Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

В позові вказано, що 18.12.2012 року позивач та відповідач уклали кредитний договір №CL130073, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 20000 грн. з датою погашення 15.12.2014 року, із відсотковою ставкою 37% річних. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача станом на 24.03.2016 року становить 41784,94 грн., які позивач просив стягнути з відповідача. Представник позивача просив розглянути справу за відсутності представника, підтримуючи позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В рішенні Європейського суду з прав людини по справі ,,Пономарьов проти України (Заява N 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatismutandis, рішення у справі ,,[PERSON] проти України (AleksandrShevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Відповідач належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду спору за його участі. Отже він реалізував своє право на безпосередню участь в судовому засіданні. Також у відповідача було достатньо часу для подання суду доказів, доводів, заперечень та їх обґрунтувань. Задля реалізації принципу юридичної визначеності спір підлягає розглядові. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. 18.12.2012 року сторони уклали кредитний договір №CL130073, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 20000 грн. з датою повернення всієї суми кредиту 15.12.2014 року, із відсотковою ставкою 37% річних. Заборгованість відповідача за кредитним договором №CL130073 від 18.12.2012 року станом на 24.03.2016 року становить 41784,94 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту 16887,40 грн., відсотки 18097,55 грн., пеня 6799,99 грн. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач не надав суду жодного доказу або обґрунтованого розрахунку на спростування позову. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В ч.1 ст.60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому підлягає до задоволення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved