Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Ратушну Р.П. звернулася до суду з вищевказаним позовом, вказавши, що 28.03.1998 року її чоловік [PERSON] придбав у відповідачів квартиру за адресою: [ADDRESS] , про що між ними було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна через Придніпровську товарну біржу та було зареєстровано у Криворізькому БТІ, у реєстрову книгу під № 151П561 внесено запис 561 від 24.04.1998 року. На час укладення даного договору купівлі - продажу, він нотаріального посвідчення не потребував, всі істотні умови договору сторонами було досягнуто та виконано. Її чоловік користувався квартирою на правах власника. [INFO] її чоловік [PERSON] , помер, та через те, що договір купівлі - продажу квартири не був нотаріально посвідчений, у неї є труднощі в отриманні свідоцтва про право на спадщину після померлого чоловіка, у зв`язку з чим змушена звертатися до суду та просить визнати дійсним договір купівлі - продажу квартири за адресою: [ADDRESS] укладений 28.03.1998 року між продавцями [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] (від імені якої діяв законний представник - мати [PERSON] ), з однієї сторони, та покупцем [PERSON] , з другої сторони, зареєстрований у Криворізькій філії Придніпровської товарної біржі за реєстровим № 288-н/98 від 28.03.1998 року. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Ратушна Р.П., звернулися до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] до суду не з`явилися, про слухання справи повідомлялися відповідно до ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити. 28 березня 1998 р. між [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , 1992 року народження, від імені якої також діяла [PERSON] , та [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна на Криворізькій філії Придніпровської товарної біржи, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] , за реєстраційним номером 288-н/98 та посвідчений підписами продавців, покупцем та заступником директора Криворізької філії Придніпровської товарної біржі (а.с. 8). Право власності за [PERSON] на вказану квартиру було зареєстровано у КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 24 квітня 1998 року, запис в реєстровій книзі № 151 П на стр.561, запис № 561. Також позивачем надано копію технічного паспорту на вказану квартиру (а.с. 9). За вказаним договором, а саме п.3 квартира продана за 6773,00 грн., які отримані продавцем від покупця до підписання договору. Предметом судового дослідження в межах позовних вимог є питання дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна, який укладено на Криворізькій Філії Придніпровської товарної біржи. [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10 - копія свідоцтва про смерть). Позивач по справі [PERSON] є дружною померлого [PERSON] (а.с. 7 копія свідоцтва про шлюб). Для оформлення спадщини після смерті свого чоловіка, вона звернулася до державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори. Постановою державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. від 10.08.2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 11) позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] (помер [INFO] ) на квартиру [ADDRESS] , власником якої він був, оскільки правовстановлюючі документи на вищевказане майно не відповідають вимогам чинного законодавства (без нотаріального посвідчення). Рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. З огляду на предмет судового дослідження, суд вважає за доцільне звернутися до положень діючого законодавства та законодавства, яке діяло на момент укладення угоди, якими врегульовані спірні правовідносини: Відповідно до ст. 47 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язково лише у випадках, встановлених законом. Суд за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсної. Суд вказує, що згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» № 1957-ХІІ від 10.12.1991р., угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. При цьому, листом Міністерства юстиції України за № 17-12-44 від 10.04.1998 року роз`яснено, що угоди, укладені на біржі, не прирівняні до нотаріально посвідчених, а тільки підлягають подальшому нотаріальному посвідченню. Статтею 55 Конституції України гарантований судовий захист прав і свобод людини та громадянина. Між тим, на підставі ст.15 Закону України " Про товарну біржу" зазначений Договір нотаріальному посвідченню не підлягав, що в даний час створює перешкоди позивачу у розпорядженні власністю, оскільки, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. У відповідності до ст.15 Закону України Про товарну біржу від 10 грудня 1991року біржова угода (правочин) вважається укладеною з моменту її реєстрації на товарній біржі та у цьому разі набирає юридичної сили, тому суд вважає за можливе визнати даний Договір дійсним, оскільки такий був цілком виконаний кожною із сторін, які домовилися щодо усіх його істотних умов, жодна із сторін спеціально не ухилялася від нотаріального посвідчення даного Договору, ні однією із сторін даний Договір не оспорюється та можливість його нотаріального посвідчення втрачена. Встановлення дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна, віднесено до компетенції суду. Також, відповідно до п. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року «;Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Судом встановлено, що після здійснення купівлі-продажу квартири, сторони фактично виконали умови угоди: продавці отримали гроші, а покупець почав фактично користуватись квартирою, що підтверджує правомірність та дійсність укладеної угоди. З огляду на встановлені судом факти, суд приходить до висновку, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі-продажу квартири, відбулося повне виконання договору. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] , викладені у позовній заяві підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду.

Outcome: approved