Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває на розгляді справа за первісним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], залученого судом до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, [PERSON], про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою в [ADDRESS], та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою в [ADDRESS], шляхом заборони чинити перешкоди, і вселення в квартиру. В обґрунтування первісного позову позивачка посилається на те, що їй рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради надано статус дитини позбавленої батьківського піклування з одночасним закріпленням житлової площі за адресою [ADDRESS]. Після смерті батьків, з 2011 року бабуся позивачки, котра була її офіційним опікуном, й після досягнення позивачкою повноліття, займаються ремонтними роботами в квартирі, здійснюють догляд за квартирою, натомість відповідачки, котрі є зведеними сестрами позивачки за первісним позовом, хоча мають місце реєстрації проживання за зазначеною адресою, без поважних причин понад пів року не проживають у спрій квартирі, не здійснюють ремонт, не турбуються про стан квартири та не вносять коштів на утримання житла, а тому, на підставі ст. 71, 72 Житлового Кодексу України, позивачка просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житлом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] в судове засідання 07.10.2013 року з'явилася, позов визнала в повному обсязі. В наступних судових засіданнях відповідачка [PERSON] присутня не була, хоча своєчасно повідомлялася судом про час і місце судового розгляду. Відповідачка [PERSON] та її представник позовні вимоги заперечили за безпідставністю зазначивши, що сама відповідачка, ще будучи дитиною вимушено проживала в своєї бабусі по материній лінії, оскільки батько відповідачки та її мачуха зловживали спиртними напоями, в 2007 році після одруження відповідачка з чоловіком переїхали на проживання до батьків чоловіка в Чернівецьку область с. Михалкове, де проживають й на даний час. Щодо вимог [PERSON] відповідачка пояснила, що після смерті мачухи в 2011 році, [PERSON] мала намір поселитися у квартирі, де має місце реєстрації проживання, однак бабусею позивачки та м почався ремонт із заміною вхідних дверей, а тому оскільки відповідачка [PERSON] не мала ключа до вхідних дверей, то остання з об'єктивних причин не мала змоги проживати у спірній квартирі. Також відповідачкою [PERSON] до позивачки було заявлено зустрічний позов про зобов'язання не чинити перешкод у вселенні в спірну квартиру, та вселення - позов вмотивований тією обставиною, що [PERSON] з бабусею поміняли вхідні замки та всіляко перешкоджають [PERSON] вселитися в квартиру в [ADDRESS]. Залучений судом до участі у справі за первісним позовом, в процесуальному статусі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, [PERSON], котрий також має зареєстроване місце проживання у спірній квартирі, однак відбуває покарання в місцях позбавлення волі, на адресу суду направив письмову заяву згідно змісту якої зазначив, що підтримав первісний позов [PERSON] та просить її вимогу про визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою в [ADDRESS], задовольнити. Заслухавши пояснення , всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, судом встановлено наступні обставини. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2008 року у справі за №2-518808, позов задоволено й вирішено позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON], [INFO], та призначено опікуном дитини [PERSON], [INFO]. (бабусю позивачки [PERSON]). Батько позивачки, [PERSON], помер [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції 09.04.2008 року. Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 14 січня 2009 року за № 9, [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та закріплено за нею житлову площу за адресою [ADDRESS]. Мати позивачки за первісним позовом, [PERSON], померла [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції 11 квітня 2011 року. Згідно змісту довідки Дочірнього підприємства «Авторитет» за № 1-637, від 29 вересня 2011 року, вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрована та має місце проживання у квартирі за адресою [ADDRESS], що є неприватизованою, власником особового рахунку був [PERSON], котрий помер, й також в даній квартирі з 1996 року мають зареєстроване місце проживання [PERSON] (брат) позивачки, та її зведені сестри: [PERSON], [PERSON]. Брат позивачки за первісним позовом, [PERSON], [INFO], відбуває призначене вироком суду покарання в виді позбавлення волі у КВК -41 відділення 8 в с. Токмачик Івано - Франківської області. Актом, складеним 06.09.2011 року комісією в складі заступника директора ПП «Східний масив» та майстрів ПП «Східний масив» стверджується, що за адресою [ADDRESS], зареєстровані, але не проживають громадяни [PERSON], [INFO] - з 2001 року, та [PERSON], 1988 р.н. - з 2003 року. Даний факт підтвердив судовому засіданні свідок [PERSON], котрий суду показав, що є майстром експлуатуючої будинок в [ADDRESS] був влаштований притон алкоголіків, котрий створив [PERSON], а після його смерті продовжила [PERSON]. Після їх смерті, з 2011 року, в квартирі почався ремонт, вставили вхідні двері - під час проведення ремонтних робіт в квартиру навідувалася бабуся позивачки за первісним позовом та сама [PERSON] Щодо [PERSON] свідок показав, що її не бачив у квартирі з 2001 року. Свідок [PERSON] суду показала, що є сусідкою та проживає в квартирі [ADDRESS]. Зазначила, що [PERSON] в будинку не бачила з 2001 року, в квартирі був дійсно влаштований притон алкоголіків, котрий створив [PERSON], а після його смерті продовжила [PERSON]. Свідок [PERSON] також показала, що після їх смерті, з 2011 року, в квартирі почався ремонт, вставили вхідні двері - під час проведення ремонтних робіт в квартиру навідувалася бабуся позивачки, з котрою свідок спілкується, та позивачка за первісним позовом та [PERSON], котрі здійснюють догляд за квартирою та сплачують комунальні послуги. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], суду показав, що є двоюрідним братом [PERSON] й зазначив, що остання, орієнтовно з 2001 року, до одруження в 2007 році проживала в їх сім'ї в м. Тернополі по вул.. Чехова, оскільки в сім'ї [PERSON] були нестерпні умов проживання, батько та мачуха [PERSON] зловживали алкогольними напоями. На запитання суду щодо обізнаності свідка про наміри [PERSON] з 2011 року повернутися на проживання у спірну квартиру, свідок повідомив суд, що таких відомостей йому невідомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що є бабусею по маминій лінії [PERSON] - дійсно остання з 2001 року, до досягнення 19 річного віку та одруження в 2007 році проживала в їх сім'ї в м. Тернополі по вул.. Чехова, оскільки в сім'ї [PERSON] були нестерпні умов проживання, батько та мачуха [PERSON] зловживали алкогольними напоями. На запитання суду щодо обізнаності свідка про наміри [PERSON] з 2011 року повернутися на проживання у спірну квартиру, свідок повідомив суд, що таких відомостей йому невідомо. Із змісту Акта, складеного 20.11.2013 року комісією в складі заступника директора ПП «Східний масив» і двох майстрів ПП «Східний масив» вбачається, що за адресою [ADDRESS], з 2011 року зареєстровані, але не проживають громадяни [PERSON], та [PERSON] Вирішуючи спір суд зазначає таке. Особливістю договору найму житлового приміщення відповідно ч.1 ст. 64 ЖК України, є те, що поряд з наймачем члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, мають усі права і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення, тобто наймач на ім'я якого видано ордер, і з яким укладено договір найму житлового приміщення, не має ніяких переваг перед членами сім'ї. Частина друга ст.. 64 ЖК України визначає коло членів сім'ї наймача, до яких відносить іншого з подружжя, їх дітей та батьків. Позивачка за первісним позовом [PERSON] є членом сім'ї власника особового рахунку неприватизованої квартири адресою [ADDRESS], котрий помер у 2008 році, й за якою ([PERSON]) закріплена житлова площа у вказаній квартирі. Після смерті [PERSON], з 2011 року, у спірній квартирі силами позивачки за первісним позовом після досягнення нею повноліття, та бабусі позивачки за первісним позовом (її опікуна) до досягнення [PERSON] повноліття, здійснювався догляд за квартирою та проводився ремонт із заміною вхідних дверей. Збереження жилого приміщення за тимчасового відсутніми громадянами є одним з способів охорони та захисту права на житло. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. (ч.1 ст. 71 ЖК України). Згідно ч.2 ст. 71 ЖК України, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Також суд зазначає, зазначає, що конструкція диспозиції ст.. 71 ЖК України побудована такими чином, що її зміст щодо наявності підстав для визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням в разі відсутності понад шість місяців, носить безумовний характер. Наймач та члени його сім'ї мають лише право, за наявності поважних причин відсутності за місцем реєстрації проживання, просити наймодавця продовжити цей строк. Згідно ст.. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. На стороні позивача можуть виступати наймач, члени його сім'ї, в тому числі ті, за якими зберігається право на користування житлом як за тимчасово відсутніми, або ті, що отримали броню . Пленум Верховного Суду України в Постанові №2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" судам роз'яснює, що у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Також Пленум Верховного Суду України в Постанові №214 від18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» зазначає, що якщо сторона (її представник, повноваження його не обмежені) визнавала обставини, якими інша сторона обґрунтовує вимоги або заперечення, суд посилається на це в рішенні як на підставу звільнення від доказування цих обставин (частина перша ст. 61 ЦПК України). Відтак, оскільки в судовому засіданні відповідачка за первісним позовом [PERSON], вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі, в силу ст. 61 ЦПК України, обставини щодо її ([PERSON]) відсутності в спірній квартирі без поважної причини понад шість місяців, не потребують доказування, а тому щодо даної відповідачки позов підлягає до задоволення. Що ж до вимог за первісним позовом до [PERSON] суд наголошує на наступному. Вищезазначено, що Актами: від 06.09.2011 року, від 20.11.2013 року, показами свідків [PERSON], [PERSON] доводиться факт відсутності [PERSON] з 2001 року вимушено, а з 2011 року з власної волі у спірній квартирі. При цьому свідки зі сторони [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] на запитання суду щодо обізнаності про наміри [PERSON] з 2011 року повернутися на проживання у спірну квартиру, повідомили, що таких відомостей свідкам невідомо Аналізуючи подані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи ту обставину, що відповідачка [PERSON], хоча не з власної волі будучи дитиною, з 2001 року, вимушено виїхала із спірної квартири на проживання до своєї бабусі по маминій лінії, [PERSON], однак після досягнення 19 річного віку, та одруження в 2007 року, переїхала на проживання до батьків свого чоловіка в Чернівецьку області в с. Михалкове (де проживає й на даний час), й жодних належних та допустимих доказів щодо наміру повернутися на проживання з 2011 року у спірну квартиру та створення зі сторони позивачки за первісним позовом та її бабусі перешкод у вселенні в квартиру, суду не надала, хоча в силу ст. 60 ЦПК України, на кожну із сторін спору покладається обов'язок доказування - суд приходить до переконання, що має місце передбачена ч.1 ст. 71 ЖК обставина - відсутність члена сім'ї наймача понад 6 місяців за місцем реєстрації його проживання без поважних причин, за наявності якої [PERSON] підлягає визнанню судом такою, що втратив право користування житловим приміщенням. Щодо зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про зобов'язання останньої не чинити перешкод у користуванні та вселення в спірну квартиру за адресою [ADDRESS], суд вважає його безпідставним за недоведеністю вимог.

Outcome: approved