Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 04.12.2015 року звернувся позивач із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що відповідач [PERSON] перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення в Приморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради як отримувач допомоги на дитину, яка знаходяться під опікою або піклуванням, [PERSON], [INFO] Допомога була призначена по 30.06.2015 року. У звязку із звільненням відповідача від повноважень опікуна, вона втратила право на отримання допомоги з 01.05.2015 року, однак в результаті несвоєчасного отримання позивачем вказаної інформації, відповідачу були нараховані кошти за період з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року в сумі 1523,00 грн., які позивач вважає надміру нарахованими та просить стягнути на його користь. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] за довіреністю від 22.12.2015 року позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи [PERSON] за довіреністю від 13.01.2016 року проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач проти задоволення позову заперечувала, вказуючи, що [PERSON] знаходився на її утриманні до 10.06.2015 року і отримані грошові кошти було витрачено на його утримання. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 14.01.2005 року на підставі заяви від 23.11.2005 року [PERSON] була призначена опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO] За заявою від 12.01.2015 року [PERSON] рішенням від 14.01.2015 року було призначено допомогу на дитину, яка знаходиться під опікою чи піклуванням, на період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року в сумі 1\~523,00 грн. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається особам, визначеним в установленому порядку опікунами чи піклувальниками дітей, які позбавлені батьківського піклування. Згідно п. 30 «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги сімям з дітьми», затвердженого Постановою КМУ від 27.12.2001 року №1751 підставою для припинення виплати допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, є звільнення від виконання обовязків опікуна чи піклувальника. Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 143 від 24.04.2015 року відповідача звільнено від повноважень опікуна над [PERSON] та зупинено виплати з 01.05.2015 року. Однак, в результаті несвоєчасного отримання позивачем розпорядження, відповідачу було перераховано грошову допомогу в розмірі 1\~523,00 грн. за період з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року. На адресу відповідача було відправлено лист з вимогою про повернення надміру сплачених коштів, яку виконано не було. Суд звертає увагу на ту обставину, що зазначеним вище розпорядженням було зобовязано службу у справах дітей Одеської міської ради в найкоротший термін вжити заходів щодо влаштування малолітнього [PERSON] Однак, згідно довідки КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації для дітей Одеської міської ради Одеської області» [PERSON] знаходився в даній установі лише з 10.06.2015 року, що підтверджується і показаннями відповідача, яка зазначає, що після звільнення її від повноважень опікуна від 24.04.2015 року, [PERSON] фактично продовжував проживати з нею та повністю знаходився на її утриманні до 10.06.2015 року, таким чином продовжувала виконувати покладені на неї обовязки опікуна, хоча формально була звільнена від їх виконання. Аналізуючи правову природу допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, слід зазначити, що вона виплачується з метою забезпечення життєдіяльності та розвитку дитини, тобто має цільове спрямування. Згідно ст. 1212 ЦК України вказана грошова допомога є безпідставно набутою, оскільки правова підстава її виплати згодом відпала. Згідно ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Судом встановлено, що допомога є джерелом постійного існування дитини, як зазначає сам позивач, виплачена добровільно, за відсутності рахункової помилки на правовій підставі, яка згодом відпала. Враховуючи викладене, суд вважає, що до виниклих правовідносин підлягає застосуванню положення ст. 1215 ЦК України. Крім того, оскільки відповідач фактично витрачав грошові кошти надані позивачем за вказаний період на утримання неповнолітнього, суд,

Outcome: approved