Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

В липні 2019 року [PERSON] звернулась до Баглійського рйонного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою до Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, третя особа-1- Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, третя особа-2- Міськрайонне управління у Петріковському районі та м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа-3- Перша Кам`янська Державна нотаріальна контор, третя особа-4- [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що в березні 1991 року до неї звернувся [PERSON] з пропозицією обміну частки свого домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , на квартиру, яка належала їй, та в якій вона мешкала разом з родиною за адресою: [ADDRESS] . При цьому юридичний аспект такого обміну [PERSON] зобов`язався вирішити самостійно. Вона погодилась з даною пропозицією та переїхала до частини будинку [ADDRESS] , зареєструвалась там та зареєструвала інших членів своєї родини. На постійні вимоги позивачки юридично оформити права на користування частиною будинком, [PERSON] надавав постійні обіцянки, а потім взагалі зник. Крім того їй стало відомо, що [PERSON] помер [INFO] . У зв`язку з чим просила визнати на нею право власності за набувальною давністю на Ѕ частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки вона відкрито та безперервно володіє зазначеним майном понад 16 років. В судове засідання представник позивачки з`явився, просив задовольнити позовні вимоги. Оскільки позивачка фактично мешкає в зазначеному будинку з 1991 року разом зі своєю родиною, відкрито використовує частину будинку, яка належить [PERSON] і продовжує користуватися даною частиною дому по теперішній час. Представник відповідача Камянської міської ради Дніпропетровської області, в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність підстав для набуття права власності. Представник третьої особи Міськрайонного управління Петриківському районі та м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, надіслали заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Представник третьої особи Першої Кам`янської Державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надіслали заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони є сусідами [PERSON] , підтвердили той факт, що позивачка відкрито, безперервно проживає зі своєю родиною в даному домоволодінні з 1991 року, підтримує житловий будинок у належному стані. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Згідно відповіді Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» право власності на житловий будинок [ADDRESS] , було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.1986 року (а.с. 14). Відповідно до довідки, яка видана ТОВ «Абонент-ХХІ», [PERSON] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 12.03.1988 року, та знята з реєстраційного обліку 09.12.1991 року (а.с. 19). Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] виготовлено на замовлення позивачки [PERSON] 11.01.2019 року (а.с.9-11). Згідно довідки Голови квартального комітету № 12, [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] не проживає останніх 20 років, інформація в журналах обліку власників домогосподарства про дану особу не значиться (а.с .15). Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). З наведеного суд приходить до висновку, що позивачка понад 16 років відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, після того як у 1991 році добросовісно ним заволоділа. Відповідачем по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, на час розгляду справи відповідач помер (а.с. 67), а тому позивачка після більш 16 років такого володіння набула право власності за набувальною давністю на Ѕ частину домоволодіння [ADDRESS] , яке складається з : будинку А-1, загальною площею 117,6 кв.м., житловою площею 57,2 кв.м. На підставі викладеного,

Outcome: approved