Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Заступник прокурора Київського району м. Одеси звернувся з позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю в Одеській області до [PERSON], в якому, з урахуванням уточнень, просив зобов'язати [PERSON] привести за власний рахунок земельну ділянку по [ADDRESS] на території садового товариства «Маяк-3» в м. Одесі до первісного стану шляхом знесення самочинно збудованої двоповерхової будівлі. Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор посилається на те, що відповідачем було здійснено протиправне захоплення земельної ділянки по [ADDRESS] на території садового товариства «Маяк-3» в м. Одесі та самочинно побудовано на ній двоповерхову будівлю орієнтовною площею 250 кв.м. У судовому засіданні прокурор з посиланням на положення ст.ст. 14, 121, 142 Конституції України, ст. 376 ЦК України, ст.ст. 116, 125, 126 Земельного кодексу України, ст.ст. 34, 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" наполягав на задоволенні позову. Представники позивачів Одеської міської ради та Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю в Одеській області у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином (а.с. 78, 79). 07.11.2013 року представник Одеської міської ради подав до канцелярії суду заяву, в якій позов прокурора підтримав, а справу просив розглянути за його відсутності (а.с. 68). У судовому засіданні 19.02.2014 року прокурор прокуратури Київського району м. Одеси надав суду заяву представника Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю в Одеській області аналогічного змісту (а.с. 81). Представник [PERSON] у судове засідання з'явився, позов не визнав, вказував, що даний будинок було побудовано не ним, а [PERSON], який одержав від відповідача 100000 доларів США на будівництво цього будинку, та обіцяв ввести [PERSON] до складу садового товариства «Маяк-3» та ввести будинок в експлуатацію на ім'я [PERSON], однак своїх зобов'язань не виконав. Представник третьої особи - садового товариства «Маяк-3» у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином (а.с. 80а). Вислухавши пояснення прокурора та представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні [PERSON] на земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] було розпочато будівництво капітального двоповерхового будинку. При здійсненні перевірки Інспекцією ДАБК в Одеській області та Державною інспекцією сільського господарства в Одеській області у квітні - травні 2013 (а.с. 9-10, 17-25) року було встановлено, що на зазначеній земельній ділянці знаходиться об'єкт незакінченої будівництвом двоповерхової будівлі. Так, зі змісту Акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності Інспекції ДАБК в Одеській області від 15.05.2013 року, Припису № 392 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 15.05.2013 року, Протоколу про адміністративне правопорушення від 15.05.2013 року та Постанови у справі про адміністративне правопорушення № 333 від 15.05.2013 року (а.с. 17-25) вбачається, що [PERSON] в порушення вимог ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», починаючи з 2007 року здійснювалося самочинне будівництво житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбачено ст. 97 КУпАП та накладено штраф у сумі 170 грн. Вказані документи були одержані відповідачем під особистий підпис, у судовому порядку [PERSON] не оскаржувалися. У Акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності Інспекції ДАБК в Одеській області від 15.05.2013 року [PERSON] власноручно записав, що заперечень проти акту він не має, однак його підвів виконроб [PERSON] (а.с. 25). Суд критично оцінює заперечення представника [PERSON] про те, що насправді [PERSON] не має відношення до цього самочинного будівництва, яке здійснювалося [PERSON], оскільки судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебували 2 цивільні справи за позовами [PERSON] до Одеської міської ради, третя особа: Садове Товариство «Маяк-3» про визнання права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Так, перша позовна заява була подана [PERSON] до Київського районного суду м. Одеси 27.11.2012 за вхідним номером 45995/12., та друга позовна заява від 19.03.2013 за № 9522/13 (а.с. 45-48). З тексту вищевказаних позовних заяв [PERSON] вбачається, що на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] [PERSON] зведено садовий будинок площею 412,8 кв.м. Як зазначає [PERSON] у тексті своїх позовних заяв з моменту закінчення будівництва будинку він добросовісно володіє і продовжує відкрито, безперервно володіти та використовувати будинок. Ухвалами Київського районного суду м. Одеси від 26.04.2013 та від 12.12.2012 позовні заяви [PERSON] повернуто позивачу (а.с. 50, 51). Як слідує з пояснень голови садового Товариства «Маяк-3» [PERSON] [PERSON] не є та ніколи не був членом СТ «Маяк-3». Голова СТ «Маяк-3» також пояснив, що незакінчене будівництвом нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] та незакінчене будівництвом нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], яке було предметом позовної заяви [PERSON] - є одним й тим самим нерухомим майном (а.с. 66-67). Вказане відбулось у зв'язку з тим, що нумерація на території СТ «Маяк-3» здійснюється у хаотичному порядку у залежності від побажання власників будівлі. Таким чином, враховуючи вищевикладене, нерухоме майно, яке є предметом цього позову та яке стало предметом перевірки Інспекції ДАБК в Одеській області від 15.05.2013 та зазначено у Акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, у Приписі № 392 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та у Протоколі про адміністративне правопорушення за адресою: [ADDRESS] є тим самим нерухомим майном, яке визначене у позовній заяві про визнання права власності [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. З урахуванням принципу дії законів у часі суд зазначає наступне. Згідно ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», в редакції Закону, яка була чинна станом на 2007 рік (коли відбувалося самочинне будівництво на території СТ «Маяк-3), будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. До того ж, зазначеним Законом визначено, що фізичні і юридичні особи зобов'язані отримувати в установленому законодавством порядку дозвіл на виконання робіт, пов'язаних з будівництвом об'єкта архітектури. Згідно із статтею 29 Закону України від 20.04.2000р. №1699-ІІІ «Про планування і забудову територій», в редакції Закону, яка була чинна станом на 2007 рік, дозвіл на виконання будівельних робіт - це документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення земельних робіт. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурного - будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів. Здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством. Згідно ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів відповідно до вихідних даних на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови; розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затвердженої у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів; облік державних і суспільних інтересів при плануванні й забудові територій; врахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок і будинків, що оточують місце будівництва; захист прав громадян і громадських організацій відповідно до законодавства. Таким чином, [PERSON] був повинен перед тим як розпочати будівельні роботи з будівництва нового об'єкту містобудування одержати дозвіл на виконання будівельних робіт по будівництву житлового будинку відповідно до Закону України «Про планування і забудову територій» чого ним зроблено не було. Відсутність у забудовника ([PERSON]) затвердженого проекту й дозволу на проведення будівельних робіт свідчить, що таке будівництво є самочинним. Окрім викладеного, згідно ч.2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 Конституції України є земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст. Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Проте, як встановлено судом, земельна ділянка по вул. Вєтрова, на якій [PERSON] здійснювалися будівельні роботи, в порушення вищеперелічених норм використовується за відсутності правовстановлюючих документів на землю. Відповідно до частин 1, 7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Отже, правовими наслідками самочинного будівництва, в разі звернення до суду з позовом відповідного органу, є або знесення такого будівництва, або проведення відповідної його перебудови. Право на звернення до суду з таким позовом закон надає, зокрема, й відповідному органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Враховуючи викладене, а також те, що [PERSON] фактично відмовився від проведення перебудови, документи, що підтверджують право користування самовільно захопленою земельною ділянкою не оформив та вчиняє дії, спрямовані на набуття права власності на самочинну споруду (а.с. 45-48, 53), суд вважає позовні вимоги заступника прокурора Київського району м. Одеси обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягнення з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved