Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

До суду із даним позовом звернулася [PERSON], в якому просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частин з усіх видів заробітку, але не менш 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. При цьому в обґрунтування позову позивач посилалася на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 24.09.2005р. по 21.04.2010р. і шлюб розірвано. Від шлюбу 21 лютого 2006р. народилася донька [PERSON]. Дитина проживає разом із позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач в житті дитини участі не приймає та не цікавиться її вихованням та розвитком. В судове засіданні позивачка не з'явилась надала заяву про слухання справи у її відсутність, при цьому позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов визнав в повному обсязі і просив розглядати позов у його відсутності. Представник 3-ї особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської радив судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. В своїх поясненнях щодо позову підтримав позовні вимоги позивача у зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей, не цікавиться станом здоров'я дочок, що відповідно до ч.2 ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав, а згідно ст.180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню на підставі наступного. У [PERSON] та [PERSON] [INFO] р. народилась [PERSON], про що вчинено відповідний запис за №749. (а.с.5) Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 21.04.2010р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що вчинено відповідний запис за №93. (а.с.6) Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб від 26.12.2018р. за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO] - власник, [PERSON], [INFO] - дружина, [PERSON], [INFO] - донька, [PERSON], [INFO] - онука (а.с.18,19). Згідно довідки Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №126 ХМР від 08.10.2018р. за період навчання 2017/2018 р. батько учениці 7-В класу [PERSON], не бере участі у вихованні дитини, не відвідує батьківські збори, не спілкується з класним керівником та викладачами щодо навчання та поведінки дочки (а.с.8). За висновком Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 25 березня 2019 року питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дітей виконавчого комітету Харківської міської ради, які вважали за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] Як вбачається з зазначеного висновку під час розгляду документів встановлено, що батько неповнолітньої дитини [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 24.09.2005р. по 21.04.2010р. [PERSON] повідомила, що брачно-сімейні відносини припинилися через півроку після народження дочки, батько пішов з сім'ї, не приймає участі у вихованні [PERSON], не цікавиться її розвитком, не проявляє бажання спілкуватися з дитиною, не піклується про здоров'я фізичний та духовний розвиток, матеріально не утримує. Спору між батьками щодо місця проживання дочки не було і дитина зареєстрована та проживає з матір'ю за адресою [ADDRESS]. Вихованням, забезпеченням належного догляду за здоров'ям дитини, її утриманням займається матір. Згідно з довідкою, наданою адміністрацією Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №126 ХМР, де навчається [PERSON] у 7-В класі, батько дитини [PERSON], не бере участі у вихованні дитини, не відвідує батьківські збори, не спілкується з класним керівником та викладачами щодо навчання та поведінки дочки. [PERSON] подав нотаріально посвідчену заяву від 11.03.2019р. згідно якої повідомляє, що з позовними вимогами [PERSON] до нього про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. згоден. (а.с. 31,32) Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.1,3 ст.13, ч.1 ст.49 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.150,180 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток та утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позивач, як на підставу для позбавлення відповідача батьківських прав посилалася на п. 2 ч.1 ст.164 СК України (ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини). Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини). Згідно п. п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини, не спілкується і не цікавиться її життям та станом здоров'я, не створював умов для отримання нею освіти, участі в утриманні дитини не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток і не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Також, одним з доказів винної поведінки [PERSON], свідомого нехтування ним своїми обов'язками та ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини є його заява від 14.03.2019 р. в якій відповідач визнає позов про позбавлення батьківства, та нотаріальна посвідчена заява від 11.03.2019р. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої доньки, а тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO] відповідають інтересам дитини, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти визначається судом. За ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню і з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття, у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, з моменту подання позовної заяви - тобто з 11 січня 2019р . На вимогу ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" позивачі при поданні позову про стягнення аліментів звільняються від сплати держмита в доход держави. Враховуючи, що позивач звільнений від оплати судового збору в частині стягнення аліментів, суд вважає, що з відповідача в порядку ст.141 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Крім того, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved