Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до Донецької міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, третя особа Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 20 квітня 2014 року померла її мати [PERSON]. За життя померла залишила заповіт, у якому заповіла все належне майно, а саме квартиру, яка розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Туполева 18/127, позивачці [PERSON]. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, яка була відкрита у встановлений законодавством строк, але по спливу шестимісячного терміну нотаріус не мав можливості видати позивачці свідоцтво про право на спадщину, оскільки відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07 листопада 2014 року №1085-р, м. Донецьк відноситься до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. На території м. Донецьк у приватного нотаріуса [PERSON] відсутній доступ до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України та позбавлення можливості оформити спадкові права. У звязку з чим, позивачка на мала можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно на квартиру [ADDRESS] (розташована на 5-му поверсі 9-ти поверхового будинку та має три кімнати площею 38,1 кв.м., загальною площею 57,9 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 20 квітня 2014 року. Згідно із ст. 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам, зокрема, для справ, підсудних [PERSON] та Кіровському районним судам м. Донецька, визначена підсудність Красноармійському міськрайонному суду Донецької області. За таких обставин дана цивільна справа підлягає розгляду Красноармійським міськрайонним судом Донецької області. Позивачка до судового засідання не зявилася, уповноважила представляти свої інтереси в суді [PERSON] та [PERSON] Представник позивачки до судового засідання не з явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.42). Представник відповідача до судового засідання не зявився, по невідомій суду причині, про час та день судового засідання повідомлявся належним чином. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, по невідомій суду причині, про час та день судового засідання повідомлявся належним чином. Частина 1 статті 224 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 8\~розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть від 22 квітня 2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис №705, [PERSON] померла 20 квітня 2014 року у місті Донецьк, Україна (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про народження Демко (після шлюбу [PERSON]) [PERSON] від 18 липня 1960 року, виданого Сталінським заводським бюро РАЦС, актовий запис №1152, батьками зазначені: [PERSON], [PERSON] (а.с.11). Згідно свідоцтва про шлюб від 17 червня 1989 року [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Демко) [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Московському РАЦС міста Києва, актовий запис №845 (а.с.12). Тобто, [PERSON] є донькою [PERSON]. [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все належне їй майно, втому числі квартиру [ADDRESS] [PERSON], що підтверджується заповітом від 05 лютого 1997 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про право на власність на квартиру (будинок) від 09 жовтня 1996 року [PERSON] належить на праві приватної власності квартира №127 в будинку №18 розташованої по вулиці Туполева в місті Донецьку (а.с.24). В технічному паспорті на приватизовану квартиру [ADDRESS] власником зазначена [PERSON] (а.с.20-21). Згідно відповіді Міністерства юстиції України від 20 червня 2015 року зазначено, що у звязку із ситуацією, що склалась у Донецькій та Луганській областях, тимчасово припинено доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України. Також зазначається, що для визнання права власності на успадковане майно можливо в судовому порядку шляхом предявлення відповідного позову (а.с.25-26). Згідно відповіді Другої красноармійської державної нотаріальної контори від 12.04.2017 року зазначається, що спадщина після смерті [PERSON], померлої 20 квітня 2014 року, в Другій красноармійській державній нотаріальній конторі не відкривалась. Спадкова справа після смерті [PERSON] була відкрита [PERSON], приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу: м. Донецьк, вул. Туполєва, 7/2 24.04.2014 року, № спадкової справи 14/2014 (а.с.39, 40). Згідно статей 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений у статті 16 ЦК України. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У статті 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до\~статті 1273 ЦК України\~спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом обґрунтованими, законними та такими, що підлягає повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved