Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться у шлюбі з відповідачем, що зареєстрований 14.07.2000 року виконкомом Новгородської селищної ради м.Дзержинська Донецької області, актовий запис №31. Від зазначеного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем, та сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матірю. Під час спільного проживання подружжя часто сварилось, спільне життя не склалось і сімейні стосунки почали поступово псуватись, адже сторони не знаходили спільної мови стосовно вирішення важливих питань. Відповідач припинила поважати позивача як особистість, рахуватись з його думками та бажаннями, поважати його працю в інтересах сімї, всі важливі рішення відповідач приймає самостійно, не враховуючи інтересів родини. Неодноразово подружжя намагалось розпочати спільне життя спочатку, однак, всі ці намагання не призвели до примирення. З літа 2016 року шлюбні відносини між подружжям фактично припинені і на теперішній час подальше спільне життя та збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача і примирення між подружжям не виявляється можливим. Спір про поділ спільного майна - відсутній. За домовленістю між сторонами, дочка - [PERSON], [INFO], залишиться проживати разом із батьком (позивачем), а син - [PERSON], [INFO], разом із матірю (відповідачем). Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання також не зявилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище "Іонченкова". Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених вимог, з огляду на викладене нижче. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України), позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи відсутність з боку обох сторін заперечень проти задоволення позову, небажання подружжя зберегти шлюб, відсутність спору відносно виховання та мешкання неповнолітніх дітей, майнового спору, а також, спору про поділ сумісного майна, суд приходить до висновку, що примирення сторін неможливе, подальше збереження шлюбу інтересам подружжя не відповідатиме. Згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Наведене свідчить про право відповідача після розірвання шлюбу залишити прізвище «Іонченкова».

Outcome: approved