Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

В липні 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Балабинської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що вона з 2005 року по теперішній час безперервно проживає в житловому будинку [ADDRESS] . У вказаний будинок, позивач переїхала проживати до своєї матері [PERSON] , яка збудувала даний будинок на земельній ділянці площею 700 м.кв., яку виділив їй Виконавчим комітетом Балабінської селищної ради депутатів трудящих Запорізького району Запорізької області 07 вересня 1971 року для будівництва індивідуального житлового будинку. [INFO] мати позивача померла, а позивач залишилася проживати в будинку. Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом після померлої були донька - [PERSON] (Позивач) та син - [PERSON] , який помер [INFO] . Після відкриття спадщини Позивач, звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини після [PERSON] , однак отримала поставу про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, оскільки за життя [PERSON] не встигла оформити на своє майно правовстановлюючих документів. В зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, оскільки не знала, чи звертався її брат [PERSON] з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері. Так, на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області по справі №317/3939/15-ц від 24.03.2016 р., за позивачем визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В ході судового розгляду була досліджена спадкова справа №408(2006), яка була відкрита після смерті [PERSON] . Як з`ясувалось брат позивача - [PERSON] не звертався з заявою до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Тобто, брат позивача [PERSON] , який був спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] не прийняв спадщину. До теперішнього часу позивач добросовісно, безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, а також, утримувала житловий будинок й до теперішнього часу сплачує всі відповідні комунальні платежі. Позивач вважає, якщо до теперішнього часу власник майна - Балабинська селищна рада з Запорізького району Запорізької області та інші особи тривалий час не виявляють наміру визнати певну річ своєю, тоді вони є такими, що погодились з її втратою. Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 08.07.2019 р. відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в загальному позовному провадженні. Відповідач - Балабинська селищна рада Запорізького району Запорізької області надала пояснення, відповідно дол. яких позов визнають в повному обсязі. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 30.07.2019 р. справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] . позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Допитана в судовому засіданні сідок [PERSON] зазначила, що вона є сусідкою [PERSON] та мешкає в смт. [ADDRESS] з 1994 року. Крім того повідомила, що періодично бачить [PERSON] , яка працює на городі. З приводу належності житлового будинку повідомила, що з цього приводу їй нічого не відомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що вона є донькою [PERSON] , однак мешкає окремо зі своєю сім`єю. Крім того повідомила, що її мати постійно мешкає в будинку [ADDRESS] разом з батьком. Вказаний будинок на праві власності належав бабусі, однак кому він належить зараз їй не відомо. Також пояснила, що у [PERSON] був рідний брат [PERSON] , який помер у 2013 році, однак за життя стосунків з ним не підтримували, де він мешкав вона не знає. Розглянувши матеріали справи, допитавши свідків суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] , з 2005 року і по теперішній час проживає в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення виконавчого комітету Балабинської селищної ради № 79 від 01.06.2006 р. було оформлено право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (а.с. 13) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.05.2006 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 14) Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 24.03.2016 р. встановлено, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 16-17) На підставі зазначеного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 24.03.2016 р. за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . Інший спадкоємець, після смерті [PERSON] , - її син [PERSON] помер [INFO] та спадщину після смерті матері не прийняв. Крім того в судовому засіданні було досліджено матеріали спадкової справи №468/2006 відкриту після смерті [PERSON] , відповідно до якої встановлено, що окрім [PERSON] , до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадини ніхто не звертався. Таким чином з моменту смерті матері позивачка добросовісно заволоділа майном у вигляді 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] та відкрито і безперервно володіє та користується ним до сьогоднішнього часу. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). Інших осіб які мають право на спірне майно судом, в ході розгляду справи, не встановлено. З наведеного суд приходить до висновку, що позивач більше 10 років відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, після того як у 2006 році добросовісно ним заволодів, відповідачем по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, а тому він після більш 10 років такого володіння набув право власності за набувальною давністю на 1/2 частині буд [ADDRESS] [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved