Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21.10.2014 р.. Від шлюбних відносин мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона бажає забезпечити сину [PERSON] повноцінний відпочинок в АРК та Туреччині для підвищення рівня його світогляду, покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку. Однак для виїзду дитини за кордон необхідна нотаріально посвідчена згода батька дитини, яку вона не має можливості отримати, оскільки їй не відоме місце його проживання, він не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться його життям, не спілкується з сином та не приймає участі у його утриманні. А тому, просить суд надати їй дозвіл на виїзд сина - [PERSON], [INFO], у АРК та до Туреччини на відпочинок без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини - [PERSON] на строк 12 місяців: з 01 серпня 2018 року по 01 серпня 2019 року; надати їй дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду сина - [PERSON], [INFO], (паспорт громадянина України для виїзду за кордон, оформлення візи, проїзного документа дитини) без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини - [PERSON] на строк 12 місяців: з 01 серпня 2018 року по 01 серпня 2019 року. В судове засідання позивач не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без її участі, згодна на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті суду, розміщеному 11.12.2018 р. (а.с. № 49). Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, але надала суду клопотання, в якому зазначила, що позовні вимоги позивача підтримує повністю, просить розглянути справу без її участі та надала висновок органу опіки та піклування щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітнього [PERSON] до тимчасово окупованої території АРК та до Туреччини без згоди та супроводу батька. За таких обставин, враховуючи положення ст. 280 ЦПК України та думку позивача, яка не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позиції позивача, третьої особи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наступного. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21.10.2014 р., рішення набрало законної сили 11.11.2014 р. (а. с. № 6, 8). Від шлюбних відносин сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а. с. № 7). Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на її утриманні. [PERSON] бажає забезпечити сину [PERSON] повноцінний відпочинок в АРК та Туреччині для підвищення рівня його світогляду, покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку. Як вказала у позовній заяві позивач, вона для виїзду дитини за кордон не має можливості отримати нотаріально посвідчену згоду батька дитини, оскільки їй не відоме місце його проживання, він не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться його життям, не спілкується з сином та не приймає участі у його утриманні. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 р., держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Віповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: - якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; - якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на постійний консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; - у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Згідно ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій є тимчасово окупованою територією (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд до тимчасово окупованої території Автономної республіки Крим, до Туреччини малолітнього [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради вважає за доцільне надати дозвіл на тимчасовий виїзд до тимчасово окупованої території Автономної республіки Крим, до Туреччини малолітнього [PERSON], [INFO], без дозволу (згоди) та без супроводу батька [PERSON] на термін з 01.09.2018 р. по 31.08.2019 р. за умови повернення дитини за місцем її постійного проживання за адресою: [ADDRESS]. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість надання позивачу дозволу на виїзд сина - [PERSON], [INFO], до тимчасово окупованої території Автономної республіки Крим та до Туреччини на відпочинок без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини - [PERSON] на строк 12 місяців: з 01 серпня 2018 року по 01 серпня 2019 року та дозволу на оформлення для такого виїзду документів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 704,80 гривень, сплачений останньою при зверненні до суду з даним позовом (а. с. № 1).

Outcome: approved