Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту народження дитини, посилаючись на те, що [INFO] в м. Сімферополь, АР Крим у них з дружиною [PERSON] народилася дитина - [PERSON], свідоцтво про народження, та медичний документ отримати неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території. Враховуючи вказане, позбавлений можливості провести реєстрацію народження дитини відповідно до законодавства України та отримати свідоцтво про народження дитини. Заявник та заінтересована особа [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, в яких просили задовольнити заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи - Дарницького районного у м. Києві Відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи заінтересована особа була повідомлена належним чином, до матеріалів справи надано заяву щодо розгляду справи за відсутності їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно положень ст.257-1 ЦПК України «Особливості провадження у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України» - заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Судом встановлено: [PERSON], [INFO], уродженець м. Селидове, Донецької області, є громадянином України, має місце реєстрації в [ADDRESS], згідно копії паспорта серії [NUMBER], виданого Селидівським МВ УМВС України у Донецькій області 03.09.1997 року. [PERSON], [INFO], уродженка м.Красноармійськ, Донецької області, є громадянкою України, має місце реєстрації в [ADDRESS], згідно копії паспорта серії [NUMBER], виданого Красноармійським МВ ГУМВС України в Донецькій області 06.03.2009 року. 07.11.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюбу, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №2919, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого ВДРАЦС Дарницького РУЮ у м.Києві. Ствердження заявника про те, що в м. Сімферополь, АР Крим його дружина [PERSON] народила дитина - [PERSON], [INFO], підтверджується медичним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 02.03.2017 року МЛУЗРК «РКБ ім. Н.А.Симашко» СППЦ м. Сімферополь Автономна Республіка Крим. Згідно листа Дарницького районного у м. Києві Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, заявниці відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини. Згідно ч.2 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 р. № 2398-УІ державній реєстрації підлягають - народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно ст.4 цього Закону органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Відповідно ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Оскільки медичне свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], яка народилася в м. Сімферополь, видане серії [NUMBER] виданого 02.03.2017 року МЛУЗРК «РКБ ім. Н.А.Симашко» СППЦ м. Сімферополь Автономна Республіка Крим, тобто на тимчасово окупованій території України, є недійсним і не створює правових наслідків, а тому відділ державної реєстрації актів цивільного стану не може здійснити державну реєстрацію її народження, що є підставою для встановлення факту народження в судовому порядку. Проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. За змістом ч. 2 ст. 259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини на підставі наданих заявником доказів у їх сукупності, суд вважає, що заява [PERSON] знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved