Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, розміщену на території Чернігівської області Ічнянського району училище-агрофірма с. Августівка, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,09 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 260032, виданого на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації від 18 квітня 2005 року № 134 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації на право власності на землю державних актів, що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , вказуючи на те, що після смерті останньої відкрилась спадщина на вищевказане майно. Як спадкоємці за заповітом, своєчасно прийняли спадщину після смерті матері, але не можуть її належним чином оформити, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, який би підтверджував право власності померлої на дане спадкове майно. Просять визнати за ними право власності на вищевказане майно в порядку спадкування в рівних частинах. В підготовче судове засідання позивачі не з`явилися, але надали суду заяви, в яких просять суд справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник Ічнянської міської ради Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8), копіями свідоцтв про народження (а.с.5,7) та копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, розміщену на території Чернігівської області Ічнянського району училище-агрофірма с. Августівка, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,09 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 260032, виданого на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації від 18 квітня 2005 року № 134 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації на право власності на землю державних актів, що належала [PERSON] (а.с.13-14). 24 лютого 1989 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Ічнянської районної державної нотаріальної контори Науменком М.Г., яким заповіла все належне їй майно, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с.11). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. При цьому, слід враховувати, що норми п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст. 529 - 531 ЦК УРСР. Згідно зі ст.524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. За правилами ст.ст.548,549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст.ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. П. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно копії повідомлення Ічнянської районної державної нотаріальної контори від 20 грудня 2019 року № 1453/01-16 позивачам було відмовлено у видачі Свідоцтва про право власності на спадкове майно - земельну ділянку після смерті [PERSON] , так як ними не подано правовстановлюючі документи на спадкове майно, необхідні для вчинення нотаріальних дій (а.с.12). Позивачі, як спадкоємці за заповітом, своєчасно прийняли спадщину, так як на день смерті останньої вони фактично вступили в управління та розпорядження спадковим майном, провели поховання матері, що підтверджується копією акта обстеження від 12 листопада 2019 року (а.с.9), інші спадкоємці відсутні, що підтверджується повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 19 лютого 2020 року № 722/01-17 (а.с.26), на даний час користуються та розпоряджаються даним майном, але юридично не можуть оформити свої спадкові права, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, який би підтверджував право власності померлої на спадкове майно, що підтверджується матеріалами справи (а.с.15), а тому суд вважає, що позивачі правомірно набули право власності на дане спадкове майно, в зв`язку з чим за ними слід визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування в рівних частинах.

Outcome: approved