Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] . Також просить суд визначити місце проживання малолітнього сина з матір`ю. Уточнивши позовні вимоги просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25.11.2014 р., на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] , і встановити їх у розмірі ј частина всіх його видів заробітків (доходу), щомісячно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що близько п`яти років з чоловіком не проживають разом, між сторонами припинені шлюбні стосунки. Позивач разом з сином проживають окремо від відповідача. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на життя. Позивач зазначає, що відповідач в порушення вимоги ст.180 СК України, допомогу на утримання сина надає не регулярно, а наданих коштів не вистачає на утримання сина, відповідно розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню, шляхом зміни способу їх стягнення, оскільки отримувані аліменти у розмірі 600 грн. є недостатніми. Ухвалою суду від 10.06.2019 року прийнято справу до розгляду та відкрито загальне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.07.2019 року залучено до участі у розгляді справи, в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування ВК РМР. Ухвалою суду від 18.09.2019 р. зупинено провадження по справі та надано сторона строк на примирення терміном на 2 місяці. Ухвалою суду від 18.11.2019 р. поновлено провадження по справі. Ухвалою суду від 10.02.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Просила позов задовольнити. Відповідач письмових заперечень на позов не подав, відзиву до суду не направив. У судовому засідання заперечив проти задоволення позову в частині розміру аліментів, які просить стягувати позивач, та заперечив проти визначення місця проживання малолітнього сина з матір`ю. Не заперечив проти розірвання шлюбу. Представник третьої особи підтримав висновок органу опіки та піклування. Стововно вимог позивача про розірвання шлюбу та збільшення розміру аліментів покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановив таке. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 07.10.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 07.10.2007 року. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові\~ [PERSON] , дружині\~ [PERSON] . Від шлюбу сторони мають спільну малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 28.10.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Згідно з частиною 3 статті 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Стаття 112\~СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про ..розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і ..збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач має бажання розлучитися та відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до частини 1 статті 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд прийшов до переконання про доцільність розірвання шлюбу, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо позовної вимоги про визначення міця проживання дитини, то суд зазначає наступне. Згідно вимог\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В силу\~ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Як встановлено\~статтею 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Частинами четвертою та п`ятою\~статті 19 СК України\~встановлено, що при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Питання про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] [INFO] , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Рівненському міськвиконкомі 11.11.2020 року. Згідно висновку орган опіки та піклування, комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, прийняла рішення про доцільність залишення малолітнього [PERSON] [INFO] , з матір`ю [PERSON] . З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно\~Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. На підставі викладено, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визначення місця проживання дитини підлягає до задоволення. За змістом ст.180СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3ст.\~181\~СК\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст.192СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст.183\~та ст.184 СК України\~за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181,192СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як з`ясовано, розмір аліментів, які визначенні рішенням суду про стягнення з відповідача на утримання їхньої дитини визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн., щомісячно. Рівненським міським судом Рівненської області в липні 2015 року видано виконавчий лист №569/16877/14-ц, на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18.07.2014 р., про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] , у розмірі 600 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 22.10.2014 року і досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця ВП №48016730 від 28.02.2018 р. вищезазначений виконавчий лист повернуто стягувачу за заявою стягувача без подальшого виконання. Разом з тим,\~статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» \~передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум становить 1779 грн., з 1 липня 1859 грн., з 1 грудня 1921грн. Для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум становить 2218 грн., з 1 липня 2318 грн., з 1 грудня 2395 грн. Суд зазначає, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Суд погоджується із мотивами зазначеними у позовній заяві, враховуючи пріоритетність прав дитини. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З врахуванням вищенаведених правових норм та заявлених позивачем вимог, заперечень відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, розмір аліментів підлягає збільшенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача на утримання сина аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40грн. Відповідно до\~статті 141\~ЦПК України\~\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, судові витрати по справі у розмірі 768,40 грн., за вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved