Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою звернувся представник Моторного (транспортного) страхового бюро України. У своєму позові представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат в сумі 20900,36 грн. основного боргу; понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1378,00 грн. та витрати за надання правової допомоги в розмірі 2000,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, просив провести розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задоволити. В судове засідання відповідач не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся судовими повістками. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14 липня 2013 року о 22 год. 10 хв. в м.Рівне по вул.О.Теліги водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «Део Ланос» д.н. [NUMBER], перед початком обгону не переконався, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати вільна від транспортним засобів на достатній для обгону відстані, виїхав на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався на своїй смузі руху. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Рівненського міського суду від 06 серпня 2013 року по справі №569/13178/13-п визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тобто, судом встановлено, що в результаті ДТП з вини відповідача [PERSON] був пошкоджений автомобіль [NUMBER] належний [PERSON] З дослідженого в судовому засіданні Звіту №076П про оцінку автомобіля [NUMBER] складеного 14 серпня 2013 року ПП Експерт-Сервіс-Альфа» на підставі договору укладеного з [PERSON] вбачається, що матеріальний збиток, завданий власникові CITROEN Jampy реєстраційний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає з ПДВ: 24261,76 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння вищезазначеної ДТП відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з п.35.1. ст.35 вищевказаного закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. За правилами ст. 22 даного закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. Потерпілий з метою відшкодування заподіяної шкоди звернувся з письмовою заявою 02 вересня 2013 року до Моторно (транспортного) страхового бюро України, до якої було додано ряд необхідних документів, зокрема копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/1036243 терміном дії з 05 квітня 2013 року до 04 квітня 2014 року. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п.«а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 20260,36 грн., що підтверджується дослідженим в судовому засіданні платіжним дорученням №1/21648 від 28 листопада 2013 року. В подальшому Моторне (транспортне) бюро України звернулось з листом від 03 грудня 2013 року №3//1-05/34158 до відповідача та запропонувало у добровільному порядку компенсувати витрати в розмірі 20900,36 грн. заподіяні в результаті ДТП яка мала місце 14 липня 2013 року. Однак, дана вимога відповідачем залишена поза увагою. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст.13 даного закону. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому ст.1188 ЦК України регулюється відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якими у розумінні ч. 1ст. 1187 ЦК України є діяльність, повязана з використанням транспортних засобів. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди. Таким чином, у зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику позивач МТСБУ набув право регресу до винної у ДТП особи відповідача. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, о позовні вимоги в частині відшкодування в порядку регресу виплат, повязаних з регламентною виплатою підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 1378,00 грн. згідно платіжного доручення №45455 від 12 жовтня 2016 року, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ч.2 ст.84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, повязані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи. Представник позивача до суду не подано квитанції про перерахування коштів за надану правову допомогу та розрахунок таких витрат, що підтверджує реальні витрати позивачем, а також відомості про кількість годин витрачених адвокатом позивача на вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням суду, відсутність договору. Крім того, під час судового розгляду справи адвокат не брав участі у судовому засіданні. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved