Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок разом з господарськими будівлями № 16 по вулиці Перемоги в с. Перемога Новоград-Волинського району (далі Будинок). В обґрунтування своїх вимог зазначає, що після смерті баби, [PERSON], яка померла 17 лютого 2011 року, відкрилась спадщина, що, крім іншого, складається з Будинку, який вона в свою чергу успадкувала після смерті чоловіка, [PERSON], померлого 20.06.2006 р., однак не оформила своїх спадкових прав. Як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Хоч на Будинок і не виготовлялось свідоцтво про право власності, однак він належав померлим. Сторони в судове засідання не прибули. До суду надіслали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Представник позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 червня 2006 року помер [PERSON] чоловік [PERSON] /а.с. 7, 11,/, з яким вона постійно проживала до дня його смерті /а.с.21/ . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок № 16 по вул. Перемоги в с. Перемога Новоград-Волинського району, який, згідно погосподарської книги № 06, особовий рахунок № 0231, належав померлому /а.с.19/. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, дружина прийняла спадщину померлого, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. 17 лютого 2011 року померла баба позивача [PERSON] /а.с.6, 8, 9/. З свого життя [PERSON] розпорядилась своїм майном склавши заповіт на імя [PERSON] та [PERSON] (15). [PERSON] від належної йому частки в спадщині відмовився, що підтверджується заявою від 04.12.2015 року № 373 завіреною нотаріусом (а.с. 14). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 травня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього /а.с. 12/. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за заповітом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до чинного на час будівництва Будинку (1984 рік) законодавства, яке не пов'язувало виникнення права власності на житловий будинок у сільській місцевості із проведенням його реєстрації, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку та прийняття його в експлуатацію. Натомість облік особистих селянських господарств здійснювали сільські, селищні ради за місцем розташування нерухомого майна шляхом його реєстрації в погосподарських книгах. Як слідує з матеріалів справи, право власності на Будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном. Пунктом 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Так як до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та, враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на Будинок, що залишився після смерті [PERSON], спадкоємцем якого була його [PERSON], яка прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав. Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved