Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] є батьком її дочки [PERSON], [INFO]. Дитина постійно проживає разом з нею у її сім'ї та вона займається її вихованням та забезпеченням. Відповідач після народження доньки покинув сім'ю та жодного разу її не бачив, не цікавиться її життям, розвитком, не дає їй жодної матеріальної допомоги. Посилаючись на вказані обставини просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Крім цього зазначили, що відповідач жодного разу своєї доньки не бачив, ніколи не надавав жодної допомоги та не займається її вихованням. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, оскільки викликався за місцем реєстрації. Представник органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Гнатюк Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Прокурор прокуратури Тячівського району Дьолог Я.В. в судовому засіданні зазначив, що є всі підстави для задоволення позову. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та третьої особи, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно даних свідоцтва про народження малолітньої [PERSON], [INFO], її батьком значиться відповідач [PERSON] (а.с.5). Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 червня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9). Із актів обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 26 травня 2014 року та 27 серпня 2014 року вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS], разом із своїми батьками і має на своєму утриманні доньку [PERSON]. Батько дитини участі у її вихованні та утриманні не приймає, дочку не навідує (а.с. 10). Згідно інформації ясла-садок № 1 Буштинської селищної ради № 40 від 03 грудня 2014 року, [PERSON], [INFO], відвідує дошкільний заклад з 01 вересня 2014 року, оплату за навчання вносить її матір, а батько [PERSON] жодного разу не навідувався до дочки, не цікавився умовами її перебування в дошкільному закладі. Із листа відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління Юстиції № 15332 від 10 листопада 2014 року вбачається, що [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] не сплачував, і станом на 01 листопада 2014 року його заборгованість по сплаті аліментів становить 12 350 гривень. Згідно висновку органу опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації від 15 грудня 2014 року за № 233 відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Цим же рішенням дано згоду на позбавлення відповідача батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57, 60 ЦПК України. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. У поданій позовній заяві і в судовому засіданні позивач зазначила, що відповідач [PERSON] з донькою не спілкується, нею не піклується, тобто залишив її на призволяще, без належних засобів до існування та без фізичної, матеріальної, духовної та моральної підтримки. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що наведені позивачем і досліджені в судовому засіданні докази, а саме, акти обстеження житлово-побутових умов позивача, інформація з дошкільного закладу, висновок органу опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації від 15 грудня 2014 року за № 233, безсумнівно свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання доньки і свідоме нехтування ним цими своїми обов'язками. Згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач довів підставність своїх позовних вимог зазначеними вище доказами, а відповідач не надав суду жодного доказу. А тому, суд вважає, що для захисту прав та інтересів малолітньої дитини, позов слід задовольнити і позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO] . Судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved