Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2017 року.Від шлюбу мають дитину доньку [PERSON] , [INFO] .Через зраду відповідача, позивач вирішила шлюб розірвати.Шлюбні відносини не підтримують з червня місяця 2019 року, проживають окремо один від одного. Позивач в судове засідання не зявилась, попередньо подала до суду заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі від строку на примирення відмовляється. Відповідач в судове засідання не зявився, також подав до суду заяву, в якій вказав, що позов визнає та відмовляється від строку на примирення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3 ст.109 СК України, передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Все вищезазначене знаходе підтвердження і у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 листопада 2017 року, у Камянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб(а.с.3).Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.4 ).Через зраду відповідача сімейне життя не склалося . Саме через це позивач вирішила шлюб розірвати. Шлюбні відносини припинені з червня місяця 2019 року, проживають окремо один від одного. Таким чином, суд важає, що шлюб сторін по справі носить формальний характер, який суперечить інтересам позивача по справі. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини та чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася цим правом та звернулась з цим позовом до суду. Наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони по справі не мають намір зберігати шлюб. Приймаючи до уваги зазначене стороною по справі, суд вважає, що причини, що спонукують їх на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню . Майнового спору, як зазначила позивач у сторін не має. Згідно з ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вирішуючи питання про судові витрати суд, крім ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов. Таким чином, 50 відсотків судового збору, сплаченого [PERSON] при поданні позову відповідно до квитанції № 66 від 27.06.2019 року сплаченого у АТ "Ощадбанк", що становить 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. підлягають поверненню їй з державного бюджету, інші 50 відсотків сплаченого судового збору суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] .. На підставі\~викладеного ,\~

Outcome: approved