overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказувала, що вона 20 липня 2013 року одружилася з відповідачем. Від спільного життя вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що їх одруження виявилося невдалим, у них різні погляди на сімейне життя, вони перестали розуміти один одного, в результаті чого виникають постійні сварки, що призвели до погіршення відносин та розладу в сім`ї. В позові [PERSON] просила розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила не надавати їм строк для примирення. Відповідач [PERSON] позов не визнав, та пояснив, що не має наміру розривати шлюб з позивачем. Вислухавши пояснення сторін, а також вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Сторони одружені з 20 липня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 20 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області. Від спільного життя сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З пояснень сторін встановлено, що позивач не бажає спільно жити з відповідачем через те, що останній зловживає алкоголем, у зв`язку з чим між ними виникають сварки, свідком яких є їх малолітня дитина. Судом було обговорено можливість надання сторонам строку на примирення. Відповідач проти надання строку на примирення не заперечував. Позивач заперечувала проти надання строку на примирення, та пояснила, що вона з відповідачем вже протягом півтора місяці не проживає, за цей час в них все рівно декілька разів виникали сварки, і, навіть, якщо відповідач і змінить свою поведінку, вона, з підстав втрати почуття любові до нього, все рівно буде настоювати на розірванні шлюбу. У зв`язку з вищевказаним судом було визнано не доцільним застосовувати заходи для примирення сторін, та було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про надання сторонам строку для примирення. За таких обставин суд дійшов висновку, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, а тому є підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказувала, що вона 21 серпня 2009 року одружилася з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що одруження з ним виявилося невдалим, із 2014 року вони проживають окремо, перестали вести спільне господарство. Дитина проживає з позивачем. Встановлення строку для примирення не має сенсу, в даній ситуації примирення з відповідачкою не можливе. Сторони в судове засідання не з`явилися, в адресованих суду заявах просили справу розглядати у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Сторони одружені з 21 серпня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 21 серпня 2009 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони спільно не проживають з 2014 року. В даний час позивач [PERSON] вагітна. Частинами 2 та 3 статті 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. До суду надійшла заява [PERSON] , [INFO] , який мешкає по [ADDRESS] , в якій він визнає себе батьком зачатої дитини [PERSON] . Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що жодна із сторін не просить застосувати заходи для їх примирення, строк, протягом якого сторони однією сім`єю не проживають, вагітність позивача та визнання батьківства зачатої дитини іншим чоловіком, суд вважає не доцільним застосовувати такі заходи. На підставі вищевказаного суд вважає встановленим, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказувала, що вона 22 березня 2004 року одружилася з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що їх одруження виявилось невдалим, спільне життя між ними припинено два роки назад. Примирення між ними не можливе. Позивач в судове засідання не з`явилася, в адресованій суду заяві просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим суд розглянув справу у його відсутність заочно, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Сторони одружені з 22 березня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 22 березня 2004 року Трудовою сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони однією сім`єю не проживають протягом останніх двох років. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи строк, протягом якого сторони однією сім`єю не проживають, те, що жодна із сторін не просить застосувати заходи для їх примирення, суд вважає не доцільним застосовувати такі заходи. На підставі вищевказаного суд вважає встановленим, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказувала, що вона 25 жовтня 1997 року одружилася з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей не мають. Позивач просила суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що їх шлюбні відносини фактично припинені з липня 2015 року з причин відсутності взаєморозуміння, втрати почуття любові та поваги, різних поглядів на подружнє життя. Під час спільного проживання відповідач вчиняв сварки, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Примирення та збереження шлюбу між ними не можливе. Позивач в судове засідання не з`явилася, в адресованій суду заяві просила справу розглянути у її відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзив на позов суду не надав, у зв`язку з чим суд розглянув справу у його відсутність заочно, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Сторони одружені з 25 жовтня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 25 жовтня 1997 року Трудовою сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області. Від спільного життя сторони спільних дітей не мають. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони однією сім`єю не проживають з липня 2015 року. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що сторони однією сім`єю не проживають, те, що жодна із сторін не просить застосувати заходи для їх примирення, а також строк, протягом якого сторони спільно не проживають, суд вважає не доцільним застосовувати такі заходи. На підставі вищевказаного суд вважає встановленим, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що вона 04 червня 2016 року одружилася з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що одруження виявилось невдалим, фактично шлюбні відносини припинені майже місяць потому, на її думку сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими з вини відповідача, вони перестали розуміти один одного, в них різні погляди на життя та побут, що викликали постійні нерозуміння між ними. Вона не має бажання та сил ні морально, ні фізично, самостійно забезпечувати добробут їхньої сім'ї. В позові [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Сторони в судове засідання не з'явилися, в адресованих суду заявах просять справу розглядати у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 04 червня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 04 червня 2016 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони з серпня 2018 року спільно не проживають. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що жодна із сторін не просить застосувати заходи для їх примирення, а також враховуючи строк, протягом якого сторони не проживають однією сім'єю, суд вважає не доцільним застосовувати такі заходи. На підставі вищевказаного суд вважає встановленим, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що вона 05 липня 2003 року одружилася з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що їх спільне життя не склалося, одруження виявилося невдалим. З 2016 року сторони однією сім'єю не проживають. Примирення між ними не можливе. Сторони в судове засідання не з'явилися, в адресованих суду заявах просять справу розглядати у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 05 липня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 05 липня 2003 року Максимівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області. Від спільного життя сторони мають трьох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони однією сім'єю не проживають. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що сторони з 2016 року однією сім'єю не проживають, жодна із сторін не просить застосувати заходи для їх примирення, суд вважає не доцільним застосовувати такі заходи. На підставі вищевказаного суд вважає встановленим, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що вона 05 лютого 2016 року одружилася з відповідачем. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що одруження виявилось невдалим, фактично шлюбні відносини припинені з червня 2018 року, так як відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги, вони мають різний погляд на подружнє життя та сумісний побут, між ними постійно виникають сварки, свідками яких нерідко стає дитина, що тяжким чином впливає на його моральний стан. В позові [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Сторони в судове засідання не з'явилися, в адресованих суду заявах просять справу розглядати у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 05 лютого 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 05 лютого 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони з червня 2018 року спільно не проживають. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що жодна із сторін не просить застосувати заходи для їх примирення, а також враховуючи строк, протягом якого сторони не проживають однією сім'єю, суд вважає не доцільним застосовувати такі заходи. На підставі вищевказаного суд вважає встановленим, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що вона 06 липня 2018 року одружилася з відповідачем. Від спільного життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що їх одруження виявилось невдалим, спільне господарство вони не ведуть з липня 2018 року. Позивач не має наміру на примирення з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, в адресованій суду заяві просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд розглядає справу у його відсутність заочно, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 06 липня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 06 липня 2018 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Від спільного життя сторони неповнолітніх дітей не мають. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони однією сім'єю не проживають з липня 2018 року. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи строк, протягом якого сторони однією сім'єю не проживають, те, що жодна із сторін не просить застосувати заходи для їх примирення, суд вважає не доцільним застосовувати такі заходи. На підставі вищевказаного суд вважає встановленим, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що вона 09 березня 2012 року одружилася з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що одруження виявилось невдалим, сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими, їх шлюбні відносини припинилися у серпні 2013 року, примирення між ними не можливе. Позивач в судове засідання не з'явилася, в адресованій суду заяві просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд розглядає справу у його відсутність заочно, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 09 березня 2017 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб, виданим 16 березня 2017 року Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Сторони від шлюбу спільних дітей не мають. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони однією сім'єю не проживають з серпня 2013 року. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи термін, протягом якого сторони не проживають однією сім'єю, те, що жодна із сторін не просить застосувати заходи для їх примирення, суд вважає не доцільним застосовувати такі заходи. На підставі вищевказаного суд вважає встановленим, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: approved