Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу і стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 27 грудня 2008 року. Від подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. В заяві посилається на те, що сімейні стосунки з чоловіком фактично припинені, спільно вони не проживають, не ведуть спільного господарства, мають різні бюджети. Вважає подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливим. Син залишився проживати з нею. На даний час вона перебуває у декретній відпустці, соціальна допомога яку вона отримує не дає можливості повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дитини. Просить суд розірвати шлюб і стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку ( доходів) відповідача щомісяця на утримання дитини. Позивачка у судовому засіданні відсутня від неї надійшла заява відповідно до якої вона просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Після розірвання шлюбу залишити "Сухомлин". Відповідач у судовому засіданні відсутній, від нього надійшла заява відповідно до якої він просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейні стосунки між подружжям фактично припинені, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважають, що відновити сімейні відносини вже не можливо, вони остаточно прийшли до висновку про припинення шлюбу. Сторони в наданих суду заявах бажають настання припинення шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Позовні вимоги про стягнення аліментів задоволенню з таких підстав. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини ( аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів має врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що батько дитини [PERSON] має змогу та зобов'язаний утримувати свою дитину. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст.7 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved