Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить, уточнивши позовні вимоги, збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.10.2013 року, з 500 грн. щомісячно на 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] в її користь 50% понесених в період з листопада 2013 року по березень 2014 (включно) додаткових витрат на дитину та зобов'язати відповідача нести додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами: лікування, харчування, навчання та придбання одягу, в розмірі 50% від даних витрат. Позов мотивує тим, що 01.10.2013 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області вирішено стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на дочку [PERSON], [INFO], в розмірі по 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Оскільки відповідач, на її думку, подав суду сфальсифіковані довідки з роботи, на якій начебто працював, із вказаною сумою доходу, меншою від прожиткового рівня, тому їй присуджено таку мізерну суму. Вважає, що відповідач на даний час отримує високу заробітну плату, а тому може надавати більше коштів на утримання їхньої дочки. Оскільки їй вкрай важко утримувати дитину, а розмір аліментів, які вирішено стягувати з відповідача, невеликий, вона змушена звернутися з вимогою про його збільшення. Крім цього, вважає, що з відповідача слід стягувати додаткові витрати на дитину, так як дочка на даний час потребує придбання нового одягу, підручників та зошитів до школи, а також лікування - оперативного втручання на серці. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, уточнивши, що за період з листопада 2013 року по березень 2014 (включно) вона понесла значні додаткові витрати (що підтверджується наданими нею суду фіскальними чеками і поданими письмовими розрахунками), половину з яких, вважає, слід стягнути з відповідача. Пояснила, що в дитини на теперішній час існують проблеми зі здоров'ям, така знаходиться на «Д» обліку в кардіолога і потребує посиленого догляду. Вона зверталася за медичною допомогою, зокрема, водила дочку на консультації та огляди до лікарів. Дитині потрібне посилене харчування, що потребує додаткових витрат, а також значні кошти витрачаються на відвідування медичних закладів. Після останнього візиту до лікаря, вони отримали скерування на консультацію до кардіохірурга, який, в свою чергу, надав консультативний висновок з рекомендацією проведення дитині оперативного втручання на серце. У вказаному висновку зазначено ціну необхідного медичного препарату, яка становить 12000 гривень. Вважає, що відповідач повинен безпосередньо, як батько, приймати участь у зазначених витратах. А тому, просить стягнути з останнього половину (50%) затрачених на дитину додаткових коштів за період з листопада 2013 року по березень 2014 (включно), та в подальшому стягувати з нього щомісячно, окрім аліментів в розмірі 1000 грн., половину (50%) додаткових витрат. Доповнила, що їй важко самостійно утримувати дитину, оскільки відповідач, приховуючи свої реальні доходи, ухиляється також від сплати встановлених судом аліментів, хоча спроможний платити значно більше та брати участь у затраті додаткових коштів на лікування, харчування та навчання їхньої дочки. Тому просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивачки - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що, на її думку, документи, подані відповідачем як доказ щодо його місця праці та заробітку, не слід брати до уваги, оскільки такі є неправдивими і не можуть свідчити про реальні доходи останнього. Також вважає пояснення [PERSON] з приводу того, що він не їздив на заробітки, такими, що не відповідають дійсності. Стверджує, що відповідач дійсно спроможний сплачувати значно більший розмір аліментів, ніж встановлений рішенням суду, враховуючи, зокрема, що 500 грн. щомісячно на утримання дитини є надто мізерними. Вважає, що він, як батько, зобов'язаний утримувати свою дочку не лише шляхом сплати встановленої суми аліментів, а й брати участь у додаткових витратах. Дитина потребує значних затрат як на харчування, яке на даний час повинне бути для неї посиленим, так і на іншого роду потреби (навчання, одяг, взуття тощо). Особлива необхідність у грошових коштах на даний час пов'язана з незадовільним станом здоров'я дитини, яка потребує медичних обстежень, нагляду лікарів та лікування в цілому. Однак, відповідач не лише ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дочки, а й навіть не цікавиться її здоров'ям та життям. [PERSON], на її думку, намагається всілякими способами уникнути виконання своїх батьківських обов'язків, не бажаючи брати жодної участі у вихованні та утриманні дитини. У той же час, позивач прикладає максимум зусиль для того, щоб заробити якомога більше коштів, працюючи на двох посадах, щоб мати змогу надати дитині найнеобхідніше та оплатити її лікування. Тому вважає, що позовні вимоги [PERSON] є цілком підставними і просить їх задоволити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечив щодо їх задоволення з підстав, викладених у письмових запереченнях. Пояснив, що він ніде не працює, у нього є інша сім'я і на його утриманні знаходиться ще одна малолітня дитина. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог з мотивів, наведених у письмових запереченнях. Доповнила, що станом на сьогоднішній день вважає вказаний позов безпідставним. Зокрема, матеріальне становище сторін не змінилося таким чином, щоб могло слугувати підставою для збільшення встановленого судом розміру аліментів, як і не змінився їх сімейний стан. Позивач не подала суду жодних доказів щодо свого місця праці та отримуваних нею доходів. Що стосується доходів відповідача, то такий звільнився з роботи вже після ухвалення рішення суду від 31.10.2013 року. З приводу понесених позивачем додаткових витрат на дитину, то вважає вказані вимоги недоведеними, оскільки подані суду чеки з магазинів, окрім придбання продуктів харчування, свідчать також про купівлю іншого роду речей, не пов'язаних, зокрема, з розвитком здібностей дитини чи її хворобою. [PERSON] не подано доказів, які б підтверджували наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, а також не надано належних документів, які б свідчили про необхідність додаткових витрат на придбання відповідних ліків чи медичних препаратів. Розмір суми, яка підлягає стягненню, пов'язаної з додатковими витратами, повинен визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат. Проте, позивачем не надано відповідних доказів про понесені та передбачувані додаткові витрати та не конкретизовано суму, яку просить у зв'язку з наведеним стягувати з відповідача. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, беручи до уваги вищенаведене, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково, зважаючи на наступне. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 01.10.2013 року позов [PERSON] задоволено частково: вирішено змінити розмір аліментів, визначений рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 26.10.2006 року, стягувати з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 04.09.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано суду жодних доказів щодо зміни її матеріального або сімейного стану чи погіршення її здоров'я, або ж доказів щодо покращення матеріального стану відповідача. Останній, в свою чергу, в підтвердження заперечень надав суду копію трудової книжки та довідку №499 від 11.02.2014 року, з яких вбачається, що [PERSON] 31.10.2013 року звільнений з роботи за згодою сторін та не перебуває на обліку в Бориславському міському центрі зайнятості та інших центрах зайнятості України і допомогу по безробіттю не отримує. Змінивши розмір аліментів та ухваливши стягувати такі в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, Дрогобицький міськрайонний суд у рішенні від 01.10.2013 року виходив з того, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України (30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) та врахував матеріальне становище позивачки [PERSON], зокрема те, що їй важко повноцінно утримувати доньку. Зважаючи на те, що відповідно до ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2014 рік" установлено в 2014 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня - 1218 грн., з 01 липня - 1320 грн., з 01 жовтня - 1373 грн., то визначений рішенням суду від 01.10.2013 року розмір аліментів не є меншим за встановлений законодавством їх мінімальний розмір. Разом з тим, доводи позивачки щодо ухилення відповідача від сплати призначених судом аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість, не можуть братися судом до уваги як підстава для задоволення позовної вимоги про збільшення розміру аліментів. Позивач вправі звернутися до суду з позовом на підставі статті 196 СК України (Відповідальність за прострочення сплати аліментів). Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині збільшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 01.10.2013 року, не підлягають задоволенню. Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що [PERSON] понесла додаткові витрати на дитину, пов'язані з незадовільним станом здоров'я останньої. Як вбачається з медичної документації, наданої позивачем, [PERSON], [INFO], знаходиться на «Д» обліку в кардіолога з діагнозом: вроджена вада серця; згідно консультативного висновку кардіохірурга: діагноз - природжена вада серця. Позивач надала суду розрахунки, в яких зазначила понесені нею витрати (на харчування дитини, лікування, одяг тощо) в період з листопада 2013 року по березень 2014 року на загальну суму 7608,31 грн., долучивши до них фіскальні чеки та відповідні квитанції на підтвердження таких витрат. Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Однак, судом встановлено, що особливими обставинами, які призвели до понесення позивачем додаткових витрат на дитину, є виключно хвороба останньої. Зокрема, позивач понесла додаткові витрати, пов'язані з придбанням ліків, що стверджується фіскальними чеками від 25.11.2013 року та 07.03.2014 року на загальну суму 84,80 грн. Що стосується витрат, пов'язаних з придбанням продуктів харчування (беручи до уваги перелік товарів у фіскальних чеках, наданих позивачем), одягу, взуття для дитини, квитків до театру, оплата за користування мережею інтернет, то такі суд не вважає додатковими витратами на дитину, оскільки вони не пов'язані та не викликані особливими обставинами, а надто, хворобою дитини. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично завдані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Таким чином, судом встановлено, що обставини, на які посилається стягувач аліментів - позивач, лише частково мають істотне значення, які дають підстави для стягнення з відповідача половини (50% - за вимогою позивачки) уже понесених (фактично завданих) додаткових витрат на дитину, пов'язаних з її хворобою. У даному випадку, як зазначено вище, розмір додаткових витрат, пов'язаних з придбанням ліків для дитини, за період з листопада 2013 року по березень 2014 року (включно), становить 84,80 грн., а отже, 50% від вказаної суми становить 42,40 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення 50% передбачуваних додаткових витрат на дитину, то такі, на думку суду, не підлягають задоволенню, оскільки, в першу чергу, вони не визначені позивачем у твердій грошовій сумі, яка б підлягала стягненню в подальшому, а також позовні вимоги в цій частині не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами. Відповідач [PERSON], в свою чергу, не подав суду жодних доказів щодо неможливості влаштування його на роботу за станом здоров'я чи інших вагомих причин; відсутність доходів останнього не може впливати на погіршення матеріального становища дочки та не звільняє відповідача від обов'язку по її утриманню. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved