Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [PERSON] по 500,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що відповідач не надає матеріальної допомоги та не бере участі у їх вихованні дітей, які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Представник позивача в судове засідання не зявилась, подала заяву про зміну позовних вимог, у якій просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини від доходу відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно о повноліття дітей. Розгляд справи просила проводити за її відсутності, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що є докази в матеріалах справи (а.с.13, 24). Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І - ТП №250056 від 03 листопада 2015 року, І-ТП №250057 (а.с.4,5). Домовленості про утримання дітей в досудовому порядку сторонами не досягнуто. Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно довідки Житомирської обєднаної державної податкової інспекції державної фіскальної служби України, [PERSON] отримує доходи від підприємства облспоживспілки та за період з 01.01.2016 по 21.12.2016 рік отримав дохід на загальну суму 91563,53 грн. (а.с.27). Відповідно до ч.2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, враховуючи наявність порушення відповідачем обовязку, як батька, утримувати своїх неповнолітніх дітей, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 15.02.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню 640 грн. 00 коп., оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати.

Outcome: approved