overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

[PERSON] просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], визначених за рішенням Конотопського міськрайонного суду від 04.11.2011 року, з 500 грн. на ? частину заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування вимог у позові зазначила, що внаслідок грошової інфляції відбувся ріст цін, а тому раніше встановленого розміру аліментів вже не вистачає. Оскільки добровільно відповідач не бажає сплачувати аліменти в більшому розмірі, вона вимушена звернутися до суду. [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, не заперечує заочному розгляду справи та винесенню заочного рішення суду, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, судова повістки направлена за місцем його реєстрації повернута з відміткою про невручення. З огляду на положення ч. 7, 8 ст.128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, вважається, що про день, час та місце розгляду справи особа повідомлена належним чином. За таких обставин неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи і винесенню судового рішення. Оскільки позивач не заперечує заочному розгляду справи, про що зазначив у поданому клопотанні, справу можливо розглянути за відсутності сторін у порядку заочного провадження за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із такого. За положенням ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Із представлених доказів вбачається, що батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], є [PERSON], а матір"ю - [PERSON] (а.с.9). Дитина, на утримання якої відповідач сплачує аліменти в розмірі 500 грн. на місяць за рішенням Конотопського міськрайонного суду від 04.11.2011 року, проживає з матір»ю (а.с.10). Судом встановлено, що з часу присудження аліментів через значні інфляційні процеси в Україні суттєво підвищилася вартість життя, у зв'язку з чим, вищевказаний розмір аліментів на утримання сина не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, а тому суд приходить до переконання про необхідність призначення аліментів в розмірі 1/4 частини доходу. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача у прибуток держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

[PERSON] просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], визначених за рішенням Конотопського міськрайонного суду від 20.05.2014 року, з 800 грн. на ? частину заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування вимог у позові зазначила, що внаслідок грошової інфляції відбувся ріст цін, а тому раніше встановленого розміру аліментів вже не вистачає. Оскільки добровільно відповідач не бажає сплачувати аліменти в більшому розмірі, вона вимушена звернутися до суду. [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився повторно. Судова повістка направлена за місцем його реєстрації повернута з відміткою про невручення. З огляду на положення ч. 7, 8 ст.128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, вважається, що про день, час та місце розгляду справи особа повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. За положенням ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Із представлених доказів вбачається, що батьком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], є [PERSON], а матір"ю - [PERSON] (а.с.3 на звороті). Дитина, на утримання якої відповідач сплачує аліменти в розмірі 800 грн. на місяць за рішенням Конотопського міськрайонного суду від 13.09.2016 року, проживає з матір»ю (а.с.2). Позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 3). Судом встановлено, що з часу присудження аліментів через значні інфляційні процеси в Україні суттєво підвищилася вартість життя, у зв'язку з чим, вищевказаний розмір аліментів на утримання доньки не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, а тому суд приходить до переконання про необхідність призначення аліментів в розмірі 1/4 частини доходу. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача у прибуток держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

[PERSON] просить позбавити батьківських прав [PERSON] і [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], призначивши її піклувальником над дітьми. На обгрунтування вимог зазначає, що вона є рідною бабусею дітей, які з вересня 2012 року проживають з нею і перебувають на повному забезпеченні. У той же час батьки, відповідачі по справі, зовсім не приділяють ніякої уваги дітям, не утримують їх матеріально, не займаються вихованням, фактично самоусунувшись від виконання батьківських обов"язків. Прокурор підтримав вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідачі [PERSON] і [PERSON], кожен окремо, пояснили, що не заперечують задоволенню вимог, при цьому зазначили, що рішення прийняли свідомо, без будь-якого стороннього впливу чи примусу. Треті особи: - представник Конотопської райдержадміністрації Гавриленко А.М. вимоги позову підтримала; - Козацька сільська рада надала листа з проханням розглядати справу за відсутності їх представника та задовольнити вимоги. Таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), а тому, на підставі ст.174 ч.4 ЦПК України позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Згідно висновку орган опіки та піклування Конотопської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] і [PERSON] відносно їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5). Крім того, в поданні зазначеного вище органу пропонується призначити піклувальником дітей [PERSON] (а.с.6). Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів у прибуток держави підлягає стягненню судовий збір по 121 грн. 80 коп. з кожного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

[PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON] , визначивши місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з нею та залишити прізвище « [PERSON] ». На обґрунтування вимог у позові зазначила, що 17 квітня 2013 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Але відсутність взаєморозуміння, привела до втрати почуття любові та поваги один до одного, припинення подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Позивач [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, не заперечує заочному розгляду справи та винесенню заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, судова повістка направлена за місцем його реєстрації повернута з відміткою про невручення "адресат відсутній за вказаною адресою". З огляду на положення ч. 7, 8 ст.128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, вважається, що про день, час та місце розгляду справи особа повідомлена належним чином (а.с. 13). За таких обставин неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи і винесенню судового рішення. Оскільки позивач не заперечує заочному розгляду справи, про що зазначив у поданому клопотанні, справу можливо розглянути за відсутності сторін у порядку заочного провадження за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із такого. 17 квітня 2013 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 15.07.2013 року Виконкомом Шаповалівської сільської ради Конотопського району Сумській області, від шлюбу [INFO] народився син [PERSON] . Судом встановлено, що сімейні відносини у сторін не склалися, спільне господарство не ведеться, тому подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та малолітньої дитини. За положенням ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з того, що з [PERSON] проживає малолітня дитина, а тому з відповідача на користь останньої необхідно стягнути раніше сплачений судовий збір, як то визначено ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

[PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON] , визначивши місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з нею та залишити прізвище « [PERSON] ». На обґрунтування вимог у позові зазначила, що 19.02.2011 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Але відсутність взаєморозуміння, привела до втрати почуття любові та поваги один до одного, припинення подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Позивач [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, не заперечує заочному розгляду справи та винесенню заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, судова повістка направлена за місцем його реєстрації повернута з відміткою про невручення "адресат відсутній за вказаною адресою". З огляду на положення ч. 7, 8 ст.128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, вважається, що про день, час та місце розгляду справи особа повідомлена належним чином. За таких обставин неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи і винесенню судового рішення (а.с. 13). Оскільки позивач не заперечує заочному розгляду справи, про що зазначив у поданому клопотанні, справу можливо розглянути за відсутності сторін у порядку заочного провадження за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із такого. 19 лютого 2011 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Конотопу Конотопського міськрайонного управління юстиції у Сумській області. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 09.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Конотопу Конотопського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, від шлюбу [INFO] народилася донька [PERSON] . Судом встановлено, що сімейні відносини у сторін не склалися, спільне господарство не ведеться, тому подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та малолітньої дитини. За положенням ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з того, що з [PERSON] проживає малолітня дитина, а тому з відповідача на користь останньої необхідно стягнути раніше сплачений судовий збір, як то визначено ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

[PERSON] просить розірвати шлюб укладений з [PERSON] 05.11.2010 року, посилаючись на те, що з відповідачем виникають непорозуміння з різних причин та взаємні претензії, оскільки вони мають різні погляди на сімейні обов"язки; сварки призвели до втрати почуттів і поваги один до одного. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], на яку негативно впливають сварки між нею та відповідачем та зневажливе ставлення один до одного. З відповідачем стали чужими людьми, тривалий час не підтримують сімейних стосунків, у кожного з них свої інтереси, образи між ними принижують людську гідність та негативно відображаються на самопочутті, тому за таких обставин примирення та подальше спільне життя неможливе. В судове засідання сторони не з'явилися, суду надали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність. Позивач у заяві вказала, що позов підтримує, відповідач повідомив суд, що позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 05 листопада 2011 року, про що виконкомом Новомлинівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області зроблений відповідний актовий запис № 07. Від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу бути не може, відповідач визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, у зв"язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

[PERSON] просить стягнути з [PERSON] 45000 грн. боргу за договором позики, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 347 грн. 67 коп. та 768 грн. 40 коп. сплаченого судового збору , всього ж 46116 грн. 07 коп. На обґрунтування вимог у заяві зазначено, що 01.03.2019 року [PERSON] взяв у позивача в борг 45000 грн. та зобов`язався їх повернути до 01.09.2019 року, надавши розписку про отримання цих коштів. Проте, до теперішнього часу борг не повернутий, що і стало підставою для звернення з позовом до суду. Позивач [PERSON] та його представник за ордером адвокат Мошкін К.О., кожен окремо, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, також звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позову виходячи із такого. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із представлених доказів вбачається, що 01.03.2019 року між сторонами був укладений договір позики за яким [PERSON] отримав від [PERSON] у борг 45000 грн., які зобов"язався повернути не пізніше 01.09.2019 року (а.с.10). Проте, кошти до теперішнього часу не віддав, що є підставою для стягнення їх примусово. Оскільки добровільно борг не сплачується, то його та три проценти річних від простроченої суми слід стягнути примусово. Як вбачається з розрахунку позивача, доданого до позовної заяви, за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання в сумі 45000 грн. за період з 02.09.2019 р. по 04.12.2019 р. три проценти річних складають 347 грн. 67 коп. (а.с. 11). Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

[PERSON] просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,59 га на території Ожиговецької сільської ради, яка належала її батькові [PERSON], котрий помер [INFO]. посилаючись на те, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку 02.11.2015 р. їй було відмовлено нотаріусом через виправлення в державному акті прізвища власника. [PERSON] позов підтримала. Представники відповідачів подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов визнали. Третя особа - [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Так, згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] помер [INFO].. За даними копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 40898736 після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 57671564 за заявою позивачки, якою підтверджується прийняття нею спадщини. Згідно копії державного акта на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] дійсно прізвище власника земельної ділянки виправлено на "[PERSON]". 02.11.2015 р. нотаріусом позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка належала спадкодавцю [PERSON] через виправлення у державному акті. Таким чином [PERSON] позбавлена можливості успадкувати земельну ділянку шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом у нотаріуса. Родинні відносини позивачки із спадкодавцем підтверджуються копіями свідоцтв : про народження [NUMBER], про укладення шлюбу [NUMBER]. Третя особа [PERSON] згідно копії спадкової справи відмовилася від своєї частки у спадковому майні після смерті [PERSON]. В зв'язку з цим за позивачкою необхідно визнати право власності на земельну ділянку, яка належала покійному [PERSON], задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

[PERSON] просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка належала її матері [PERSON], котра померла [INFO] р. відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER] розміром 2,60 умовних кадастрових гектари в зв'язку з тим, що не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на дану земельну ділянку через втрату правовстановлюючого документа на неї, а нотаріус з цієї причини відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Представник позивачки [PERSON] позов підтримала. Представник відповідача подав заяву про визнання позову і розгляд справи за його відсутності. Вислухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] р.. За даними копії довідки відділу Держгеокадастру у Волочиському районі № Г-3/0-129/0/19-15 від 04.12.2015 р. на ім'я [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП ім.Ватутіна с.Куровечка в розмірі 2,60 умовних кадастрових гектари серія [NUMBER]. Із оголошення в газеті "Зоря" від 10.12.2015 р. вбачається, що цей сертифікат втрачений. В зв'язку з цим 07.11.2015 р. нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON]. Після смерті спадкодавця [PERSON] позивачка прийняла спадщину, що підтверджується копією довідки виконкому Сарнівської сільської ради № 411 від 16.10.2015 р.. Із наведеної вище копії довідки відділу Держгеокадастру випливає, що видача дубліката сертифікатів на право на земельну частку (пай) не передбачена і [PERSON] рекомендовано звернутися до суду. Родинні відносини між спадкодавцем і позивачкою підтверджуються копіями - повторного свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON], матір'ю котрої записана [PERSON], копією довідки Волочиського відділу ДРАЦС № 114 від 30.04.2004 р. про одруження [PERSON] із [PERSON] і присвоєння дружині прізвища [PERSON], свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] про одруження [PERSON] із [PERSON] і присвоєння їй прізвища [PERSON]. Таким чином судом встановлено, що іншим способом, крім визнання за позивачкою, котра прийняла спадщину відповідно до ЦК України в ред. 1963 р., права на земельну ділянку захистити неможливо, тому позов підлягає задоволенню, однак відповідно до вимог ст. 549 ЦК України в ред. 1963 р., так як смерть спадкодавця настала в 2001 р..

Outcome: approved