overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Нікопольської територіальної громади Нікопольської міської ради третя особа: Приватний нотаріус Томаківського районного округу Корнієнко Юрій Валентинович про визнання права власності посилаючись на такі обставини. [INFO] року померла її мати [PERSON] після її смерті відкрилася спадщина яка складається з житлового будинку по [ADDRESS] При зверненні позивача до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з тим, що нею не надано правовстановлюючого документу на вищезазначений будинок. Просить суд визнати за нею право власності на зазначене спадкове майно. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Третя особа подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовну не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON], яка до дня смерті проживала в [ADDRESS] (а.с. 5). На день її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у м.Нікополі, [ADDRESS], що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 22) та довідкою КП "НМБТІ" (а.с.50). За життя [PERSON] заповіту не лишила, про що свідчить її спадкова справа за № 93/2014, єдиним спадкоємцем за законом є позивач (а.с.24-42). Для оформлення спадщини позивач звернулась до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки нею не було надано правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с. 14). Враховуючи той факт, що позивачка не відмовилася від прийняття спадщини, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлої (а.с.27), а перепоною для отримання свідоцтва про право на спадщину є неподання позивачем до нотаріальної контори правовстановлюючого документу на частину будинку у зв'язку з тим, що вона не змогла його знайти після смерті матері, тобто обставиною яка від неї не залежить, суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право власності на житловий будинок № 11 по вул. Сурікова в м. Нікополь в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до органу опіки та піклування Ріпкинської селищної ради, про поновлення батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], зазначивши, що рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04.02.2011 року, її позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Оскільки позивач стала на шлях виправлення, [PERSON] просить поновити їй батьківські права, щодо сина. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала. Прокурор, представник Служби у справах дітей та опікун [PERSON], в судовому засіданні вказали на обґрунтованість заявлених вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04.02.2011 року у справі № 2518/2-51/2011, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та призначено опікуном над малолітнім - [PERSON]. З позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, зверталась матір останньої, яка судовим рішення була призначена опікуном над дитиною. Малолітній [PERSON] проживав і проживає спільно з матір"ю і бабусею -опікуном. Відомості про батька дитини внесені в актовий запис про народження зі слів матері. Актом обстеження матеріально-побутових умов від 27.08.2014 року встановлено, що вихованню та розвитку дитини приділяється належна увага, дитині створено належні умови для виховання, розвитку і проживання. Малолітній [PERSON] проживає спільно з матір"ю, бабою та дідом у відокремленій трьокімнатній квартирі. Житлове приміщення, в якому проживають позивач і дитина, має все необхідне для фізичного розвитку малолітнього [PERSON] та його самостійних занять. З рішення № 93 від 28.08.2014 року вбачається, що орган опіки та піклування Ріпкинської селищної ради вважає за доцільне повернути малолітнього [PERSON] на виховання матері. З характеристики позивача вбачається, вона працевлаштована, даних компрометуючих [PERSON], у виконкомі селищної ради, не встановлено. Довідкою Ріпкинської ЗОШ № 2 підтверджується, що позивач приділяє належну увагу вихованню, навчанню та розвитку дитини, входить до складу батьківського комітету. У відповідності до ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, які були підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав відпали, в зв'язку з цим суд поновлює позивача в батьківських правах стосовно її дитини. Третя особа [PERSON] надала суду заяву про зняття з неї повноважень опікуна над дитиною. Частиною 1 ст.76 ЦК України, передбачено, що опіка припиняється у разі передачі малолітньої особи батькам. Оскільки судом встановлено підстави для поновлення позивачеві батьківських прав, неповнолітній син має бути переданий [PERSON], а опіка над дитиною - припинена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПВП «Добробут-СП" про розірвання договору на дольову участь у будівництві, укладеного між ними 12 грудня 2005 року, та стягнення грошових коштів в сумі 122775 грн., посилаючись на його невиконання з боку відповідача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився без поважних причин, повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, не повідомивши про причини неявки. Відповідно до вимог ст. 280 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 12 грудня 2005 року між [PERSON] та ПВП «Добробут-СП" укладено договір на дольову участь у будівництві однокімнатної житлової квартири [ADDRESS]. Пунктом 4.1. цього договору передбачено внесення дольовиком (позивачем у справі) грошових коштів в сумі 122775 грн. в строк до 1 листопада 2006 року. Вказані грошові кошти були внесені [PERSON] 18 жовтня 2006 року. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Однак, до цього часу будівництво даного житлового будинку так і не завершено. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до про визнання незаконним наказу №56 від 03 вересня 2014 року. Мотивує свої вимоги тим, що згідно до цього наказу її безпідставно було відсторонено від виконання службових обов'язків. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просить про їх задоволення і скасування незаконного наказу. Не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача і постановляння по справі заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, пояснень з приводу позову не надав. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] працює у відповідача лаборантом з 12 лютого 1997 року. Наказом № 56 від 03 вересня 2014 року позивачку було тимчасово відсторонено від виконання службових обов'язків. Як зазначено в наказі, відсторонення мало місто на підставі листа заступника Голови Державної ветиринарно-фітосанітарної служби України. Відповідно до ст. 46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Таким чином, для застосування такого заходу як відсторонення від роботи необхідно щоб працівник порушив трудову дисципліну, або правила внутрішнього трудового розпорядку. Законодавством не передбачено такої підстави відсторонення від роботи як лист заступника Голови Державної ветиринарно-фітосанітарної служби України, "Щодо розгляду звернення Слідчого управління УМВС України в Миколаївській області". Порядок відсторонення від посади, в зв'язку з підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ст.ст. 154-158 КПК України і має вирішуватись слідчим суддею протягом досудового розслідування. В судове засідання не було представлено доказів про те, що позивачка порушила трудову дисципліну, або правила внутрішнього трудового розпорядку. Не зазначено про протиправні дії позивачки і в оскарженому наказі. За таких обставин, суд вважає, що вимога позивачки про скасування наказу №56 від 03 вересня 2014 року підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до про визнання незаконним наказу №56 від 03 вересня 2014 року. Мотивує свої вимоги тим, що згідно до цього наказу її безпідставно було відсторонено від виконання службових обов'язків. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просить про їх задоволення і скасування незаконного наказу. Не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача і постановляння по справі заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, пояснень з приводу позову не надав. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] працює у відповідача лікарем ветеринарної медицини 1 категорії з 01 березня 2013 року. Наказом № 56 від 03 вересня 2014 року позивачку було тимчасово відсторонено від виконання службових обов'язків. Як зазначено в наказі, відсторонення мало місто на підставі листа заступника Голови Державної ветеринарної фітосанітарної служби України. Відповідно до ст. 46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Таким чином, для застосування такого заходу як відсторонення від роботи необхідно щоб працівник порушив трудову дисципліну, або правила внутрішнього трудового розпорядку. Законодавством не передбачено такої підстави відсторонення від роботи як лист заступника Голови Державної ветеринарної фітосанітарної служби України, "Щодо розгляду звернення Слідчого управління УМВС України в Миколаївській області". Порядок відсторонення від посади, в зв'язку з підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ст.ст. 154-158 КПК України і має вирішуватись слідчим суддею протягом досудового розслідування. В судове засідання не було представлено доказів про те, що позивачка порушила трудову дисципліну, або правила внутрішнього трудового розпорядку. Не зазначено про протиправні дії позивачки і в оскарженому наказі. За таких обставин, суд вважає, що вимога позивачки про скасування наказу №56 від 03 вересня 2014 року підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до територіальної громади в особі Губицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті батька позивачки [PERSON], який помер 10.09.2004 року, відкрилась спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай). При зверненні до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, позивачці було відмовлено у прийнятті документів, оскільки вона пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Також, [PERSON] зазначає, що на час відкриття спадщини разом [PERSON] проживала та була зареєстрована його колишня дружина [PERSON], яка в свою чергу являється матірю позивачки - [PERSON] Причину пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] вважає поважною через те, що вона була необізнана про факт розлучення її батьків. Оскільки вона вважала, що після смерті батька [PERSON] спадщину фактично прийняла її мати [PERSON], а тому і не зверталась із заявою про прийняття спадщини. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, надавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують. Представник територіальної громади в особі Губицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, а також зазначив, що позовні вимоги визнають, просять прийняти визнання позову, наслідки визнання зрозумілі та задовольняють. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження обставин справи. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Територіальної громади в особі Задеріївської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по вул. Вишнева № 21 в с.Суслівка Ріпкинського району Чернігівської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті батька позивачки [PERSON], який помер 25.07.2006 року, залишилась спадщина, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. вул. Вишнева № 21 в с. Суслівка Ріпкинського району Чернігівської області. Зазначений житловий будинок, згідно технічної документації, збудовано у 1956 році. На час спорудження будинку, законодавством не була передбачена державна реєстрація нерухомого майна, однак велись погосподарські книги, записами у яких підтверджувалось право власності фізичних осіб. За життя [PERSON] не отримував свідоцтво про право власності на будинок, відповідно право власності не зареєстрував. При звернені до державного нотаріуса Першої Чернігівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька [PERSON], позивачці було відмовлено у його видачі, оскільки право власності на даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, не зареєстровано. Таким чином, позивач являється спадкоємцем за законом, однак не може оформити право власності у звязку з відсутністю реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, надавши до суду заяви про розгляд справи без їх участі, просять розглянути справу за наявними у ній доказами, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає, наслідки визнання позову зрозумілі та задовольняють. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження обставин справи. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Територіальної громади в особі Малолиственської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по вул. Лісова № 6 в с. Малий Листвен Ріпкинського району Чернігівської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті батька позивачки [PERSON], який помер 21.12.2000 року, залишилась спадщина, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Лісова № 6 в с. Малий Листвен Ріпкинського району Чернігівської області. Зазначений житловий будинок, згідно технічної документації, збудовано у 1962 році. На час спорудження будинку, законодавством не була передбачена державна реєстрація нерухомого майна, однак велись погосподарські книги, записами у яких підтверджувалось право власності фізичних осіб. За життя [PERSON] не отримував свідоцтво про право власності на будинок, відповідно право власності не реєстрував. При звернені до державного нотаріуса Першої Чернігівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого батька [PERSON], позивачці було відмовлено у його видачі, оскільки право власності на даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, не зареєстровано. Таким чином, позивач являється спадкоємцем за заповітом, однак не може оформити право власності у звязку з відсутністю реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, надавши до суду заяви про розгляд справи без їх участі, просять розглянути справу за наявними у ній доказами, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає, наслідки визнання позову зрозумілі та задовольняють. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження обставин справи. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Хмельницької районної державної нотаріальної контори, третіх осіб [PERSON] та [PERSON] про визначення за померлою [PERSON] частки колгоспного двору, якийзнаходиться в [ADDRESS], та зобов"язання видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після її смерті, посилаючись на невизначеність їх часток у спільному майні, що унеможливлює набуття позивачем права власності на вказане спадкове майно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Треті особи в судовому засіданні проти позову не заперечують. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, не повідомивши про причини неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, відповідно до вимог ст. 123 ч. 2 ЦК України (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Судом встановлено, що [PERSON] як голові колгоспного двору на праві власності належав житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується відповідним свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 4 січня 1989 року. До складу колгоспного двору також входили [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідною довідкою Пашковецької сільської ради Хмельницького району від 16 січня 2014 року №11. [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1233 ЦК України з аповітом є особисте розпорядження фізичної особина випадок своєї смерті. 2 квітня 2008 року [PERSON] склала заповіт, за яким заповіла все своє майно доньці [PERSON] 24 вересня 2013 року [PERSON] подала до Хмельницької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку визначити за померлою [PERSON] 1/4 частки колгоспного двору, який знаходиться в [ADDRESS], та зобов"язати Хмельницьку районну державну нотаріальну контору видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON]

Outcome: approved