Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] У шлюбі в них народилася дочка [PERSON] [INFO]. Відповідач за рішенням Тиврівського районного суду від 01.08.2006 року сплачує аліменти на утримання їх дочки [PERSON] в сумі 100 гривень, щомісяця до досягнення нею повноліття. 16.02.2007 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис з №8. Після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати разом з нею. На теперішній час прожитковий мінімум, встановлений законодавцем для дитини відповідного віку становить - 1378 грн. Аліменти в сумі 100 грн., навіть не відповідають половині прожиткового мінімуму для дітей такого віку, як їх дочка. Їх дочка навчається, її матеріальні потреби збільшились і забезпечити їх самостійно вона не має можливості. На даний час її сімейні обставини склалися так, що вона не має можливості самостійно утримувати та забезпечувати потреби їх дочки [PERSON] Відповідач добровільно допомагати їй в утриманні їх дочки не бажає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач працює, і має можливість надавати кошти на утримання дочки в більшому розмірі, ніж присуджено рішенням суду від 01.08.2006 р. Відповідно до ст. 183 СК України відповідач має сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки у частці від доходу. Просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] на її користь, на підставі рішені Тиврівського районного суду від 01.08.2006 року на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] з 100 гривень до 1/3 частки від його доходу щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму встановленого законодавцем, для дітей відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць просить допустити до негайного виконання. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, наведених у ньому, пояснила, що 100 грн. на місяць надто мало, відповідач 10 років і ці кошти на платив, лише в цьому році розрахувався. Відповідач позовні вимоги визнав частково, пояснив, що він вдруге одружився, в нього народилась ще одна дитина, він хворіє, отримує невелику зарплату, згоден платити 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.11 ЗУ « Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обовязком обох батьків. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. 13.09.2003 року у сторін по справі народилася дочка [PERSON], що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 3). Рішенням Тиврівського районного суду від 01.08.2006 р. з відповідача на користь позивачки присуджено стягувати 100 грн. на утримання дочки (а.с. 4). Із збільшенням віку дитини, необхідністю забезпечення її навчання в школі, відповідно зросли витрати на її утримання. Зростання цін на товари та продукти харчування через рівень інфляції курсу гривні потягло значне погіршення матеріального стану позивачки, що є загально відомим фактом, який не потребує доказування. Відповідач працює опалювачем в ДНЗ "Дзвіночок", його заробітна плата складає 2590 грн. на місяць, що стверджується довідкою виконкому Ковалівської сільської ради Немирівського району № 1116 від 18.05.2016 р., в нього на утриманні також дочка [PERSON], 13.01.2011 р., що стверджується свідоцтвом про її народження, а також довідкою Ковалівської сільської ради № 1104 від 16.05.2016 р., власного житла в нього немає, також немає земельної ділянки та майнового паю, що стверджується довідкою виконкому Ковалівської сільської ради № 1105 від 16.05.2016 р., він хворіє, періодично приймає амбулаторне лікуваня, що стверджується довідкою центру первинної допомоги № 17 від 16.05.2016 р.

Outcome: approved