Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини з інвалідністю [PERSON] , який продовжує навчання у розмірі 2102 грн, щомісячно, до досягнення ним 23 років. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] її сину, [PERSON] виповниться 18 років. На даний час [PERSON] є студентом Рівненського економіко-гуманітарного та інженерного коледжу. Крім того, їх сину, [PERSON] , проведена операція по видаленню судинного новоутворення лівої півкулі мозочку, внаслідок чого він визнаний дитиною з інвалідністю та потребує додаткових витрат на лікування та забезпечення. Позивач подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання 14 липня 2020 року відповідач не прибув, про причини неявки суду не повідомив, про час розгляду справи повідомлений заздалегідь та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про отримання ухвали про відкриття провадження від 10 червня 2020 року та позовної заяви з додатками (а.с. 16). Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи суду не подав. Також слід зазначити, що відповідачем не використано і право подати відзив на позовну заяву. Відповідач в судове засідання 22 вересня 2020 року не з`явився повторно, проте, надав суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з призивом Дубенським територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на навчальні збори строком на 8 днів з 19 вересня 2020 року. Ухвалою Рівненського міського суду від 10 червня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ст. 121 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства. За п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо належним чином повідомлений учасник справи або його представник повторно не з`явилися в судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника. Таким чином, суд вважає повторну неявку відповідача зловживанням процесуальними правами, яка спрямована на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи, а відтак відхиляє клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. В результаті такої поведінки відповідача, порушується право сторони на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, які гарантовані чинним національним та міжнародним законодавством. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Ураховуючи неодноразові відкладення судових засідань та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З позовної заяви вбачається, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14.02.2020 р. у справі №569/23516/19, яке набрало законної сили 19.03.2020 року, задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] щодо розірвання шлюбу, стягнення аліментів на користь і утримання [PERSON] , яка проживає з неповнолітньою дитиною з інвалідністю [PERSON] . [PERSON] , визнаний дитиною з інвалідністю, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] та потребує додаткових витрат на лікування та забезпечення. [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років. На даний час [PERSON] є повнолітнім та навчається на І курсі на денній формі у Приватному вищому навчальному закладі І рівня акредитації «Рівненський економіко-гуманітарний та інженерний коледж». Термін його навчання закінчується 30.06.2023 року, що підтверджується довідкою № 51-К від 11 травня 2020 року, виданою директором коледжу Тадеєвим П.О. (а.с. 6). У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З матеріалів справи та наявних у ній доказів вбачається, що син сторін - [PERSON] після досягнення повноліття, продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, є дитиною з інвалідністю, тому відповідач, який є його батьком, зобов`язаний надавати сину таку допомогу до завершення навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років та може її надавати. Доказів щодо неможливості надати допомогу відповідачем дитині, яка навчається, в судовому засіданні не встановлено. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до частин першої та другої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Суд при розгляді даної справи, дослідивши подані докази у їх сукупності, проаналізувавши письмові матеріали справи, виходить з того, що відповідач, не є особою похилого віку, працездатний, має задовільний стан здоров`я, окрім того, суд враховує, що [PERSON] є дитиною з інвалідністю, а відтак вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 2102,00 грн, щомісячно, на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги до закінчення навчання 30 червня 2023 року, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому, на підставі частини першої статті 191 та статті 201 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити з дня пред`явлення позову, тобто з 26.05.2020 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved