Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Яковенківської сільської ради Балаклійського району Харківської області, в якому просила встановити факт постійного проживання померлої 17 квітня 2008 року [PERSON] разом із сином [PERSON], 10.09.1953р.н., на час відкриття спадщини за адресою: Харківська область, Балаклійський район, село Яковенково, вул. Оганісяна, 20 та визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 5,0220 га, кадастровий номер 6320288000:04:000:0560. призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Яковенківської сільської ради Балаклійського району Харківської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №058302, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 17 квітня 2008 року та після смерті [PERSON], який помер 01 грудня 2008 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 17 квітня 2008 року померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 5,0220 га. кадастровий номер 6320288000:04:000:0560. призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Яковенківської сільської ради Балаклійського району Харківської області, яка належала їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №058302, виданого на підставі розпорядження Балаклійської райдержадміністрації №1 від 08.01.2008 року. Оригінал вказаного державного акта був втрачений за невідомих обставин. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] став її син [PERSON]. На день смерті [PERSON], 1704.2008 року. [PERSON] та [PERSON] М.1. фактично проживали разом [INFO], вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Вважає, що саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. В передбачений законом строк до нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] [PERSON] не звертався, оскільки прийняв спадщину в порядку ч. З ст. 1268 Цивільного кодексу України. Заяву про відмову від спадщини [PERSON] не подавав. Отже, [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері, але не встиг отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку на своє ім'я. Встановлення факту проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини має для неї юридичне значення, оскільки цей факт породжує юридичні наслідки, а саме: оформлення спадкових прав після смерті спадкодавців. В інший спосіб захистити свої спадкові права, як через встановлення даного факту, вона не може. 01 грудня 2008 року помер її батько [PERSON]. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] стали його дружина [PERSON] та доньки - [PERSON] та [PERSON]. На день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою [INFO] та мав склад сімї: дружина [PERSON], доньки - [PERSON] та [PERSON], онук - [PERSON]. Отже, спадщину після смерті [PERSON] прийняли його доньки та його дружина [PERSON], яка померла через кілька днів після смерті свого чоловіка - 06 грудня 2008 року. Після смерті батьків залишилось спадкове майно, на яке вона разом з сестрою отримали свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальній конторі. Але, крім майна, що їй та її сестрі вдалося переоформити на своє імя в нотаріальному порядку, після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке він успадкував після смерті своєї матері, але не отримав правовстановлюючий документ на своє імя, а саме: земельна ділянка площею 5,0220 га, кадастровий номер 6320288000:04:000:0560. Нотаріусом було роз'яснено позивачу, що через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку їй необхідно звернутися до суду. Втрата оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно позбавляє Позивача можливості належним чином оформити свої майнові права на успадковане майно та отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду, за захистом своїх прав, оскільки не може оформити та юридично закріпити за собою право власності на спадкове майно. 02 лютого 2017 року померла її сестра [PERSON]. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Від представника відповідача у судове засідання надійшла заява, в якій зазначено про відсутність в них заперечень проти задоволення позовної заяви та про розгляд справи в їх відсутності (а.с.38). Суд,вислухавши пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 17 квітня 2008 року померла бабуся позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №489119 (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 5,0220 га. кадастровий номер 6320288000:04:000:0560. призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Яковенківської сільської ради Балаклійського району Харківської області, яка належала їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №058302, виданого на підставі розпорядження Балаклійської райдержадміністрації №1 від 08.01.2008 року (а.с.11-15). Оригінал вказаного державного акта був втрачений за невідомих обставин. Родинні відносини позивача із померлою бабусею підтверджуються свідоцтвом про народженням батька позивача серії ЯИ №587409 (а.с.17), Витягом з ДРАЦС громадян про державну реєстрацію шлюбу №00015172710 (а.с.18), свідоцтвом про народження позивача серії 111-ВЛ №365324 (а.с.20). Згідно статті 1261 ЦК України: у першу чергу право на Спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] став її син [PERSON] (а.с.17). Відповідно довідки виконавчого комітету Яковенківської сільської ради Балаклійського району №165 від 22.04.2015 року (а.с.21): на день смерті [PERSON], 1704.2008 року. [PERSON] та [PERSON] М.1. фактично проживали разом [INFO], вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Згідно ч. З ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. В передбачений законом строк до нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] [PERSON] не звертався, оскільки прийняв спадщину в порядку ч. З ст. 1268 Цивільного кодексу України. Заяву про відмову від спадщини [PERSON] не подавав. Отже, [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері, але не встиг отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку на своє ім'я. Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджується відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Встановлення факту проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення, оскільки цей факт породжує юридичні наслідки, а саме: оформлення спадкових прав після смерті спадкодавців. В інший спосіб захистити свої спадкові права, як через встановлення даного факту, позивач не може. 01 грудня 2008 року помер батько Позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №194116 (а.с.22). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] стали його дружина [PERSON] та доньки - [PERSON] та [PERSON]. Відповідно довідки виконавчого комітету Яковенківської сільської ради Балаклійського району №109 від 05.03.2015 року (а.с.23): на день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою [INFO] та мав склад сімї: дружина [PERSON], доньки - [PERSON] та [PERSON], онук - [PERSON]. Отже, спадщину після смерті [PERSON] прийняли його доньки та його дружина [PERSON], яка померла через кілька днів після смерті свого чоловіка - 06 грудня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №194117 (а.с.24). Після смерті батьків Позивача залишилось спадкове майно, на яке Позивач разом з сестрою отримали свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальній конторі. Але, крім майна, що Позивачу та її сестрі вдалося переоформити на своє імя в нотаріальному порядку, після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке він успадкував після смерті своєї матері, але не отримав правовстановлюючий документ на своє імя, а саме: - земельна ділянка площею 5,0220 га, кадастровий номер 6320288000:04:000:0560. призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Яковенківеької сільської ради Балаклійського району Харківської області, яка належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №058302, виданого на підставі розпорядження Балаклійської райдержадміністрації №1 від 08.01.2008 року. 02 лютого 2017 року померла сестра Позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №572069 (а.с.25). Нотаріусом було роз'яснено позивачу, що через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку їй необхідно звернутися до суду. Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Втрата оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно позбавляє Позивача можливості належним чином оформити свої майнові права на успадковане майно та отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з чим Позивач змушена звернутись до суду, за захистом своїх прав, оскільки не може оформити та юридично закріпити за собою право власності на спадкове майно. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України та ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення). Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Згідно ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved