Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON] .. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається, серед іншого, із земельної ділянки, площею 3,6148 га, кадастровий номер 4823982200:01:000:0218, розташованої в межах території Луканівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя ним був складений заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, він заповів [PERSON] . Посилаючись на те, що в органах нотаріату їй відмовлено в оформленні спадкових прав на вказану земельну ділянку, [PERSON] просила про задоволення позову. [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , вказуючи на те, що вона має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , тому просила визнати за нею право власності на 1/4 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Позивач за первісним позовом надала до суду заяву, якою позов підтримала у повному обсязі, зустрічний позов визнала та просила задовольнити первісний та зустрічний позови, розгляд справи здійснити за її відсутності. Відповідач за первісним позовом надала до суду заяву, якою позов підтримала у повному обсязі, первісний позов визнала та просила задовольнити первісний та зустрічний позови, розгляд справи здійснити за її відсутності. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Кривоозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) 27 березня 2020 року(а.с.7). За час свого життя, а саме: 24 березня 2011 року [PERSON] склав заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповів [PERSON] .. Вказаний заповіт 21 березня 2011 року посвідчено [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Луканівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області та зареєстровано в реєстрі за №03(а.с.22). Згідно даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №60481546 від 09 червня 2020 року, на день смерті [PERSON] , вказаний заповіт не змінено і не скасовано(а.с.30 зворот) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в склад якої, зокрема, входить земельна ділянка, площею 3.6148 га, кадастровий номер 4823982200:01:000:0218, розташована в межах території Луканівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Факт належності [PERSON] на день його смерті земельної ділянки площею 3.6148 га, кадастровий номер 4823982200:01:000:0218, розташованої в межах території Луканівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, підтверджується даними Державного акта на право власності за земельну ділянку МК №016014, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією Миколаївської області 11 травня 2004 року(а.с.8) та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4811100112021 від 16 лютого 2021 року(а.с.9-10). Відповідно до положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно положень ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копії спадкової справи №66/2020, заведеної Кривоозерською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , встановлено, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину в порядку визначеному ч.1, ч.2 ст.1269 ЦК України(а.с.21-22). Згідно з положеннями ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Тобто, незважаючи на наявність заповіту, складеного спадкодавцем на випадок своєї смерті, обов`язкову частку у майні має його непрацездатна за віком ще одна дочка [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження позивача за зустрічним позовом - [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого повторно Кривоозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса) 09 червня 2020 року(а.с.27); свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого Луканівською с/ЗАГС Кривоозерського району Миколаївської області 14 травня 1978 року(а.с.28), які наявні в матеріалах цивільної справи. Інші спадкоємці першої черги відсутні. Тому розмір обов`язкової частки [PERSON] в спадщині становить 1/4 частину спадкового майна(1/2 : 2 = 1/4). У відповідності до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З роз`яснення державного нотаріуса від 06 листопада 2020 року за вих.№747/02-31 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно спадкодавця за заповітом, оскільки правовстановлювальний документ не відповідає вимогам ч.3 ст.47 Закону України "Про нотаріат"(а.с.12). Відповідно до положень ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно положень ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приймаючи до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги, дане право ніким не оспорюється, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved