Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

в обґрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі, який згодом розірвано. За час шлюбу, а саме [INFO], у них народилася дочка [PERSON], яка після припинення спільного проживання сторін проживає з позивачкою. Як і під час спільного проживання, так і після цього, відповідач не піклувався про належний моральний і духовний розвиток вказаної дитини та не надавав їй належної матеріальної допомоги. Тому рішенням Коломийського міськрайонного суду від 04.04.2008 року з відповідача на користь позивачки присуджено аліменти. Зокрема, відповідач впродовж останніх 3-х років не виявляє до дитини будь-якої турботи, не цікавиться її вихованням, станом здоров'я, розвитком, навчально-виховним процесом, розвитком здібностей, особистими досягненнями та переживаннями, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дочки сторін як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її належного самоусвідомлення, не сплачує навіть ті мізерні аліменти, які присуджено. Внаслідок такої поведінки відповідача дочка переживає сильні душевні хвилювання, викликані думками про те, що вона не потрібна своєму батьку. В зв'язку з цим позивачка вважає, що зазначені факти свідчать про ухилення відповідача від виховання їхньої малолітньої дочки [PERSON], та просить на підставі цього позбавити його батьківських прав щодо вказаної дитини. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала з вищезазначених підстав. Вона також зазначила, що близько 2- х років тому відповідач востаннє приходив до будинку, де вона з дочкою проживають. Будучи на їх подвір'ї, він не виявив бажання подивитися на дочку бодай через вікно. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи належно повідомлений, про що свідчить його особиста розписка та повідомлення про одержання ним судової повістки-виклику (а.с.25, 35). Він звернувся до суду з письмовою заявою від 23.02.2016 року про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відсутності. В судовому засіданні 11.01.2016 року відповідач по суті не заперечив того, що він тривалий час не відвідує свою дочку [PERSON], оскільки не має грошей, а проживає за рахунок своєї матері. Представник третьої особи [PERSON] вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачкою. При цьому він пояснив, що службою у справах дітей, яку він представляє, дано висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дочки [PERSON] лише тому, що відповідач на засіданні відповідної комісії запевняв, що змінить своє ставлення до дочки. Однак, в подальшому він цієї обіцянки не дотримав і продовжує ухилятися від виконання своїх обов'язків по вихованню вказаної дочки. Прокурор вважає, що позов слід задовольнити, оскільки в судовому засіданні встановлено підстави для цього, а вищевказаний висновок спростовано сукупністю інших доказів по справі. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень частин 1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до положень п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення і поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що стверджується даними свідоцтва про її народження (а.с.5). Згідно із виконавчим листом, виданим Коломийським міськрайонним судом 21.04.2008 року в справі 2-374/2008 р. на підставі рішення вказаного суду від 04.04.2008 року, з відповідача на користь позивачки з 26.12.2007 року стягуються аліменти на утримання вищевказаної дитини в розмірі 250 грн. щомісячно (а.с.7). Судом також встановлено, що сторони розірвали шлюб 21.04.2008 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим того ж дня відділом реєстрації актів цивільного стану по Коломийському району Коломийського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №108 (а.с.6). Відповідно до довідки №03-27/1023, виданої 13.10.2015 року відділом державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції, за відповідачем станом на 13.10.2015 року рахується заборгованість по аліментах в розмірі 8 604,83 грн. (а.с. 10). Згідно з довідкою, виданою дирекцією Отинійської загальноосвітньої школи I-IIІ ступенів Коломийського району 21.10.2015 року, батько [PERSON] - [PERSON] не виконує батьківських обов'язків, а саме не цікавиться навчанням дитини, не відвідує школу для спілкування з вчителями, жодного разу не відвідував батьківських зборів (а.с.8). Факт проживання вказаної дитини з позивачкою стверджується також даними довідки №1049, виданої виконкомом Угорницької сільської ради Коломийського району 15.10.2015 року, згідно з якою до складу сім'ї позивачки входить вказана дитина (а.с.9). Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON], яка є вчителем початкових класів, та пояснила, що в її класі навчається дочка сторін [PERSON], яка на даний час є ученицею 3-го класу. За весь час навчання в школі батько жодного разу не приходив в школу, ніколи не цікавився навчанням своєї дочки, не відвідував батьківські збори, і свідок навіть з ним незнайома. Свідку відомий випадок, коли діти розповідали про своїх батьків, а [PERSON] не бажала говорити про свого батька та стала засмученою запитанням про нього . Свідок [PERSON] , яка є близькою сусідкою позивачки, підтвердила вказаний випадок, зазначивши, що цей діалог відбувався між її дочкою та дочкою сторін [PERSON], які є подругами. Свідок також пояснила, що батько [PERSON] взагалі останньою не цікавиться та не відвідує її. Свідку відомо про зловживання ним алкоголем. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є батьком позивачки, пояснив, що відповідач близько останніх 9-ти років не цікавиться своєї дочкою [PERSON], не приходить та не телефонує до неї. Свідок [PERSON] пояснила, що вона протягом останніх 5 років 6 місяців є дружиною рідного брата позивачки. За весь цей час свідок жодного разу не бачила щоб відповідач зустрічався зі своєю дочкою [PERSON]. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В матеріалах даної справи міститься висновок служби у справах дітей Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, в якому вказано про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с.26, 27). Однак, відповідно до правил ч.6 ст.19 Сімейного кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи визнання позову самим відповідачем, доведення позовних вимог вищезазначеними доказами, які є належними та допустимими та прямо вказують на ухилення відповідача від виконання обов'язків по вихованню його дочки [PERSON], суд вважає, що зазначений висновок є недостатньо обгрунтованим та суперечить дійсним обставинам справи. Тому суд з даним висновком не погоджується. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст.19, 150, 164 СК України та,

Outcome: approved