Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми в розмірі 600 грн. на 1/ 3 частини від його заробітку щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. За рішенням Роменського міськрайонного суду від 04.03.2015 року на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Син проживає з ним, їх заробітку не вистачає на необхідне для росту і розвитку дитини. На даний час матеріальний стан відповідача змінився, оскільки він має постійне місце роботи. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А тому з відповідача необхідно стягнути не в твердій грошовій сумі, а у частковому відношенні до заробітку (доходу) у розмірі 1/ 3 його частини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Із врахуванням неявки сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], - позивач вказана матір'ю, відповідач - батьком (а. с. 3). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03.03.2015 року розірвано шлюб між сторонами, після розірвання шлюбу дружині залишено прізвище «[PERSON]» (а. с. 5). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04.03.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 03.02.2015 року і до досягнення дитиною повнолітня, на підставі якого був виданий виконавчий лист від 03.09.2015 р. (а. с. 6). Згідно довідок про заробітну плату [PERSON] працює в ТОВ «Таланпром» та з лютого 2018 року по липень 2018 року йому нараховано заробітну плату в розмірі 24977, 87 грн. (а. с. 7). З поданих суду доказів випливає, що сторони є колишнім подружжям, від шлюбу мають сина, який на даний час знаходиться на утриманні позивача. Відповідач сплачує на користь позивача аліменти в розмірі 600 грн., на даний час офіційно працевлаштований. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Так, згідно ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Враховуючи викладене , розмір аліментів, які позивач одержує на утримання сина [PERSON] за рішенням суду на сьогоднішній день занадто малий для гармонійного розвитку дитини, є меншим від мінімально встановленого Законом. За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Докази, що спростовують даний висновок суду, станом на час розгляду справи відсутні. Визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги, що [PERSON] офіційно працює, не має інших неповнолітніх дітей, крім спільного з позивачкою сина, а також не має на утриманні непрацездатних осіб, відтак, може надавати допомогу своїй дитині, а також те, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як батька, так і матері, та відповідач позов визнав. З метою забезпечення інтересів дитини та захисту її права на утримання батьками, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, змінивши розмір аліментів з 600,00 гривень щомісячно на 1/ 3 частину його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили, оскільки в такому виді (тобто в частині від заробітку) бажає отримувати аліменти мати, з якою проживає неповнолітня дитина, що узгоджується з положенням ч.3 ст. 181 СК України. Крім того, судом враховано положення Зaкoну України "Про Державний бюджет нa 2018 рік", яким на даний час прожитковий мінімум встановлений в розмірі: для дитини вікoм до 6 років: з 01 січня 2018 року -1492 гривні, з липня 2018 року -1559 гривень, з 1 грудня 2018 року - 1626 гривень; для дітей вікoм від 6 до 18 років, з 01 січня 2018 року - 1860 гривень, з 01 липня 2018 року - 1944 гривні, з 01 грудня 2018 року - 2027 гривень. Виконавчий лист № 585/316/15-ц, виданий 03 вересня 2015 року Роменським міськрайонним судом Сумської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. щомісячно необхідно відкликати, після набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З відповідача, на підставі ст.141 ЦПК України, в прибуток держави слід стягнути 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved