Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини звернулась [PERSON] В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримала. Суду пояснила, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 грудня 2012 року, від якого мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідач вже понад пів року матеріально не утримує і не забезпечує дитину, на її прохання у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу відповідач відмовляється. На даний часом вона перебуває у декретній відпустці, отримує мінімальний розмір допомоги на утримання дитини в сумі 860 грн. Відповідач здоровий, працездатний, працює різноробочим, будь-яких зобовязань ні перед ким не має. Тому, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання відповідач не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 грудня 2012 року, від якого мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №251357 виданим 26 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народився 22 січня 2016 року в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №222. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України\~"Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Однак, враховуючи ті обставини, що в судовому навідані позивач не надала суду письмових доказів того, що відповідач спроможний сплачувати заявлений нею розмір аліментів, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини до ? частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved