Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в червні 1999 року між ними було укладено шлюб, сторони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], проте з 2004 року їх сімейні стосунки припинені через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, непорозуміння, відсутність спільних інтересів, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з"явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне задовольнити позов згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про його задоволення. У відповідності до положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка та відповідач 25 червня 1999 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Бахмацького району Чернігівської області за актовим записом №57. Сторони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір"ю. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 25.06.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бахмацького району Чернігівської області, копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], виданого 25.06.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бахмацького району Чернігівської області. На даний час, сторони з 2004 року разом не проживають, подружніх відносин фактично не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, шлюб між ними носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обгрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у виді сплати 243.60 грн. судового збору і, оскільки, вона просить покласти судові витрати на сторони порівну, то з відповідача на її користь підлягають стягненню 121.80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved