overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що відповідач втратила право користування спірним житлом, оскільки не проживає в квартирі понад один рік без поважних причин. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Позивач, згідно наданої заяви, просила розглядати справу без її участі, позов підтримує, на заочний розгляд справи згодна. Причини неявки в судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рудою О.М. 11 червня 2014 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до акту про не проживання, [PERSON] з липня 2014 року не проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки форми № 3, виданої 19 червня 2014 року ТОВ "Центральний 1", [PERSON] зареєстрована за вищевказаною адресою з 2006 року. Згідно ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відомості про поважність причин відсутності відповідача за місцем постійного проживання не надані, суд вважає, що [PERSON] втратила право користування квартирою [ADDRESS]. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса ММНО [PERSON], в якому просить визнати дійсним договір № 4-183 купівлі-продажу від 11 вересня 2001 року, укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно квартиру [ADDRESS]. Усною ухвалою від 06 січня 2016 року до участі у справі залучено співвідповідача [PERSON]. Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач, згідно наданої заяв, просила розглядати справу без її участі, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечує. Про причини неявки в судове засідання відповідачів суду не відомо. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 11 вересня 2001 року на Універсальній Біржі "РіКо-Альянс" між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 4-183 купівлі-продажу квартири № 14, що знаходиться по вул. Великій Морській, 6-А в м. Миколаєві. Сторони за угодою повністю виконали умови договору, продавці передали зазначену квартиру покупцю у власність, а покупець [PERSON] передала продавцям обумовлену договором суму. До теперішнього часу договір ніким із сторін не оспорений. Відповідно до частини 2 статті 47 ЦК Української РСР за такого вказаний договір слід визнати дійсним, а поданий позов в цій частині задовольнити. 16 грудня 2014 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира № 14, що знаходиться по вул. Великій Морській, 6-А в м. Миколаєві. Позивач [PERSON], яка є донькою померлої, вчасно звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Разом з цим, в звязку з тим, що вищевказаний договір не був дійсним, позивач не могла надати належного правовстановлюючого документу на спадкове майно. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи, що договір купівлі продажу 4-183 купівлі-продажу від 11 вересня 2001 року, укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON] є дійсним, то після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Оскільки позивач є рідною донькою померлої та спадкоємцем першої черги, за нею слід визнати право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], задовольнивши тим самим позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивачка вказала, що [PERSON], [INFO] є її з відповідачем сином, який у теперішній час проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не бере участі в його утриманні. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму необхідного для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення і до досягнення повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просив розглядати справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії І-ФП № 167719 від 29 травня 2012 року. Дитина проживає з матірю, що підтверджується довідкою від 09 липня 2015 року № 23, що видана головою правління ОСББ "Надія". У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, у порядку, передбаченому ч.3 ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн. у доход держави від сплати якого, при зверненні до суду із цим позовом, позивачка звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 4 грудня 2006 року Вахрушевським виконкомом Краснолуцької міської ради Луганської області, посилаючись на те, що їх сім'я не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що від шлюбу з відповідачем в них народився син [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через зловживання відповідачем спиртними напоями, скандали та її побої відповідачем. Також вказала, що з травня 2014 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, проживають окремо, вона створила нову сім"ю, а тому на даний час збереження сім'ї з [PERSON] є неможливим. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що з 30 травня 2014 року вони з відповідачем проживають окремо та не підтримують шлюбні відносини, вона фактично створила нову сім"ю. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.12.2006 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Бітюкова) Л.Ю., від якого в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір'ю в с. Жилинці Ярмолинецького району Хмельницької області. З травня 2014 року [PERSON] і [PERSON] не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо та не ведуть спільне господарство, а примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим. Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами по справі, а саме: свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД №039575; свідоцтвом про народження дитини серії 1-ЕД №049005; довідкою Управління соціального захисту населення Ярмолинецької районної державної адміністрації №00031 від 11.11.2014 року про переміщення [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в Хмельницьку область; довідкою Жилинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області № 322 від 25.06.2015 року про те, що [PERSON] та її син - [PERSON] проживають без реєстрації в с. Жилинці Ярмолинецького району; а також показаннями [PERSON], допитаної як свідка. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

В липні 2015 року до суду звернувся [PERSON], який просить встановити факт належності йому архівної довідки за №138 від 20 березня 2015 року, виданої районною комунальною архівною установою „Трудовий архів" Теплицької районної ради Вінницької області, оскільки в тексті цього документу, який містить інформацію про періоди його роботи в КСП «Мир» с.Комарівка Теплицького району, невірно вказано його ім'я як [PERSON] замість [PERSON], що потрібно для призначення та нарахування пенсії. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заявлені вимоги. Пояснив, що для оформлення пенсії до управління Пенсійного фонду необхідно подати довідки про заробітну плату, однак, в архівній довідці вказано його ім'я неправильно, що перешкоджає в оформленні пенсії. Від заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі - надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника управління, проти встановлення факту належності архівної довідки [PERSON] не заперечують. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснила, що знає заявника більше двадцяти років, разом працювали спочатку в колгоспі ім.Жданова, а потім в КСП «Мир» в с.Комарівка Теплицького району. Вона працювала в бухгалтерії, а [PERSON] - головним інженером. Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника та показання свідка, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності заявнику архівної довідки за №138, виданої 20 березня 2015 року районною комунальною архівною установою „Трудовий архів" про те, що документах КСП «Мир» с.Комарівка Теплицького району в книгах обліку трудового стажу та заробітку за 1984-1985 роки значиться [PERSON], який працював головним інженером. Факт роботи заявника в КСП «Мир» с.Комарівка підтверджується показами свідка [PERSON]. Відомості, що викладені в архівній довідці, узгоджуються з записами в трудовій книжці колгоспника [NUMBER], яку було видано на ім'я [PERSON] 12 березня 1986 колгоспом ім.Жданова с.Комарівка Теплицького району. [PERSON] народився [INFO] в с.Мелешків Гайсинського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про народження([NUMBER]). Відповідно архівної довідки №03-67 від 12 березня 2015 року, виданої архівним відділом Теплицької районної державної адміністрації, рішенням загальних зборів членів колгоспу ім.Жданова с.Комарівка Теплицького району від 09 лютого 1989 року колгосп ім.Жданова перейменовано в колгосп «Мир»; рішенням загальних зборів членів колгоспу «Мир» с.Комарівка від 20 листопада 1992 року колгосп «Мир» реорганізовано в КСП «Мир»; рішенням загальних зборів членів КСП «Мир» с.Комарівка від 23 березня 2000 року КСП «Мир» реорганізовано в СВК «Мир».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що вони з відповідачкою уклали шлюб 23 січня 1988 року і зареєстрували в Лисівській сільській раді народних депутатів Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис № 1. Від шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей. Спільне життя у них не склалося в силу несумісності характерів, втрати поваги один до одного. З 2011 року сторони припинили подружні відносини, не бажають зберегти сім'ю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутності, позов визнає. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в кімнатах № 533,534 у будинку № 1 по вул. Артема в м. Миколаєві. В обґрунтування свого позову позивач вказала, що вона та її син - [PERSON] зареєстровані та проживають в гуртожитку, який розташований по вул. Артема, 1 в м. Миколаєві. Відповідач по справі [PERSON], є її колишнім чоловіком, який з 2012 року за місцем своєї реєстрації не проживає. З цього часу його місце проживання (перебування) позивачу невідомо, його речей у квартирі немає, він не користується житловим приміщенням без поважних причин більше ніж 6 місяців, не проводить оплату житлово-комунальних послуг та не займається благоустроєм квартири. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням на підставі ст.ст. 71,72 ЖК України. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідач у судове засідання неодноразово не зявлявся, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, у тому числі, через оголошення в газеті «Рідне Прибужжя». Представник третьої особи - СКП Гуртожиток в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, заяв не надходило, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, та дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно довідки СКП "Гуртожиток" № 243 від 16.04.2015 року (а.с.4) позивач [PERSON] зареєстрована та проживає в кімнатах № 533,534 у будинку № 1 по вул. Артема в м. Миколаєві. В спірній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], та їх син - [PERSON] Проте починаючи з 2012 року відповідач зі спірної квартири вибув у невідоме місце перебування і по теперішній час місце його знаходження не відомо, що підтверджується актами про непроживанняі (а.с.5,6) та поясненнями допитаного у судовому засіданні свідка [PERSON] Із матеріалів справи вбачається, що шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний за рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.12.2011 року. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, оскільки він без поважних причин не користується вказаним житловим приміщенням більше ніж 6 місяців.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 вересня 2012 року відповідач отримав кредитну картку «Універсальна 55 днів», яка 07 лютого 2013 року була переоформлена на престижну кредитну картку «Універсальна «Gold 55 днів» та отримав кредит у розмірі 20000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору не виконав і станом на 31 травня 2015 року має заборгованість в сумі 60726,11 гривень. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05 вересня 2012 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями заяви від 05 вересня 2012 року (а.с.7), витягом з умов і правил надання банківських послуг (а.с.10-33), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.38). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5-6) станом на 31 травня 2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 60726,11 грн. в тому числі: 41048,78 грн. заборгованість за кредитом; 15702,62 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 606,80 грн.- заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 2867,91 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 607,26 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 лютого 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір №R53700199170В відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 10000,00 гривень. 07 листопада 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір про відступлення права вимоги №071114 відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 2851,66 грн. за вказаним кредитним договором. Оскільки внаслідок невиконаних відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 07 листопада 2014 року утворилася заборгованість в розмірі 2851,66 грн. просив стягнути з нього вказану суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу у його відсутності, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, просив слухати справу без його участі, позов визнав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22 лютого 2012 між відповідачем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" укладений кредитний договір №R53700199170В відповідно до якого банк надав йому кредит у розмірі 10000,00 гривень, що підтверджується копіями договору (а.с.6-9), анкети позичальника (а.с.10-13), меморіального ордера від 22 лютого 2012 року (а.с.22). 07 листопада 2014 року за договором факторингу №071114кв ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги від [PERSON] заборгованості за кредитним договором, що підтверджується копією договору факторингу (а.с.32-35), статутом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с.36-38). З довідки розрахунку заборгованості та витягу з реєстру прав вимоги №1 від 07 листопада 2014 року (а.с.26-27, 31) вбачається, що відповідач має заборгованість за кредитним договором № R53700199170В в сумі 2851,66 грн., з яких - 2209,77 грн. заборгованість за основою сумою боргу, 641,89 грн. - заборгованість за відсотками. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборговану суму по кредитному договору у розмірі 2851 грн.66 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved