Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно, а саме на нежитлове приміщення (сарай) за [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зазначений на схематичному плані двору літерою «Ж». Мотивує вимоги тим, що після смерті батька вона є спадкоємцем майна померлого та отримала свідоцтво про право спадкування на квартиру. Проте, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на нежитлове приміщення (сарай) за [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зазначений на схематичному плані двору літерою «Ж», оскільки договір купівлі-продажу, на підставі якого батько набув право власності на зазначене майно не був зареєстрований в МБТІ. Сторони в судове засідання не з'явились, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю на підставі наявних матеріалів справи. В разі неявки відповідача надає згоду на заочний розгляд справи. Представник Одеської міської ради про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України справа розглянута в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 18 квітня 2001 року Одеська міська Рада продала, а [PERSON] придбав приміщення (сарай), площею 13,0 кв.м., під [NUMBER], яке знаходиться в будинку [ADDRESS], зазначене не схематичному плані подвір'я літеро «Ж», про що свідчить договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 477. [INFO] [PERSON] помер, про що в книзі реєстрації смертей 25 квітня 2012 року зроблено актовий запис за № 4168, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про смерть від 25 квітня 2012 року. 21 грудня 2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON], [INFO], який помер [INFO] його доньці - [PERSON], [INFO] (спадкова справа № 4/2012, зареєстровано в реєстрі за № 2126) Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з квартири за адресою: [ADDRESS]. Цивільним кодексом встановлено два способи прийняття спадщини. Так, положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною ж 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На сьогодні провести реєстрацію права власності за [PERSON] не є можливим у зв'язку з його смертю, що призводить до невизнання права власності позивача на фактично наявне спадкове майно та позбавляє нотаріуса можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Згідно абзаців 1, 15, 16 п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 (далі - Лист №24-753/0/4-13), право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право позивачки на отримання та оформлення прийнятої спадщини порушується через відсутність реєстрації права власності спадкодавця на спірну частину квартири. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням викладеного, суд вважає, що є усі підстави для задоволення позову, так як позивачка не має іншої можливості захистити своє право. На підставі викладеного,

Outcome: approved