overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №67, так як шлюбні відносини між сторонами не склалися, оскільки між ними відсутнє порозуміння та повага, фактично шлюбні відносини припинені з 2015 року, і з того часу спільне господарство не ведеться, а тому збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що і змусило останню звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю та попросив задовольнити їх, розгляд справи попросив провести без його участі. В разі неявки відповідача в судове засідання не заперечив проти проведення заочного слухання справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав заяву з проханням розглянути справу без його участі Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. 19 травня 1974 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №67, після чого прізвище дружини "[PERSON]". Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали разом в зареєстрованому шлюбі, але на даний час не проживають разом та шлюбні відносини поновлювати не бажають. Позивач фактично створив іншу сім'ю. Відповідно до ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги, щодо розірвання шлюбу підлягають повному задоволенню, так як в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт розпаду сім'ї, подружні відносини між сторонами припинилися і вони не бажають їх поновлювати і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, про що не заперечив відповідач. Позивачка просила не стягувати з відповідача судові витрати по справі, але відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати за сплачений судовий збір. Виконавчий лист, в частині стягнення судового збору з відповідача на користь позивача, може пред'явити до виконання лише позивачка, використовуючи своє процесуальне право. А тому, суд відповідно до вимог закону вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 551 грн. 21 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого міським відділом ЗАГС м. Поти Грузинської РСР, актовий запис №39 05 серпня 1989 року, актовий запис №39, так як шлюбні відносини між сторонами не склалися, оскільки між ними відсутнє порозуміння та повага, сторони майже рік не проживають разом, а тому позивач вважає, що шлюбні відносини припинені остаточно, і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що і змусило останню звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю та попросила задовольнити їх, розгляд справи попросила провести без її участі. В разі неявки відповідача в судове засідання не заперечила проти проведення заочного слухання справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд зі згоди позивача ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. 05.08.1989 року між [PERSON] до [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано міським відділом ЗАГС м. Поти Грузинської РСР, актовий запис №39, після чого прізвище дружини "[PERSON]". Від вказаного шлюбу сторони мають трьох повнолітніх дітей, які живуть окремо самостійним життям. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали разом в зареєстрованому шлюбі, але майже рік не проживають разом та шлюбні відносини поновлювати не бажають. Відповідно до ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги, щодо розірвання шлюбу підлягають повному задоволенню, так як в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт розпаду сім'ї, подружні відносини між сторонами припинилися і вони не бажають їх поновлювати і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, про що не заперечив відповідач. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати за сплачений судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що непорозуміння та постійні сварки призвели до розпаду сімейних стосунків, з серпня 2012 року сторони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо. Неповнолітню доньку [PERSON] просить залишити їй на виховання. Позивачка в судове засідання не з"явилася, в заяві від 16.01.2014р. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з"явився, в заяві від 16.01.2014р. позовні вимоги визнав в повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER], 10.04.2007р. Відділом РАЦС Житомирського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №372. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] Частиною 2 ст.112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу й відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, вказуючи, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2006 року. Від спільного життя мають трьох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне подружнє життя, яке б грунтувалося на почуттях взаємної любові та поваги не склалося. Між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. Це привело до того, що з листопада 2017 року вони фактично не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, сім'я існує формально. Просить шлюб з відповідачем розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному об'ємі, просить задовольнити позов, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згідний. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом було вжито заходів, спрямованих на збереження сім'ї, шляхом надання сторонам шестимісячного строку для примирення, однак вони не помирилися і наполягають на розірванні шлюбу. Як вбачається з пояснень сторін, з листопада 2017 року вони не проживають як сім'я, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунк, проживають окремо. При взаємовідносинах, які склалися між ними, суд вважає, що сім'я існує формально, збереження її неможливе. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися та засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Статтею 113 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, вказуючи, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 травня 1980 року. Від спільного життя мають двох повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне подружнє життя, яке б грунтувалося на почуттях взаємної любові та поваги не склалося. У них різні погляди на життя, сімейні обов`язки. Між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. Відповідач матеріально сім`ю не забезпечує. Це привело до того, що упродовж останніх двадцяти років вони фактично не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, сім`я існує формально. Просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишитиїй прізвище " [PERSON] ". В заяві на ім`я суду позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному об`ємі. Просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позов визнає. Просить розглянути справу без його участі та розірвати шлюб. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони упродовж тривалого часу не проживають як сім`я, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо. При взаємовідносинах, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім`я існує формально, збереження її неможливе. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися та засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Статтею 113 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин позов підлягає до задоволення. У відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, вказуючи, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 травня 2015 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Відповідач зловживає алкогольними напоями, матеріально сім`ю не забезпечує. Спільне подружнє життя, яке б грунтувалося на почуттях взаємної любові та поваги не склалося. Між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. Це привело до того, що з січня 2019 року вони фактично не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, сім`я існує формально. Просить шлюб з відповідачем розірвати. Сторони в судове засідання не з`явилися. В заяві на ім`я суду позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному об`ємі. Просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позов визнає, на розірвання шлюбу згідний. Просить розглянути справу без його участі, судові витрати покласти на позивача. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з січня 2019 року не проживають як сім`я, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо. При взаємовідносинах, які склалися між ними, суд вважає, що сім`я існує формально, збереження її неможливе. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися та засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Статтею 113 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, позов підлягає до задоволення. У відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, вказуючи, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2011 року. Від спільного життя мають двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне подружнє життя, яке б грунтувалося на почуттях взаємної любові та поваги не склалося. Між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. У них різні погляди на життя та сімейні обов`язки. Це привело до того, що упродовж тривалого часу вони фактично не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, сім`я існує формально. Просить шлюб з відповідачем розірвати. В заяві на ім`я суду позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному об`ємі. Просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позов визнає, на розірвання шлюбу згідний. Просить розглянути справу без його участі. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони упродовж тривалого часу не проживають як сім`я, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки. При взаємовідносинах, які склалися між ними, суд вважає, що сім`я існує формально, збереження її неможливе. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися та засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Статтею 113 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, позов підлягає до задоволення. У відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, вказуючи, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2013 року. Від спільного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне подружнє життя, яке б грунтувалося на почуттях взаємної любові та поваги не склалося. Між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. Це привело до того, що з березня 2018 року вони фактично не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство. Прийшла до висновку, що примирення неможливе, сім'я існує формально. Просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Сторони в судове засідання не з'явилися. В заяві на ім'я суду позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному об'ємі. Просить розгляд справи провести за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позов визнає, на розірвання шлюбу згідний. Просить розглянути справу без його участі. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, протягом останніх восьми місяців сторони не проживають як сім'я, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки. При взаємовідносинах, які склалися між ними, суд вважає, що сім'я існує формально, збереження її неможливе. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися та засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Статтею 113 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин позов підлягає до задоволення. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved