Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із указаною заявою, посилаючись на те, що у 1990-1992 роках вона навчалась на денному відділенні Київського кооперативного технікуму за спеціальністю «Правознавство» та отримала диплом від 02.07.1992. У 1992 році після закінчення Київського кооперативного технікуму заявник вступила на юридичний факультет денної форми навчання Львівського торговельно-економічного інституту та у червні 1996 року закінчила Львівську комерційну академію, (колишній Львівський торгівельно-економічний інститут) за спеціальністю «Правознавство». За словами [PERSON], у 1992 році до вступу на юридичний факультет Львівського торгівельного-економічного інституту допускалися лише виключно особи, які мали середню спеціальну освіту за спеціальністю «Правознавство», у зв'язку з чим період навчання в академії склав 3 роки і 10 місяців, а не 4 роки 10 місяців як для випускників загальноосвітніх шкіл. [PERSON] зазначає, що встановлення факту віднесення освіти, одержаної нею під час навчання з 01.09.1990 по 02.07.1992 у Київському кооперативному технікумі, до вищої юридичної освіти потрібно для зарахування до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років та на пенсію за вислугою років згідно з положеннями Закону України «Про прокуратуру». На підставі викладеного у заяві [PERSON] просить встановити факт, що має юридичне значення факт віднесення освіти, одержаної заявником під час навчання з 01.09.1990 по 02.07.1992 у вищому навчальному закладі Київському кооперативному технікумі, до вищої юридичної освіти. В судовому засіданні [PERSON] підтримала вимоги своєї заяви з підстав у ній викладених та просила її задовольнити. Представник прокуратури Житомирської області у судовому засіданні у вирішенні питання про встановлення факту покладався на розсуд суду. Суд, заслухавши заявника та представника заінтересованої особи, вивчивши й дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази приходить до висновку про задоволення вимог заявника з наступних підстав. Судом встановлено, що в період з 01.09.1990 по 02.07.1992 року [PERSON] (прізвище на період навчання «Вериженко») [PERSON], навчалась на денному відділенні Київського кооперативного технікуму за спеціальністю «Правознавство» та отримала диплом від 02.07.1992 СТ-І №233358. Рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 30.06.1992 року їй присвоєно кваліфікацію «юрист». Дані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями диплому, листа Київського кооперативного інституту бізнесу і права від 05.04.2016 та свідоцтва про одруження. Як вбачається із копії диплому серії КБ №011397 та архівної довідки Львівської комерційної академії від 04.04.2016 [PERSON] 01.09.1992 була зарахована студенткою першого курсу юридичного факультету денної форми навчання Львівського торгово-економічного інституту та 24.06.1996 року закінчила Львівську комерційну академію, отримавши повну вищу освіту за спеціальністю "Правознавство" та здобувши кваліфікацію юриста. Із 21.10.1996 по теперішній час заявник працює на прокурорсько-слідчих посадах у прокуратурі Житомирської області, що підтверджується копією протоколу №11 засідання Комісії для обчислення стажу роботи працівникам прокуратури області, що дає право на одержання щомісячно надбавки за вислугу років. Згідно із ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014, до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону та, зокрема половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання. Статтею 1 Закону України «Про вищу освіту» дається визначення вищої освіти, під якою розуміється сукупність систематизованих знань, умінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, інших компетентностей, здобутих у вищому навчальному закладі (науковій установі) у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією на рівнях вищої освіти, що за складністю є вищими, ніж рівень повної загальної середньої освіти. У вказаній статті також міститься визначення вищого навчального закладу, яким є окремий вид установи, яка є юридичною особою приватного або публічного права, діє згідно з виданою ліцензією на провадження освітньої діяльності на певних рівнях вищої освіти, проводить наукову, науково-технічну, інноваційну та/або методичну діяльність, забезпечує організацію освітнього процесу і здобуття особами вищої освіти, післядипломної освіти з урахуванням їхніх покликань, інтересів і здібностей. Діючі редакції статті 28 Закону України «Про вищу освіту» та статті 43 Закону України «Про освіту» до вищих навчальних закладів в Україні відносять університети, академії, інститути та коледжі. При цьому судом враховуються, що редакція статті 34 Закону України «Про освіту», яка діяла на час навчання [PERSON] (прізвище на період навчання «Вериженко») [PERSON] на денному відділенні Київського кооперативного технікуму, відносила до вищих навчальних закладів, серед іншого технікуми (училища), коледжі, інститути, консерваторії, академії, університети та інші навчальні заклади. Документом, який засвідчує здобуття особою вищої освіти, згідно зі ст. 7 Закону України «Про вищу освіту» (у діючій редакції), є диплом, у якому зазначаються назва вищого навчального закладу (наукової установи), що видав цей документ (у разі здобуття вищої освіти у відокремленому підрозділі вищого навчального закладу (наукової установи) також назва такого підрозділу), а також кваліфікація, що складається з інформації про здобутий особою ступінь вищої освіти, спеціальність та спеціалізацію, та в певних випадках професійну кваліфікацію. Таким чином, на переконання суду, в судовому засіданні було встановлено та підтверджене відповідними доказами, що отримана [PERSON] освіта у Київському кооперативному технікумі з присвоєнням кваліфікації «юрист» належить до вищої юридичної освіти. У відповідності із положенням ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, ніж передбачені частиною першою вказаної статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі викладеного,

Outcome: approved