Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 3,68 га, розташовану на території Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом після померлої 22 червня 2011 року [PERSON] та померлого 15 травня 2015 року [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що 22 червня 2011 року померла бабуся Позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,68 га розташованої на території Коробочкинської сільської ради, кадастровий номер 6325484000:02:000:0167, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцем майна [PERSON] став її син [PERSON]. Факт прийняття спадщини [PERSON] підтверджується інформацією виконавчого комітету Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області, відповідно до якої на день смерті [PERSON] 22 червня 2011 року вона дійсно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO] та разом з нею був зареєстрований син [PERSON]. В передбачений законом строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом[PERSON] не звертався, оскільки фактично прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України. Заяву про відмову від спадщини не подавав. 15 травня 2015 року помер [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, яку він прийняв у спадщину після смерті [PERSON], але не оформив на своє імя. Право на спадкування після смерті [PERSON] отримали: його діти [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дочка [PERSON],так як на момент смерті спадкодавця дійсно фактично постійно проживала разом з ним за однією адресою. Відповідач, [PERSON], постійно із спадкодавцем за однією адресою на момент його смерті не проживала, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, на спадкове майно не претендує та не заперечує проти оформлення спадкових прав Позивачем. Наразі [PERSON] звернулася до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, але у видачі свідоцтва про право на спадщину її було відмовлено у звязку з тим, що її батько прийняв спадщину після смерті своєї матері, але не переоформив спадкове майно на своє імя. Позивач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити (а.с. 21). Відповідач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, від неї надійшла заява про слухання справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с. 22). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності \~не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 22 червня 2011 року померла бабуся Позивача [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №315048 (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,68 га розташованої на території Коробочкинської сільської ради, кадастровий номер 6325484000:02:000:0167, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Належність [PERSON] земельної ділянки підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ХР №095522, виданим 26 грудня 2002 року на підставі розпорядження Чугуївської райдержадміністрації від 10 грудня 2002 року № 333, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №287 (а.с. 13). Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, згідно статті 1258 Цивільного кодексу України право на спадкування одержують спадкоємці за законом почергово. Оскільки [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не залишила спадкування повинно відбуватися за законом. Згідно ч. 1, 2 ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем майна [PERSON] став її син [PERSON]. Наявність родинного звязку між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯС №257470, виданим 22 червня 1948 року Коробочкинським сільським РАЦС Чугуївського району Харківської області (а.с. 8), відповідно до якого [PERSON] записана матірю [PERSON]. Згідно ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Факт прийняття спадщини [PERSON] підтверджується інформацією виконавчого комітету Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області №02-41/1069 від 12.07.2016 року (а.с. 14), відповідно до якої на день смерті [PERSON] 22 червня 2011 року вона дійсно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], та разом з нею був зареєстрований син [PERSON]. В передбачений законом строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом[PERSON] не звертався, оскільки фактично прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України. Заяву про відмову від спадщини не подавав. 15 травня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №492570 (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,68 га, розташованої на території Коробочкинської сільської ради, кадастровий номер 6325484000:02:000:0167, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку він прийняв у спадщину після смерті [PERSON], але не оформив на своє імя. Право на спадкування після смерті [PERSON] отримали: його діти [PERSON] та [PERSON]. Спорідненість між [PERSON] та [PERSON] підтверджується: - відоцтвом про народження [PERSON] серії І-АВ №571727 (а.с. 9), відповідно до якого в відомостях про батька [PERSON] зазначений [PERSON]; - свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] серії ІІІ-ВЛ № 474791, відповідно до якого [PERSON] було присвоєно прізвище «Гри горян» (а.с. 10). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дочка [PERSON],так як на момент смерті спадкодавця дійсно фактично постійно проживала разом з ним за однією адресою. Відповідно до [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати таке. Саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Відповідач, [PERSON], постійно із спадкодавцем за однією адресою на момент його смерті не проживала, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, на спадкове майно не претендує та не заперечує проти оформлення спадкових прав Позивачем. Згідно з частиною 3 статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Наразі [PERSON] звернулася до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, але у видачі свідоцтва про право на спадщину її було відмовлено у звязку з тим, що її батько прийняв спадщину після смерті своєї матері, але не переоформив спадкове майно на своє імя. Пункт 22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ №7 від 16.04.2004 року, П. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року N7 та статті 1225 ЦК України і 131 ЗК України вказують, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Враховуючи викладене, відповідно до ст.ст. 1218, 1223, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 169, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд

Outcome: approved