Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, знаходяться по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] року в с. Кунисівці помер її чоловік [PERSON]. Після смерті чоловіка залишилось нерухоме майно, а саме житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться по [ADDRESS]. Господарство відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого був [PERSON] Станом на 15 квітня 1991 року в господарстві були зареєстровані: [PERSON] голова двору, членами двору були позивачка [PERSON] та їх сини: [PERSON] і [PERSON]. Після смерті чоловіка вони вступили у володіння та користування даним господарством, підтримували його, робили ремонт, обробляли земельні ділянки, сплачували податки. 14 лютого 2005р. за № 347 державним нотаріусом Городенківської ДНК було видано позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на земельний пай після смерті чоловіка. 29 листопада 2016 року було видано додаткове свідоцтво про право на спадщину за законом на земельний пай. 25.11.2016р. позивачка звернулася до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини на житловий будинок. Постановою державного нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по [ADDRESS] у зв'язку із відсутністю свідоцтва про право власності. Відповідачі не заперечують щодо визнання за позивачкою права власності на житловий будинок, надвірні будівлі та споруди після смерті їхнього батька. Вартість спадкового майна згідно висновку експерта про вартість майна, становить 173 248 грн. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивачка зазначила, що позов підтримує повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнають. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень цього кодексу - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Кунисівським с/ ЗАГС Городенківського району Івано-Франківської області 3 жовтня 1967 р., актовий запис № 8 від 03.10.1967 р., стверджено, що [PERSON], 1944 року народження, та [PERSON], 1941 року народження, одружилися 3 жовтня 1967 року. Після реєстрації одруження прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON]. Відповідачі: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є синами [PERSON] і [PERSON], що стверджено копіями їх Свідоцтв про народження, відповідно - серії [NUMBER], виданого 22.03.1968 року Кунисівським сільським ЗАГС, серії [NUMBER], виданого 01.03.1977 року Кунисівською с/Радою Городенківського району. [PERSON] помер [INFO] року у віці 58 років в с. Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 8 від 22.06.2002 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 22.06.2002 р. виконкомом Кунисівської сільської ради Городенківського району. На час його смерті був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. За ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно з ст. 529 згаданого кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина, позивачка [PERSON] та їх діти [PERSON], [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 29.11.2016 року в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори (додаткове до свідоцтва виданого 14 лютого 2005 року за № 347), свідчить про те, що [PERSON], дружина спадкодавця, є спадкоємцем права на земельну частку (пай) [PERSON], спадкова справа № 68/2005. Отже, позивачка прийняла спадщину після смерті чоловіка. До спадкового майна померлого [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка позивачка звернулася до нотаріуса з приводу оформлення спадщини. В зв'язку з тим, що відсутній документ, який підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок по [ADDRESS] Городенківського району, 25.11.2016р. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] виготовленого 09.11.2016 р., встановлено, що житловий будинок збудований в 1968 році, господарські будівлі збудовані в 1970, 1975, 1990 та 1995 роках. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 7842 від 28.10.2016 р. стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в [ADDRESS] право власності на житловий будинок та господарські будівлі не зареєстровано. Довідкою № 529, виданою виконавчим комітетом Кунисівської сільської ради 24.11.2016 р. стверджено, що площа земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель по [ADDRESS], становить 0,25 га. Згідно звіту про оцінку складеного ЕТВО «Придністров'я», ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 09.12.2016 р. становить 173 248 грн. Після смерті спадкодавця позивачка продовжує проживати в будинку спадкодавця, обробляє земельну ділянку. Через відсутність правовстановлюючих документів про власність спадкодавця на цей будинок позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом першої черги спадкодавця [PERSON], права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться [ADDRESS], судом не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позову [PERSON] На підставі ст.ст. 86, 524, 525, 527,529, 548,549ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316,317,325,328 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved