Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та державного акта на право приватної власності на землю, скасування його державної реєстрації. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS], яка належить їй на підставі рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 18.06.2007 року, та земельної ділянки площею 0,08 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS] Котелевського району Полтавської області, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 06.11.2009 року. У липні 2015 року вона звернулася до приватного нотаріуса Котелевського районного округу [PERSON] з метою посвідчення договору купівлі-продажу квартири та земельної ділянки, однак нотаріус відмовив у посвідчені договорів, у зв'язку з тим, що земельна ділянка площею 0,08 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, передана в приватну власність з порушенням вимог ст.ст. 40, 42 Земельного кодексу України. Рішення виконавчого комітету Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області від 29.07.2002 року № 56 та виданий на підставі нього державний акт на право власності на земельну ділянку порушує її конституційні права щодо вільного володіння, користування, розпорядження належним їй нерухомим майном. Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с.30-32). Позивач подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 25). Відповідач - Милорадівська сільська рада Котелевського району Полтавської області 21.08.2015 року подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с.34). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Відділ Держземагенства у Котелевському районі Полтавської області, 18.08.2015 року надіслав до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не надав (а.с.33). Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання відповідачем пред'явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Відповідно до ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з ст. 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Відповідно до ч.1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved