Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вона проживає на квартирі та вимушена витрачати 1200,00 грн. за найм квартири, а розмір її заробітної плати складає 2100,00 грн. Відповідач працює охоронником у Вінницькій філії установи «Держгрунт охорона» та водночас не офіційно працює на ТОВ «Фра - М» водієм - експедитором, а також має дохід від надання в оренду автомобіля «Фольксфаген Т-4». Позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], думку якого підтримала позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно визнав, оскільки працює, отримує офіційних дохід та сплачує аліменти на іншу дитину, тому може сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини у мінімальному розмірі. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 29.07.2006 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №1705, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 19.02.2014 року (а.с. 3). Від спільного подружнього життя сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.02.2014 року (а.с. 4). Дитина [PERSON], [INFO] проживає разом із позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою ПП ВКП «Вінцентр» села Агрономічне, Вінницького району Вінницької області від 20.05.2014 року за №213 (а. с. 31). Позивач [PERSON] офіційно працює в ПАТ «А - Банк» на посаді касира - операціоніста та отримує офіційний дохід (а.с. 15). Як вбачається із копії виконавчого листа №А/Е-6 1998р. (а.с.18) з відповідача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 8 грн. 50 коп. щомісячно, починаючи з 13.01.1998 року до його повноліття. Згідно довідки, виданої директором Вінницького ПТЦ «Облдержродючість» від 20.05.2014 року за №158-02/05-350 вбачається, що відповідач [PERSON] працював на посаді сторожа відділу матеріально - технічного та господарського забезпечення з 06.03.2008 року по 30.04.2014 року (а.с.38). Відповідач [PERSON] працює в ТОВ «ФПА - М» на посаді водія та отримав дохід з 01.11.2013 року по 30.04.2014 року у сумі 8786, 88 грн., про що свідчить довідка, видана директором ТОВ «ФРА - М» від 08.05.2014 року за №218-02/05-14, (а.с.39,40). Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.182 СК України. Суд, при визначенні розміру аліментів враховує те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, а також стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, зокрема те, що відповідач офіційно працює, має постійний дохід, має на утриманні іншу дитину, на яку сплачує аліменти, не заперечував щодо задоволення уточнених позовних вимог та дійшов висновку, що розумним і справедливим буде розмір аліментів на утримання дитини, визначений в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 11.03.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved