Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно ухвали Вінницького міського суду Віницької області від 06.03.2017 року (справа №127/1789/17) звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв'язку з примиренням винного з потерпілим; кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відомості про яке внесені 16 вересня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016020100007325 - закрито. Даною ухвалою встановлено, що водій [PERSON] 15 вересня 2016 року, близько 16 години 00 хвилин, на прилеглій території будинку № 51 по проспекту Юності у місті Вінниці, керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS», державний номерний знак [NUMBER], під час початку руху заднім ходом, маючи об'єктивну можливість виявити пішохода [PERSON], [INFO], яка рухаючись по прилеглій території, наблизилась до заднього лівого габариту автомобіля та продовжувала рухатись в напрямку будинку № 51, не був особливо уважним до особи похилого віку, не переконавшись у відсутності небезпеки та не скориставшись допомогою сторонніх осіб для того, щоб мати можливість контролювати рух пішохода позаду транспортного засобу, продовжив рух заднім ходом, в результаті чого, з необережності допустив наїзд задньою частиною транспортного засобу на пішохода. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1629 від 11.11.2016 року, пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому правої стегнової кістки (у верхній третині - черезвертлюговий) зі зміщенням. Вказана травма не являлась небезпечною для життя в момент заподіяння і не супроводжувалось загрозливими для життя явищами, належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером тягне тривалий (понад 21 день) розлад здоров'я. У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпіла [PERSON] з 15.09.2016 року до 18.09.2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні, з 18.09.2016 року до 21.09.2016 року - в хірургічному відділенні, з 02.10.2016 року до 04.10.2016 року - у відділенні реанімації та анестезії №1 Вінницької міської клінічної лікарні швидкої допомоги, за час її перебування в лікарні установою було витрачено 6059,32 грн. Прокурор просив стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Вінницької міської ради кошти на відшкодування витрат Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, в сумі 6059,32 грн., та судовий збір на користь держави. Представник Вінницької міської ради - Чуй В.П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Прокурор Лащук В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки сторона позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого; якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.п. 3, 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545 "Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання" (далі - Порядок), визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора; у разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб; стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Згідно ч. 3 ст. 128 КПК України, цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Міська клінічна лікарня швидкої допомоги є комунальним закладом, а тому з позовом звернувся заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Судом встановлено, що згідно ухвали Вінницького міського суду Віницької області від 06.03.2017 року (справа №127/1789/17) звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв'язку з примиренням винного з потерпілим; кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відомості про яке внесені 16 вересня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016020100007325 - закрито. Даною ухвалою встановлено, що водій [PERSON] 15 вересня 2016 року, близько 16 години 00 хвилин, на прилеглій території будинку № 51 по проспекту Юності у місті Вінниці, керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS», державний номерний знак [NUMBER], під час початку руху заднім ходом, маючи об'єктивну можливість виявити пішохода [PERSON], [INFO], яка рухаючись по прилеглій території, наблизилась до заднього лівого габариту автомобіля та продовжувала рухатись в напрямку будинку № 51, не був особливо уважним до особи похилого віку, не переконавшись у відсутності небезпеки та не скориставшись допомогою сторонніх осіб для того, щоб мати можливість контролювати рух пішохода позаду транспортного засобу, продовжив рух заднім ходом, в результаті чого, з необережності допустив наїзд задньою частиною транспортного засобу на пішохода. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1629 від 11.11.2016 року, пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому правої стегнової кістки (у верхній третині - черезвертлюговий) зі зміщенням. Вказана травма не являлась небезпечною для життя в момент заподіяння і не супроводжувалось загрозливими для життя явищами, належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером тягне тривалий (понад 21 день) розлад здоров'я. У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями, потерпіла [PERSON] з 15.09.2016 року до 18.09.2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні, з 18.09.2016 року до 21.09.2016 року - в хірургічному відділенні, з 02.10.2016 року до 04.10.2016 року - у відділенні реанімації та анестезії №1 Вінницької міської клінічної лікарні швидкої допомоги (19 ліжко - днів), за час її перебування в лікарні установою було витрачено всього 6059,32 грн. (відповідно до п. 2 Порядку), що підтверджується довідками Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 15.12.2016 року №04-26/1736, від 15.12.2016 року №01-26/1736, від 15.12.2016 року №01-26/1736 (а.с.8-10). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved