overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

В січні 2015 року позивачі звернулися до суду із позовною заявою, в якій просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивачі вказували, що вони є власниками житлового будинку [ADDRESS] В зазначеному будинку з 13.10.2005 року зареєстрований, але фактично з листопада 2011 року не проживає колишній чоловік доньки [PERSON] - [PERSON] В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, в своїй заяві просили позов задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя" в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за письмовою згодою позивачів вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному належить житловий будинок [ADDRESS] Згідно довідки КП ДЄЗ «Океан» № 2118 від 28.01.2015 року в будинку [ADDRESS] з 13.10.2005 року зареєстрований [PERSON] Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24.09.2012 року шлюб між [PERSON] - донькою позивача [PERSON] та [PERSON] - відповідачем по справі, розірвано. Факт непроживання [PERSON] у вказаному житловому будинку з листопада 2011 року підтверджується актами про непроживання від 18.03.2013 року та 23.12.2014 року, також показаннями свідків - сусідів [PERSON], [PERSON] Реєстрація відповідача [PERSON] у вказаному житловому будинку створює позивачам, як власникам, перешкоди в реалізації свого права власності. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до вимог ст. 391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного, суд задовольняє вимоги позивачів щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

В січні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісяця та до повноліття дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначила, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка надала письмову заяву, про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступних обставин. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] [INFO] ( свідоцтво про народження - а.с. 3). Неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю [PERSON] (до зміни прізвища [PERSON]) , що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 15 січня 2015 року, яка була видана головою ОСББ "Будівельник". Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 з відповідача на користь бюджету Вознесенського району підлягають стягненню судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

В січні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В позовній заяві позивачка вказала, що є власником житлового будинку по [ADDRESS]. За вказаною адресою з 23 червня 2010 року зареєстрований її син, відповідач [PERSON], та з 12 січня 2011 року - внук [PERSON]. З 2013 року вони не проживають у житловому будинку [PERSON] Позивачка не може отримати субсидії на оплату комунальних послуг, в добровільному порядку знятись з реєстрації син з онуком не має можливості, що змусило її звернутись до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява, з якої вбачається, що позов він визнає, дає згоду, щоб його з сином визнали такими, що втратили право користування житлом, просить справу розглядати за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Позивачці [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок, розташований в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 9 жовтня 2008 року. Згідно копії будинкової книги у житловому будинку позивачки з 23 червня 2010 року зареєстрований [PERSON], а з 12 січня 2011 року його син [PERSON] У відповідності з довідкою КП "Чортків дім" № 484 від 22 січня 2015 року [PERSON], [INFO], зареєстрований в [ADDRESS] з 23.06.2010 року по даний час, син [PERSON], [INFO], зареєстрований з 12.01.2011 року по даний час. Згідно актів про встановлення факту непроживання Чортківської міської ради від 16 жовтня 2014 року, від 10 грудня 2014 року, від 26 січня 2015 року встановлено, що гр. [PERSON] і його син [PERSON] по місцю прописки не проживають з 2013 року по даний час. Факт того, що відповідач з сином не проживають в будинку позивачки без поважних причин понад один рік підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач без поважних причин не користується житлом понад один рік.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

В січні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 4 листопада 2010 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1550. Від шлюбу вони дітей не мають. У позивачки є дитина від попереднього шлюбу [PERSON], [INFO]. Відносини у відповідача з дитиною не склались і щоб не травмувати дитину [PERSON] припинила з ним сімейне життя у квітні 2014 року. На даний час позивачка відновила сімейні відносини із батьком своєї дитини, тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. 4 листопада 2010 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1550. У відповідача не склались відносини з дитиною позивачки від попереднього шлюбу, а тому сімейне життя вони припинили у квітні 2014 року. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

В січні 2016 позивач за первісним позовом звернувся в суд з позовом про визнання права власності на 1/2 частину квартири за адресою [ADDRESS], посилаючись на те, що ? частини даної належала [PERSON], але у зв»язку зі смертю вона не встигла зареєструвати право власності на дану квартиру, у зв»язку з чим позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за заповітом на квартиру у зв"язку з чим просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб . В червні 2016 позивач за зустрічним позовом звернувся до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частину квартири за адресою [ADDRESS], посилаючись на те, що дана1/2 частини квартири належить їй на праві власності згідно договору довічного утримання, укладеному між нею та [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] первісний позов підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у ньому, просив задовольнити. Проти задоволення вимог зустрічного позову не заперечував. [PERSON] в судовому засідання зустрічний позов підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у ньому, просив задовольнити. Проти задоволення вимог первісного позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, копію спадкової справи, вважає що позов підлягає задоволенню. 24.06.2005 р. між [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І. Згідно умов даного договору на квартиру за адресою [ADDRESS] накладено заборону на відчуження. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 10.08.2005 р. відділом реєстрації смерті у Києві. 01.11.2010 рішенням Печерського районного суду м. Києва договір довічного утримання між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 31.03.2012 [PERSON] складено заповіт , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршадським І.В., згідно якого [PERSON] зробила розпорядження на випадок її смерті все належне їй майно заповісти [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 16.11.2013 відділом реєстрації смерті у Києві. Позивач за первісним позовом звернувся доШостої київської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом , але свідоцтво не отримав в зв"язку з тим, що [PERSON] не надав правовстановлюючих документів на квартиру. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З матеріалів справи вбачається, що право власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру ніким не оспорюється, а відтак наявні підстави для визнання за ними права власності на спірну квартиру. Таким чином, суд приходить до висновку, що первісна та зустрічна позовні заява обґрунтовані, оскільки обставини, якими позивачі обгрунтовували свої вимоги знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

В січні 2016 р. до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернувся [PERSON] з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин, відсутністю спільного з відповідачем господарства, бюджету, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Зазначає, що не має наміру відновлювати сім'ю, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала повністю. Суд, враховуючи норму ст. 158 ЦПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про шлюб, наявної в матеріалах справи. З позовної заяви вбачається, що позивач та відповідач мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка народжена у зареєстрованому шлюбі. Ст. 24 СК України вказує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. З ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу, укладеного між сторонами у даній справі, не суперечить закону, зокрема нормі ч. 2 ст. 110 СК України та не порушує прав інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

В січні 2016 р. до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернулася [PERSON] з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин, відсутністю спільного з відповідачем господарства, бюджету, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Зазначає, що не має наміру відновлювати сім'ю, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав повністю. Суд, враховуючи норму ст. 158 ЦПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про шлюб, наявної в матеріалах справи. З позовної заяви вбачається, що позивач та відповідач мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які народжені у зареєстрованому шлюбі. Ст. 24 СК України вказує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. З ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу, укладеного між сторонами у даній справі, не суперечить закону, зокрема нормі ч. 2 ст. 110 СК України та не порушує прав інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON] є сином [PERSON]. Заявник та зацікавлена особа в судове засідання не зявились. Згідно поданої заяви, заявник просив розглядати справу без його участі, вимоги заяви підтримав в повному обсязі. Представник зацікавленої особи надав суду заяву про розгляд справи без його участі, рішення просив прийняти на підставі наявних у матеріалах доказів та у відповідності до вимог діючого законодавства. Дослідивши докази, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з свідоцтва про народження серії ФИ № 847137, [PERSON] народився 12 березня 1955 року. Його батьком зазначено [PERSON]. Разом з цим, у всіх інших документах, зокрема у свідоцтві про реєстрацію шлюбу серії ФИ № 031149, договорі купівлі-продажу № 1482 від 07 липня 1961 року, реєстраційному посвідчені ММБТІ № 2724 від 08 травня 2002 року, свідоцтві про смерть серії І-ФП № 000731, прізвище його батька зазначено як "Боднер". Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-ФП № 000731, [PERSON] помер 25 січня 1999 року. Поряд з цим, з довідки № 11513 від 10 грудня 2015 року вбачається, що [PERSON] по день смерть [PERSON] проживав та був зареєстрований з ним за однією адресою: м. Миколаїв, вул. Лазо, 26 з 10 липня 1961 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, факт родинних відносин між фізичними особами, встановлюється в судовому порядку. Враховуючи те, що ім'ям, по батькові та адреса реєстрації померлого співпадають з ім'ям, по батькові та адресою реєстрації батька заявки, суд вважає за можливе встановити факт родинних відносин між заявником та [PERSON], а саме - визнати [PERSON] рідним сином [PERSON], який помер 25 січня 1999 року. Таким чином, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить надати йому додатковий строк протягом двох місяців для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 18 серпня 2014 року та [PERSON], померлого 17 жовтня 2014 року. Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач, згідно наданої заяв, просив розглядати справу без його участі, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує. Про причини неявки в судове засідання представника відповідача суду не відомо. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] померла 18 серпня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серій І-НО № 794734. [PERSON] помер 17 жовтня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 794798. Позивач звернувся до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори. з заявою про прийняття спадщини після смерті своїх батьків. Разом з цим, 04 січня 2016 року державний нотаріус [PERSON] відмовила йому у вчинені нотаріальної дії в зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Батьки позивача до моменту смерть проживали у [INFO]. Відповідно до постанови КМУ від 07 листопада 2014 року № 1085-р. "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення", місто Шахтарськ відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, оскільки батьки позивача проживала у Донецькій області, в м. Шахтарськ на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, суд вважає позов обгрунтованим, а тому вважає за можливе задовольнити позов та визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 18 серпня 2014 року та [PERSON], померлого 17 жовтня 2014 року в два місяці з дня набрання рішенням законної сили. Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved