Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Київмонтажбуд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Строй - 3» про визнання майнового (речового) права на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 30.03.2015 р. між ТОВ «Глобал строй - 3» (далі відповідач 2) та ТОВ «Київмонтажбуд» (далі відповідач 1) на підставі договору Генерального підряду № 25/05-ГП/2014 від 25.05.2014 р., та який надав свою згоду на продаж житлової та нежитлової нерухомості у ЖК «Перспектива» та позивач [PERSON] укладено договір № КМБ/02/175 купівлі-продажу майнових прав. Відповідно до п. 2.1 договору продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим договором, та у відповідності до норм ЦК України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж. Згідно з п. 2.2 даного Договору, сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором, є об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , кількість кімнат 1, загальна площа - 38,17 м. кв. на другому поверсі. Замовником будівництва є ТОВ «Глобал Строй - 3», а продавцем об`єкту будівництва та майнових прав є ТОВ «Київмонтажбуд». Відповідно до положень даного договору позивач після повної сплати вартості майнових прав на об`єкт нерухомості, визначений в п. 2.2 відповідач 2 видає позивачу довідку про повну оплату вартості майнових прав на об`єкт нерухомості згідно цього договору, а саме: секції 2, кв. 6, кількість кімнат 1, загальна площа - 38,17 кв. м., на другому поверсі. 03.04.2015 р. продавець відповідач 1 видав [PERSON] довідку про фінасування 100% майнових прав об`єкт нерухомості згідно договору, а саме: секція 2, кв. 6, кількість кімнат 1, загальна площа - 38,17 кв. м, на другому поверсі, по договору № КМБ/02/175 купівлі-продажу майнових прав від 30.03.2015 р.. 06.03.2017 р. між відповідачами та позивачем було укладено додаткову угодудо договору № КМБ/02/175 купівлі-продажу майнових прав та вирішили викласти п. 2.2 на підставі технічного паспорту квартири в наступній редакції: «2.2 сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором, є об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , з наступними характеристиками - секція 1, кв. 185, кількість кімнат 1, загальна площа - 38,70 кв. м. на другому поверсі. Згідно п. 2 додаткової угоди до договору № КМБ/02/175 купівлі-продажу майнових прав за результатами обміру БТІ, ураховуючи, зокрема, але не виключно, п. 4.4.1 п. 4.4 договору, покупець зобов`язується не пізніше 30.03.2017 р. сплатити на поточний рахунок продавця визначеній у цій угоді грошову суму в розмірі - 8 480 грн., в якості доплати за додаткові 0,53 кв. м. Враховуючи, що позивач виконав всі умови договору, то у неї виникло майнове право вимоги оформлення права власності на квартиру та обов`язок сплати вартості вказаної квартири, а у відповідача виникло право на отримання вартості квартири та кореспондуючий обов`язок за домовленістю на оформлення права власності на вказану квартиру за позивачем. Позивачем, який виступає покупцем, передані та сплачені всі необхідні кошти, які зазначені в договорі та додатках до договору купівлі-продажу, про що свідчить факт отримання від відповідачів довідок про сплату 100% майнових прав. Проте, на сьогоднішній день відповідачі не дають жодної конкретної інформації, щодо подальших дій та співпраці з замовником будівництва (відповідачем) стосовно реєстрації права власності на квартиру в житловому будинку, що є складовою частиною житлово-офісного комплексу з торговими приміщеннями і приміщеннями соціальної інфраструктури, що призводить до порушень майнових прав на об`єкт нерухомості позивача. Відповідачі свої зобов`язання за договором не виконують. На підставі викладеного, Позивач просить суд: визнати за нею, майнове (речове) право на оформлення права власності на житлову квартиру [ADDRESS] , загальною площею - 38,70 кв. м. Позивач в судове засідання не з`явився, але в той же час надала заяву про слухання справи без її присутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Представники відповідачів не з`явилися в судове засідання. У відповідності до ст. 128 ЦПК України про розгляд справи повідомлені належним чином. Поштова кореспонденція, надіслана відповідачам в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - «за закінченням встановленого строку зберігання». Відзиви на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України Відповідачами подано не було. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, і від яких не надійшло заяв про розгляд справи за їх відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачами відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд, у відповідності до ст. 280 ч.1 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі с . с . 280 284 ЦПК України, з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або с пореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Як встановлено судом та вбачається з письмових матеріалів справи, що 30.03.2015 р. між ТОВ «Глобал строй - 3» (далі відповідач 2) та ТОВ «Київмонтажбуд» (далі відповідач 1) на підставі договору Генерального підряду № 25/05-ГП/2014 від 25.05.2014 р., та який надав свою згоду на продаж житлової та нежитлової нерухомості у ЖК «Перспектива» та позивач [PERSON] укладено договір № КМБ/02/175 купівлі-продажу майнових прав. Відповідно до п. 2.1 договору продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим договором, та у відповідності до норм ЦК України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж. Згідно з п. 2.2 даного Договору, сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором, є об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , кількість кімнат 1, загальна площа - 38,17 м. кв. на другому поверсі. Замовником будівництва є ТОВ «Глобал Строй - 3», а продавцем об`єкту будівництва та майнових прав є ТОВ «Київмонтажбуд». Відповідно до положень даного договору позивач після повної сплати вартості майнових прав на об`єкт нерухомості, визначений в п. 2.2 відповідач 2 видає позивачу довідку про повну оплату вартості майнових прав на об`єкт нерухомості згідно цього договору, а саме: секції 2, кв. 6, кількість кімнат 1, загальна площа - 38,17 кв. м., на другому поверсі. 03.04.2015 р. продавець відповідач 1 видав [PERSON] довідку про фінасування 100% майнових прав об`єкт нерухомості згідно договору, а саме: секція 2, кв. 6, кількість кімнат 1, загальна площа - 38,17 кв. м, на другому поверсі, по договору № КМБ/02/175 купівлі-продажу майнових прав від 30.03.2015 р.. 06.03.2017 р. між відповідачами та позивачем було укладено додаткову угодудо договору № КМБ/02/175 купівлі-продажу майнових прав та вирішили викласти п. 2.2 на підставі технічного паспорту квартири в наступній редакції: «2.2 сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором, є об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , з наступними характеристиками - секція 1, кв. 185, кількість кімнат 1, загальна площа - 38,70 кв. м. на другому поверсі. Згідно п. 2 додаткової угоди до договору № КМБ/02/175 купівлі-продажу майнових прав за результатами обміру БТІ, ураховуючи, зокрема, але не виключно, п. 4.4.1 п. 4.4 договору, покупець зобов`язується не пізніше 30.03.2017 р. сплатити на поточний рахунок продавця визначеній у цій угоді грошову суму в розмірі - 8 480 грн., в якості доплати за додаткові 0,53 кв. м. Враховуючи, що позивач виконав всі умови договору, то у неї виникло майнове право вимоги оформлення права власності на квартиру та обов`язок сплати вартості вказаної квартири, а у відповідача виникло право на отримання вартості квартири та кореспондуючий обов`язок за домовленістю на оформлення права власності на вказану квартиру за позивачем. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Статтею 190 ЦК України встановлено, що майном, як особливим об`єктом, вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Таким чином, майнові права визнаються речовими правами. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202, 204 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З урахуванням того, що згідно із ст.. 626 ЦК України договором є домовленість, спрямована на виникнення, зміну та припинення прав та обов`язків, укладення з позивачкою Попереднього договору та Договору про забезпечення виконання зобов`язань є дією, спрямованою на набуття цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогокодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди. Так, у позивача у зв`язку з виконанням зобов`язання щодо сплати вартості квартири виникло право вимоги й оформлення права власності на квартиру шляхом реєстрації майнового права на оформлення права власності на квартиру. Статтею 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги. Оскільки квартира є оплаченим позивачем об`єктом, який після завершення будівництва стає окремим майном, то до завершення будівництва об`єкту нерухомого майна, в якому знаходиться квартира, та прийняття його до експлуатації - позивачу належить не право власності на квартиру, а майнові права на неї, зокрема, на фактично оплачені квадратні метри. Таким чином, позов підставний і підлягає до задоволення. У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути суму сплаченого при зверненні до суду судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved