Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 19.06.1987 року Орджонікідзевським відділом РАЦС м. Запоріжжя, актовий запис № 403, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 1990 року вона з відповідачем спільно не проживають, оскільки він покинув сім'ю, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивачки. Ухвалою суду від 19.10.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального провадження та призначено підготовче засідання на 16.11.2018 року, яке відкладалось через неявку учасників справи та неможливість розгляду в ньому питань передбачених ст. 197 ЦПК України. Ухвалою від 12.12.2018 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи що відповідає положенню ч.3 ст.211 та ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 19.06.1987 року у Орджонікідзевському відділі РАЦС м. Запоріжжя (актовий запис № 403), що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.4). Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу фактичне припинення шлюбних стосунків з 1990 року, у зв'язку з чим, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, передбаченого ст. 111 СК України. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). З огляду на те, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а жінка зберегти сім'ю не бажає, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач просить після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище "[PERSON]". Питання розподілу судових витрат сторонами не заявлялось, судом не вирішувалося. На підставі викладеного,

Outcome: approved