Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , що належав [PERSON] , яка померла [INFO] , вказуючи на те, що після смерті матері [PERSON] відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Позивачка, як спадкоємиця за законом після смерті матері, своєчасно прийняла спадщину, але не може її належним чином оформити, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який би підтверджував право власності померлої на даний будинок. Просить визнати за нею право власності на дане майно в порядку спадкування. В судове засідання позивачка не з`явилася, але надала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що спір витікає з цивільних правовідносин, які виникли за часу дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4), копією свідоцтва про народження (а.с.8) та копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] , що належав [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 15 серпня 1962 року (а.с.5). Спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] являється її донька - позивачка [PERSON] . Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. При цьому, слід враховувати, що норми п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст. 529 - 531 ЦК УРСР. Згідно зі ст.524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. За правилами ст.ст.548,549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст.ст. 529,530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно повідомлення Ічнянської районної державної нотаріальної контори від 29 січня 2020 року № 85/02-14 [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право власності на спадкове майно, яке належало [PERSON] , так як позивачкою не надані правовстановлюючі документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій (а.с.11). П. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" вказує, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачка, як спадкоємиця за законом першої черги, своєчасно прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , так як вона на день смерті останньої була зареєстрована з нею за однією адресою, що підтверджується копією довідки Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області № 1-769 від 13 серпня 2019 року (а.с.19), звернулась із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 461/2019 (а.с.17-19). На даний час позивачка користується та розпоряджається спадковим майном, інші спадкоємці відсутні, але юридично не може оформити свої спадкові права, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який би підтверджував право власності померлої на даний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що підтверджується матеріалами справи (а.с.10), тому суд вважає, що позивачка правомірно набула право власності на вищевказаний житловий будинок, в зв`язку з чим за нею слід визнати право власності на майно в порядку спадкування.

Outcome: approved