Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

В жовтні 2017 року [PERSON] (надалі також позивач) звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будинком №90/2 по вул. Корольова в м. Житомирі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що йому на підставі договору дарування від 02.02.1985 року належить 3/4 частки житлового будинку №90/2 по вул. Корольова в м. Житомирі, в якій також зареєстрований [PERSON], однак не проживає в ній з серпня 1979 року. Зазначає, що факт реєстрації відповідача за вказаною адресою обмежує його право розпорядження належної йому квартири, в звязку з чим вона вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав викладених у ньому, проти заочного розгляду справи не заперечував, в подальшому написав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового звязку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Суд вважає за можливе на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 18/100 будинку №90/2 по вул. Корольова в м. Житомирі належить [PERSON] на підставі договору дарування від 02.02.1985 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої житомирської нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №3-323 (а.с.5-6). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] являється власником 57/100 частин житлового будинку №90/2 по вул. Корольова в м. Житомирі (а.с.7). Як вбачається з копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку, у вказаному домоволодінні, окрім позивача, також зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO] (а.с.9). Допитані в судовому свідки [PERSON] та [PERSON] дали пояснення, що відповідач [PERSON] у вказаному домоволодінні не проживає більше 30 років. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, права власника житлового будинку, квартири визначені ст. ст.317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Конвенцією про захист прав та основоположних свобод, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає доведеною відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні більше шести місяців без поважних причин, що згідно ст. 71 ЖК України є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком №90/2 по вул. Корольова в м. Житомирі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved