Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, вказавши, що вона з відповідачем з 25.11.2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вони з відповідачем мешкають окремо, вона не працює так як здійснює догляд за дитиною у зв'язку з чим перебуває на обліку в управлінні праці і соціального захисту населення і отримує допомогу на дитину, яка є єдиним джерелом її доходу, тому потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на її утримання, хоча має таку можливість оскільки знаходиться у працездатному віці та може працювати. Відповідно до норм Сімейного Кодексу має право на отримання матеріальної допомоги на своє утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, тому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивач [PERSON] раніше 19.09.2017 року зверталася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про слухання справи повідомлявся відповідно до ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 25.11.2016 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано у Довгинцівському районному у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис №387 (а.с.7 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.8 - копія свідоцтва про народження), яка мешкає разом з нею за адресою: [ADDRESS] (а.с.9 - довідка). Як вбачається з позовної заяви, дитина проживає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Проте, батько дитини [PERSON], добровільно матеріальної допомоги позивачці не надає. Між тим, [PERSON] зазначає матеріальних труднощів, на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, у зв'язку із чим її доходів не вистачає для забезпечення нормального життєвого рівня. Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ч.1,2 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці суду не надав, є молодою працездатною особою, тому спроможній платити аліменти на утримання дружини, яка проживає зі спільною дитиною, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті. З вказаних міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб матері дитини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача. Згідно статті 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 19.09.2017 року. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред'явлення даного позову з відповідача на користь та утримання позивача аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved