Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

В жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позову зазначила, що вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 20.10.2016 року був розірваний. Від шлюбу [INFO] року народився син - [PERSON], який проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Починаючи з середини серпня 2015 року відповідач проживає окремо та жодного з покладених законом на батька обов'язків не виконує, ніяким чином не піклується про дитину, не цікавиться його успіхами та захопленнями, станом здоров'я, навчанням, не забезпечує таких базових речей, як харчування, одяг, медичний догляд, лікування; не спілкується з дитиною. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»від 03.10.2017 № 2147-VIII. Відповідно до п. 9 ч. 1 Перехідних положень Закону України № 2147 від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з початком роботи Верховного суду, тобто з 15 грудня 2017 року, передбачених новим ЦПК України у редакції Закону № 2147. Позивачка з'явилась, прохала позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Суд вважає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до судового засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням проводити судове засідання без його участі. Зазначив також, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. При ухваленні рішення прохав врахувати інтереси дитини. Разом із заявою представником був наданий Висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON]. Неявка представника третьої особи, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 223 ЦПК України Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2016 року у справі № 642/5682/16-ц було розірвано (а.с. 4). [INFO] року у даному шлюбі народилася дитина, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 643 (а.с. 3). Позивачка просила позбавити відповідача батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16, 17 постанови від 30 березня 2007 року № «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків можливе лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов'язків з незалежних від неї причин. У ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач з моменту розлучення жодного разу не намагався відвідати сина, постійно ухилявся від своїх обов'язків по вихованню дитини ніяким чином не піклується про дитину, не цікавиться його успіхами та захопленнями, станом здоров'я, навчанням, не забезпечує таких базових речей, як харчування, одяг, медичний догляд, лікування; не спілкується з дитиною. Даний факт підтверджується нотаріально завіреною заявою від відповідача [PERSON], про те, що він не заперечує проти проживання дитини з позивачкою (а.с.5) та нотаріально завіреною заявою від відповідача [PERSON], про те, що він відмовляється від батьківських прав та виконання батьківських обов'язків щодо малолітньої дитини - [PERSON], та зазначив, що у разі розгляду справи щодо позбавлення його батьківських прав, прохає розглядати справу у його відсутність (а.с.6) Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України та зазначених вище роз'яснень Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов'язками. Згідно Висновку від 02.01.2018 року вих. № 5 Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 27). На підставі викладеного, суд вважає, що позов про позбавлення батьківських прав є обгрунтований та такий, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved