Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , вимоги якого зменшила згідно із заявою від 26.11.2021 та просить суд постановити рішення про стягнення із відповідача аліментів на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі. Позов мотивовано тим, що сторони є батьками дітей - сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що відповідач добровільно відмовляється забезпечувати матеріально їх дітей на рівні із позивачкою. Судові витрати просить залишити за позивачем. Відзиву відповідач не подав. В судове засідання на судовий розгляд справи учасники справи не з`явилися. Сторона позивача подала письмову заяву, у якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач не з`явився в судове засідання на судовий розгляд справи. Відповідач є таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання із судового розгляду справи за місцем реєстрації та проживання, про що свідчить розписка про отримання ним копії позовної заяви із додатками, та судової повістки про виклик в судове засідання. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду справи не надходило, заяв іншого змісту також. У зв`язку з цим, суд, згідно вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти розгляду справи на підставі наявних у справі доказів не заперечила. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши подані на їх підтвердження докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд вирішив наступне. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками дітей - сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що відповідач не бере участі у матеріальному утриманні дітей, хоча є здоровою працездатною людиною, аліментних зобов`язань перед іншими особами не має. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей є обґрунтованими. Згідно ст. 183 ч.1 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; [NUMBER] ) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . За таких обставин, розглянувши цивільну справу на підставі наявних у справі доказів, суд вирішив, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивача звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів (п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір»). Відтак, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір за звернення до суду із майновим позовом за позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини у визначеному законом розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved