Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

[PERSON] подав у суд позов, в якому просив визнати за ним право проживання та користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що він є племінником [PERSON] , який був наймачем вказаної вище квартири. З весни 2012 року він постійно проживав зі своїм дядьком, вів з ним спільне господарство. [INFO] дядько помер, відтак позивач вважає, що є підстави для визнання за ним права користування квартирою [ADDRESS] . Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність, поряд з цим, ХМР подала зустрічний позов, у якому просила виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] з тих підстав, що відповідач за зустрічним позовом самовправно зайняв спірне жиле приміщення. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що наймачем квартири [ADDRESS] був [PERSON] , якому дана квартира була надана на підставі ордеру № 112965 від 26.05.2008 року. [PERSON] був єдиною особою, яка була зареєстрована у спірній квартирі. Квартира неприватизована і знаходиться у комунальній власності на балансі КП «Жилкомсервіс». Надані позивачем копії документів підтверджують, що [PERSON] доводився йому дядьком по матері. [INFO] [PERSON] помер. Статтею 64 ЖК України визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряжаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.1985 року № 2 зі змінами, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. На підтвердження факту постійного проживання та ведення спільного господарства зі своїм дядьком, позивачем були представлені свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які дали свідчення про те, що [PERSON] опікувався дядьком, який зловживав спиртними напоями, проживав з ним у квартирі [ADDRESS] . Аналізуючи показання вказаних вище свідків на відповідність принципам достовірності та достатності доказів, суд виходить з того, що вказані свідки є друзями позивача і лише кілька разів були у спірній квартирі, при цьому проживають територіально в інших районах м. Харкова, відтак об`єктивно не можуть володіти інформацією про щоденне місце проживання та перебування [PERSON] , з огляду ще й на те, що останній має зареєстроване місце проживання у м. Харкові. Надані копії документів, які підтверджують, що питаннями поховання померлого [PERSON] займався [PERSON] , не є доказами факту постійного проживання та ведення спільного господарства позивача з дядьком. Акт про спільне проживання однією сім`єю, який наданий позивачем, суд не може розцінювати як допустимий доказ, оскільки складений він у простій письмовій формі рядом осіб, які вказали, що вони є сусідами по будинку [ADDRESS] , при цьому жоден не був заявлений як свідок для допиту в суді. Натомість, з наданих до зустрічної позовної заяви копій документів вбачається, що квартира [ADDRESS] є неприватизованою. Наймач квартири [PERSON] помер [INFO] . В квартирі без реєстрації проживає [PERSON] , якому неодноразово вручались приписи про звільнення безпідставно займаної житлової площі. Частиною 3 ст. 116 ЖК України встановлено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. На підставі викладеного вище, суд доходить висновку, що позивачем не доведено факту постійного проживання та ведення спільного господарства з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , відтак є підстави для задоволення зустрічного позову ХМР, як представницького органу територіальної громади м. Харкова, якій належить право комунальної власності на житловий фонд м. Харкова.

Outcome: approved