Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

В травні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №33342, вчинений 19 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» (далі - ТОВ «Веллфін») заборгованість у розмірі 99607, 88 грн. В обґрунтування вказали, що спірний виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у Покровському відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), виконавче провадження №65154964 за яким з позивача примусово стягуються кошти. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями діючого законодавства, всупереч діючої редакції Постанови КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 року, якою в редакції станом на 19.03.2021 року була передбачена можливість вчинення виконавчого напису лише на нотаріально посвідчених договорах. Крім того, нотаріус не пересвідчилась про повідомлення позивача про наявність заборгованості за кредитним договором, не переконалася у безспірності заявлених вимог та заборгованості (позивач не погоджується з розміром заборгованості). У зв`язку з цим позивач просила визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача судові витрати, які складаються із судового збору за подання позовної заяви - 908 грн., судового збору за подання заяви про забезпечення позову - 454 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. Ухвалою суду від 24 травня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано у приватного нотаріуса Головкіної Я.В. завірені належним чином копії матеріалів нотаріальної справи. Ухвалою суд від 24 травня 2021 року судом також вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за спірним виконавчим написом. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, представника до суду не направив, правом надання відзиву не скористався. Третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. до суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, на виконання ухвали надала належним чином завірені копії виконавчого напису, вчиненого 19.03.2021 року за №33342 та документи на підставі яких вчинявся виконавчий напис. Третя особа Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) до суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, пояснень щодо позову не надали. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25.05.2018 року між [PERSON] та ТОВ «Веллфін» було укладено договір позики № 4629360, в електронному вигляді, згідно умов якого позивач отримала позику в сумі 4500 грн. на умовах строковості зворотності, платності та зобов`язалась повернути позику і сплатити проценти. Позика надана строком на 30 днів до 24.06.2018 року (а.с.15). 19.03.2021 року приватний нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис №33342, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» заборгованість за кредитним договором № 4629360 від 28.10.2017 року в розмірі 99607,88 гривень за період з 28.10.2017 року по 02 березня 2021 року (а.с.13). Постановою державного виконавця Покровського відділу деравної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Шевченко Вікторією Михайлівною від 14.04.2021 року відкрито виконавче провадження №65154965 з примусового виконання виконачого напису №33342, виданого 19.03.2021 року Приватний нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. (а.с.14). Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення утриманих за виконавчим написом сум. Виходячи з положень ст.87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557цс19). Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 зробила висновок, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі». Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. В оспорюваному виконавчому написі нотаріусом зазначено, що у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором №462936 від 28 жовтня 2017 року, строк платежу настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проводиться за період з 28 жовтня 2017 року по 02 березня 2021 року в сумі 99607,88 грн. При цьому, з наданих як самим нотаріусом, так і позивачем копій договору позики вбачається, що договір було укладено в іншому році, а сама датою укладення договору вказано 25.05.2018 року. Отже договір позики №462936 від 28 жовтня 2017 року, за яким нотаріусом виконавчим написом стягнуто борг з позивача - між сторонами не укладався. Крім того, ТОВ «Веллфін» своїм правом на подання відзиву та доказів не скористалися, тобто доводи позивача щодо відсутності безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача не спростовані, а тому слід вважати, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису існувала спірна заборгованість перед стягувачем. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки. З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, а оскаржуваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з наданих позивачем доказів, між позивачем [PERSON] та адвокатом Вовк Михайлом Вадимовичем укладено договір про надання правничої (правової) допомоги, підписаний акт приймання-передачі виконаних робіт на загальну суму 6000 грн. та сплачено (а.с.24-26). Вивчивши вказані докази, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 6000 грн. Також згідно із ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача, сплачений останньою судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908 гривень та заяви про забезпечення позову у розмірі 454 гривень, а всього 1362 гривень. Загальна сума судових витрат, понесених позивачем, що підлягають стягненню з відповідача складає 7362 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved