Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до АТ «Банк Форвард», Приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С., вказавши, що 26.02.2019 року приватним нотаріусом Ірпинського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. був вчинений виконавчий напис №247 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 75 744,24 грн кредитним договором №83632971 від 03.06.2010 року за період з 03.06.2010 року по 27.02.2018 року. Вказуючи, що вимога, за якою вчинено виконавчий напис, не була безспірною, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, трирічний строк з дня виникнення у банка права вимоги на момент звернення до нотаріуса минув, [PERSON] просила визнати виконавчий напис. Вчинений 26.02.2019 року приватним нотаріусом Кондратюком В.О. про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 83632971 від 03.06.2010 року в сумі 75744,24 гривень таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 20.06.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Постановою Запорізького апеляційного суду від 06.08.2019 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, зупинено стягнення за виконавчим написом, вчиненим 26.02.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. Ухвалою суду від 20.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні 20.08.2019 року судом розглянуто клопотання представника позивача про витребування доказів та відмовлено у задоволенні такої заяви. 23.09.2019 року відповідачем АТ «Банк Форвард» направлено до суду відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 30.09.2019 року відзив на позовну заяву відповідача АТ «Банк Форму» залишено без розгляду у зв?язку з пропуском встановленого судом строку для подання відзиву. Відповідач - приватний нотаріус Ірпинського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позовну заяву не надав. Інших заяв чи клопотань учасниками справи не заявлялось та судом не вирішувалось. В судовому засіданні 20.08.2019 року представник позивача підтримав позовні вимоги на підставах, зазначених в позовній заяві. В наступне судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач АТ «Банк Форвард» представника в судове засідання не направив, про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Вольф Т.Л. у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце проведення судового засідання була повідомлена в установленому законом порядку, пояснень за позовом не подала. При дослідженні письмових доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено наступне. 26 лютого 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. був вчинений виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з [PERSON] за кредитним договором № 83632971 від 03.06.2010 року, який укладений з ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», заборгованість за період з 03.06.2010 року по 27.02.2018 року в сумі 74894,24 гривні, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 73630,05 гривень, заборгованості за процентами та комісіями в сумі 1264,19 гривень. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Кабінетом Міністрів України 29 червня 1999 року прийнято постанову № 1172, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (надалі - Перелік №1172). 26 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 662, якою внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, пунктом 2 наведеної постанови КМУ доповнено Перелік №1172 після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 65037659) визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме, в тому числі й, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Вказана постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, а ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у даній справі відмовлено у перегляді цієї ухвали Вищого адміністративного суду України. Тобто, на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису (26.02.2019), кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не входили до Переліку №1172, адже постанова КМУ про доповнення вказаного Переліку цим розділом, була визнана незаконною та нечинною судовим рішенням, яке набрало законної сили. Тому, з врахування приписів ст.87 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Позивач, звертаючись з позовом, зазначала, що заборгованість за кредитним договором не була безспірною, а строк вчинення виконавчого напису минув. Згідно з пп. 3.1 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пп. 2.1 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку №296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини у п. 23 рішення у справі "Проніна проти України" (Заява N 63566/00) від 18 липня 2006 року нагадав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Вирішуючи справу суд виходить з того. що відповідачами не надано доказів на підтвердження того, що подані АТ «Банк Форвард» приватному нотаріусу документи підтверджували безспірність заборгованості, а трирічний строк з моменту виникнення у банка права вимоги не минув. Крім того, позивач вказувала про те, що вона не була обізнана про зміну кредитора у зобов?язанні та правонаступництва АТ «Банк Форвард» відносно ПАТ «Банк Русский Стандарт». Суду відповідачами не надано документів на підтвердження того, що дійсно АТ «Банк Форвард» є правонаступником ПАТ «Банк Русский Стандарт», а також і на підтвердження того, що такі документи були надані нотаріусу. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачами не спростовані доводи позивача про те, що заборгованість за кредитним договором є спірною, що трирічний строк для звернення з заявою про вчинення виконавчого напису з дня набуття банком права вимоги не минув, а виконавчий напис був вчинений за звернення повноваженої особи, яка є правонаступником кредитора, отже за таких обставин виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved