Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

В травні 2018р. позивач звернувся до суду з позовом про витребування майна та скасування державної реєстрації прав. В обґрунтування позову посилається що є власником нежилого будинку, загальною площею 746,9 кв. м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] .Зазначений нежилий будинок був придбаний Товариством 13.10.2004 року на підставі договору № 1011 купівлі-продажу нежилого будинку комунальної власності при викупі, посвідченого Цопіним Л.О., державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори (№ за реєстром 1-1608). Станом на сьогодні, Позивач здійснює утримання вказаного нежитлового будинку та сплачує, і плату за землю і податок на майно. Водночас, оскільки починаючи з дати набуття права власності і до сьогодні жодних правочинів стосовно вказаного вище нерухомого майна не вчинялось, інформація щодо нього (нежитлового будинку) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з ініціативи Позивача внесена не була. 21.02.2018 року з оголошення, розміщеного на сайті [INFO] Позивачу стало відомо про пропозицію до продажу його майна - нежитлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки Позивач жодних рішень про відчуження власного майна не приймав, з метою з`ясування всіх обставин, ним було здійснено запит на отримання Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Позивачу стало відомо, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 554, 9 кв.м по [ADDRESS] (надалі - за текстом - спірне майно) було зареєстровано за Відповідачем 1. При цьому, підставою виникнення у Відповідача 1 права власності на вказану вище нежитлову будівлю у Державному реєстрі прав вказано договір купівлі-продажу, серія та номер 3780, виданий 07.12.2017 року Мазарчук Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу зареєстровано за громадянином [PERSON] (надалі за текстом - Відповідач). Вперше спірне майно було зареєстроване у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02 червня 2017 року державним реєстратором Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Петришиним Василем Михайловичем. При цьому, у якості підстави виникнення права власності було зазначено договір купівлі-продажу, серії та номер 712, виданий 07.07.1997 року приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу, Кочергіним А.Є. В подальшому [PERSON] спірну нерухомість, нібито набуту ним за нікчемним договором, передав до статутного капіталу ПП «АСТРИС» (код ЄДРПОУ: 41189066), що було створене на підставі рішення власника від 20.02.2017 року та зареєстроване 03.03.2017 року Подільською районною в місті Києві державною адміністрацією (№ запису 10691020000038858) на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна серія та номер: б/н від 26.06.2017 року. 04.07.2017 року відповідні відомості внесено до Реєстру [PERSON] , Державне підприємство «Український науково-дослідний і проектно конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів «НДІБМВ», м. Київ, індексний номер рішення: 35973685 (№ запису про право власності 21217216). На підставі акту приймання -передачі № 1556-1557 від 05.09.2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зима Н.Ф., рішення ПП «АСТРИС» № 04/09 від 04.09.2017 року, засвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зима Н.Ф. за № 1553-1554, Статуту ПП «АСТРИС», серії та номер 1555 від 05.09.2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зима Н.Ф. у новій редакції та затвердженого рішенням власника № 04/09 від 04.09.2017, спірне майно було зареєстроване за [PERSON] . 22.09.2017 року відомості про це внесено до реєстру [PERSON] , Комунальне підприємство «Благоустрій Шевченківського району», м. Київ, індексний номер рішення: 37209928 (№ запису про право власності 22464597). Спірне майно вибуло з володіння Позивача не з його волі іншим шляхом, що є підставою для витребування вказаного майна від Відповідача 1, як його набувача. Тому просить позов задовольнити та витребувати у [PERSON] нежитлову будівлю, загальною площею 554,9 кв. м. по [ADDRESS] , яка є частиною належного Позивачу майна - нежилого будинку, загальною площею 746,9 кв. м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] .Визнати протиправним та скасувати рішення Відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. від 07.12.2017 року (індексний номер рішення 38581709) і запис про право власності № 23800252.Визнати протиправним та скасувати рішення Відповідача 3 - державного реєстратора Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектно конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів «НДІБМВ», м. Київ, [PERSON] від 04.07.2017 року (індексний номер рішення: 35973685) і запис про право власності № 21217216.Визнати протиправним та скасувати рішення Відповідача 4 - державного реєстратора Комунального підприємства «Благоустрій Шевченківського району», м. Київ, [PERSON] від 22.09.2017 року (індексний номер рішення: 37209928) і запис про право власності № 22464597. Визнати протиправним та скасувати рішення Відповідача 5 - державного реєстратора Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Петришина Василя Михайловича від 02.06.2017 року (індексний номер рішення: 35545358) і запис про право власності № 20777107. Стягнути судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, в подальшому просила розглядати в відсутність. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. просила розгляди в відсутність. Представники відповідачів в судове засідання не з`явились , відзиви не надали , про час розгляду повідомлялись . Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд ,дослідивши матеріали справи , приходить до слідуючого. Встановлено , що ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТЕРИТОРІАЛЬНЕ МІЖГОСПОДАЧРЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ЛІКО-ХОЛДІНГ» є власником нежилого будинку, загальною площею 746,9 кв. м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначений нежилий будинок був придбаний Товариством 13.10.2004 року на підставі договору № 1011 купівлі-продажу нежилого будинку комунальної власності при викупі, посвідченого Цопіним Л.О., державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори (№ за реєстром 1-1608). «11» листопада 2004 року Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації за Позивачем було зареєстроване право власності на нежилий будинок (літ Б), загальною площею 746,9 кв.м по [ADDRESS] та записано в реєстрову книгу № ЗП-194 за реєстровим № 359-П, що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням. Що підтверджуються інформаційною довідкою за № НЖ-2018 №311 від 22.02.2018 року, виданою Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації». Позивач здійснює утримання вказаного нежитлового будинку та сплачує, і плату за землю і податок на майно. Водночас, оскільки починаючи з дати набуття права власності і до сьогодні жодних правочинів стосовно вказаного вище нерухомого майна не вчинялось, інформація щодо нього (нежитлового будинку) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з ініціативи Позивача внесена не була. 21.02.2018 року з оголошення, розміщеного на сайті [INFO] Позивачу стало відомо про пропозицію до продажу його майна - нежитлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 554, 9 кв.м по [ADDRESS] було зареєстровано за Відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 3780, посвідчений 07.12.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. Представником Позивача в установленому порядку було одержано інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі по [ADDRESS] , площею 554,9 кв.м. Згідно якої вперше спірне майно було зареєстроване у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02 червня 2017 року державним реєстратором Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Петришиним Василем Михайловичем. При цьому, у якості підстави виникнення права власності було зазначено договір купівлі-продажу, серії та номер 712, виданий 07.07.1997 року приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу, Кочергіним А.Є. Відомості щодо вказаного до Реєстру внесено 07.06.2017 року, індексний номер рішення: 35545358 (№ запису про право власності 20777107). Прийняття такого рішення державним реєстратором Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва [PERSON] було безпідставним, а документи подані заявником - [PERSON] підробленими, з огляду на таке. За вимогами чинного на момент нібито укладання договору купівлі-продажу серії та номер 712 від 07.07.1997 року законодавства України, а саме, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, нотаріальні дії могли вчинятися будь-яким нотаріусом на всій території України, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 36, 55, 60, 65, 66, 70 - 73, 85, 93 і 103 Закону «Про нотаріат», та інших випадків, передбачених законодавством України. Статтею 55 Закону України «Про нотаріат», у редакції, чинній станом на 07.07.1997 року, було чітко визначено, що посвідчення угод про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна провадиться за місцезнаходженням вказаного майна. Таким чином, виходячи з вищенаведених норм чинного законодавства Кочергіним А.Є., приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу, Луганської області (нині непідконтрольної Україні території), не міг бути посвідчений договір купівлі-продажу майна, яке знаходиться в місті Києві. Окрім того, угода щодо вказаного майна не могла бути посвідчена зазначеним вище нотаріусом , оскільки станом на липень 1997 року, зазначене нерухоме майно було комунальною власністю, та підлягало відчуженню виключно шляхом приватизації (викупу), що власне і було здійснено Позивачем у 2004 році. Зазначені обставини підтверджуються не лише правовстановлюючими документами Позивача, а й рішеннями Київської міської ради від 30 січня 2003 року № 255/415 «Про приватизацію комунального майна у 2003 році» та від 12.02.2004 року № 36/1246 «Про приватизацію комунального майна». Грошові кошти, сплачені Позивачем за придбання нежитлового будинку, загальною площею 746,9 кв. м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] були перераховані до бюджету, на відповідні рахунки Управління Державного казначейства у місті Києві. Таким чином, оскільки станом на 07.07.1997 року майно, щодо якого був нібито був укладений договір купівлі-продажу серії та номер 712, перебувало у комунальній власності територіальної громади міста Києва, враховуючи вимоги чинного законодавства щодо процедури відчуження комунального майна та необхідності укладання договору у нотаріальній формі і його посвідчення у Київському міському нотаріальному окрузі, приватний нотаріус Алчевського міського нотаріального округу, Луганської області, [PERSON] не міг та не здійснював посвідчення договору щодо відчуження такого майна, в тому числі, на користь [PERSON] . З урахуванням наведеного, договір купівлі-продажу, серії та номер 712, виданий 07.07.1997 року приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу, Кочергіним А.Є. в силу положень статті 220 Цивільного кодексу України є нікчемним. Згідно вимог частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за № 9 від 06 листопада 2009 року, було роз`яснено, що відповідно до статтей 215, 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину розглядаються у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 19 Цивільного процесуального кодексу України. Як унормовано ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Отже, оскільки договір купівлі-продажу є нікчемним, тобто таким, що не створює жодних юридичних наслідків, то, відповідно право власності на спірну нерухомість - нежитлову будівлю по [ADDRESS] , площею 554,9 кв.м. за цим договором [PERSON] не набуто, в силу нікчемності зазначеного договору, яка встановлена ст. 220 Цивільного кодексу України. Вищевказані обставини повинні були бути з`ясовані державним реєстратором Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Петришиним Василем Михайловичем. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Зважаючи на те, що посвідчення договору щодо придбання спірного майна відбулось не за його місцезнаходженням, що суперечило чинному законодавству України, за умови відсутності на ньому реєстраційного посвідчення відповідного бюро технічної інвентаризації, державний реєстратор Петришин В. М., згідно з вимогами вказаного вище Закону, перед проведенням державної реєстрації права власності за [PERSON] , зобов`язаний був витребувати від останнього інформаційну довідку з бюро технічної інвентаризації про власника нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, державним реєстратором Петришиним В. М. було грубо порушено вимоги ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В подальшому [PERSON] спірну нерухомість, нібито набуту ним за нікчемним договором, передав до статутного капіталу ПП «АСТРИС» (код ЄДРПОУ: 41189066), що було створене на підставі рішення власника від 20.02.2017 року та зареєстроване 03.03.2017 року Подільською районною в місті Києві державною адміністрацією (№ запису 10691020000038858) на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна серія та номер: б/н від 26.06.2017 року. 04.07.2017 року відповідні відомості внесено до Реєстру [PERSON] , Державне підприємство «Український науково-дослідний і проектно конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів «НДІБМВ», м. Київ, індексний номер рішення: 35973685 (№ запису про право власності 21217216). На підставі акту приймання -передачі № 1556-1557 від 05.09.2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зима Н.Ф., рішення ПП «АСТРИС» № 04/09 від 04.09.2017 року, засвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зима Н.Ф. за № 1553-1554, Статуту ПП «АСТРИС», серії та номер 1555 від 05.09.2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зима Н.Ф. у новій редакції та затвердженого рішенням власника № 04/09 від 04.09.2017, спірне майно було зареєстроване за [PERSON] . 22.09.2017 року відомості про це внесено до реєстру [PERSON] , Комунальне підприємство «Благоустрій Шевченківського району», м. Київ, індексний номер рішення: 37209928 (№ запису про право власності 22464597). 07.12.2017 року право власності було зареєстроване за Відповідачем 1 на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, серії та номер 3780, виданого [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 07.12.2017 року. У цей же день [PERSON] було внесено відомості до Реєстру, індексний номер рішення 38581709 (№ запису про право власності 23800252), Все вищевикладене є підтвердженням того, що спірне майно вибуло з володіння Позивача не з його волі іншим шляхом, що є підставою для витребування вказаного майна від Відповідача [PERSON] , як його набувача. Щодо різниці у площах нерухомого майна, то повідомляємо, що згідно технічного паспорту площа придбаного у 2004 році Позивачем майна становить 746,9 кв.м. Як вбачається з технічного паспорту, майно Позивача складається з двох поверхів та мансарди. При цьому, площа першого поверху будівлі становить - 253,5 кв. м, другого - 301,4 кв. м та площа мансарди становить 192 кв. м. Всього разом площа будівлі становить - 746,9 кв. м. Аналогічна площа нерухомого майна міститься у правовстановлюючих документах Позивача на будівлю [ADDRESS] . За Відповідачем 1 у Державному реєстрі речових прав у грудні 2017 року зареєстроване право власності на нежилий будинок Позивача, однак, без урахування площі мансардного поверху, що є ще одним підтвердженням безпідставності реєстрації спірного майна у червні 2017 року в Державному реєстрі прав за [PERSON] на підставі нікчемного договору купівлі-продажу від 07.07.1997 року, серії та номер: 712 (нікчемного правочину). З огляду на вказане, безпідставними були також всі подальші реєстрації переходу прав власності на спірне майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, Відповідач придбав нежитлову будівлю, загальною площею 554,9 кв.м. по [ADDRESS] у особи, яка не мала права відчужувати таке майно. Враховуючи викладене, на підставі заяви Позивача до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120 181 0006 0000 821 було внесено кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. ст. 190 Кримінального кодексу України (заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою). Печерським районним судом міста Києва 27.02.2018 року у справі № 757/10562/18-К, на підставі клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 про арешт майна, було винесено ухвалу про накладення арешту на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] , яка за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстрована за Відповідачем [PERSON] . Згідно зі ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 330 Цивільного кодексу України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Статтею 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, без їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ч. 3 ст. 388 Цивільного кодексу України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Оскільки, майно вибуло з володіння Позивача не з його волі, він має право витребувати з незаконного володіння майно, що зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Відповідачем [PERSON] . Так, Позивач є власником нежилого будинку, загальною площею 746,9 кв. м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] який (а саме його частина, без мансардного поверху) вибув з володіння Позивача не з його волі, відповідно має право на підставі ст. ст. 330, 388 Цивільного кодексу України, витребувати таке майно з чужого незаконного володіння. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5, відповідно до положень ч.1 ст.388 ЦК України власник може витребувати своє майно з чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому, суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в ч.1 ст.388 ЦК України. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч.1 ст. 388 ЦК України. Така правова позиція міститься у Постанові ВСУ №6-67цс14 від 25.06.2014р., згідно з якою, якщо позивач вимагає повернення майна, відчуженого третіми особами за договором, учасником якого він не був, належним способом захисту є витребування майна від нинішнього його володільця шляхом віндикації. Враховуючи те, що Позивач належне йому на праві власності нерухоме майно не відчужував, а ні повністю, а ні частково, а таке відчуження відбулось поза його волею на підставі підроблених документів, вважаємо, що вимога про витребування належного Позивачу майна у Відповідача [PERSON] є обґрунтованою. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За приписами ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», загальними засадами державної реєстрації прав є:1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Частиною 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Частиною 2 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначено Постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Постанова 1127). Відповідно до п. 6 Постанови 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. За приписами п. 12 Постанови 1127, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. Згідно із п. 23 Постанови 1127, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема, після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав. Підставою ж зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав є неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частини третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав. Як зазначалось вище заявником - [PERSON] не була і не могла бути подана інформація про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, оскільки спірне майно було зареєстроване виключно за Позивачем. А до дати набуття права власності на нього Позивача взагалі перебувало у комунальній власності територіальної громади м. Києва. З урахуванням того, що рішення від 02.06.2017 року (індексний номер рішення: 35545358, № запису про право власності 20777107), було прийняте державним реєстратором Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Петришиним Василем Михайловичем на підставі нікчемного правочину та з грубим порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», таке рішення та здійснений на його підставі запис про право власності підлягають скасуванню. З урахуванням наведеного, усі подальші рішення також є протиправними, а тому підлягають скасуванню, разом з вчиненими на їх підставі записами про право власності щодо спірного майна, а саме:рішення державного реєстратора Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектно конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів «НДІБМВ», м. Київ, [PERSON] від 04.07.2017 року (індексний номер рішення: 35973685, № запису про право власності 21217216),рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Благоустрій Шевченківського району», м. Київ, [PERSON] від 22.09.2017 року (індексний номер рішення: 37209928, № запису про право власності 22464597),рішення приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. від 07.12.2017 року (індексний номер рішення 38581709, № запису про право власності 23800252) Згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ст..141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 27 445 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved