Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

В жовтні 2017 року [PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], який продовжує навчання у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), до закінчення нею навчання у вищому навчальному закладі. На підтвердження своїх позовних вимог зазначила, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON]. На теперішній час донька навчається на 4 курсі денного відділення Політехнічного коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» за спеціальністю « Електропостачання», термін навчання з 01.09.2014 по 30.06.2018 рік. Стипендії, не отримує, джерел доходу не має. Відповідач працює, отримує стабільну заробітну платню, однак надавати допомогу доньці в добровільному порядку не бажає, тому вона вимушена через суд стягнути аліменти на утримання доньки на період його навчання, тобто до 30 червня 2018 року. Позивач надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила стягнути аліменти на період навчання. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов'язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що відповідач у справі [PERSON] є батьком [PERSON], яка народилась [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER], видане 01.04.1999 відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 261. Відповідно до довідки № 435 від 13.09.2017р., [PERSON], навчається на IV курсі денного відділення Політехнічного коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» за спеціальністю «Електропостачання», термін навчання з 01.09.2014 по 30.06.2018. Відповідно до ст.198 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як зазначено в рекомендаціях Пленуму Верховному Суду України викладених в постанові від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.ст.182, 200 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, матеріальне становище відповідача, який працює, отримує щомісячно заробітну плату, таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1\\6 частини заробітку (доходу) на утримання повнолітньої дитини на термін її навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною віку 23 років. На підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 704 грн. 80 коп. Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved