Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 18.02.2020 року звернувся позивач [PERSON] з позовною заявою відповідно якої просила визначити поважними причини пропуску строку прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] та постановити рішення, яким ухвалити додатковий строк на 3 місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини від спадкодавці [PERSON] на ім`я позивачки [PERSON] . В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , [INFO] , на підставі ст. 1261 ЦК України, позивачка є спадкоємицею 1-ї черги за законом, бо батько [PERSON] помер в 1984 році. Інших спадкоємців нема. Позивачка зазначає, що під час підготовки документів для звернення до нотаріуса, від колишніх знайомих матері, позивачка дізналась, що нібито [PERSON] не є її біологічною матір`ю. Від цих відомостей була в шоковому стані, але не знайшла ніяких документів у квартирі матері. Нотаріус підтвердила, на підставі якогось документу, що позивачка не є біологічною донькою спадкодавиці. Ці відомості привели позивачку до депресії і інших захворювань, від яких вона тривалий час лікувалась в клініці та у психологів. Позивачкою строк порушено на 25 днів, та на її думку попущено з поважної причини, бо після того, як вона дізналась про своє усиновлення і що спадкодавиця не є її біологічною матір`ю, вона була довгий час у стані депресії на фоні якої сталося порушення її стану здоров`я, довгий час лікувалася у психотерапевта і продовжує лікуватись. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.02.2020 року позовну заяву залишено без руху. 05.03.2020 року до Приморського районного суду м. Одеси було подано заяву позивача про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси 10.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. В підготовче засідання 15.04.2020 року сторони по справі не з`явились, у зв`язку з запровадженням карантину на території України, підготовче засідання було відкладено на 03.06.2020 року. В підготовче засідання 03.06.2020 року з`явились позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , які підтримали позовну заяву, розгляд справи було відкладено на 18.08.2020 року для належного сповіщення відповідача. 10.06.2020 року до суду надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи копії свідоцтво про народження. В підготовче засідання 18.08.2020 року сторони по справі не з`явились. Ухвалою суду було витребувано належним чином завірену копію спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] . В підготовче засідання 27.08.2020 року сторони по справі не з`явились, представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Ухвалою суду від 27.08.2020 року закрито підготовче засідання та призначено до судового розгляду по суті. 31.08.2020 року до суду надійшла копія спадкової справи №4/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] . В судове засідання 07.09.2020 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись належним чином, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі сторони позивача. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 14.09.2020 року. Дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що складеного відповідний актовий запис №7729 від 22.07.2019р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] від 21.03.2020 року, [INFO] народилися [PERSON] , актовий запис №786. 19.11.2013 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складений відповідний актовий запис №1715 від 19.11.2013 року, та прізвище після реєстрації шлюбу змінено на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно інформаційного листа приватного нотаріуса ОМНО Савіної Катерини Павлівни від 15.02.2020 року, зазначено, що [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини 15.02.2020 року, тобто після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, тому як передбачено частиною 3 статті 1272 ЦК України «за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини щ поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини». З матеріалів спадкової справи №4/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що дійсно позивачка звернулись до нотаріуса с пропуском шестимісячного строку, інші особи про прийняття спадщини не звертались. Також з наданої копії спадкової справи встановлено, що 14 грудня 1984 року було внесено зміни актового запису на підставі Рішення про усиновлення №440 від 16 листопада 1984 року, внесене Жовтневим райвиконкомом м. Одеси, актовий запис про усиновлення №30 від 14 грудня 1984 року, складений Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Відсутня інформація про матір змінено на [PERSON] (усиновитель). Відповідно заключення медичного центру «ВІ-ТА» [PERSON] проходила сеанси психотерапії в МЦ «Ви-та» з 14.11.2019 року по 15.02.2020 року у лікаря [PERSON] , з депресивним синдромом в гострій стадії на фоні втрати близької людини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1, ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В обґрунтування поважності причин пропуску строку на звернення з заявою про прийняття спадщини позивач зазначає, що вона дізналась про своє усиновлення і що спадкодавиця не є її біологічною матір`ю, вона була довгий час у стані депресії на фоні якої сталося порушення її стану здоров`я, довгий час лікувалася у психотерапевта і продовжує лікуватись, з наданих доказів дійсно вбачається, що позивачка була усиновлена та перебувала у стресовому стані, проходила психотерапії, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що строк дійсно було пропущено з поважних причин. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно вищезазначеного пункту Постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Європейський суд з прав людини у справі "Ільхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачка пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому слід визначити їй додатковий строк протягом трьох місяців, який є достатнім для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного і

Outcome: approved