Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Миколаївської сільської ради Дворічанського району Харківської області та [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особіта визнання права на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Свого часу він фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , але за життя не встиг зареєструвати цю спадщину на своє ім`я. Після смерті [PERSON] залишилася земельна ділянка відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0182538. 05 листопада 2015 року померлий [PERSON] залишив заповіт, яким заповів земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,4137 га відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 508019 - [PERSON] . Коли позивач звернулася до нотаріуса з питання оформлення спадщини за законом після смерті свого чоловіка відносно вказаного права на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0182538, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця, а також у зв`язку з тим, що прізвище померлої [PERSON] у свідоцтві про смерть зазначене як « [PERSON] », а відповідно до довідки, виданої відділом у Дворічанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 23.07.2019 за № 29-20-0.23.17-820/108-19, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0182538 видавався на прізвище « [PERSON] ». У зв`язку з цим позивач звернулася до суду та просила встановити факт належності сертифікату, виданого на ім`я "[PERSON] ", - [PERSON] та визнати за [PERSON] право на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги повністю, просила їх задовольнити. Представник відповідача Миколаївський сільський голова Дворічанського району Харківської області Смицький В. В. в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення, просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України від 26.11.2019. Відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. При цьому, від [PERSON] до суду не надійшло відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень, а також повідомлення про іншу адресу. Клопотань про відкладення судового засідання також не надходило. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 вересня 1962 року, виданого на російській мові, « [PERSON] » народився [INFO] , батько - « [PERSON] », мати - « [PERSON] » (а. с. 11). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19 липня 1999 року, виданого Миколаївською сільською радою Дворічанського району Харківської області, актовий запис № 9 (а. с. 12). 18 червня 1983 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] у зв`язку з чим остання змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08 грудня 2011 року, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дворічанського районного управління юстиції Харківської області (а. с. 13). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10 серпня 2016 року, виданого виконавчим комітетом Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області, актовий запис № 15 (а. с. 10). У довідці відділу у Дворічанському районі Головного управління держгеокадастру у Харківській області № 29-20-0.23,17-820/108-19 від 23.07.2019 зазначено, що згідно з Книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Миколаївське» під № 199 обліковується запис про видачу [PERSON] сертифікату серії ХР № 0182538 , який видано на підставі розпорядження Дворічанської РДА № 275 від 15.08.1997, але підпис про отримання зазначеного сертифікату відсутній (а. с. 15). Згідно з довідкою виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Дворічанського району Харківської області від 28.02.2019 померлий [INFO] [PERSON] на момент смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , проживав та був зареєстрований разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги після [PERSON] є її син [PERSON] , [INFO] (помер [INFO] ) (а. с. 16). Відповідно до довідки Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області № 02-30/969 від 02.08.2019 померлий [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований в [ADDRESS] по день його смерті [INFO] . Спадкоємцями померлого за законом є: дружина [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем на день його смерті, та син [PERSON] , який не був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті. Спадкоємцями за заповітом є: [PERSON] , який не був зареєстрований та не проживав разом із спадкодавцем на день його смерті (а. с. 17). Постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 756/02-31 від 09 серпня 2019 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0152538 після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , який фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та не оформив своїх спадкових прав, оскільки вона не надала до нотаріальної контори оригінал правовстановлюючого документу. Окрім того, в пред`явленому свідоцтві про смерть [PERSON] померла записана як « [PERSON] », а відповідно до довідки, виданої відділом у Дворічанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 23.07.2019 за № 29-20-0.23.17-820/108-19, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0182538 видавався на прізвище « [PERSON] » (а. с. 8-9). Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що « [PERSON] » та « [PERSON] » це одна особа, та сертифікат серії ХР № 0182538, виданий на ім`я « [PERSON] », належить [PERSON] . Цей же факт підтверджується письмовими доказами у справі. За таких обставин справи суд вважає можливим встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме: сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0182538, виданого на підставі розпорядження Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області № 275 від 15.08.1997, розмір угідь, що входять до складу сертифікату, становить 8,31 умовних кадастрових гектарів, виданого на ім`я « [PERSON] » - [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» спадкоємець повинен пред`явити належний правовстановлюючий документ про право власності на ім`я спадкодавця. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно з ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернулася з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за нею права на право на земельну частку (пай) в судовому порядку. В ст. 1217 ЦК України зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. Згідно з заповітом [PERSON] від 05.11.2015, посвідченого державним нотаріусом Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області за реєстровим № 1700, останній заповів земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,4137 га відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 508019 - [PERSON] (а. с. 49). Згідно з довідкою Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області № 02-30/969 від 02.08.2019 спадкоємцями померлого [PERSON] за законом є: дружина [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем на день його смерті, та син [PERSON] , який не був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті. На підставі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 756/02-31 від 09 серпня 2019 року, після смерті [PERSON] в Дворічанській державній нотаріальній конторі Харківської області заведена спадкова справа за № 261/2017, де відповідно до довідки Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області за № 02-30/1084 від 10.11.2016 фактично спадщину прийняла дружина померлого [PERSON] , так як на момент смерті була зареєстрована та проживала разом із померлим по день його смерті та за заповітом спадщину прийняв [PERSON] Син померлого - відповідач у справі [PERSON] спадщини після смерті батька не приймав. Таким чином, згідно зі ст. 1216 ЦК України, з дня відкриття спадщини право на право на земельну частку (пай) перейшло до позивача. Тому за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] слід визнати право на право на земельну частку (пай) згідно з сертифікатом серії ХР № 0182538, виданого на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час судового розгляду даної справи позивачем були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги. Відповідачами всупереч вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача не надано і в матеріалах справи не міститься. Доводи позивача, викладені в позові, відповідачами і матеріалами справи не спростовуються. Визнання відповідачем Миколаївською сільською радою Дворічанського району Харківської області позову, не суперечить закону не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. При цьому, згідно з вимогами ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює представнику відповідача Миколаївському сільському голові Дворічанського району Харківської області Смицькому В. В. наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного

Outcome: approved