Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Рогатинської РДА, Бабухівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом внаслідок смерті батька [PERSON], який помер 15 жовтня 2010 року. У позовній заяві зазначено, що 05 листопада 2003 року померла мати позивачки [PERSON] - [PERSON], якій належали земельні ділянки на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІІ ІФ № 028221 10-012/000315, виданого Бабухівською сільською радою Рогатинського району 29.07.2002 року. [PERSON] (батько позивачки) 28 жовтня 2009 року прийняв спадщину, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак, батько не здійснив державної реєстрації на зазначене у свідоцтві майно. [PERSON] помер 15 жовтня 2010 року в с. Бабухів Рогатинського району Івано-Франківської області. За життя, а саме 14 грудня 2005 року [PERSON] склав заповідальне розпорядження відповідно до якого все своє майно заповів позивачці [PERSON] Через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки (відсутність реєстрації свідоцтва про право на спадщину) в даний час вона не має можливості оформити спадкові права в нотаріальній конторі, а тому змушена звертатися із позовом до суду. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає. Просила позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не прибула, направила на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Представники Рогатинської РДА, Бабухівської сільської ради позовні вимоги визнали повністю. Не заперечували щодо задоволення позову про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. У судове засідання, призначене на 17 серпня 2016 року не прибули, направили на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у їх відсутності. За ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з довідок, виданих 14 липня 2016 року відділом Держгеокадастру у Рогатинському районі Івано-Франківської області, [PERSON] була власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бабухівської сільської ради згідно державного акта на право власності на земельні ділянки серія ІІІ-ІФ № 028221, виданого на підставі рішення Бабухівської сільської Ради народних депутатів від 20 травня 2001 року за № 315. [PERSON] померла 05 листопада 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-НМ № 156634, виданим 19 листопада 2003 року виконавчим комітетом Бабухівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 жовтня 2009 року спадкоємцем майна [PERSON]О є її чоловік [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво про право на спадщину за законом складається із земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,21 га, що розташовані на території Бабухівської сільської ради Рогатинського району: земельна ділянка № 275, площею 1,08 га, кадастровий номер - 2624480800020020275; земельна ділянка № 338, площею 0,13 га, кадастровий номер - 2624480800030010338. [PERSON] помер 15 жовтня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-НМ № 120085, виданим 18 жовтня 2010 року виконавчим комітетом Бабухівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. За життя 14 грудня 2005 року [PERSON] у виконавчому комітеті Бабухівської сільської ради склав заповідальне розпорядження відповідно до якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося заповів [PERSON]. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] документально підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серія ІV-УР №2156663 від 19 грудня 1962 року. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії ІМ № 387771 [PERSON] та [PERSON] 31 січня 1976 року уклали шлюб, відповідно до якого після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу від 11 липня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бабухівської сільської ради в порядку спадкування після смерті [PERSON] через відсутність правовстановчих документів на земельні ділянки. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного земельного права, субєктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON], яка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України). Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями.\~ За ч. 2 ст. 1299 ЦК (чинною на час виникнення спірних правовідносин) право власності на нерухоме майно виникало в спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Статтею 1299 ЦК України було визначено, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] 28 жовтня 2009 року отримав свідоцтво на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,21 га в межах згідно планом, що розташована на території с.Бабухів Бабухівської сільської ради Рогатинського айону Івано-Франківської області: земельну ділянку №275 площею 1,08 га, кадастровий номер земельної ділянки 2624480800020020275, земельну ділянку №338 площею 0,13 га, кадастровий номер земельної ділянки - 2624480800030010338. Свідоцтво на підставі ст.1299 ЦК України підлягало державній реєстрації. Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. За [PERSON], [INFO], жителькою с.Бабухів Рогатинського району Івано-Франківської області слід визнати право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,1260 га, вартістю 1312,94 грн., нормативна грошова оцінка земельної ділянки 2553,94 грн., кадастровий номер земельної ділянки 2624480300:03:001:0338; площею 1,0802 га, вартістю 9628,27 грн., нормативна грошова оцінка земельної ділянки 32 884,60 грн., кадастровий номер земельної ділянки 2624480300:02:002:0275, які розташовані на території Бабухівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, які на день смерті належали [PERSON], який помер 15 жовтня 2010 року.

Outcome: approved