Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

В вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою щодо стягнення аліментів на час навчання сина у розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання. В підтвердження своїх позовних вимог позивачка зазначила, що відповідач [PERSON] є батьком, [PERSON] , [INFO] . На даний час син досяг повноліття, однак продовжує навчатись на другому курсі денної форми навчання гірничо-металургійного факультету Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет». Син ніде не працює, потребує великих матеріальних затрат на своє утримання: придбання одягу, канцтоварів, організацію дозвілля, участь в змаганнях під час навчання. Вона офіційно не працює, її мінливих заробітків ледве вистачає на утримання сина. Відповідач ніякої участі в вихованні сина не приймає. Зобов`язань перед третіми особами не має, однак в добровільному порядку допомоги сину не надає, тому вона змушена звернутись до суду. 21 жовтня 2019 року ухвалою суду позовна заява прийнята до розгляду з відкриттям провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву. 04 грудня 2019 року в зв`язку з перебуванням судді в колегії по кримінальному провадженню №215/2800/13, розгляд справи відкладено на 12 лютого 2020 року. 12 лютого 2020 року в зв`язку з відсутністю відповідача розгляд справи відкладено на 25 березня 2020 року. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до початку розгляду справи надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, та у разі неявки до суду відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Суд відповідно до ч.2 ст.128 ЦПК України надав оголошення через офіційний веб-сайт судової влади України про розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 листопада 2017 року, яка міститься в матеріалах справи. [PERSON] є студентом 2 курсу денної форми навчання за державним замовленням, у Державному вищому навчальному закладі «Криворізький національний університет», гірничо-металургійного факультету. Термін навчання до 30.06.2023 року, що підтверджується довідкою № 01/21-20149 від 20 вересня 2019 року, що долучена до матеріалів справи. Відповідно до ст.198 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як зазначено в рекомендаціях Пленуму Верховному Суду України викладених в постанові від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.ст.182, 200 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, матеріальне становище відповідача, який аліментних зобов`язань та на утриманні інших непрацездатних не має, таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1\\4 частини заробітку (доходу) на утримання повнолітньої дитини. Вказана частка буде наближеною до задоволення матеріальних потреб дитини, при цьому, не спричинить виникнення дисбалансу інтересів інших осіб, що забезпечить рівність сторін по забезпеченню дитини, не допустить дискримінаційного ущемлення прав позивачки та перекладання на неї усього тягаря матеріального утримання спільної з позивачем дитини. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 840 грн. 80 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved