Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Новоселищної загальноосвітньої школи 1-11 ступенів Золочівської районної ради Львівської області про внесення змін до наказу про звільнення із займаної посади та до трудової книжки. Позов мотивовано тим, із 2006 року позивачка була прийнята на посаду вчителя англійської мови Новоселищної середньої школи з неповним тижневим навантаженням, на цій посаді вона працювала до початку грудня 2019 року. 2 грудня 2019 року [PERSON] направила директору школи заяву з проханням звільнити її із займаної посади вчителя англійської мови з 02.12.2019 у зв`язку із переходом на військову службу. 03 грудня 2019 року [PERSON] уклала контракт з Навчальним центром Національної гвардії про проходження військової служби на 3 роки, цього ж числа, начальником навчального центру був виданий наказ № 260, яким [PERSON] зараховано на посаду інструктора (з мовної підготовки) групи інструкторів та присвоєно військове звання «молодший сержант». При звільненні із школи позивачці 02 грудня 2019 року було видано трудову книжку, а в половині січня 2020 року на її вимогу, видано наказ про звільнення № 30-к/тр від 02.12.2019. У тексті наказу про звільнення вказано «Звільнити [PERSON] , вчителя англійської мови, із займаної посади 02.12.2020 р. за власним бажанням, у зв`язку з переходом на військову службу за контрактом (ст. 38 КЗпП України) з виплатою розрахункових». У трудовій книжці позивачки вказано наступне «звільнити з посади вчителя англійської мови Новоселищної ЗОШ 1-11 ступенів за власним бажанням (ст. 38 КЗпП). Позивачка зазначає, що вказані записи суперечать чинному законодавству та просить у даних документах змінити причину звільнення, виклавши в такій редакції «Звільнити [PERSON] із посади вчителя англійської мови Новоселищної ЗОШ 1-11 ступенів Золочівської районної ради Львівської області у зв`язку із вступом на військову службу за контрактом під час дії особливого стану із збереженням місця роботи, посади, та середнього заробітку згідно із ст. 119 КЗпП України». В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник Новоселищної загальноосвітньої школи 1-11 ступенів Золочівської районної ради Львівської області Панчук С.Б. просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] із 01.09.2006 працювала вчителем англійської мови Новоселищної середньої школи з неповним тижневим навантаженням, що вбачається із трудової книжки [PERSON] 03 грудня 2019 року [PERSON] уклала контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України осіб сержантського та старшинського складу строком на 3 роки. Згідно витягу з наказу начальника Навчального центру Національної гвардії України від 03.12.2019 р. №260, [PERSON] зараховано на військову службу за контрактом на посаду інструктора (з мовної підготовки) групи інструкторів та присвоєно військове звання молодший сержант. Також із трудової книжки серії [NUMBER] , власником якої є [PERSON] , вбачається запис від 02.12.2019 про звільнення з посади вчителя англійської мови Новоселищної ЗОШ 1-11 ступенів за власним бажанням (ст. 38 КЗпП). Із наказу про звільнення № 30-к/тр від 02 грудня 2019 року, виданого директором Новоселищної загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів, вбачається, «Звільнити [PERSON] , вчителя англійської мови, із займаної посади 02.12.2020 р. за власним бажанням, у зв`язку з переходом на військову службу за контрактом (ст. 38 КЗпП України) з виплатою розрахункових». Згідно\~ст. 36 ч.1 п. 3 КЗпП України\~підставою припинення трудового договору є призов або вступ працівника або власника фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігається місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої\~статті 119 цього Кодексу. Стаття 119 ч. 3 КЗпП України\~в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачає, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до\~Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Відповідно\~ст. 2 ч. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»\~проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Згідно\~ст. 39 ч. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»\~громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою\~статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті\~51, частиною п`ятою статті\~53, частиною третьою статті\~57, частиною п`ятою статті\~61 Закону України «Про освіту». Рішенням Ради національної безпеки та оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 01.03.2014 р., яке введене в дію\~Указом Президента України №189/2014 від 02.03.2014 р., констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи. В постанові Верховного Суду від 10.10.2018 р. у справі №369/14205/17-ц зазначено, що особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року після оприлюднення\~Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію».\~Президент України відповідного рішення про скасування особливого періоду, як і рішення про демобілізацію військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом на строк до закінчення особливого періоду, не приймав. Згідно з роз`ясненнями Міністерства оборони України, викладеними у листах №322/2/8417 від 01.10.2015 р., №316/1/906 від 20.10.2016 р. «Щодо дії особливого періоду», скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на сході України. З огляду на зміст заходів мобілізації та демобілізації, визначених\~Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», закінчення заходів мобілізації, без прийняття рішення щодо проведення демобілізації, не припиняє особливий період. Враховуючи викладене, на позивачку розповсюджуються гарантії збереження місця роботи, посади і середнього заробітку в установі, в якій вона працювала на час вступу на військову службу, передбачені\~ст. 119 КЗпП України.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст. 235 ч. 3\~\~КЗпП України\~\~у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що звільнення позивачки [PERSON] за\~ст. 36 п. 3 КЗпП України\~(призов або вступ працівника на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу) було неправомірним, у зв`язку з чим необхідно зобов`язати Новоселищну Загальноосвітню школу 1-11 ступенів Золочівської районної ради Львівської області внести зміни до наказу №30-к/тр від 02.12.2019 р., шляхом викладення в новій редакції: Звільнити [PERSON] із посади вчителя англійської мови Новоселищної ЗОШ 1-11 ступенів Золочівської районної ради Львівської області у зв`язку із вступом на військову службу за контрактом під час дії особливого стану із збереженням місця роботи, посади, та середнього заробітку згідно із ст. 119 КЗпП України. Аналогічні зміни підлягають внесенню і до трудової книжки позивачки. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~необхідно стягнути з Новоселищної загальноосвітньої школи 1-11 ступенів Золочівської районної ради Львівської області на користь держави 840,80 грн судового збору.

Outcome: approved