Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що 05.03.1994 року сторони уклали шлюб. Однак, за останні роки подружнього життя часто виникали непорозуміння, сварки із-за будь-яких обставин, відповідач влаштовував скандали, оскільки мав відмінні погляди на спільне життя, наносив образи, вживав алкогольні напої, неналежно ставився до неї, як до дружини, не поважає та принижує, не забезпечував сім'ю матеріально, не займається вихованням дитини. Вона неодноразово просила відповідача змінити своє ставлення до сім'ї та побутових проблем, але прохання залишенні без належного реагування. Вважає, що сім'я фактично розпалася і подальше її збереження неможливе. Окрім цього зазначає, що від шлюбного життя у них є син [PERSON], [INFO] народження. [PERSON] працює, але не бажає матеріально забезпечувати свою дитину, не турбується про неї, тобто уникає виконання батьківського обов'язку, що ставить її у скрутне матеріальне становище. 15.03.2016 року подала до суду заяву про збільшення позовних вимов та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? з усіх його видів заробітку. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву про розгляд даної справи без її участі. Позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. (а.с.16). Відповідач в судове засідання не з'явився, однак був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення повідомлень, про причини неявки суд не повідомив (а.с.11,16,19), тому, зі згоди позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.03.1994р., шлюб між сторонами було укладено 05.03.1994р., про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №3. Шлюб було зареєстровано в Стрілківській сільській раді Перемишлянського району Львівської області (а.с.3) Згідно з копії свідоцтв про народження серії [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO] народження є [PERSON] до [PERSON] (а.с.4). В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, примирення та збереження їх сім'ї є неможливим. Причинами розпаду сім'ї є різні погляди подружжя на шлюб, сім'ю, відсутність взаєморозуміння, зловживання відповідачем алкогольними напоями, внаслідок чого між сторонами виникали конфлікти, що переростали у сварки, скандали. Добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ст. 183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути визначені у частці від заробітку (доходу). Згідно довідки УМГ "Львівтрансгаз" Бібрського ЛВ УМГ від 24.12.2015 року за №297, [PERSON] працює на даному підприємстві на посаді охоронника та його заробітна плата з вересня 2015 року по листопад 2015 року становила 16917 (шістнадцять тисяч дев'ятсот сімнадцять) гривень 31 коп. (а.с.6) При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дітей, їх потреби у цьому віці, стан здоров'я батька, його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, обов'язок обох батьків утримувати дитину, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин. Таким чином, судом встановлено, що відповідач, не надає коштів для матеріального утримання сина, чим ухиляється від виконання обов'язку з утримання малолітньої дитини, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, оскільки обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved