Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою якою після уточнення просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами який розташований за адресою: смт. Доброслав, Лиманського району, Одеської області, вул. Перемоги, 16, за набувальною давністю. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка посилалася не те, що в липні 2001 року її матір [PERSON] уклала з [PERSON], який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від власників будинку, усний договір купівлі продажу житлового будинку, згідно якого [PERSON] передала під розписку суму еквівалентну 1500 доларів США. З літа 2001 року позивачка разом із сімєю почала проживати у вказаному будинку. На момент подання позову позивачка безперервно та відкрито володіє житловим будинком розташованим за адресою: смт. Доброслав, Лиманського району, Одеської області, вул. Перемоги, 16, уже більше чотирнадцяти років. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі та без фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без фіксації судового процесу, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, причин своєї неявки суду не повідомила. Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що згідно довідки виконкому Доброславської селищної ради Лиманського району - [PERSON], разом з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] проживає без реєстрації в житловому будинку за адресою: вул. Перемоги, 16, смт. Доброслав, Лиманського району, Одеської області з 2001 року по теперішній час. (а.с.24) Згідно свідоцтва про право на спадщину серії ААР №849867 від 21 січня 1999 року житловий будинок що знаходиться в смт. Комінтернівське(нинішня назва Доброслав), по вул. Перемоги, 16, належить [PERSON] та [PERSON].(а.с.7) 05 грудня 2003 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1 ЕД №410414 від 05 грудня 2003 року.(а.с. 8) Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Відповідно до статті 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, враховуючи, визнання відповідачем позову, а також те що позивач добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами розташованим за адресою: смт. Доброслав, Лиманського району, Одеської області, вул. Перемоги, 16, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved