Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Заявник [PERSON] 08.02.2016 року звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про встановлення факту смерті свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року в місті Торез Донецької області, нині тимчасово окупованій території України. В своїй заяві заявниця вказує, що з 12.04.1961 року вона перебула в шлюбі з [PERSON] (актовий запис про шлюб №34, вчинений Ремовським бюро ЗАГС Сніжнянського району Сталінської (Донецької) області УРСР). Подружжя спільно постійно проживало та було зареєстроване за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер в м.Торез Донецької області, Україна. Причина смерті: серцево-судинна недостатність ІІІ стадії; атеросклеротична хвороба серця з гіпертензією. На момент його смерті м.Торез Донецької області перебував та перебуває досі в Переліку населених пунктів, на території яких органи влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що затверджений Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р зі змінами та доповненнями. У зв'язку з цим заявник була позбавлена можливості отримати лікарське свідоцтво про смерть відповідної форми або фельдшерську довідку про смерть (форма №106-1/о), форма яких затверджена наказом Міністерства охорони здоров»я України від 08.08.2006 року №545, виданим закладом охорони здоров»я в структурі державних або комунальних закладів охорони здоров»я України, а також була позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть чоловіка від органу реєстрації актів цивільного стану України на території м. Торез Донецької області. За таких обставин довідку про причину смерті було видано лікарем колишнього Центру первинної медико-санітарної допомоги міста Тореза, захопленого та взятого під контроль терористичною організацією т.з. «ДНР». Аналогічним чином, заявнику «Торезским городским отделом записи актов гражданського состояния ДНР» було видано т.з. «Справка о получении пособия на захоронение №951» та «Свидетельство о смерти ДНР [NUMBER]», в яких зазначено дату смерті [PERSON] [INFO] року, місце смерті - місто Торез. 17.11.2015 року заявник переїхала проживати до своєї доньки в м. Вінницю. При зверненні до Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області для державної реєстрації смерті чоловіка та отримання свідоцтва про його смерть їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту смерті, оскільки заявник не володіє жодним документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті згідно чинного законодавства України. Викладене стало підставою для звернення заявника до суду з заявою про встановлення факту смерті чоловіка [PERSON], оскільки встановлення факту смерті в судовому порядку є єдиною передбаченою законом підставою реєстрації факту смерті [PERSON], що має вирішальне значення для реалізації заявником спадкових прав та прав на пенсійне забезпечення у разі втрати годувальника. Заявниця [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що її чоловік [PERSON] помер [INFO] року в м. Торез у них вдома та в її присутності. ЇЇ дочка живе у м. Вінниці та на даний час вона є тимчасово переміщеною особою з місцем проживання у м. Вінниці. Похорон відбувся 22 вересня 2015 року та похоронили [PERSON] в селищі Ремівка, поблизу м. Сніжне Донецької області. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, у вирішенні справи поклався на розсуду суду. В судовому засіданні свідок [PERSON], повідомив, що він є зятем заявника та померлого [PERSON] Його тесть [PERSON] останні роки важко хворів, в нього були складні медичні діагнози. Також у нього була ампутована нога. Його тесть багато курив, що викликало ускладнення у його хворобах. Про смерть тестя він особисто дізнався по телефону [INFO] року, тобто у день смерті. Поховали [PERSON] поблизу м. Сніжне, в селищі Ремівка, це за 15 кілометрів від м. Торез. 12 листопада 2015 року заявник переїхала проживати до них у м. Вінниця. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, якщо від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до положень ст. 257-1 ЦПК України, яка діє з 24 лютого 2016 р., «заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Ремовським бюро ЗАГС Сніжнянського району Сталінської області 12.04.1961 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис №34 (а.с.8). Відповідні відмітки про реєстрацію даного шлюбу містяться в копіях паспортів [PERSON] та [PERSON] (а.с.6,9 (зворотній бік аркушів). Там саме містяться відмітки про реєстрацію подружжя за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до наданого свідоцтва про смерть виданого самопроголошеною та не визнаною так званою ДНР серії ДНР [NUMBER] [PERSON] [INFO], помер [INFO] року в місті Торез у віці 77 років (а.с.15). Довідку про причину смерті 21.09.2015 року було видано лікарем Центру первинної медико-санітарної допомоги міста Тореза так званої ДНР, в якій зазначено, що [PERSON] помер [INFO] року, причина смерті: Хронічна серцево-судинна недостатність ІІІ ступеня, атеросклеротична хвороба серця з гіпертензією (а.с.13). «Торезским городским отделом записи актов гражданського состояния ДНР» було видано 22.09.2015 року т.з. «Справка о получении пособия на захоронение №951», в якій зазначено дату смерті [PERSON] [INFO] року, місце смерті - т.з. Донецька народна республіка, місто Торез. (а.с.4). Наведені вище довідки та свідоцтво не можуть бути прийняті в якості доказів, що підтверджують факт смерті [PERSON] у відповідний час та у відповідному місці, оскільки вони видані (складені) не уповноваженими суб'єктами, а тому не мають будь - якої юридичної сили, разом з тим, суд зважає на наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід»ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» - затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зокрема, додатком 1 до вищезазначеного розпорядження таким населеним пунктом визначено м. Торез Донецької області. Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Станом на день ухвалення рішення свідоцтво про смерть так званої ДНР серії ДНР [NUMBER] про смерть [PERSON], видане 22.09.2015 року Торезьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки не є підставою для реєстрації смерті на території України, оскільки видане органом створеним всупереч законодавства України та не є документом, що створює на території України правових наслідків. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. На звернення заявника до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області стосовно державної реєстрації смерті її чоловіка [PERSON] та отримання свідоцтва про його смерть їй було відмовлено у зв'язку з тим, що заявник не володіє жодним документом, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті згідно чинного законодавства України і рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту смерті (а.с.30). За таких обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів для прийняття спадщини. У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч.4 ст.257-1 ЦПК України). Вирішуючи заяву про встановлення факту смерті [PERSON] [INFO] року в м. Торез Донецької області, Україна, суд приймає до уваги покази свідка [PERSON] який чітко, детально та в хронологічному порядку повідомив про обставини, які просить встановити заявник, та вказані покази суд покладає в основу рішення суду. Оскільки заявник [PERSON], яка є громадянином України, проживає в м. Вінниці як внутрішньо переміщена особа, а її чоловік [PERSON] [INFO] року помер на тимчасово непідконтрольній Україні території в м. Торез Донецької області, враховуючи те, що після його смерті заявник не може отримати лікарське свідоцтво про смерть відповідного зразку для отримання свідоцтва про смерть держави Україна, з метою захисту її законних прав та інтересів, оформлення спадкових прав, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON], померлого [INFO] року в місті Торез Донецької області, який знайшов підтвердження в судовому засіданні. Згідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження, або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховної Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved