Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі рішення Апеляційного суду Рівненської області від 03.06.2016 року він був поновлений на посаді завідувача клубом села Забороль Рівненського району Рівненської області. Відділом культури і туризму Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області 06.07.2016 року був виданий наказ про поновлення позивача на посаді. Однак Заборольська сільська Рівненського району Рівненської області не виконує прийняті рішення з приводу поновлення позивача на роботі: не допускає на роботу, не виплачує заробітну плату. За наведеного у позивача (в силу 236 КЗпП України) виникло право на виплату йому середнього заробітку за час невиконання рішення суду. Зважаючи на це позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача 14\~631, 48 грн. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та пояснили суду про обставини, що описані вище. Представник відповідача позов не визнав. Вважає, що відділ культури і туризму Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області не мав права видавати наказ про поновлення позивача на попередній посаді. А оскільки такий наказ був виданий, то на думку представника відповідача, грошові кошти має виплачувати саме відділ культури і туризму Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області, а не Заборольська сільська рада Рівненського району Рівненської області. А тому в задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням колегії суддів Апеляційного суду Рівненської області від 03.06.2016 року позивач був поновлений на посаді завідувача клубом села Забороль Рівненського району Рівненської області з 04 січня 2016 року. Також вирішено стягнути з Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області на користь позивача 14\~225 грн. 40 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення суду набрало законної сили. Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, не потребує доказуванню та обставина, що саме за рахунок Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області мають здійснюватися всі належні позивачеві виплати, а не за рахунок відділу культури і туризму Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області. Статтею\~236 КЗпП\~України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. При цьому вказана норма не містить жодних виключень та не передбачає звільнення власника чи уповноваженого ним органу від сплати середнього заробітку за час невиконання судового рішення про поновлення на роботі за відсутності вини власника у такій затримці. Відповідно до розяснень\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", в п. 34 зазначено, що за правилами ст.\~24 КЗпП України\~рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. В судовому засіданні представники позивача пояснили, що відповідач не допускає позивача до роботи, відмовляється видавати відповідне розпорядження та приймати табель обліку робочого часу з метою проведення нарахування заробітної плати. Дану обставину не спростував представник відповідача. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам не рідше двох разів на місяць. Зважаючи на перешкоди у здійсненні своїх трудових прав недопуск позивача до роботи; не проведення обліку робочого часу, що мають місце зі сторони відповідача; особливості виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі, повне виконання якого залежить й від відповідача, суд вважає за можливе застосувати положення як ст. 115 КЗпП України, так і ст. 236 КЗпП України. Згідно до наданих позивачем розрахунків, з якими погодився суд, сума втраченого заробітку (середнього заробітку) за час невиконання рішення суду складає 14\~631, 84 грн. Так, середньоденна заробітна плата перед звільненням становить (заробітна плата за листопад 2015 р. - 2964,79 грн. + заробітна плата за грудень 2015 року - 2860,98 грн.)/2 = 135, 48 грн. Час вимушеного прогулу складає 108 днів. Загальна сума складає: 108 днів х 135, 48 грн. = 14\~631, 84 грн. Таким чином заявлений позов є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved