Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрована та проживає колишня його власниця [PERSON] . Позивачка є єдиним власником будинку і не давала відповідачці дозвіл на проживання у ньому. На усі прохання добровільно звільнити будинок і виселетися відповідачка не реагує і продовжує там проживати. З огляду на зазначене, вважає, що є всі підстави для виселення відповідачки з належного позивачці на праві власності будинку. Просить позов задоволоти, усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] та зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою, а також стягнути з відповідачки судові витрати по справі. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 21 грудня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21 січня 2019 року [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає повністю. У відзиві зазначила, що належне їй на праві власності майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] було неправомірно визнано за сином позивачки - [PERSON] на підставі акту старшого державного виконавця Бабич Л.П., виданого з порушенням вимог ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим свідоцтво, про право власності на будинок, видане [PERSON] та посвідчене 14.06.2018 року приватним нотаріусом Бадаліс Ж.П. є недійсним. Крім того, нею подано до Дубенського міськрайонного суду позов до старшого державного виконавця Дубенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області Бабич Любов Павлівни, приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Бадаліс Жанни Павлівни, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконними та скасування правових актів, визнання недійсними правочинів. Просить у задоволені позову [PERSON] відмовити повністю. 05 березня 2019 року ухвалою суду провадження у справі було зупинено до до вирішення та набрання законної сили рішення у справі №559/115/19 за позовом [PERSON] до старшого державного виконавця Дубенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області Бабич Любов Павлівни, приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Бадаліс Жанни Павлівни, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконними та скасування правових актів, визнання недійсними правочинів. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 29 січня 2021 року провадження відновлено та призначено справу до розгляду. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилася. Представник позивача адвокат Тищук К.П. подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримують повністю. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою відсутній». У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Крім того, про час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судова влада України. Заяв та клопотань не надала, про причини неявки не повідомила, тому суд визнає її неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1\~ст. 223 ЦПК України). Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України та ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 16\~ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Відповідно до ч. 1 ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень\~ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Положеннями ст.\~391\~ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник, згідно з вимогами ст. ст.16, 319, 321, 391\~ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі, і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування від 31 серпня 2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Фокіною А.Б. та зареєстрований в реєстрі за №1829, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.4,5). Згідно довідки, виданої Варковецькою сільською радою №751 від 15.08.2018 року у будинку [ADDRESS] зареєстрована та проживає [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Твердження відповідача, надані у відзиві щодо неправомірності набуття права власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] суд вважає безпідставними, оскільки рішенням Дубенського міськрайонного суду від 23 вересня 2020 року [PERSON] відмовлено у задоволені позовних вимог за позовом до старшого державного виконавця Дубенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області Бабич Любов Павлівни, приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Бадаліс Жанни Павлівни, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконними та скасування правових актів, визнання недійсними правочинів. Дане рішення набрало законної сили 22 грудня 2012 року. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційний принцип непорушності права власності означає неможливість втручання інших осіб у здійснення власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно власника та відносно його прав, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також недопустимість дій інших осіб всупереч інтересам власника та його волі. Непорушність права власності задекларована також статтею 321 Цивільного кодексу України. З врахуванням наведеного вище, суд вважає, що є підстави для задоволення позову, оскільки, судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Реєстрація відповідачки у цьому житловому будинку створює перешкоди позивачці у користуванні належним їй майном, чим порушує права позивачки як власника. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частина 1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., які в разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідача. Крім того, згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов"язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною восьмою\~статті 141\~ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачкою [PERSON] були надані такі документи: ордер серії РН-350 №95 від 05.03.2019, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №805 від 24 травня 2011 року та квитанція до прибуткового касового ордеру б/н від 08.10.2018 року. Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги адвоката.

Outcome: approved