносинах з ТОВ «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД», з боку останнього була нарахована, але не виплачена у повному обсязі, заробітна плата у розмірі 36 671 грн. 93 коп. В день звільнення 06.11.2019р. позивачу не було виплачено заробітну плату. Крім цього, на його вимогу Відповідач в день звільнення письмово не повідомив про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України. В подальшому ТОВ «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД» перераховувало позивачу частинами заборгованість по зарплаті. Після 03 лютого 2020 року більше жодних виплат по заробітній платі не було, таким чином на теперішній час заборгованість по заробітній платі становить 23 391,93 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача. Крім того,\~позивач також\~просив суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.11.2019 року по 13 жовтня 2021 року в розмірі 166 268 гривень 52 коп. В судове засідання сторони не викликалися. Відповідач неодноразово повідомлявся судом про перебування у провадженні вказаної справи, у зв`язку з чим йому було роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву, порядок подачі клопотання про розгляд справи з викликом сторін. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників\~провадження до\~суду про\~розгляд справи\~з викликом\~сторін до\~судового засідання\~не надходило. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так,\~з письмових\~матеріалів справи\~судом встановлено,\~що позивач [PERSON] з 02.04.2019 року по 06.11.2019 рік перебував у трудових відносинах з ТОВ "УКРМОНТАЖСПЕЦБУД" (а.с. 8-13). Позивач був звільнений 06.11.2019 року за власним бажанням на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), згідно Наказу № 648-к від 06.11.2019р., про що зазначено у трудовій книжці, запис № 14 (а.с. 13). ТОВ «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД» була нарахована, але не виплачена у повному обсязі, заробітна плата у розмірі 36 671 грн. 93 коп. Відповідачем вказана обставина не спростована. Позивачу частково було погашено заборгованість із заробітної плати, а саме: -04.06.2019р. у сумі 780,00 грн. -22.07.2019р. у сумі 400,00 грн. -09.08.2019р. у сумі 200,00 грн. -30.09.2019р. у сумі 1000,00 грн. Тобто на момент звільнення - 06 листопада 2019р.. заборгованість по зарплаті становила 34\~291,93 грн. Відповідачем вказана обставина не спростована. В подальшому ТОВ «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД» перераховувало заборгованість по зарплаті, а саме: -13.11.2019р. у сумі 5000,00 грн. -19.12.2019р. у сумі 1400,00 грн. -27.12.2019р. у сумі 1400,00 грн. -03.02.2020р. у сумі 600,00 грн. Таким чином на теперішній час заборгованість по заробітній платі становить 23 391,93 грн. Відповідачем вказана обставина не спростована, власний розрахунок заборгованості, відомості про інші нарахування не надано. Згідно зі\~ст.4ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 43Конституції України\~держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно із ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР№ 2148-VIIIвід 19.10.1973 р., держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Статтею 1 Закону України «Про оплату праці»\~визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст.115КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Нормами\~ст.47 КЗпП України\~встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~ст. 116 КЗпП України. Згідно до\~ст.116КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 233 КЗпП України\~визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. У суду відсутні будь-які відомості щодо погашення заборгованості перед позивачем із заробітної плати станом на момент винесення рішення. Оскільки відповідач не спростував доводи викладені [PERSON] , суд вважає за необхідне задовольнити у повному обсязі позовні вимоги щодо стягнення заборгованості із нарахованої проте не виплаченої заробітної плати. Оскільки позивач до теперішнього часу не отримав повного розрахунку по виплаті заробітної плати, з відповідача також слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені. Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 7 листопада 2019 року по день подачі позовної заяви до суду, тобто по 13 жовтня 2021 року. Сума нарахованої заробітної плати позивача за два місяці що передують звільненню становить: вересень 2019 року - 7200,00 грн.; жовтень 2019 року - 7571,86 грн. Разом - 14 771,86 грн. Кількість робочих днів (за вересень, жовтень 2019 року): вересень 2019 року - 21 день, жовтень 2019 року - 22 дні. Разом - 43 дні. За таких обставин, середньоденна зарплата складає: 14 771,86 грн. / 43 = 343,53 грн. Кількість робочих днів за час затримки виплати - 484 робочих днів. Середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні\~за вказаний\~період становить:\~343,53\~грн.\~х 484\~робочих днів = 166 268,52 грн. Вказаний розрахунок відповідачем не спростований, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для виникнення сумнівів щодо його достовірності. Відповідно до ч. 1ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. П. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства по оплату праці»\~передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальність. Аналогічна правова позиція Верховного Суду України міститься у постановах від 24.10.2011 р. у справі № 6-39 цс 11, від 21.11.2011 р. у справі № 6-60 цс 11, від 03.07.2013 р. у справі № 6-60 цс 13, від 20.11.2013 р. у справі № 6-114 цс 13, від 05.10.2016 р. у справі № 6-2405 цс15, від 13.03.2017 р. у справі № 6-259цс17. Приймаючи до уваги вказані положення законодавства та факт нездійснення з позивачем остаточного розрахунку при звільненні на момент ухвалення даного рішення, позивач має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за вказаний позивачем період. При розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1\~ст. 27 Закону України «Про оплату праці»\~порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Формула для визначення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні передбачена у п.п. 2, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, і є наступною: розмір середньоденної заробітної плати помножений на кількість робочих днів затримки розрахунку. Середньоденна заробітна плата визначається так: сума зарплати за 2 місяці, що передують події, з якою пов`язана виплата, поділена на кількість відпрацьованих робочих днів за 2 місяці, що передують події, з якою пов`язана виплата. Абз. 1 п. 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. (Абзац перший пункту 8 Із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ №1398 від 30.07.1999 року). За вищевикладених обставин, суд погоджується із розрахунком позивача та вважає доведеною позовну вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В розумінні ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору слід компенсувати з відповідача в дохід держави. Відповідно до ч.1\~ст.\~430\~ЦПК\~України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць.

Outcome: approved