Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.02.2009 Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 11. На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 14.02.2009 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося по причині непорозуміння між ними, різних поглядів на життя, розбіжностей спільних інтересів тощо. Шлюб із відповідачем розпався остаточно. Примирення між ними неможливе, спору з приводу майна подружжя немає. Місце проживання дитини вони встановили за узгодженням обох батьків, дитина буде проживати з матір`ю. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. Позовну заяву вона подавала до суду знаходячись на дев`ятому тижні вагітності. Дитина була зачата, коли шлюбні відносини з відповідачем [PERSON] були остаточно припинені. Батьком дитини є інший чоловік, з яким вона проживає в цивільному шлюбі, а саме [PERSON] , [INFO] . [INFO] вона народила дитину, про що свідчить Виписка про новонародженого з КНП ХОР "Обласний клінічний перинатальний центр" від 30.10.2021. Батьком дитини є [PERSON] , який визнав дитину та разом з нею подав заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану про невизнання [PERSON] (відповідача) батьком дитини. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 01.09.2021 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви шляхом подання позовної заяви, яка має відповідати вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, і роз`яснено, що в іншому випадку заява буде вважатися неподаною і їй повернута. В установлений судом строк позивач [PERSON] подала уточнену позовну заяву, яка відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23.09.2021 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 21.10.2021. 21.10.2021, 18.11.2021 за клопотанням позивача відкладено судовий розгляд. Позивач [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, на позові наполягала, у зв`язку з визнанням позову відповідачем, просила повернути їй 50 відсотків судового збору з державного бюджету, решту судового збору залишити за її рахунок. [PERSON] , який не є стороною по справі, подав до суду письмову заяву, в якій підтвердив своє батьківство щодо дитини, яку народила [PERSON] [INFO] . У свою чергу, відповідач [PERSON] із застосуванням засобів телефонного зв`язку просив розглянути справу за його відсутності, позов про розірвання шлюбу та обставини, викладені на його обґрунтування, визнав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними свідоцтва про про шлюб Серія [NUMBER] , свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , паспорту Серія [NUMBER] підтверджується, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2009, мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а. с. 2, 3, 5). Довідкою Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 54 від 03.09.2021 підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 13). Довідкою Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 1724 від 05.11.2021 підтверджується, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 39). З Виписки про народженого, Обмінної картки, медичного висновку вбачається, що позивач [PERSON] народила [INFO] дитину, стать дитини - чоловіча (а. с. 26-30). Згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 38). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом № 11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 110 Сімейного кодексу України чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту позовної заяви, проти якої не подав заперечень відповідач, вбачається, що шлюбні стосунки та виконання обов`язків подружжя, передбачених статтями 54, 55 Сімейного кодексу України, фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть, спору про поділ майна та місце проживання дитини [PERSON] між сторонами немає, відповідач будь-яких заперечень проти цих обставин не надав. Позивач, у свою чергу, вважає цей шлюб таким, що суперечить її інтересам. Крім того, позивач [PERSON] під час розгляду справи [INFO] народила дитину - [PERSON] , батьком дитини є [PERSON] , який своє батьківство визнав та його батьківство щодо дитини зареєстроване в установленому порядку. Відповідач [PERSON] визнав позов до початку розгляду справи по суті, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Визнання позову не суперечить закону та не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, що з урахуванням наявності для цього законних підстав та виключно в інтересах малолітньої дитини, є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. За таких обставин, оскільки позивач у заяві наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач повідомив суд про визнання позову, їх сім`я сторін розпалася остаточно, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам сторін, суд дійшов висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Спору про поділ майна та місце проживання спільної дитини між сторонами у цій справі немає. Відповідно до положень статей 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки відповідачем подана заява про визнання позову до початку розгляду справи по суті, належить задовольнити заяву позивача про повернення їй 50 відсотків судового збору з державного бюджету. Дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, питання про стягнення судових витрат з відповідача судом не вирішувалося.

Outcome: approved