Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] і дочки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку до досягнення дітьми вісімнадцятирічного віку. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з відповідачем уклала шлюб, який зареєстрований 21 вересня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Крюківського районного управління юстиції м.Кременчука Полтавської області. В період шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. З жовтня 2016 року їх шлюбні стосунки припинилися в зв'язку з тим, що вони втратили повагу один до одного. Вважає, що шлюб їх розпався і не може бути поновлений. Діти постійно проживають з нею і повністю перебувають на її утриманні. З моменту припинення їх з відповідачем сімейних стосунків він не надає їй матеріальну допомогу на утримання дочки та сина. Враховуючи вищевикладене вона змушена була звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, що зазначені в позові суду пояснила, що шлюб між нею та відповідачем розірваний рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 04 вересня 2018 року. Однак фактично з відповідачем вона спільно не проживає з жовтня 2016 року, з цього часу спільне господарство не ведуть та відповідач жодної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву до суду не подав. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечує. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, - постановив: провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача. Вислухавши пояснення позивачки, розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Як достовірно встановлено в судовому засіданні сторони з 21 вересня 2002 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 04 вересня 2018 року. Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського районного управління юстиції м. Кременчука Полтавської області 03 червня 2003 року та малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 11 березня 2013 року. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання [PERSON], виданої відділом ведення реєстру територіальної громади Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради 25.07.2018 року за вих..№2274 та довідкою про реєстрацію місця проживання [PERSON], виданої відділом ведення реєстру територіальної громади Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради 24.07.2018 року за вих..№2098, діти сторін проживають з матір'ю - позивачкою по справі. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України відповідач за власною ініціативою аліменти не виплачує, в порядку ст..188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати дітей не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст.189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ненадання матеріальної допомоги на утримання дітей є порушенням обов'язку [PERSON] піклуватися про своїх дітей. Таким чином, виходячи з інтересів дітей, враховуючи встановлені судом обставини справи, вимоги ст..182 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та малолітньої дочки [PERSON] є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved