Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Корнівської сільської ради, в якому просить визначити їй додатковий строк терміном 3 (три) місяці з часу набрання рішенням законної сили, для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 14 червня 2011 року. Позовні вимоги мотивувала тим, що 14 червня 2011 року померла її бабуся - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, а саме: житловий будинок, який знаходиться за адресою вул. Шевченка, дім №14, с. Корнів, Городенківського району Івано- Франківської області, який належав померлій на праві власності, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а також земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 1,8898 га на території Корнівської сільської ради згідно державного акту на право власності серії ЯЖ№ 155670. [PERSON] все своє майно заповіла позивачу, однак про наявність заповіту їй не було відомо, про це вона дізналася уже після смерті своєї матері, бо в основному бабусі допомагала - [PERSON], невістка померлої, бо батько [PERSON] - єдиний син померлої - [PERSON] помер 04.07.2004 року. Після смерті [PERSON], яка померла 27.09.2015 року, позивач і знайшла заповіт, складений [PERSON] на її ім'я та правовстановлюючі документи на спадкове майно. Тоді [PERSON] і звернулась до нотаріальної контори, але їй відмовили у прийнятті спадщини за пропуском строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Також перешкодою для оформлення спадщини були розбіжності у документах, а саме: прізвище бабусі позивача - «Гарасимчук», а батьків позивача та позивача у документах було зазначене «Герасимчук», тому [PERSON] в судовому порядку доводила факт родинних відносин, а саме: факт родинних відносин між нею - [PERSON] (дошлюбне прізвище «Герасимчук» ) та [PERSON], яка померла 14 червня 2011 р. Позивач є спадкоємцем по заповіту. Спадкоємців першої черги за законом, які могли б претендувати на спадщину немає, оскільки єдиний син спадкодавця - [PERSON] помер 04.07.2004 році, а дідусь позивача - [PERSON] помер ще у 1998 році. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає. [PERSON] вважає, що строк нею пропущений з поважної причини, оскільки вона не знала про наявність заповіту, не мала правовстановлюючих документів на спадкове майно, змушена була доводити в судовому порядку факт родинних відносин між нею та спадкодавцем. В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача - [PERSON] до суду подала заяву, в якій просить справу слухати у відсутності позивача та його представника. Корнівська сільська рада до суду подала заяву, в якій просить справу розглядати у відсутності представника сільської ради. Претензій до позивача не має. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно з заповітом від 26.11.2009 р. [PERSON], [INFO] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким: належний їй житловий будинок в с. Корнів по вул. Галицька та житловий будинок по вул. Шевченка, 14, господарські будівлі, земельну ділянку для будівництва та ведення особистого селянського господарства, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (земельний пай) та все майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося заповіла онуці - [PERSON]. Ч.3\~\~ст. 61\~\~ЦПК\~\~України\~\~ визначено, що\~\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.\~\~ Рішенням Городенківського районного суду\~\~ від\~\~15.04.2016 р.\~\~по справі № 342/252/16-ц\~\~встановлено факт родинних відносин між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] [INFO] та [PERSON], яка померла 14.06.2011 року визначено, що вони являються внучкою та бабусею. [PERSON] померла 14.06.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 131032. При житті [PERSON] була власником житлового будинку по вул. Шевченка, 14 с.Корнів Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджено копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25801473 від 08.04.2010 року та земельної ділянки площею 1,8898 га, розташованої на території Корнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку підтверджується [PERSON] на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 155670. Після її смерті відкрилася спадщина. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом на майно [PERSON] На час смерті спадкодавця, спадкоємець [PERSON] не проживала разом із нею. Як слідує з довідки № 92 від 23.02.2016 року, виданої виконавчим комітетом Корнівської сільської ради, [PERSON], [INFO], на час смерті проживала одна в [INFO]. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, яке позивач бажає успадкувати. Дідусь позивача - [PERSON] помер 17.08.1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 085868. Батько позивача [PERSON] (син спадкодавця) помер 04.07.2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 170419. Мати позивача [PERSON] померла 27.09.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 214122. Позивач пропустив шестимісячний строк подачі заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті [PERSON], про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 210/02-31 від 23.02.2016 р. в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори. У відповідності до ч.1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною третьою цієї статті визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, по-скільки їй не було відомо про існування заповіту [PERSON] на її користь. Позов визнається Корнівською сільською радою. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. На підставі ст.ст. 1216, 1268-1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved