Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

в листопаді 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.01.2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 17 грудня 2011 року, який розірвано в установленому законом порядку. Від шлюбних відносин мають доньку [PERSON] ,[INFO] . Сімя їхня розпалася та шлюбні стосунки між ними були припинені, шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати разом з нею, та перебувати на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не піклується про її здоров`я та виховання, тому позивач вимушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, проте питання про визначення місця проживання дитини при цьому не ставилося та не вирішувалося. На даний час у позивача виникла необхідність у визначенні місця проживання дитини, оскільки згідно чинного законодавства потрібний дозвіл батька дитини для вирішення певних питань, то позивач з даним позовом вимушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася. Представник позивача в судове засідання не з`явився, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій позовні вимоги він підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи Виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривому Розі ради в судове засідання не з`явилася, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій не заперечувала проти позовних вимог, висновок підтримала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , батьками в свідоцтві про народження серія [NUMBER] , записані батько - [PERSON] , мати [PERSON] . Позивач 15 листопада 2014 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Після розірвання шлюбу з відповідачем, дитина [PERSON] , [INFO] залишилась проживати разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Те, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , підтверджується: Актом обстеження умов проживання від 07.02.2018 року; Довідкою № 118 від 10.03.2017 року, виданою головою квартального комітету; Довідкою № 59 від 03.10.2017 року. Як вбачається з довідки № 59 від 03.10.2017 року, виданою КЗ дошкільним навчальним закладом № 175, [PERSON] , [INFO] , відвідує заклад з 01.10.2015 року, батько дитини не приймає участі у вихованні (не приводить, не забирає, батьківські збори не відвідує, не сплачує за харчування, не спілкується з вихователями, не цікавиться успіхами та проблемами доньки). Крім цього, відповідно до довідки № 104-к від 09.10.2017 року, виданою КУ "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3", [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , перебуває на обліку в амбулаторії № 1 КУ ЦПМСД № 3 з жовтня 2015 року. Батько дитини [PERSON] до амбулаторії з донькою не звертався, на лікуванні з дитиною не перебував, станом здоров`я своєї доньки не цікавився. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4). З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Як вбачається з представлених суду представником виконавчого комітету Покровської районної в місті ради документів, витягом з протоколу 11 від 03.07.2019 року, поясненнями [PERSON] та висновком виконавчого комітету Покровської районної в місті ради № 7/01029/2637 від 03.07.2019 року, 03 липня 2019 року комісією з питань захисту прав дітей було розглянуто питання щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до пояснювальної від 19.06.2019 року, яка надана батьком малолітньої дитини [PERSON] було встановлено, що він не заперечує щодо постійного проживання доньки разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , але з постійним місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , позов про визначення місця проживання дитини підтримує. Відповідно до висновку виконавчого комітету Покровської районної в місті ради № 7/01029/2637 від 03.07.2019 року, виконком Покровської районної в місті ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Таким чином, враховуючи, що у судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечить інтересам дитини, суд, з врахуванням згоди батька та висновку органу опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради, про доцільність проживання малолітньої дитини разом з матір`ю, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню.

Outcome: approved