Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

До Калинівського районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача- Калинівської міської ради Вінницької області про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Позов мотивований тим, що йому та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить по ? частині домоволодіння в [ADDRESS]. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0702 га, яка не приватизована. Земельною ділянкою користувались на підставі Договору про надання в постійне користування земельної ділянки для будівництва будинку від 16.08.1976 року. Рішенням 10-ої сесії 6-го скликання Калинівської міської ради №490 від 15.12.2011 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр.[PERSON].» надано дозвіл гр.[PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку орієнтовною площею 0,0702 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS]. На даний час він має намір скористатися своїм правом на приватизацію частини земельної ділянки, проте не може дійти згоди з відповідачкою щодо встановлення меж земельної ділянки. За вказаних обставин звернувся в суд з даним позовом. В ході розгляду справи, за клопотанням сторін, а саме [PERSON] та [PERSON], ухвалою суду від 16.04.2018 р. у справі №132/4086/17 була призначена судова земельно-технічна експертиза, на вирішення якої поставлено питання, щодо визначення з технічної точки зору варіантів користування земельною ділянкою площею 0,0702 га, що знаходиться по [ADDRESS] із зазначенням можливих варіантів користування земельною ділянкою з можливістю окремого ізольованого заїзду до кожної з них. Якщо варіанти користування вказаною земельною ділянкою неможливі, то зазначити чому саме? У зв'язку з призначенням експертизи провадження у справі було зупинено. 10.10.2018 року до суду надійшов висновок експерта Вінницької торгово-промислової палати за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №ОС-316 складений 03.10.2018 року, у зв'язку з чим 16.10.2018 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання на 11 год. 30 хв. 30 жовтня 2018 року. В судове засідання позивач не з'явився, при цьому від його представника [PERSON] надійшла заява за Вх.9716/18 від 30.10.2018 року про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження без технічної фіксації судового процесу. При вирішенні спору підтримує варіант 2 висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №ОС-316 складений 03.10.2018 року. Відповідачка в судове засідання також не з'явилась, згідно заяви за Вх.9717/18 від 30.10.2018 року просить розгляд справи провести за її відсутності та відсутності її адвоката [PERSON] в порядку письмового провадження без технічної фіксації судового процесу. При вирішенні спору погоджується на варіант 2 висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №ОС-316 складений 03.10.2018 року. Представник Калинівської міської ради Вінницької області в судове засідання не з'явився, хоча про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить по ? частині домоволодіння в [ADDRESS] про що свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №61053502 сформованої 09.06.2016 року. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0702 га, яка не приватизована. Земельною ділянкою сторони користувались на підставі Договору про надання в постійне користування земельної ділянки для будівництва будинку від 16.08.1976 року. Рішенням 10-ої сесії 6-го скликання Калинівської міської ради №490 від 15.12.2011 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр.[PERSON].» надано дозвіл гр.[PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку орієнтовною площею 0,0702 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS]. На даний час позивач має намір скористатися своїм правом на приватизацію частини земельної ділянки, проте не може дійти згоди з відповідачкою щодо встановлення меж земельної ділянки. Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з того, що згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до роз'яснень, що містяться в пунктах 19, 21, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд, відповідно до статті 88 ЗК України, бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, якщо угода явно ущемляє законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Суд не може відмовити в позові або закрити провадження у справі про встановлення порядку користування земельною ділянкою з тих підстав,що його визначено угодою сторін. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Як зазначено вище та встановлено судом, позивачу та відповідачці належить по 1/2 частці житлового будинку [ADDRESS]. В ході розгляду справи, за клопотанням сторін, а саме [PERSON] та [PERSON], ухвалою суду від 16.04.2018 р. у справі №132/4086/17 була призначена судова земельно-технічної експертизи, на вирішення якої поставлено питання, щодо визначення з технічної точки зору варіантів користування земельною ділянкою площею 0,0702 га, що знаходиться по [ADDRESS] із зазначенням можливих варіантів користування земельною ділянкою з можливістю окремого ізольованого заїзду до кожної з них. Якщо варіанти користування вказаною земельною ділянкою неможливі, то зазначити чому саме? Згідно з висновком експерта №ОС-316 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, складеного судовим експертом Кацага Н.Є., на розгляд суду запропоновано три варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 735 кв.м. (площа земельної ділянки визначена спеціалістами ДП «Поділлягеодезкартографія» ( додаток 1 до висновку)) домоволодіння [ADDRESS] відповідно до часток кожного із співвласників житлового будинку (1/2 та 1/2 частки) та площі земельних ділянок згідно наданого варіанту встановлення порядку користування земельною ділянкою. Детально проаналізувавши графічні зображення запропонованих варіантів суд погоджується з позицією позивача та відповідачки щодо необхідності встановити порядок користування земельною ділянкою згідно з варіантом №2 додатку №3 висновку судової земельно-технічної експертизи №ОС-316 складений 03.10.2018 року Вінницькою торгово-промисловою палатою, оскільки цей варіант максимально наближений до ідеальних часток співвласників. Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд враховує наступне. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 2 ст. 133 ЦПК) Згідно з частиною першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: уразі задоволення позову - на відповідача; уразі відмовив позові-на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесено витрати на сплату судового збору в сумі 640,00 грн., що підтверджується квитанцією №35 від 04.12.2017 року. При цьому, докази щодо витрат, понесених позивачем у зв'язку із проведенням експертизи в матеріалах справи відсутні. Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволено витрати пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 640,00 грн. слід стягнути з відповідачки на користь позивача. Витрати пов'язані з проведенням судової земельно - технічної експертизи слід залишити за сторонами. Разом з тим, витрати позивача на професійну правничу допомогу задоволенню також не підлягають, з огляду на таке. Пунктом 1 частини другої статті 137 ЦПК України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. При цьому в порушення вимог частини третьої статті 137 ЦПК України в матеріалах справи відсутній договір про надання правничої допомоги позивачу, не визначено розмір витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, не подано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За вказаних обставин, суд вважає за необхідне витрати на професійну правничу допомогу залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved