Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Олександрівський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання Договору купівлі-продажу автомобіля б/н від 16.11.2014 року дійсним, визнання право власності на автомобіль та звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.11.2014 року [PERSON] уклала Договір купівлі-продажу автомобілю б/н з [PERSON], який діяв від імені власника [PERSON] на підставі Довіреності посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним № 986 від 13.11.2014 року. На виконання Договору Позивач та Відповідач 16.11.2014 року підписали Додаток № 1 до Договору, а саме Акт приймання-передачі автотранспорту (автомобіля) згідно, якого Сторона-2 передала, а Сторона-1 прийняла у власність легковий автомобіль марки SKODA OCTAVIA TOUR, тип ТЗ легковий седан (хетчбек В), рік випуску 2005, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], колір сірий, що належить на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САР № 960027, виданого Запорізьким ВРЕВ-2 УДАІ УМВС України в Запорізькій області 25.07.2013 року і належить йому на праві власності громадянину [PERSON] Коли виникло питання зареєструвати право власності на автомобіль за [PERSON] то зясувалось, що потрібно нотаріальне посвідчення зазначеного Договору і Відповідач обіцяв його укласти, але ухилився від його укладання та нотаріального посвідчення, в звязку з цим єдиним способом визнання Договору дійсним є судове рішення. В судовому засідання представник Позивача позовні вимоги викладені у позові повністю підтримав та дав пояснення, що між Позивачем та Відповідачем в простій письмовій формі було укладено Договір купівлі-продажу автомобілю за яким 16.11.2014 року [PERSON] повністю сплатила Відповідачу суму вартості автомобілю, а Відповідач по Акту прийому-передачі передав автомобіль Позивачу. В звязку з цим зазначений Договір є дісним з моменту його укладання. Приймаючи до уваги що зобовязання за Договором та фактичне виконання договору щодо сплати товару та його передачи відбулося в момент укладання цього Договору, просить позов задовольнити в повному обсязі. Крім того на переданий Позивачу автомобіль було накладено арешт, який пілягає скасуваню. Представник Відповідача в судовому засіданні підтвердив факт укладання Договору та отримання Відповідачем коштів по ньому, а також фактичну передачу Позивачу автомобілю, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору Олександрівський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі Олександрівський ДВС) був належним чином повідомлений про час та місце розгляду зазначеної цивільної справи шляхом направлення на його адресу повісток про виклик до суду але в судове засідання не зявився, будь-яких заперечень або пояснень по суті позову не надав. Таким чином Третя особа без самостійних вимог на предмет спору не скористався своїм правом та не виявив бажання приймати участь у судовому засідані. Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника Позивача та представника Відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1\~ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналогічним чином питання обовязків доказування та питання доказів регулює\~ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частиною 4 ст. 59 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 16.11.2014 року [PERSON] уклала Договір купівлі-продажу автомобілю б/н з [PERSON], який діяв від імені власника [PERSON], на підставі Довіреності посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним № 986 від 13.11.2014 року. Згідно пункту 1 Договору, Продавець забовязується передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити - легковий автомобіль марки SKODA OCTAVIA TOUR, тип ТЗ легковий седан (хетчбек В), рік випуску 2005, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], колір сірий, що належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САР № 960027, виданого Запорізьким ВРЕВ-2 УДАІ УМВС України в Запорізькій області 25.07.2013 року. Пунктом 2 Договору встановлено, Предметом, договору купівлі-продажу є легковий автомобіль марки SKODA OCTAVIA TOUR, тип ТЗ легковий седан (хетчбек В), рік випуску 2005, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], колір сірий (надалі по тексту Автомобіль), що належить на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САР № 960027, виданого Запорізьким ВРЕВ-2 УДАІ УМВС України в Запорізькій області 25.07.2013 року і належить йому на праві власності громадянину [PERSON], а Сторона-2 має право цим майном розпоряджатися на свій розсуд. Відповідно пункту 3 Договору, Купівля-продаж автомобілю має бути вчинено за 84\~755,00 гривень, що на момент укладання договору становить 5\~500,00 доларів США. Пунктом 4 Договору, Сторона-1 в день підписання цього Договору передає Стороні-2 гроші в сумі 84\~755,00 гривень. Зазначена вище сума розцінюється Сторонами у договорі, як повна оплата за договором купівлі-продажу автомобілю. Сторона 2 згідно пункту 5 Договору зобовязалась, Передати автомобіль Стороні-1 під час підписання цього договору. На виконання Договору Позивач та Відповідач 16.11.2014 року підписали Додаток № 1 до Договору, а саме Акт приймання-передачі автотранспорту (автомобіля) згідно, якого Сторона-2 передала, а Сторона-1 прийняла у власність легковий автомобіль марки SKODA OCTAVIA TOUR, тип ТЗ легковий седан (хетчбек В), рік випуску 2005, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], колір сірий, що належить на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САР № 960027, виданого Запорізьким ВРЕВ-2 УДАІ УМВС України в Запорізькій області 25.07.2013 року і належить йому на праві власності громадянину [PERSON] Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязання виникають із підстав, встановлених статею 11 ЦК України. Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, захисту інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересув разі його невизнання, або порушення. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязків в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим та органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ч. 1 ст. 109 ЦПК України, Позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.» Позивач орендує житло за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Тернівка, вул. Зачиняєва, буд. 10, що підтверджується Договором оренди житла. Позивач звернувся до суду із позовом про визнання Договору купівлі-продажу автомобілю б/н укладеного 16.11.2014 року в простій письмовій формі дійсним з моменту його укладання, а також визнання права власності на автомобіль у звязку з ухиленням Відповідача від нотаріального посвідчення. Пунктом 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України встановлено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою ст. 206 цього Кодексу. [PERSON] та Відповідач уклали Договір у простій письмовій формі так, як сума зазначених договорів перевищувала у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Порядок реєстрації транспортних засобів врегульовано Постановою № 1388 від 17.09.1998 року КМУ «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (з усіма змінами та доповненнями)(надалі - Порядок). Згідно п. 1 Порядку, цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Відповідно пункту 2 Порядку, цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень. Згідно пункту 6 Порядку, транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС. П. 8 Порядку, державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух"), а також транспортні засоби, зібрані (складені) із складових частин серійних транспортних засобів без дотримання вимог зазначеного Закону. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; вантажна митна декларація на паперовому носії або електронна вантажна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу. У разі митного оформлення транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, які ввозяться на митну територію України, за електронною вантажною митною декларацією така декларація, засвідчена електронним цифровим підписом відповідальної посадової особи митного органу, передається за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційних систем органам МВС. Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах Державтоінспеції, не допускається. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. Бланки довідок-рахунків, актів приймання-передачі транспортних засобів підприємств-виробників таких засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, за формами згідно з додатками 1 і 6 є бланками суворої звітності і виготовляються відповідно до порядку виготовлення бланків цінних паперів і документів суворого обліку, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. № 283. У разі коли власники транспортних засобів мають заборгованість із сплати штрафу за порушення правил, норм і стандартів у сфері безпеки дорожнього руху, їм може бути відмовлено в проведенні державної реєстрації (перереєстрації), знятті з обліку транспортного засобу. Перша державна реєстрація мопедів, придбаних до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. N 1371 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» (Офіційний вісник України, 2009 р., № 101, ст. 3521), може проводитися без подання документів, що підтверджують правомірність їх придбання, за встановленою цим Порядком процедурою. Таким чином зареєструвати автомобіль можливо лише на підставах визначених у Порядку з наданням відповідних документів, що підтверджують перехід права власності до, яких насамперед відносяться Договори купівлі-продажу посвідчені нотаріально. Відповідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому(ч. 1 ст. 656 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Згідно ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. 16.11.2014 року на підставі Договору відбулося перехід права власності на автомобіль від Відповідача до Позивача. Відповідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Позивач надав до суду документи про наявність арешту на майно [PERSON], на автомобілі, накладений 16.04.2015 року ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жуковою О.Є. по справі № 331/2693/15-к, серед яких опинився автомобіль марки SKODA OCTAVIA TOUR, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та Витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна, відповідно до якого 20.03.2017 року Головний державний виконавець Олександрівського Відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя, [PERSON], виніс Постанову про арешт майна боржника 53583863 та реєстратором Запорізькою філією Державного підприємства «Національні інформаційні системи» було зареєстровано 20.03.2017 року за № 16189301. Обєкт обтяження: все рухоме майно Відповідача. Відомості про обмеження відчуження: заборона відчуження. Обтяжувач: Олександрівський ВДВС. Відповідно до пункт 2 розяснень ВССУ викладених у Постанові Пленуму № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Враховуючи, що зазначений вище арешт Жовтневого районного суду м. Запоріжжя в частині автомобіля марки SKODA OCTAVIA TOUR, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який фактично [PERSON] на момент постановлення ухвали суду вже не належив, так як 16.11.2014 року відбувся перехід права власності на зазначений вище автомобіль на Позивача, є необхідним зняти зазначений арешт. Аналізуючи вказані вище норми матеріального права, письмові та інші докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що на момент укладання Договору купівлі-продажу автомобілю від 16.11.2014 року сторони домовились щодо усіх істотних умов у Договорі, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося його виконання, шляхом фактичної передачі товару (автомобілю з документами) від Відповідача до Позивача, а Позивач у повному обсязі здійснив оплату Відповідачу за переданий товар (автомобіль),при цьому Відповідач у подальшому відмовився від нотаріального посвідчення Договору, та виниклим між сторонами правовідносинам є всі підстави для визнання його дійсним з моменту укладання. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Крім того ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року (з усіма змінами та доповненнями) встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі по тексту ВССУ) викладених у Постанові Пленуму № 5 ВССУ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»(далі по тексту Пленум № 5 ВССУ) у пункті 2, «Позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).» Крім цього, Верховний Суд України у своїй Постанові від 15.05.2013 у цивільній справі № 6-26 цс13 дійшов висновку, що відповідно до якої вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту, яка згідно ч. 1\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Приймаючи до уваги, що зазначені вище арешти на автомобіль фактично відбулися на момент коли майно Відповідачу вже не належало, так як 16.11.2014 року відбувся перехід права власності на зазначений вище автомобіль на Позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо скасування зазначених арештів. Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті13, 41 Конституції України). Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Відповідно до ч.1 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що накладення арешту на майно, яке належить позивачу, перешкоджає останньому здійснювати право користування та розпорядження цим майно, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, скасувати арешти та заборони відчудження.

Outcome: approved