Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

до суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про втрату права на житло. У своїй позовній заяві позивач вказує, що їй на підставі свідоцтва про спадщину за законом належить житловий будинок № 35 по вул. Набережна Грунь в м. Гадяч Полтавської області. 27 січня 2007 року, її син [PERSON] одружився з [PERSON]. На прохання сина, у квітні 2007 року, вона зареєструвала у своєму будинку невістку [PERSON] Через два роки відповідач забрала свої особисті речі та переїхала жити до матері. З того часу [PERSON] в її будинку не проживає, що також підтверджується актами обстеження, хоча зареєстрована в ньому, платежі за користування житлом не сплачує. Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 17.01.2013 року, шлюб між її сином [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. У добровільному порядку [PERSON] відмовляється знятись з реєстрації за вищевказаною адресою, через це позивач вимушена сплачувати комунальні послуги в значно більших розмірах, що погіршує її матеріальний стан, а також позбавлена можливості розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд, тому вона звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право на проживання [INFO] по ул.. [PERSON] в м. Гадяч Полтавської області та користування вказаним будинком. У судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, суду пояснила, що відповідач [PERSON] фактично проживала в її будинку № 35 по вул. Набережна Грунь в м. Гадяч, з квітня 2006 року до початку весни 2007 року. Після одруження, разом з її сином відповідач проживала у своєї матері в м. Гадяч по вулиці Щорса. У 2013 році, син з відповідачкою розлучилися. На неодноразові пропозиції знятися з реєстрації, відповідач погоджувалася, але весь час відкладала цю дію, з різних причин, а потім після вчинення злочинів була засуджена та в даний час відбуває міру покарання в місцях позбавлення волі. У даний час вона має намір здійснити продаж свого будинку, але в звязку з тим, що відповідач зареєстрована в ньому, вона позбавлені можливості скористатися цим правом та провести відчуження будинку, тому просить задовольнити її вимоги, визнавши відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування будинком. Окрім того, позивач просила не стягувати з відповідача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору. Відповідач [PERSON], яка в даний час, відбуває покарання у Збаразькій виправній колонії № 63, що знаходиться за адресою с. Доброводи Збаразького району Тернопільської області, направила до суду клопотання, в якому просила проводити розгляд справи в її присутності. З метою забезпечення участі в судовому засіданні відповідача [PERSON], яка відбуває покарання у виправній колонії, 26.10.2015 року суд ухвалив проводити судове засідання в режимі відеоконференції. Відповідач [PERSON] у судове засідання, яке повинно було проводитися в режимі відео конференції, між судом та Збаразькою виправною колонією № 63, не зявилась. Як повідомила представник виправної колонії, засуджена [PERSON] відмовилась від відеоконфекренцзвязку, з тих підстав, що бажає бути присутньою при розгляді справи в Гадяцькому районному суді. Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Враховуючи, що ст. 158-1 ЦПК України передбачений порядок участі сторони у судовому засіданні при розгляді цивільної справи у суді, в режимі відеоконференції, а відповідач відмовилася бути присутньою при розгляді справи, за таких умов, суд продовжив розгляд справи, за відсутності відповідача [PERSON] яка була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи та без поважних причин відмовилася від прийняття участі при розгляді даної справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про втрату права на житло підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями за адресою: вул. Набережна Грунь, 35, м. Гадяч Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25 липня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Гадяцької державної нотаріальної контори та зареєстрованим у реєстрі за № 2096. У відповідності до ч. 2 ст. 156 Житлового кодексу - за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. Судом встановлено, що позивач [PERSON], на прохання сина [PERSON], дала згоду на реєстрацію в її власному будинку [PERSON], яка на той час була його дружиною. Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 17.01.2013 року, що набрало законної сили 29.01.2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] Анатолієвною розірвано. Відповідно до довідки виконавчого комітету Гадяцької міської ради № 02-22/206 від 10.07.2014, в житловому будинку № 35 по вул. Набережна Грунь в м. Гадяч Полтавської області на даний час є зареєстрованою [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яка як підтвердила позивач у судовому засідання, в даний час знята з реєстрації. Інших зареєстрованих осіб за даною адресою не значиться. Згідно актів обстеження від 15.10.2013 року, 06.03.2014 року та 08.07.2014 року житлових умов житла [PERSON] по вул. Набережна Грунь в м. Гадяч Полтавської області значиться, що колишня невістка позивача [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає з травня місяці 2007 року, належних їй речей у будинку не виявлено. У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України та ч. 1 ст. 319 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї та інших осіб.\~\~ Статтею 156 Житлового кодексу передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить ст. 405 ЦК України - члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. З наведеного формулювання можна виділити принаймні такі умови, за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником: користувач повинен бути членом сім`ї власника житла та проживати разом з ним. Разом з тим, частиною 2 статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно вироку Гадяцького районного суду Полтавської області від 12.09.2013 року, який змінено ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 30 січня 2014 року, [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. На день розгляду справи, відповідач заперечень на позовну заяву не надала, як і не подала заяви про визнання чи невизнання позову. Європейський Суд у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьова проти України" констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Однак відповідач,\~\~рухом справи не цікавиться, та не скористалася своїм правом на подачу заперечень проти предявленого до неї позову про втрату права на житло. Суд, враховуючи, що відповідач [PERSON], на даний час не є членом сімї позивача [PERSON], оскільки у 2013 році розлучена з її сином, який до того ж також не проживає у спірному будинку, та не значиться у ньому зареєстрованим, не проживає без поважних причин понад один рік, не несе оплату за комунальні послуги, не сплачує інших витрат з утримання будинку та не приймає участі у спільному побуті, тому позовні вимоги [PERSON] про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право на користування житлом, підлягають до задоволення. Крім того, позивач у своєму позові просила визнати відповідача такою, що втратила право на проживання в [INFO], що є тотожним поняттю «втрата права на користування житловим будинком». Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд також присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач [PERSON] відмовилася від стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved