Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

До Черкаського районного суду з позовною заявою звернувся прокурор Черкаського району в інтересах Леськівської сільської ради, в якій просить визнати незаконним та скасувати наказ в.о. начальника головного управління Держземагенства в Черкаській області від 14.01.2015 року №23-197/14-15-СГ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2 га, розташованої в адміністративних межах Леськівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства. Визнати недійним свідоцтво серії САК №317116 від 15.01.2015 року на право власності на земельну ділянку площею 2 га, видане [PERSON] та скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського РУЮ про реєстрацію права власності на дану земельну ділянку за [PERSON] Позивач у судовому засіданні, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені у позові. Представник Леськівської сільської ради у судовому засіданні підтримав позов прокурора та просив його задовольнити, вважаючи, що відповідачем при винесення спірного наказу перевищено його повноваження. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не прибув, хоча належним чином повідомлявся за місцем своєї реєстрації про дату, час та місце розгляду справи, тому за таких обставин, суд вважає, за можливе розглядати справу за його відсутності за наявними матеріалами справи. Представник відповідача головного управління Держземагенства у Черкаській області у судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи управління Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області у судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи реєстраційної служби Черкаською РУЮ належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи про те у визначені судом день та час в судове засідання не прибув, тому суд розглядає справу за його відсутності. Заслухавши думки учасників судового розгляду, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Наказом головного управління Держземагенства №23-4284/14-14 СГ від 10.10.2014 року надано [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності у власність, розташованої в адмінмежах Леськівської сільської ради Черкаського району за межами населеного пункту. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. На підставі указаного наказу була виготовлена відповідна технічна документація, до якої долучена довідка форми 6-зем від 27.11.2014 року №01-09/8668 управління держземагенства у Черкаському районі. Згідно даної довідки земельна ділянка площею 2 га розташована в адмінмежах Леськівської сільської ради за межами населеного пункту землі запасу, за цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення. Наказом головного управління Держземагенства у Черкаській області №23-194/14-15 СГ від 14.01.2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2 га, розташованої в адміністративних межах Леськівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства. Повноваження відповідача у прийнятті оскаржуваного рішення визначені Земельним кодексом України. Відповідно до п. є1 ст. 15-1 ЗК України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Сам порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений у ст. 118 ЗК України. Відповідно до п. 9 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Згідно п. б ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Таким чином, з огляду на викладені норми, головне управління держземагенства має право розпоряджатися земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної форми власності. Разом з тим як вбачається з досліджених у судовому засіданні доказів, указана земельна ділянка, що була виділена [PERSON] входить в масив земельної ділянки площею 4,9294 га та відносилась до земель КСП «Дніпро», які підлягали роздержавленню, згідно поданої суду технічної документації Черкаського філіалу Інституту землеустрою Української академії аграрних наук від 1993 року. Роздержавлення земель колгоспу «Дніпро» проводилось відповідно до рішення Черкаської районної ради народних депутатів від 04.11.1993 року №ХІІІ-ХХІ. Проект роздержавлення земель колгоспу «Дніпро» Леськівської сільської Ради народних депутатів Черкаського району Черкаської області з видачею державних актів на право колективної власності на землю та право постійного користування землею розроблено в 1993 році та затверджено вищевказаним рішенням. Зі змісту вказаного проекту вбачається, що останній розроблений на підставі постанови Верховної Ради України від 13 березня 1992 року «Про прискорення земельної реформи та приватизації землі», рекомендацій по складанню проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств і організацій, затверджених Держкомземом України 1992 року, та рекомендацій по складанню проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств і організацій по виготовленню державних актів на право колективної власності на землю та право постійного користування землею, схвалених Комісією ВРУ з питань агропромислового комплексу та Комісією з питань відродження і соціального розвитку села 1993 року. Відповідно до графічних матеріалів даного проекту земельна ділянка площею 10,6 га, позначена номером контура «11», є землею сільської ради, що в силу діючої на той час норми ч. 2 ст. 65 Земельного кодексу України означає, що остання перебуває в межах с. Леськи. Вказана ділянка виділена відповідною лінією, що позначає межу населеного пункту. Станом на момент затвердження вказаного проекту нормою земельного законодавства, що врегульовувала порядок встановлення меж сільських населених пунктів була ст. 65 Земельного кодексу України 1990 року, відповідно до змісту якої до земель сільського населеного пункту належать усі землі, що знаходяться в межах, установлених для цього пункту в порядку землеустрою; землі сільського населеного пункту перебувають у віданні сільської Ради народних депутатів; межі сільських населених пунктів встановлюються і змінюються районною, міською в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Радою народних депутатів. Постановою Верховної Ради України від 13 березня 1992 року «Про прискорення земельної реформи та приватизації землі» визначено порядок роздержавлення земель сільськогосподарських підприємств і організацій. Пунктом 5 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України до 15 травня 1992 року доручено розробити і затвердити рекомендації по складанню цих проектів. На виконання вказаної вимоги Комітетом Верховної Ради України з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів та соціального розвитку села розроблено, а 15.05.1992 Державним комітетом України по земельних ресурсах, Міністерством сільського господарства і продовольства України Міністерством у справах роздержавлення власності демонополізації виробництва України затверджено Рекомендації по складанню проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств і організацій. Нормою п. 2.2. вказаних Рекомендацій встановлено, що по тих сільських, селищних, міських Радах народних депутатів, де не проводились роботи по формуванню територій і меж цих рад, а також не проводились роботи по встановленню меж сільських населених пунктів, у складі підготовчих робіт встановлюються межі і формується територія відповідних Рад народних депутатів, а землі сільських населених пунктів передаються у відання цих Рад. Беручи до уваги надану зазначеною нормою можливість віднесення землі до меж населеного пункту при затвердженні проекту роздержавлення, а також те, що на момент його розробки проект формування території Леськівської сільської Ради вже було враховано (виходячи зі змісту пояснювальної записки до проекту), вбачається, що межа земельної ділянки площею 10,6 га, котра відокремлює територію с. Леськи від інших територій, була встановлена. Крім цього, з метою розподілу земель державної власності на землі територіальних громад і землі держави, а також щодо визначення і встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок державної та комунальної власності було розроблено та рішенням Леськівської сільської ради від 21.12.2012 №25-12 затверджено проект із землеустрою щодо розмежування земель державної та комунальної власності в межах с. Леськи Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області. При розробці зазначеного проекту використовувались стан поточного використання земель с. Леськи, попередньо виготовлені картографічні матеріали та дані статистичної звітності за формою 6-зем. Графічними матеріалами вказаного проекту підтверджується належність земельного масиву загальною площею 10,6552 га до меж с. Леськи (контур №4.1, ділянка №4). Більше того, масив спірних земельних ділянок згідно державної статистичної звітності обліковується як землі, розташовані в межах с. Леськи. Питання обліку земель, в тому числі щодо їх площі в межах населених пунктів, врегульовано наказом Державного комітету статистики України №377 від 05.11.98 «Про затвердження форм державної статистичної звітності з земельних ресурсів та Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, ба-зем, 6б-зем, 2- зем)». Пунктом 1 вказаного наказу встановлено, що у звітах вказуються площі земель і розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності в межах територій, які входять до адміністративно-територіальних одиниць, у тому числі окремо - в межах населених пунктів, зрошувані та осушені землі, розподіл земель за формами власності. Цією ж нормою встановлено, що вказана Інструкція розроблена відповідно до Положення про порядок ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.93 №15, в частині кількісного обліку земель. В свою чергу, пунктом 8 зазначеного Положення встановлено, що облік кількості земель ведеться по власниках землі і землекористувачах, у тому числі орендарях. При обліку кількості земель виділяються, зокрема, землі в межах населених пунктів та землі за межами населених пунктів. Пунктом 18 Положення встановлено, що зміст звітних даних державного земельного кадастру та порядок їх подання визначаються у формах державної звітності; звітні дані про кількість земель складаються щорічно. Пунктом 6 Положення встановлено, що документація державного земельного кадастру ведеться, в тому числі, по територіях сільських, селищних, міських, районних Рад народних депутатів. До земельно-кадастрової документації належать кадастрові карти та плани (графічні і цифрові), схеми, графіки, текстові та інші матеріали, які містять відомості, зокрема, про межі адміністративно-територіальних утворень, межі земельних ділянок власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, правовий режим земель, що перебувають у державній, колективній і приватній власності, їх кількість. Саме такі характеристики визначають проект роздержавлення земель колгоспу «Дніпро» Леськівської сільської Ради народних депутатів Черкаського району Черкаської області з видачею державних актів на право колективної власності на землю та право постійного користування землею, проект землеустрою щодо розмежування земель державної та комунальної власності в межах с. Леськи Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, що і стало підставою для статистичного обліку масиву спірних земельних ділянок як земель, що перебувають в межах с. Леськи. Суд зазначає, що питання кількісного обліку земель та подачі державної статистичної звітності за формою 6-зем врегульовувалось і на момент затвердження проекту роздержавлення земель колгоспу «Дніпро» Леськівської сільської Ради нормами наказу Міністерства статистики України від 04.12.1992 №207 «Про затвердження форм державної статистичної звітності по земельних ресурсах». Підпунктом 3) п. 97. Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 встановлено, що до Державного земельного кадастру вносяться відомості (зміни до них) про землі в межах територій адміністративно-територіальних одиниць щодо площі земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці на підставі, зокрема, державної статистичної звітності до 2015 року. Таким чином, відомості статистичного звіту за формою 6-зем є частиною відомостей державного земельного кадастру в частині щодо кількісного обліку земель. Відомості статистичного звіту за формою 6-зем призначені, в тому числі, для забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відомостями про правовий режим земель. З огляду на зазначене, кількісні характеристики земель с. Леськи підтверджуються, також, і державною статистичною звітністю за формою 6- зем. Наявною в проекті експлікацією земель с. Леськи визначено, що спірний масив належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам, і, відповідно, згідно даних державної статистичної звітності за формою 6-зем включені до земель запасу та земель призначених для передання у власність або надання у користування, що перебувають в межах населених пунктів (шифр рядка 93). Узгоджуються такі кількісні статистичні відомості і із даними проекту роздержавлення земель колгоспу «Дніпро» Леськівської сільської Ради народних депутатів Черкаського району Черкаської області. Так, експлікацією земель по угіддям, засвідчено, що площа земель с. Леськи становить 633 га. Саме ця площа і становить різницю між поточною площею села та площею земель, на які воно було збільшено відповідно до рішень в період часу з моменту затвердження проекту роздержавлення земель колгоспу «Дніпро» (копії технічних звітів маються в матеріалах справи). Вищенаведені обставини вказують на порушення головним управлінням Держземагентства в Черкаській області при виданні оскаржуваного наказу вимог ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України в частині розпорядження земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, що не віднесена до земель, розташованих за межами населеного пункту. Суд погоджується з доводами позивача, що, передана у власність земельна ділянка не відноситься до земель державної форми власності, натомість є землею комунальної форми власності. Відповідно до п. 1.4. Рекомендацій по складанню проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств і організацій встановлено, що якщо межі господарства, землі якого підлягають роздержавленню і приватизації, співпадають з межами території сільської, міської Ради народних депутатів, площа земель, які передаються у колективну власність, становить різницю між загальною площею земель, що знаходиться у віданні відповідної Ради, і площею земель, які залишаються у державній власності (землі запасу, лісовий фонд, водний фонд, резервний фонд земель тощо) та у власності громадян. В даному випадку проектом роздержавлення земель колгоспу «Дніпро» Леськівської сільської Ради народних депутатів Черкаського району Черкаської області (що співпадає з адмінмежами Леськівської сільської ради, відповідно до наданих графічних матеріалів), передбачено, в тому числі і землі, що залишаються в державній власності, серед яких, однак, відсутній масив спірних земельних ділянок. Таким чином, головне управління Держземагентства в Черкаській області при виданні оскаржуваного наказу порушило вимоги ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України і в частині розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення, що не віднесені до державної форми власності. З огляду на вказані обставини суд дійшов до висновку, що головне управління Держземагентства в Черкаській області видавши оскаржуваний наказ вийшло за межі наданих йому повноважень, а тому наказ в.о. начальника головного управління Держземагенства в Черкаській області №23-194/14-15 СГ від 14.01.2015 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2 га за кадастровим номером 7124984500:02:006:0004, розташованої в адміністративних межах Леськівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства, суд визнає незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Рішення про державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку прийнято реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції від 15.01.2015 року №18645895 «про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером 7124984500:02:006:0004, розташовану в адміністративних межах Леськівської сільської ради Черкаського району за [PERSON]» на підставі незаконного наказу. Відповідні відомості внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підтвердження чого [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САК №317116 від 15.01.2015 року на право власності на земельну ділянку, площею 2 га. Таким чином за наявності грубих та істотних порушень вимог закону при винесенні в.о. начальника головного управління Держземагенства в Черкаській області наказу №23-194/14-15 СГ від 14.01.2015 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2 га за кадастровим номером 7124984500:02:006:0004, розташованої в адміністративних межах Леськівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства, позовні вимоги прокурора, щодо визнання його незаконним та скасування, суд вважає законними та обґрунтованими. Враховуючи, що підставою прийняття рішення про реєстрацію речового права за [PERSON] та видачі останньому свідоцтва на право власності на нерухоме майно став незаконний наказ в.о. начальника головного управління Держземагенства в Черкаській області, необхідним також є визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію права власності та скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського РУЮ №18645895 від 15.01.2015 «Про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером 7124984500:02:006:0004, розташовану в адміністративних межах Леськівської сільської ради Черкаського району за [PERSON]», яке прийнято на підставі незаконного наказу . Статті 3 та 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повязують момент виникнення права власності на нерухоме майно та його фактичну наявність із здійсненням державної реєстрації та знаходженням відповідних відомостей в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 26 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до за\-писів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.201 1 р. №3502/5, передбачено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав, заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили. Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 р. № 1141, у пункті 41 закріпив, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Таким чином, діючим законодавством встановлено, що скасування запису про реєстрацію права власності можливе лише у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності. Щодо права прокурора на звернення до суду в інтересах держави в особі Леськівської сільської ради суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 8 квітня 1999 року, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх субєктів права власності та господарювання тощо. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту. Відповідно ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Видання в.о. начальника головного управління Держземагенства в Черкаській області незаконного наказу та подальше перебування спірної земельної ділянки у [PERSON] грубо порушує права Леськівської сільської ради як розпорядника земельної ділянки. Крім того, незаконне вибуття земельної ділянки з комунальної власності безпосереднім чином зачіпає економічні, соціальні права держави, оскільки порушує законний порядок надання землі у власність громадянам, підриває авторитет органів державної влади серед населення. Вказане у відповідності до вимог ст. 121 Конституції України та ст.ст. 20, 36-1 Закону України «Про прокуратуру» покладає на органи прокуратури обов'язок представництва інтересів держави у спірних правовідносинах шляхом предявлення та підтримання в суді позову. З огляду на викладене, позовні вимоги прокурора підлягають до задоволення у повному обсязі. Судові витрати у справі, а саме судовий збір, підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач під час подання відповідного позову був звільнений від їх сплати на підставі п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved