Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

[PERSON] подала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу та стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , мотивуючи її тим, що відповідач по добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить щомісячно стягувати з нього аліменти в її користь на утримання сина в розмірі по 3500 гривень щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак згідно заяви просила розглянути справу без її участі. Представник позивача - адвокат Попович О. О. в судове засідання не з`явився. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак згідно заяви просив розглянути справу без його участі та повністю задовольнити з підстав наведених у позові. Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, сторони зареєстрували шлюб 23.04.2005 року у виконавчому комітеті Косонської сільської ради Берегівського району за актовим записом № 5, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] . Судом встановлено, що з часу укладення шлюбу, спільне життя між сторонами не склалося і подружжя проживає окремо та не підтримує сімейних відносин. Подальше спільне життя для них є неможливим та суперечить їх інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Подружжя від шлюбу мають [PERSON] . [INFO] , які знаходяться на повному утриманні та вихованні позивачки. Встановлено, що відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дітей не надає. Згідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини, здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Враховуючи вищенаведене щодо стягування аліментів, суд вважає необхідним задовольнити позов та щомісячно стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі по 1300 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого, для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, що відповідає вимогам закріпленим ч. 1 ст. 191 СК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Крім того, приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] при пред`явленні позову щодо вимоги про стягнення аліментів, була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.. Також з відповідача слід стягнути в користь позивачки понесені нею витрати на правовоу допомогу.

Outcome: approved