Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача - Вознесенської міської ради Миколаївської області, в якій просив встановити факт родинних відносин між ним та його покійною тіткою [PERSON], яка померла 17 липня 1998 року та визначити йому додатковий строк тривалістю в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, вважаючи, що шестимісячний строк, встановлений законодавством для подачі заяви про прийняття спадщини, було пропущено ним з поважних причин. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Надав суду заяву, згідно якої просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17 липня 1998 року померла тітка позивача - [PERSON] (копія свідоцтва про смерть І-ФП №019161, видане 31.07.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області, а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме - квартиру [ADDRESS] (до перейменування вулиці Леніна), що належала померлій на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06.10.1992 року старшим державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори за реєстровим №2173 (а.с.12-13). Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишила. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON], оскільки рідна сестра та мати позивача [PERSON] померла 13.09.1989 року. Відповідно до норм ЦК УРСР (1963 року), які діяли на час відкриття спадщини, позивач вчинив дії, що свідчать про фактичне прийняття спадщини після смерті тітки, в тому числі вступ у володіння та управління спадковим майном. Однак, фактично спадщину у встановлений строк не прийняв, оскільки на час її відкриття не належав до кола спадкоємців за законом (ст.529, ст.530 ЦК УРСР), отримавши даний статус лише з прийняттям чинного ЦК України. При зверненні позивача до Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області з питання оформлення спадщини, нотаріусом було встановлено, що неможливо встановити факт прийняття спадщини спадкоємцем після смерті [PERSON], оскільки спадщина, яка відкрилась після смерті спадкодавця не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності ЦК України. Крім того, неможливо прослідкувати родинний зв'язок між позивачем та спадкодавицею (довідка щодо надання роз'яснення №1547/02-31 від 23.12.2016 року). З відповіді Вознесенського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області №1446/03.04.02-04-09 від 23.11.2016 року вбачається, що в архіві відділу та по Державному реєстру актів цивільного стану громадян відсутні актові записи про державну реєстрацію народження та шлюбу громадянки [PERSON]. Згідно ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Та обставина, що [PERSON] є тіткою позивача [PERSON] підтверджена дослідженими у справі письмовими доказами, а саме: -копією довідки Ф-1 на громадянку [PERSON], з якої вбачається, що дошлюбне прізвище [PERSON] Косиненко; -копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.7); -копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.8) -витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 09.11.2016 року (а.с.9); -витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 09.11.2016 року. Розумних сумнівів щодо достовірності даної обставини у суду немає. На підставі ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що шестимісячний строк, передбачений законом для прийняття спадщини, позивачем було пропущено через те, що він з 04.01.1999 року по 03.02.1999 року перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Вознесенська центральна лікарня» з діагнозом дисторсія лівого суглобу (довідка КУ «Вознесенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 19.02.2016 року). Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає можливим визначити позивачу додатковий строк в два місяці для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON].

Outcome: approved