Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Заступник прокурора області звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І.О. про реєстрацію права власності та їх обтяжень за індексним номером 41806585 від 26.06.2018 року про реєстрацію за [PERSON] прав власності на будівлі сільськогосподарського призначення загальною площею 774,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , скасування запису про право власності на зазначений масив в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позов обґрунтовано тим, що зазначене рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером 41806585 від 26.06.2018 року прийнято з порушенням вимог діючого законодавства. Процедура держаної реєстрації прав власності на нерухоме майно визначена Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 р., так Порядком визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на новозбудоване нерухоме мано, які в порядку ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закону) в передбачених Законом повноважень, перевіряються державним реєстратором. Підставою для набуття прав власності на зазначене майно, став в тому числі, технічний паспорт, виданий 14.06.2018 року ТОВ «Бюро консалт сервіс», який не визначає права власності на об`єкт нерухомого майна за [PERSON] , а всього лише є документом, що підтверджує проведення технічної інвентаризації об`єкту. Листом Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 06.09.2018 року вбачається, що інформація про видачу-реєстрацію документів дозвільного характеру на зазначене будівництво - відсутня, листом відділу містобудування та архітектури Біляївської РДА від 06.09.2018 року вбачається, що містобудівні умов та обстеження щодо забудови земельної ділянки за вказаною адресою - не видавались. З наведено свідчить, що зазначені будівлі в розумінні ст. 376 ЦК України - є самочинним будівництвом, державним реєстратором проведено державну реєстрацію прав на нерухоме майно без наявності всіх необхідних документів, що і стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 02.11.2018 року було відкрито загальне позовне провадження по справі (а.с. 39). Ухвалою суду від 26.11.2018 року задоволено заяву про забезпечення позову та накладено арешт на будівлі сільськогосподарського призначення, загальною площею 774,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом заборони відчуження майна будь-яким способом (а.с. 42-43). Ухвалою суду від 23.09.2020 року було задоволено заяву [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 26.11.2018 року (а.с. 116-118). Ухвалою суду від 12.06.2020 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 106). Представник позивача - прокурор Малєєв Ю.М., який діє в інтересах держави в особі Міністерства юстиції України, Державної архітектурно-будівельної інспекції України в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач - [PERSON] та відповідач - держаний реєстратор КП «Реєстраційної служби Одеської області» Махортов І.О. в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не відомі, належним чином сповіщені, в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подали до суду відзив на позовну заяву, з будь-якими заявами, клопотаннями чи запереченнями до суду не звертались. Від особи, яка діє від імені Міністерства юстиції України надійшло пояснення по справі, в яких в якому вона підтримала позовну заяву та вважає її обґрунтованою, такою що підлягає задоволенню, оскільки державна реєстрація нерухомого майна дійсно відбулась з порушеннями вимог законодавства (а.с. 140-155). Перевіривши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» (далі Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 10 Закону передбачено, що державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Стаття 5 Закону передбачає, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Особливості процедури державної реєстрації прав власності на нерухоме майно визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015. Так, згідно пункту 6 Порядку, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Пунктом 9 Порядку передбачено, що разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації. Відповідно до п. 40 Порядку, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону та цим Порядком. Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів на нерухоме майно 23.06.2018 року державним реєстратором КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортовим І.О. проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на будівлі сільськогосподарського призначення загальною площею 774,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за індексним номером 41806585 від 26.06.2018 року (а.с. 5-6). Підставою для виникнення прав власності став технічний паспорт, виданий 14.06.2018 року ТОВ «Бюро консалт сервіс» (а.с. 19-26). Частиною 2 ст. 5 Закону про реєстрацію передбачено, що у випадку якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. У відповідності ч. 8 ст. 18 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Так, п.п. 41, 42, 43 Порядку реєстрації визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на новозбудоване нерухоме майно, реєстрація якого здійснюється вперше, і з огляду на закріплені положення у статтях 9, 18, 24, 25 Закону, порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, останній приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Пунктом 41 Порядку (в редакції чинній на час реєстрації) встановлено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі. В супереч цьому, згідно відповіді № 1015-05/1-8859 від 06.09.2018 року Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області вбачається, що інформація про видачу-реєстрацію документів дозвільного характеру на будівництво масиву № [NUMBER] будинок [NUMBER] за адресою Усатівська сільська рада, Біляївський район в Одеській області, відсутня (а.с. 27). Листом відділу містобудування та архітектури Біляївської РДА від 06.09.2018 року № 184 повідомлено Прокуратуру Одеської області про те, що будь-яка містобудівна документація на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер: 5121085200:01:001:1101) - відсутня (а.с. 31). Від так, з інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно вбачається, що підставою виникнення права власності на вищевказаний об`єкт нерухомості є: технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий ТОВ «Бюро консалт сервіс». При цьому, технічний паспорт, на підставі якого зареєстровано право власності, не підтверджує право власності на зареєстрований об`єкт нерухомості та не дає можливості встановити підстави набуття права за [PERSON] на вищевказаний об`єкт нерухомого майна. Так, згідно п. 1.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України № 127 від 24.05.2001 (в редакції, що діяла на момент видачі технічного паспорта та проведення державної реєстрації), технічна інвентаризація проводиться у таких випадках, зокрема: перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, у тому числі після проведення реконструкції та капітального ремонту; перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва; перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу, об`єднання об`єкта нерухомого майна або виділення частки з об`єкта нерухомого майна, крім випадків, коли в результаті такого поділу, об`єднання або виділення частки завершений будівництвом об`єкт приймався в експлуатацію. В інших випадках технічна інвентаризація проводиться за бажанням замовника. Технічний паспорт на об`єкт нерухомості є документом, що підтверджує проведення технічної інвентаризації об`єкту та не може бути самостійною підставою виникнення права власності. Технічний паспорт може бути умовою державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна виключно у сукупності з іншими документами або відомостями, визначеними пунктами 41,42, 43 Порядку реєстрації. Отже, державним реєстратором КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортовим І.О. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41806585 від 26.06.2018 року про реєстрацію за [PERSON] прав власності на будівлі сільськогосподарського призначення загальною площею 774,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , прийнято незаконно, всупереч встановленому Порядку реєстрації, за відсутності усіх необхідних документів. Відсутність відповідних дозвільних та декларативних документів на будівництво масиву за вищевказаною адресою, вказує на проведення державної реєстрації без документів, визначених чинним законодавством. Отже, державним реєстратором під час проведення державної реєстрації проігноровано вимоги п.п. 41 Порядку реєстрації щодо необхідності таких документів, як: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Відповідно до ст. 24 Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено також у разі, якщо заявлене право не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до ст. 25 Закону реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному окремо визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта. Таким чином, ураховуючи, що державним реєстратором рішення про реєстрацію права власності за громадянином [PERSON] прийнято на підставі документів, які не дають змоги встановити підстави набуття речових прав, то рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності має бути визнано незаконним та скасоване, а запис про реєстрацію права власності підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. З ч. 2 ст. 16 ЦК України, встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Приписами ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частиною 2 ст. 4 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч. 3 ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено обов`язок представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Враховуючи вищевказане, позовні вимоги заступника прокурора Одеської області підлягають задоволенню. При зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено судовий збір у сумі 881,00 грн. відповідно квитанції № 1791 від 18.10.2018 року та 3524,00 грн. відповідно квитанції № 1790 від 18.10.2018 року, всього 4 405 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути судовий збір по 2 202,5 грн. з кожного.

Outcome: approved