Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями, одночасно припинивши право власності на Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями [PERSON] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем у період з 05.11.1994 року по 16.09.2020 рік. За час шлюбу у 2012 році вони придбали будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відомостей з державного реєстру прав на нерухоме майно власником домоволодіння є [PERSON] на підставі договору купівлі продажу. У зв`язку з тим, що відповідач не згоден на добровільний поділ майна подружжя, тому вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 травня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 червня 2021 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача адвокат Замша Д.Д. в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні в цілому визнав фактичні обставини справи та не заперечив проти задоволення позову. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 1994 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії [NUMBER] , виданого виконкомом Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис №11 (а.с.9). 16 вересня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області, яке набрало законної сили 17.10.2020 року (а.с.10-12). За договором купівлі продажу від 12.12.2012 року, який посвідчено нотаріально та зареєстровано в реєстрі №2481, [PERSON] придбав житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.65-66), тобто дане майно набуте відповідачем у період шлюбу з позивачем та як слідує із пояснень сторін за спільні їх кошти. Згідно архівної довідки від 19.04.2021 року за №73 право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] за архівними даними реєстрових книг обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», станом на 01.01.2013 рік, належало [PERSON] (а.с.13). Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.04.2021 року №254694415 власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , частка власності 1/1, підстава виникнення права власності договір купівлі продажу від 12.12.2012 року (а.с.14). Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2\~ст. 372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України\~встановлено, що майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 ст.63 СК України\~встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1\~ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2\~ст. 70 СК України\~встановлено,\~що у\~разі поділу\~майна,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~частки майна\~дружини та\~чоловіка є\~рівними,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між\~ними або\~шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України\~встановлено,\~що майно,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі. Якщо\~дружина та\~чоловік не\~домовилися про\~порядок поділу\~майна,\~спір може\~бути вирішений\~судом.\~При цьому\~суд бере\~до уваги\~інтереси дружини,\~чоловіка,\~дітей та\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Неподільні\~речі присуджуються\~одному з\~подружжя,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між\~ними. Речі\~для професійних\~занять присуджуються\~тому з\~подружжя,\~хто використовував\~їх у\~своїй професійній\~діяльності.\~Вартість цих\~речей враховується\~при присудженні\~іншого майна\~другому з\~подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшенням, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо (абзац перший пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п.23, 24\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21.12.2007\~№11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~вбачається,\~що вирішуючи\~спори між\~подружжям про\~майно,\~необхідно встановлювати\~обсяг спільно\~нажитого майна,\~наявного на\~час припинення\~спільного ведення\~господарства,\~з`ясовувати\~джерело і\~час його\~придбання.\~Спільною сумісною\~власністю подружжя,\~що підлягає\~поділу можуть\~бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Таким чином, враховуючи, що спірний будинок набутий сторонами за час шлюбу за їх спільні кошти, тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, відповідач в цілому визнав обставини справи та не заперечив проти задоволення позову, тому суд приходить висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Позивачем також заявлено про стягнення з відповідача на її користь витрат на правничу допомогу в сумі 9000,00 грн. Дослідивши докази на обґрунтування понесених позивачем судових витрат, та враховуючи думку відповідача, який не заперечив щодо покладення на нього судових витрат, суд вважає можливим задовольнити заяву в цій частині виходячи з наступного. Згідно з п. 1 ч. 3, ч. 1ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 6\~ст. 137 ЦПК України\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, повноваження представника позивача адвоката Замши Д.Д. підтверджуються ордером серії ВА № 1012274 від 11.05.2021 року (а.с.19) та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КР №000203 від 02.07.2018 року (а.с.20). На підтвердження наданих адвокатом позивачу послуг додано квитанцію до прибуткового касового ордеру від 28.04.2021 року про оплату [PERSON] правової допомоги в сумі 9000,00 грн., відповідно до угоди №72 від 05.03.2021 року (а.с.21). Також у позові позивач зазначила суму понесених нею витрат на правничу допомогу 9000,00 грн. З огляду на вказане та враховуючи складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг, значення справи для позивача, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 9000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Також, з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в загальній сумі 2700,74 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved