Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання дітей та зміну способу та розміру стягнутих аліментів на утримання неповнолітніх дітей, відповідно до якого позивач просить: визначити місце проживання дітей [PERSON] , 2008 р.н., та [PERSON] , 2011 р.н., з нею за адресою: [ADDRESS] , та стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 10000 гривень щомісячно, з проведенням індексації у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення", починаючи з дня звернення до суду та до досягнення наймолодшою дитиною повноліття. На підставі ухвали суду від 15 червня 2021 р. провадження у справі закрито в частині позовних вимог про визначення місця проживання неповнолітніх дітей. 16.06.2021 р. Голосіївським районним судом м.Києва було ухвалено рішення, відповідно до якого позов задоволено. Представник позивача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу, які понесла позивач. В судове засідання сторони не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись судом у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати, суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу. Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано Договір № ЛНГ-09/12-2019 від 19.12.2019 р. про надання правової допомоги, Додаток № 1 до Договору, відповідно до якого визначена вартість послуг за надання правничої допомоги, меморіальні ордери від 16.01.2020 р., 30.07.2020 р. про оплату позивачем послуг за надання правничої допомоги в розмірі 10000 гривень, детальний опис робіт. Зазначені письмові докази містять детальний опис наданих адвокатом послуг, витраченого часу на надання правничої допомоги, а також що такі послуги були прийняті замовником і виконані виконавцем. Надані послуги є пов`язаними з розглядом даної справи, їх вартість спів мірною з витраченим часом. При ухваленні судом рішення питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу не вирішувалось судом, однак про наявність таких витрат було заявлено представником позивача у спосіб, передбачений законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Про це зазначила Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 910/12876/19. Враховуючи викладене, заява представника позивача підлягає задоволенню.

Outcome: approved