Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

[PERSON], як опікун, звернувся до суду з заявою в інтересах недієздатного [PERSON] в якій просив установити факт постійного проживання [PERSON] на території України, а саме в селі Дібрівка Миргородського району Полтавської області станом на 24 серпня 1991 року -день проголошення незалежності України, в зв'язку з тим, що через відсутність в Управлінні державної міграційної служби України в Полтавській області даних про його реєстрацію на території України станом на 24 серпня 1991р., [PERSON] не може отримати паспорт громадянина України, який ним ніколи не отримувався, оскільки він є психічно хворою особою і самостійно захистити свої права не міг. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав, просив встановити факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року, пояснив, що [PERSON] народився [INFO] в с. Гадюки Дібрівської сільської ради Миргородського району. [PERSON] інвалід дитинства в зв'язку з наявністю психічного захворювання. За життя батьків, вони здійснювали за ним відповідний догляд , адже його матір [PERSON] була опікуном недієздатного. Вона отримувала за нього пенсію. [INFO] [PERSON] померла, внаслідок чого її син [PERSON] залишився без догляду та засобів до існування. Також було з'ясовано, що [PERSON] не був документований паспортом громадянина України, що унеможливлює влаштування його до соціального закладу, а жодних родичів він не має. Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 31.01.2014 року [PERSON] був визнаний недієздатним. Станом на 24.08.1991р. [PERSON] також проживав разом з своїми батьками в [ADDRESS] Полтавської області, з України на постійне проживання ніколи не виїздив. Паспорт громадянина України він не отримував. В зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують факт реєстрації [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 року Миргородським відділом Управлінням державної міграційної служби в Полтавській області йому у видачі паспорта громадянина України було відмовлено, в зв'язку з чим заявник вимушений звернутись до суду із заявою про встановлення факта проживання [PERSON] на території України. Представник заінтересованої особи - Управління державної міграційної служби України в Полтавській області - [PERSON], в судовому засіданні заяву підтримала, проти встановлення факту проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991р. не заперечувала. Суд, заслухавши представника заявника, показання свідків, дослідивши та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, встановив, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Гадюки Дібрівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.4). [PERSON] являється інвалідом дитинства. Інвалідність встановлена в зв'язку з наявністю психічного розладу (а.с.4,8,-10). З рішення Дібрівської сільської ради Миргородського району від 16 січня 1997 року вбачається, що [PERSON] була призначена опікуном [PERSON] (а.с.12). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.13); батько особи в інтересах якої [PERSON] звернувся до суду помер [INFO] (а.с.14). Статтею 3 ЗУ «Про громадянство України» передбачено, що громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" проживали в Україні і не були громадянами інших держав; Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року. Згідно довідки Дібрівської сільської ради Миргородського району за даними погосподарської книги Дібрівської сільської ради за 1991-1995 роки [PERSON] на день проголошення незалежності України -24 серпня 1991 року постійно проживав разом із своїми батьками в [ADDRESS] (а.с.16). За довідками виконавчого комітету Миргородської міської ради [PERSON] згідно по господарської книги №5 за 1986-1990 роки значився зареєстрованим та проживав у [ADDRESS] разом із своїми батьками. З 1970 по 1977 рік [PERSON] навчався в Дібрівській середній школі, що підтверджується довідкою Дібрівської загальноосвітньої школи. Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 31 січня 2014 року [PERSON] визнано недієздатним та призначено йому опікуна - [PERSON] (а.с.19). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони проживають в одному селі з [PERSON] Знали його батьків, які на даний час померли. [PERSON] все своє життя проживав в [ADDRESS], з території України нікуди не виїзд жав. На день проголошення незалежності України також проживав в [ADDRESS]. Встановлення вказаного факту має для [PERSON] юридичне значення, адже від цього залежить визнання належності його до громадянства України та можливість отримання ним соціальної захищеності, якої він фактично позбавлений зважаючи на наявність психічного розладу та відсутність паспорта.

Outcome: approved