Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - виконавчий комітет Бердянської міської ради, про усунення перешкод у праві користування нерухомим майном, зазначивши в позові, що вона є власницею житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , а також власницею земельної ділянки, на якій розташований цей житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. [PERSON] зазначила, що [PERSON] створює їй перешкоди у праві власності та користуванні вищезазначеним нерухомим майном, а саме тим, що обмежує доступ до її будинку [ADDRESS] є проїзд, який пролягає вздовж між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] . Посередині проїзду до домоволодіння [ADDRESS] улаштована пішохідна доріжка з плитки. Відповідачем, проїзд звужено парканом сітки та двома господарськими спорудами (сараями). Таким чином, внаслідок звуження проїзду до домоволодіння Позивача, парканом із сітки та двома господарськими спорудами (сараями), з боку Відповідача створені перешкоди у тому, що Позивач не має можливості вільно користуватися домоволодінням а саме, викликати «Швидку медичну допомогу», очисну асенізаторську службу, пожежно-рятувальну команду Комітету НС МВС, проводити роботи з будівництва та обслуговування присадибної ділянки з розташованими на ній житловим будинком та господарськими спорудами, тощо. Звуження проїзду до будинку [PERSON] між сараями з однієї сторони та паркану із сітки з іншої сторони є доволі суттєвим, а саме - менше 3 (трьох) метрів. Побудовані сараї на території домоволодіння [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , звужують проїзд до домоволодіння [PERSON] на відстань менше 3 (трьох) метрів, тому суперечать вищезазначеним нормам ДБН. Відповідач направила до суду відзив на позовну заяву, в якому повністю заперечила позовні вимоги, пославшись на те, позивачка з 1996 року користується земельною ділянкою та проїздом і до цього часу не мала претензій стосовно ширини проїзду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Дон В.М. наполягали на задоволенні позовних вимог, просили суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належною позивачу земельною ділянкою, шляхом розширення проїзду до будинку до ширини не менше трьох метрів. В судовому засіданні відповідач [PERSON] з позовними вимогами в частині розширення проїзду до трьох метрів погодилась, визнала, що в проїзді в місці розташування її сараїв проїзд дійсно звужений на ширину менше трьох метрів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову з наступних підстав. За ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.15, п.4 ч.2 ст.16, ст.ст.386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 35 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов`язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача. Оскільки право власності є абсолютним правом, що включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, то власник на підставі ст.391 ЦК України та ст.150 ЖК України може захистити своє порушене право шляхом вселення. Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. [PERSON] по договору купівлі - продажу від 29.05.1996 року є власницею житлового будинку [ADDRESS] (а.с.15-16). [PERSON] , на підставі свідоцтва про спадщину від 27.05.2020 року є власницею 3/4 часток домоволодіння по [ADDRESS] (а.с.116-120) Судом встановлено, за рішенням виконкому Бердянської міської ради народних депутатів №484 від 06.11.1969 року сформована земельна ділянка [ADDRESS] площею 400 кв. м., з утворенням проїзду до неї шириною 3 метри, у зв`язку з чим 30.01.1970 р. проведено відбивку меж ділянки зі складанням акту №94 (а.с.148) Відповідно до акту огляду від 26.12.2019 р. та плану геодезичної зйомки земельної ділянки по [ADDRESS] станом на 08.04.21 р. встановлено, що проїзд до зазначеної ділянки в його середній частині має звуження до ширини проїзду 2,89 метри за рахунок зведення сараїв на межі ділянки [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , та на час розгляду справи є не сформованою (а.с.10, 173). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведеність того, що внаслідок звуження проїзду до домоволодіння [ADDRESS] , яке належить [PERSON] , парканом із сітки та двома господарськими спорудами (сараями), розташованими на земельній ділянці домоволодіння [ADDRESS] , яке належить відповідачу [PERSON] , створені перешкоди для позивача в частині можливості вільно користуватися домоволодінням а саме для проїзду транспорту, проведення робіт з будівництва та обслуговування присадибної ділянки з розташованими на ній житловим будинком та господарськими спорудами, тощо. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved