Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Заявник [PERSON], за участю заінтересованої особи Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, звернулася в суд із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], місце смерті м. Первомайськ Луганської області, яка настала 12 вересня 2017 року. Заяву обґрунтовує тим, що 12.09.2017 р. помер її батько [PERSON]. Після його смерті виникла необхідність в отриманні правовстановлюючого документа, а саме, свідоцтва про смерть. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. У судовому засіданні заявник заяву підтримала повністю та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про слухання справи без їх представника. При розгляді справи судом встановлено наступне. Заявник [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-УР № 091931, видане 10.04.1962 р. Первомайським міським ЗАГС Луганської області, актовий запис № 261. 10 серпня 1984 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ИД № 447664, видане 10.08.1984 р. відділом ЗАГСу міськвиконкому м. Тернопіль, актовий запис № 932. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «Стец». [PERSON] помер 12 вересня 2017 року, що підтверджується медичним свідоцтвом про смерть № 148 від 12 вересня 2017 року. Крім медичного свідоцтва про смерть заявник отримала також свідоцтво про смерть [PERSON], однак, відповідні документи на тимчасово окупованій території, які, відповідно до ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", не є дійсними і не створюють юридичних наслідків, у зв'язку із чим заявник не може зареєструвати смерть батька у встановленому законом порядку. Надане заявником свідоцтво про смерть, що підтверджує факт смерті [PERSON], видане органами державної влади, які створені всупереч законодавства України, а тому, не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану. Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями надано статус тимчасово окупованих територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року. Відповідно до п. 19 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275 від 02 грудня 2015 року, м. Первомайськ Луганської області віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. У абзаці першому п. 13 постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані намібійські винятки, згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Таким чином, оскільки заявник не може отримати від закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть батька [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви, шляхом встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], місце смерті м. Первомайськ Луганської області, яка настала 12 вересня 2017 року.

Outcome: approved