Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] в якому просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07 червня 2007 року зареєструвала шлюб з [PERSON] . В шлюбі у них народилося троє дітей, син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . Після народження молодшої дочки, вони з чоловіком перестали розуміти один одного, у кожного з них сформувалися свої інтереси, власне бачення майбутнього. Разом жити стало неможливо. Протягом останніх років, коли склалися напруженні стосунки з чоловіком, ніхто з них не зробив кроків для залагодження їхнього подружнього життя з метою збереження їхньої сім`ї. За вказаних вище обставин вважає, що їхня сім`я існує формально, а тому її подальше збереження є неможливе і недоцільне Просить розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 06 січня 2021 року було відкрито спрощене провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, письмовою заявою підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, письмовою заявою визнав позовні вимоги. Клопотання сторін про розгялд справи у їх відсутність судом задоволено. Жодна з сторін не вказала про наявність намірів щодо примирення та доцільність збереження сімейних відносин. Натомість, у своїх заявах наполягали на розірванні шлюбу. Дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Правовідносини між сторонами виникли із сімейних відносин, пов`язаних із розірванням шлюбу. Згідно положень ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Із свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому Томашгородською селищною радою Рокитнівського району Рівненської області шлюбі з 07 червня 2007 року, актовий запис №9. Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 09 жовтня 2007 року, серії [NUMBER] від 11 лютого 2010 року, серії [NUMBER] від 23 грудня 2011 року встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви та обставин, викладених у заявах від 25.01.2021 року вбачається, що сторони не бажають примиритися, клопотання про надання строку для цього не подавали, вважають, що протягом тривалого часу шлюб існує формально і жоден з них не вжили заходи що зміни ситуації. Сторони мають різні погляди на життя, непорозуміння, що були причиною припинення сімейних стосунків не вирішені і строни не бажають їх вирішувти.Через ці непорозуміння подальше спільне життя подружжя стало неможливим, стосунки із другим подружжям напружені. Існування сім`ї формально не відповідає інтересам кожної з сторін. У своєму позові позивач вказувала, що чоловік на розірвання шлюбу погоджується. У письмовій заяві відповідач зазначив, що позовні вимоги визнав та згідний з розлученням. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суду не було надано доказів зворотнього. А відтак, суд вважає, що між сторонами подружні відносини не склалися, сім`я існує формально, позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, в зв`язку з чим суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому наявні правові підстави для розірвання шлюбу. Крім цього, позивач просить залишити їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] », отримане після реєстрації шлюбу. Вказані правовідносини регулюються ст.113 СК України, якою встановлено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не бажає змінювати своє прізвище на дошлюбне, враховуючи бажання залишити собі прізвище, отримане під час рєстрації шлюбу, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу [PERSON] залишити призвище " [PERSON] ". Таким чином, позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved