Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що відповідно до укладеного 06.03.2010 року договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Формулярами та стандартними формами є Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку, які викладені на банківському сайті. Відповідач під час підписання анкети-заяви підтвердив свою згоду, що підписана ним заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, складає договір про надання банківських послуг. Банк виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У свою чергу відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого має заборгованість. З урахуванням зменшених позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 27203 грн. 38 коп., з яких: 11829,20 грн. - заборгованість за кредитом, у тому числі за простроченим тілом кредиту; 12616,10 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 2758,08 грн. - заборгованість з пені, а також понесені судові витрати. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2020 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, у якій проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведений заочний розгляд справи в його відсутність на підставі наявних доказів. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що відповідно до кредитного договору від 06.03.2010 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач, та [PERSON] , останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у сумі 500 грн., який у подальшому було збільшено. З матеріалів справи вбачається, що при укладенні кредитного договору сторони погодили відсоткову ставку за кредитом та суму пені у разі порушення зобов`язання, а також інші умови договору шляхом підписання довідки про умови кредитування. З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 31.01.2021 року відповідач має наступну заборгованість: 11829,20 грн. - заборгованість за кредитом; 12616,10 грн. - заборгованість за відсотками; 2758,08 грн. - заборгованість за нарахованоюпенею. Вирішуючи позов АТ КБ «ПриватБанк», суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 ЦК України). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, про що свідчить наявність заборгованості, доказів на спростування доводів позивача та суми заборгованості відповідач суду не надав, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» необхідно задовольнити, стягнувши з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором від 06.03.2010року в загальному розмірі 27203 грн. 38 коп., з яких: 11829,20 грн. - заборгованість за кредитом; 12616,10 грн. - заборгованість за відсотками; 2758,08 грн. - заборгованість за нарахованою пенею. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн. Згідно з частиною 1 статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved