Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей для забезпечення належного рівня їх розвитку, хоча в змозі це робити. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечення сторін щодо цього. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 22.08.2007 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1486. Від вказаного шлюбу народились діти: [PERSON], 13.10.2012 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ТП №182640 від 17.10.2012 року та серії1-ТП №073391 від 16.04.2008 року відповідно (а.с 7-8). Рішенням Житомирського районнного суду Житомирської області від 1.02.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Вказаним рішенням вирішено залишити проживати дітей разом з матір'ю. Після розірвання шлюбу між сторонами в усному порядку досягнуто домовленості щодо розміру аліментів, стягуваних з відповідача, однак з часом визначеного розміру аліментів стало недостатньо для утримання дітей. Відповідач направив відзив на позовну заяву, яким заперечив проти викладених в позовній заяві обставин щодо його трудових відносин та зазначив, що не перебуває в трудових відносинах з жодним підприємством, має нестабільний, мінливий дохід. Просив винести рішення про стягнення з нього аліментів на користь дітей в розмірі 100 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Верховною Радою України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Позивачем заявлено вимогу про стягнення мінімально встановленого законом розміру аліментів для двох дітей. Суд відхиляє прохання відповідача про стягнення з нього аліментів в розмірі, більшому за мініманий, а саме - в розмірі 100 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, оскільки у відзиві на позов відповідач вказує, що не перебуває у трудових відносинах з жодним підприємством, його дохід є нестабільним та мінливим, а доказів про можливість сплати аліментів в розмірі, більшому за мінімальний, - суду відповідачем не надано. Крім цього, хибним твердженням відповідача є і розмір мінімального гарантованого розміру аліментів, який становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як зазначено відповідачем у відзиві на позов. З огляду на вищевикладене, враховуючи той факт, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання спільних з позивачем дітей в розмірі, необхідному для їх належного рівня життя, заява підлягає до задоволення. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, та з огляду на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач у даній категорії справ має пільги щодо сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 768, 40 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved