Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

В березні 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , в якому просить: надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 18 вересня 2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від цього шлюбу [INFO] у них народився син - [PERSON] , в свідоцтві про шлюб батьком дитини записаний відповідач [PERSON] . Разом сім`я проживала до липня 2014 року, але, через сварки та непорозуміння вона та відповідач припинили фактично шлюбні відносини. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.10.2014 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання їх сина, але він аліменти не сплачує, через що виникла заборгованість. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.11.2014 року шлюб між ними було розірвано, дитина залишилась проживати з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Зв`язок із батьком дитини втрачений, їй невідомо місце його перебування на даний час, він не спілкується з дитиною, участі у житті дитини не бере, допомоги на утримання не надає. Вона є власником будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.2018 року. 14 грудня 2018 року для реєстрації місця проживання малолітньої дитини за новою адресою вона звернулась до ЦНАП м. Кам`янське та отримала відмову на підставі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Так, вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 14 річного віку. Оскільки, місце знаходження батька дитини невідоме, відповідач долею своєї дитини не цікавиться, що унеможливлює отримання нею письмової згоди батька на реєстрацію дитини за місцем проживання матері, [PERSON] звернулася до суду та просила надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] разом з нею за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] , [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, про місце і час слухання справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи Відділу реєстрації фізичних осіб та місця їх перебування адміністрації Південного району Кам`янської міської ради у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 18.09.2004 року по 19.11.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим 18.09.2004 року та рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.11.2014 року по справі № 207/4063/14-ц. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 30.10.2007 року Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 568. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.10.2014 року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 29.18.2014 року до досягнення дитиною повноліття. На даний час неповнолітній син сторін - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на її повному утриманні, що підтверджується копією акту № 4 від 13.12.2018 року, який складений та посвідчений головою квартального комітету ДРУЗЬ В.І. та сусідами [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч.1 ст.242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Згідно з вимогами частини 2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За вимогами ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до п. 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22.11.2012 р. №1077, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вноситься до заяви одного з них. При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно - довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно - територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно - довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС. Відповідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016 року №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Як встановлено, між сторонами існує спір, оскільки відповідач не надає письмової згоди на реєстрацію неповнолітнього сина. Вирішуючи питання щодо надання дозволу позивачці на реєстрацію дитини за її фактичним місцем проживання, суд враховує, що саме позивачка, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання, її вимоги зводяться на отримання дозволу на реєстрацію малолітнього сина за фактичним місцем проживання її та дитини, а без письмової згоди батька вона не може вчинити ці дії. Згідно з вимогами ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьківських прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно до приписів ч. 2-4 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закон України «Про охорону дитинства»). При цьому, як визначено ст.3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому, переміщення або утримування дитини розглядаються як незаконні, якщо: при цьому порушуються права піклування про дитину, що належать будь - якій особі, установі або іншому органу, колективно або індивідуально, відповідно до законодавства держави, у якій дитина постійно мешкала до переміщення або утримування; та у момент переміщення або утримування ці права ефективно здійснювалися, колективно або індивідуально, або здійснювалися б, якби не переміщення або утримування. Отже, сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків у всіх правах і обов`язках відносно своїх дітей. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що реєстрація дитини за його фактичним місцем проживання та фактичним місцем проживання його матері повністю відповідає інтересам дитини, а відсутність згоди батька порушує її право на вільне пересування, відпочинок, оздоровлення та навчання, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved