Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду міста Харкова надійшов вказаний позов ( а.с.1-19). Позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, прохає: встановити порядок користування квартирою № 98 по вул. Електровозній буд. 17 в м. Харкові наступним чином: -у користування його - [PERSON], [INFO], виділити ізольовану житлову кімнату площею 9,7 кв.м; -у користування [PERSON], [INFO], виділити ізольовану житлову кімнату площею 17,3 кв.м. та з балконом 2,3 кв.м., вихідна на який здійснюється з цієї кімнати. - в загальному користуванні залишити: кухню 5,6 кв.м., вбиральню 1,1 кв.м., ванну кімнату - 2,0 кв.м., коридор 7,1 кв. м., вбудовану шафу 1,1 кв.м. та кладову -0,4 кв.м; -зобовязати КП «Жилкомсервіс» розділити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру [ADDRESS] (централізоване постачання холодної та гарячої види, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; послуги з управління будинком, спорудою або групою будинку; послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд тощо) відповідно до встановленого порядку користування квартирою. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 жовтня 2011 року за договором купівлі-продажу придбав двокімнатну квартиру №98 по вул. Електровозній. будинок 17 в м. Харкові. Даний договір був зареєстрований в реєстрі за №5662. Квартира була придбана під час перебування у шлюбі з [PERSON] за кошти отримані в кредит в ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «БАНК МЕРКУРІЙ». Останній термін сплати за кредитом встановлено не пізніше 10 жовтня 2041 року. 28 жовтня 2011 року між мною [PERSON] - іпотекодавцем та іпотекодержателем - ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «БАНК МЕРКУРІЙ» іпотечний договір №02/3-3-22-50, яким накладено обтяження на дану квартиру (копія іпотечного договору додається до позову). 05.03.2014 року рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова шлюб між відповідачем та позивачем було розірвано. 28.05.2015 року рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя, за [PERSON], було визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. 1/2 частина вказаної вище квартири, належить на праві власності моїй колишній дружині - з [PERSON] Згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 12.10.2011 р. на квартиру, спірна квартира є двокімнатною, житлова площа - 27.0 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 9,7 кв.м., 2-а кімната - 17,3 кв.м., кухня - 5,6 кв.м., вбиральня - 1.1 кв.м., ванна кімната - 2.0 кв.м., коридор - 7,1 кв.м., вбудована шафа - 0,9 кв.м., кладовка - 0.4 кв.м. Загальна площа квартири - 44.8 кв.м. В судовому засіданні Позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Позивач додатково пояснив, що він є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка належить йому на підставі Договору купівлі-продажу від 28 жовтня 2011 року (копія договору купівлі-продажу додається до позову). Вказав, що від попереднього шлюбу має малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка має законне право користуватися даною квартирою та періодично (за згодою своєї матері) приходить до нього в квартиру погостювати у мене та поспілкуватися зі мною. Зазначаю, що [PERSON] з листопада 2013 року не сплачує відповідні кредитні кошти за свою частину квартири. Відповідно він вимушений сплачувати кредитору кожного місяця біля 1000.00 (одної тисячі гривен) за її частку в квартирі. Відповідач та представник, позовні вимоги визнали. Відповідач додатково пояснила, що дійсно ? частина квартири [ADDRESS] належить їй на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 28.05.2015 року. Вказала, що перебувала з Позивачем у шлюбних відносинах, проте 05.03.2014 року рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу є спільна дитина [PERSON] - [INFO]. Третя особа, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в особі представника - [PERSON], проти задоволення позовних вимог не заперечувала, про що надала відповідну заяву. Судом установлено: Встановлено, що квартира [ADDRESS] була придбана за кошти отримані в кредит в ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «БАНК МЕРКУРІЙ» (а.с.5-6). 28 жовтня 2011 року між [PERSON] - іпотекодавцем та іпотекодержателем - ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «БАНК МЕРКУРІЙ» було укладено іпотечний договір №02/3-3-22-50, яким накладено обтяження на дану квартиру (а.с.9-10)\~ Установлено, що 28.05.2015 року рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя, за [PERSON], було визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. 1/2 частина вказаної вище квартири, належить на праві власності моїй колишній дружині - з [PERSON] Згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 12.10.2011 р. на квартиру, квартира є двокімнатною, житлова площа - 27.0 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 9,7 кв.м., 2-а кімната - 17,3 кв.м., кухня - 5,6 кв.м., вбиральня - 1.1 кв.м., ванна кімната - 2.0 кв.м., коридор - 7,1 кв.м., вбудована шафа - 0,9 кв.м., кладовка - 0.4 кв.м. Загальна площа квартири - 44.8 кв.м. (а.с.13-14). Суд вислухавши думку сторін, ознайомившись з матеріалами цивільної справи, дослідивши письмові докази, - вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У відповідності до п. 1 ч. 1\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються. Статтями 1 та 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Згідно ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права відшкодування моральної (немайнової) шкоди, належить позивачеві. Особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 2\~статті 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість\~\~порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду\~\~з вимогою\~\~про заборону вчинення\~\~нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобіганню такому порушенню.\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з ч. 1\~ст. 356 ЦК України\~власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У відповідності до\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Ст. 391 ЦК\~\~ України\~передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 47 Конституції України, ч. 3\~ст. 9 Житлового Кодексу України\~кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що дані у п. 14\~постанови від 22.12.1995 р. N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до п.6 Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (із змінами і доповненнями), якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються КМУ. Пунктом 10 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572 передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати, в тому числі встановлено, що за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій, такий розподіл здійснюється за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар). Враховуючи неприязні відносини, які склалися між сторонами, враховуючи, що спірна квартира складається з двох кімнат, визначити порядок користування житлом, який є можливим з урахуванням розміру житлової та загальної площі квартири та з урахуванням того, що позивач та відповідачі по справі володіють даною квартирою на праві спільної сумісної власності в рівних частках. Окрім того, визначаючи порядок користування житлом, суд виходить із того, які площі сторонами використовуються на даний час індивідуально, та площі які залишаються у спільному користуванні. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач та його представник, як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд - приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд, вважає за можливе встановити порядок користування квартирою, який запропонований позивачем шляхом виділення [PERSON], [INFO], виділити ізольовану житлову кімнату площею 17,3 кв.м. та з балконом 2,3 кв.м., вихідна на який здійснюється з цієї кімнати, в загальному користуванні залишити: кухню 5,6 кв.м., вбиральню 1,1 кв.м., ванну кімнату - 2,0 кв.м., коридор 7,1 кв. м., вбудовану шафу 1,1 кв.м. та кладову -0,4 кв.м; Встановити порядок користування спірним житлом відповідно до ідеальних часток співвласників не надається можливим. На думку суду, такий порядок користування квартирою не буде порушувати інтереси відповідачів та крім того\~\~відповідає вимогам ст.ст. 48 ЖК України, бо цей розмір жилої площі кімнат знаходиться в межах норми житлової площі на одну особу, встановлений законодавством. На підставі викладеного та

Outcome: approved