Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області, [PERSON] про скасування розпорядження Великобурлуцької РДА Харківської області, визнання недійсним державного акта та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що після смерті [INFO] її батька [PERSON], відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 5,1751 га для ведення сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Рубленської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області. 23 грудня 2008 року [PERSON] звернулась до Великобурлуцької державної нотаріальної контори для оформлення спадщини. Державному нотаріусу були надані всі необхідні документи в тому числі Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 10 грудня 2003 року на імя [PERSON] Згідно розпорядження № 58 від 12 березня 2003 року акт зареєстрований в книзі записів державних актів за № 30, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Відповідно до виписки з протоколу загальних зборів СВК «Рублене» від 08 лютого 2000 року (протокол № 2) [PERSON], як члену СВК «Рублене», дістався земельний пай за [NUMBER], площею 5,1751 га. Після отримання 23.12.2008 року свідоцтва про право на спадщину за законом, 27 вересня 2016 року з відповідною заявою в електронному вигляді, [PERSON] звернулась до державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Великобурлуцькому районні з наміром зареєструвати земельну ділянку, площею 5,1751 га на своє імя. 04 жовтня 2016 року позивач отримала рішення про відмову у внесенні відомостей до державного земельного кадастру, яким їй було відмовлено у внесенні відомостей до державного земельного кадастру з причини перетину земельних ділянок, відповідно кадастровий № [NUMBER], який належить [PERSON] відповідно до державного акта та земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], який належить [PERSON] Розпорядженням Великобурлуцької РДА від 26.12.2005 року [PERSON] надано у приватну власність земельну ділянку [NUMBER], площею 5,1751 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того, 12 березня 2003 року відповідно до розпорядження Великобурлуцької РДА за № 58 ця ж земельна ділянка була надана [PERSON], тобто фактично до виписки з протоколу загальних зборів СВК «Рублене» від 08 лютого 2000 року [PERSON] отримав земельну частку (пай) на законних підставах. Відповідно до виписки з протоколу № 2 загальних зборів СВК «Рублене» від 08.12.2000 року земельна частка (пай) під [NUMBER], загальною площею 5,3437 га дісталась [PERSON], спадкоємцем якої є її донька [PERSON] При оформленні спадщини [PERSON] для отримання розпорядження надала до Великобурлуцької РДА документи. В п.1 розпорядження № 490 від 26.12.2005 року зазначено: «надати [PERSON] в приватну власність земельну ділянку [NUMBER], площею 5,1751 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», опираючись на розпорядження голови РДА № 58 від 13 січня 2003 року, однак такого розпорядження не існує. Відповідно до розпорядження голови РДА № 58 від 13 січня 2003 року земельна ділянка була надана [PERSON], як пайщику. Відтак, земельна частка (пай) під [NUMBER], загальною площею 5,3437 повинна була перейти у власність [PERSON], як спадкоємцю Отже спірна земельна ділянка по праву належить [PERSON] З цих підстав позивач звернулась до суду і просить в судовому порядку захистити її право. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 21 травня 2018 року, просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Великобурлуцької РДА за № 490 від 26 грудня 2005 року про надання земельної ділянки [PERSON], визнати Державний акт серії [NUMBER] від 01 червня 2007 року, виданий [PERSON] Великобурлуцькою районною державною адміністрацією Харківської області, зареєстрований в книзі записів Державний актів на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010768900021 недійсним та зобовязати державну реєстраційну службу Великобурлуцької райдержадміністрацію зареєструвати в державному реєстрі земельну ділянку, кадастровий номер № [NUMBER] на імя [PERSON] Представник відповідача Великобурлуцької районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлені належним чином. До суду надано лист в якому просять справу розглядати без участі представника відповідача. Також, зазначили, що проти скасування розпорядження голови Великобурлуцької райдержадміністрації № 490 від 26 грудня 2005 року «Про надання у власність земельної ділянки [PERSON].» та визнання державного акта недійсним не заперечують, оскільки помилки у розпорядженні стосовно номера земельної ділянки виникли у результаті надання СВК «Рублене» [PERSON] виписки з протоколу № 1 загальних зборів пайщиків СВК «Рублене», у якій замість [NUMBER] було зазначено [NUMBER], площею 5,34 га та надання [PERSON] 06.12.2005 року до райдержадміністрації заяви у якій [PERSON] просить надати у приватну власність земельну ділянку [NUMBER], площею 5,1751 га. Отже, [PERSON] у своїй заяві до райдержадміністрації від 06.12.2005 року надала виписку з протоколу № 1 з невірними відомостями стосовно номеру земельної ділянки [NUMBER], площею 5,1751 га та невірними даними, що вона є пайщиком СВК «Рублене». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.79). Неявка вказаних осіб в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи позицію відповідачів, дійшов висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В силу ст.ст. 12, 78, 81, 263 ЦПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" рішення суду у цивільній справі, як найважливіший акт правосуддя, покликаний забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини і наповнити реальністю принцип верховенства права, повинен ухвалюватися за неухильного додержання вимог чинного процесуального законодавства про його законність і обґрунтованість. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77-78, ст.81, ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини i основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997, а також зазначеними положеннями Цивільного кодексу України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися i розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших ociб. Так, відповідно до ч.2 ст.373 Цивільного кодексу України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. У відповідності до ч.І ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; г) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 Земельного Кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до ст.3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Відповідно до виписки з протоколу № 2 зборів СВК «Рублене» від 08 лютого 2000 року [PERSON], який являється пайовиком СВК «Рублене» дісталась ділянка за [NUMBER], площею 5,1751 га, що також вбачається з архівного витягу від 20 лютого 2017 року за 01-38/14 виданого архівним відділом Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області (а.с.11,20). 10 грудня 2003 року на підставі розпорядження Великобурлуцької районної державної адміністрації від 12 березня 2003 року № 58 Великобурлуцькою районною державною адміністрацію Харківської області на імя [PERSON] видано державний акт серії [NUMBER], відповідно до якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,1751, яка розташована на території Рубленської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області. (а.с.14). З свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 грудня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3796, виданого державним нотаріусом Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області вбачається, що спадкоємцем на цілу частку майна [PERSON], який помер [INFO] є його рідна дочка [PERSON] Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з земельної ділянки, площею 5,1751 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Рубленської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області та належить померлому [PERSON] на підставі Державного акту серія [NUMBER] на право приватної власності на землю, виданого Великобурлуцькою районною державною адміністрацію Харківської області 10 грудня 2003 року, згідно розпорядження № 58 від 12 березня 2003 року цієї ж РДА. Акт зареєстрований в книзі записів державних актів за № 30, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] (а.с.13). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 27 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Великобурлуцькому районі Харківської області з заявою про державну реєстрацію в якій відповідно до Земельного кодексу України та Закону України «Про Державний земельний кадастр» просила зареєструвати земельну ділянку, площею 5,1751 га, яка розташована на території Рубленської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області (а.с.22). Рішенням № РВ-630066492016 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 04 жовтня 2016 року [PERSON], державним кадастровим реєстратором відділу Держгеокадастру у Великобурлуцькому районі Харківської області відмолено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: - XSD схема наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою [NUMBER]. Площа співпадає на 100% (повне співпадання). Перетин ділянок з ділянкою [NUMBER] Площа співпадає на 100% (повне співпадання) (а.с.23). В судовому засіданні та з матеріалів справи також встановлено, що відповідно до виписки з протоколу № 2 зборів СВК «Рублене» від 08 лютого 2000 року [PERSON], яка являлась пайовиком СВК «Рублене» дісталась ділянка за [NUMBER], площею 5,3437 га, що також підтверджено архівним витягом від 31 серпня 2017 року за 01-38/100 виданим архівним відділом Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області (а.с.12,21). Після смерті [INFO] [PERSON] право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Рублене» с. Рублене Великобурлуцького району Харківської області, посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], виданим Великобурлуцькою районною державною адміністрацією Харківської області 12 березня 1997 року і зареєстрованим 23 лютого 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 50 успадкувала [PERSON], що вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 3534 серія [NUMBER] (а.с.15). Крім того, випискою із протоколу № 1 зборів пайщиків СВК «Рублене» від 01 лютого 2003 року [PERSON] як пайщику СВК «Рублене» дісталась ділянка під [NUMBER] площею 5,34 га (а.с.60). Розпорядженням Великобурлуцької районної державної адміністрації від 26 грудня 2005 року № 490 [PERSON] надано в приватну власність земельну ділянку [NUMBER], площею 5,1751 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.57). На підставі вказаного розпорядження Великобурлуцької РДА від 26 грудня 2005 року № 490 на імя [PERSON] був виданий Держаний акт серія [NUMBER] як власнику земельної ділянки площею 5,1751 га, яка розташована на території Рубленської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області з цільовим призначенням для введення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.65). Отже, зазначене вище свідчить про те, що у грудні 2005 року [PERSON] помилково була надана виписка із протоколу № 1 загальних зборів пайщиків СВК «Рублене» про виділення [PERSON] земельної частки (паю), як пайовику СВК «Рублене» за [NUMBER], площею 5,34 га, оскільки [PERSON] не була членом СВК «Рублене» та не була внесена до списку пайщиків, які мають право на земельну частку (пай). Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON], яка померла [INFO], та відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом є спадкоємцем померлої на право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Рублене» с. Рублене Великобурлуцького району Харківської області, посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], виданим Великобурлуцькою районною державною адміністрацією Харківської області 12 березня 1997 року і зареєстрованим 23 лютого 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 50. Отже, [PERSON] успадкувала після смерті матері [PERSON] земельну ділянку за [NUMBER], площею 5,3437 га. Таким чином, розпорядження Великобурлуцької районної державної адміністрації від 26 грудня 2005 року № 490 «Про надання земельної ділянки [PERSON] було видано на підставі виписки з протоколу № 1 загальних зборів пайщиків СВК «Рублене» у якій замість [NUMBER] було помилково зазначено [NUMBER], площею 5,3437 га. Згідно з ч.2 ст.43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Частиною 1 ст.203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визначення недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Стаття 155 ЗК України зазначає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У відповідності до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 01.07.2015 № 6-319цс15, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Враховуючи те, що розпорядження Великобурлуцької районної державної адміністрації від 26 грудня 2005 року № 490 «Про надання земельної ділянки [PERSON].» було видано на підставі виписки з протоколу № 1 загальних зборів пайщиків СВК «Рублене» у якій було допущено помилку та замість [NUMBER] було помилково зазначено [NUMBER], площею 5,3437 га, що призвело до перетину ділянок кадастровий номер [NUMBER] та кадастровий номер [NUMBER], порушує право власності позивача на її земельну ділянку, а тому воно є незаконним та підлягає скасуванню. Оскільки державний акт на імя відповідача [PERSON] виданий на підставі розпорядження Великобурлуцької районної державної адміністрації від 26 грудня 2005 року №490 «Про надання земельної ділянки [PERSON].», яке суд визнав незаконним та скасовує, державний акт серії [NUMBER] від 08 червня 2007 року, виданий Великобурлуцькою районною державною адміністрацією Харківської області на імя [PERSON], який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010768900021 є також недійсним. Оскільки державний акт серії [NUMBER] від 08 червня 2007 року на імя [PERSON] судом визнано недійсним, суд вважає необхідним зобовязати сектор державної реєстрації з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Великобурлуцької РДА Харківської області зареєструвати в державному реєстрі земельну ділянку, площею 5.1751 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Рубленської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, кадастровий номер № [NUMBER] на імя [PERSON].

Outcome: approved