Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON], як законний представник малолітньої дочки [PERSON] пред'явила позов до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем з 14 листопада 2008 року по 28 квітня 2010 року перебувала в шлюбі. Від спільного сумісного життя мають дочку [PERSON], яку після розлучення він бачив лише один раз, дитина проживає разом із нею та перебуває на повному її утриманні, так як відповідач, незважаючи на наявність судового рішення про стягнення аліментів, їх не сплачує, його заборгованість по аліментам становить більше 15 тисяч гривень. Він не приймає участі в її вихованні, матеріально не допомагає. Хоча йому у цьому ніхто не перешкоджає, а навіть навпаки. На даний час вона одружена, у дитини з її чоловіком склались дружні, родинні відносини. Дочка називає його батьком. У чоловіка є намір удочерити [PERSON]. За таких обставин вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини. Відповідач, який про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явився. Зі згоди позивачки 24 квітня 2014 року суд протокольною ухвалою ухвалив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Представник органу опіки та піклування Старокостянтинівської міської ради підтримала позовні вимоги та вищевикладені обставини на їх обґрунтування. Заслухавши пояснення позивачки, показання свідка та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] має малолітню дочку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції 27 квітня 2009 року). Згідно даних свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області 26 листопада 2010 року батьки дитини розірвали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено відповідний запис № 247. Позивачка 13 жовтня 2012 року зареєструвала шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області з [PERSON], що підтверджується записом у її паспорті в графі сімейний стан та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області 13 жовтня 2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Зі змісту статтей 7, 150 СК України та частини 1 статті 12 Закону України „Про охорону дитинства" слідує, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право та зобов'язанні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Зі змісту довідки житлової ремонтно-експлуатаційної організації № 403 Дніпровського району м. Києва за № 251 від 19 лютого 2014 року дитина проживає в сім'ї матері [PERSON] та її чоловіка [PERSON] по [ADDRESS]. Про дане місце проживання з пропозицією відвідувати дитину [PERSON] письмово повідомила відповідача з направленням рекомендованого повідомлення (лист від 24 липня 2013 року). У відповідності до змісту довідки дошкільного навчального закладу ясла-садочок комбінованого типу № 25 м. Умані за № 25 від 29 липня 2013 року, який відвідувала [PERSON] в період з 12 липня 2012 року по 10 червня 2013 року, та довідки дошкільного навчального закладу № 274 управління освіти Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, де навчається [PERSON] з 02 вересня 2013 року слідує, що вихованням дитини займалась лише мати [PERSON], її чоловік [PERSON] та батьки останньої. Батько дитини [PERSON] жодного разу не з'являвся до дитячого садочку, не цікавився справами дитини. Під час спілкування з вихователями та дітьми групи, [PERSON] жодного разу не згадувала тата. Згідно інформації в довідці Уманської міської дитячої поліклініки від 31 липня 2013 року малолітня [PERSON] з 16 липня 2009 року перебуває в поліклініці на обліку. Про здоров'я дитини постійно піклувалась лише мати та баба дитини. Батько [PERSON] жодного разу не з'являвся на планові огляди дитини і, навіть, в періоди її стаціонарного лікування. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 листопада 2009 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] ([PERSON]) стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 жовтня 2009 року і до її повноліття. За інформацією відділу державної виконавчої служби Старокостянтинівського районного управління юстиції за № 8849 від 02 жовтня 2013 року заборгованість по аліментам за період з жовтня 2009 року по вересень 2013 року станом на 01 вересня 2013 року становить 15583,50 грн. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що являється бабою малолітньої [PERSON] по лінії матері. Внучка росте та виховується на її очах. Батьки дитини розійшлись, дитина проживає з матір'ю, перебуває на повному її утриманні, зараз у вже новій сім'ї. Батько дитини [PERSON] лише кілька разів бачив свою дитину. Її життям, здоров'ям, вихованням, навчанням не цікавиться, хоча йому в цьому ніхто не перешкоджав, а навіть, навпаки сприяли, проте все марно. В інтересах дитини буде позбавити батька його батьківських прав. Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на засіданні комісії з питань захисту прав дитини дійшов висновку про те, що відповідач життям, здоров'ям, розвитком своєї дитини не цікавиться, не спілкується, матеріально не допомагає, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Тому вважають за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (висновок від 12 лютого 2014 року за № 1032/41/2/103). Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати й батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що відповідач тривалий час належним чином не виконує своїх батьківських обов'язків, не цікавиться і не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною. При цьому суду не надано доказів на підтвердження того, що відповідач цього не робив з поважних причин, тому суд вважає, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. А також беручи до уваги характер поведінки відповідача, його відношення до виконання своїх батьківських обов'язків, яке не змінилося і після пред'явлення даного позову, суд не вважає можливим обмежитися попередженням відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а застосовує крайню міру, позбавивши відповідача батьківських прав, проте з урахуванням конкретних обставин даної справи, зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захистити інтереси дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 243,60 грн. судових витрат. Положеннями частини 5 статті 164 СК України передбачено, що рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Outcome: approved