Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON] звернулася з позовом з урахування уточнення до ПАТ «Хмельницький механічний завод» про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за час затримки розрахунку та моральної шкоди, в обґрунтування якого вказала, що по 20 січня 2014 року працювала у відповідача, проте в день звільнення з нею не проведено повний розрахунок та не виплачена заробітна плата в сумі 9100,29грн., у зв'язку з чим позивачеві належить компенсація за час затримки розрахунку (компенсація за несвоєчасно виплачену заробітну плату (враховуючи інфляцію). Неправомірними діями відповідача позивачеві завдана моральна шкода, яку вона оцінює в сумі 3,0тис.грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити в повному обсязі, в подальшому подала заяву про слухання справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, подав до суду письмове заперечення в якому вказав, що товариство перебуває в скрутному фінансовому становищі, просить в позові відмовити повністю. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. [PERSON] працювала на посаді інженера-конструктора 1 категорії технічного відділу в ПАТ «Хмельницький механічний завод» з 03 жовтня 1991р. по 20 січня 2014р. 20.01.2014р. відповідно до наказу № 1-к позивач звільнена з посади інженера-конструктора 1 категорії технічного відділу на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до довідки від 23.09.2014р. б/н заборгованість по виплаті заробітної плати станом на 23 вересня 2014 р. становить 9100,29грн. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У відповідності до статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як встановлено судом у день звільнення з [PERSON] розрахунку проведено не було. Розрахунок не проведено і на день подання позову до суду та винесення рішення по справі. Згідно роз'яснень, що містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності у цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці», пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. При цьому згідно з пунктом 5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на два сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства. Для розрахунку середнього заробітку [PERSON], необхідно взяти останні два місяці роботи, тобто листопад та грудень 2013 року. Так, згідно довідки про доходи від 23.11.2014р. б/н заробітна плати за листопад 2013р.становить 2065,00грн., а за грудень 2013р. - 2192,00грн. Також, як вбачається з вищезазначеної довідки у листопаді та грудні 2013 року, кількість відпрацьованих [PERSON] робочих днів становила: у листопаді 21 день, у грудні - 22 дні, а всього 43 дні. Таким чином, середньоденний заробіток [PERSON] складає (2065,00грн. + 2192,00грн) : 43 / робочі дні у листопаді та грудні 2013 року/ = 99,00 грн. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 04.09.2013 р. № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» визначено кількість робочих днів на 2014 рік : січень 10; лютий 20; березень 20; квітень 21; травень 31; червень 30; серпень 31; вересень 30; жовтень 23; листопад 22; грудень 3, а всього 222 робочих дня (за період з 20.01.2014р.(день звільнення) по 03.12.2014р.(день винесення рішення). Виходячи з наведеного, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені складатиме: 99,00грн. / середньоденний заробіток/ х 222 / робочих днів затримки виплати повного розрахунку при звільненні/ = 21978грн. Відповідно до ст.233 ч.2 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням характеру та тривалістю моральних страждань, суд оцінює моральну шкоду в розмірі 300 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. В іншій частині вимогу про відшкодування моральної шкоди суд вважає завищеною, тому в її стягненні необхідно відмовити. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню, а саме на користь позивача належить стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в сумі 9100,29грн., компенсацію за час затримки розрахунку в сумі 21978грн. та моральну шкоду в сумі 300 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 2128,50грн. підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судові витрати в сумі 313,79грн.

Outcome: approved