Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

В провадженні Франківського районного суду м.Львова перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] як правонаступника [PERSON] до [PERSON] , треті особи - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання втратившого право на користування житловим приміщенням членом сім`ї власника житла. Позов обгрунтовується тим, що [PERSON] був зареєстрований та проживав в квартирі [ADDRESS] , яка належала йому на праві приватної власності. Крім цього, в квартирі зареєстровані та проживають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідач по справі [PERSON] є чоловіком доньки [PERSON] . До лютого 2019 року відповідач проживав в спірній квартирі, однак стосунки між ним та [PERSON] не склались, оскільки він зловживав алкогольними напоями, влаштовував сварки, скандали. В лютому 2019 року відповідач, перебуваючи в нетверезому стані влаштував черговий скандал, після чого забрав свої особисті речі та пішов з квартири. З цього часу за вказаною адресою відповідач не проживає, житлом не цікавиться, комунальних платежів не вносить. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, відповідно до ст.128 ЦПК України. В матеріалах справи міститься заява від третьої особи про розгляд справи без його участі та задоволення позову, а також від представника позивача про розгляд справи без їх участі та не заперечення щодо винесення заочного рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, враховуючи наступне. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку відповідачів в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 21.09.2021 року залучено до участі в справі, як правонаступника померлого позивача [PERSON] - [PERSON] . Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , така належить на праві приватної власності [PERSON] . Таким чином, відповідач права власності в даній квартирі не має. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку №17 від 06.07.2020 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до акту фактичного проживання №18 від 06.07.2020 року [PERSON] , [INFO] фактично з лютого 2019 року не проживає за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] упродовж тривалого часу. Згідно з ст. 47 Конституції України гарантовано кожному право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Статтею 319 ЦК України передбачено права власника майна, зокрема права володіння, користування та розпорядження таким майном. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Частиною першою ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до змісту норм ст. ст.1,6,9,61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності. Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлений строк, жиле приміщення не зберігається і особи можуть бути визнанні такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Згідно п.10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Також, судом не здобуто доказів того, що існують обставини для збереження за відповідачем права користування спірною житловою площею. Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] згідно ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації, не проживає понад один рік в житловому приміщенні, яке належить позивачу на праві приватної власності, судом не встановлено домовленості між ним і власником житла щодо порядку користування квартирою і залишаючись зареєстрованим у спірному домоволодінні, перешкоджає позивачу у здійсненні законних прав, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved