Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

До Літинського районного суду Вінницької області звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про припинення відносин спільної часткової власності, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, в якому зазначають, що відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 30.04.2009 року у справі №2-279/2009 року за їх позовом до Літинськогокоопзаготпромторг «Ринок» про визнання договору купівлі-продаж дійсним та визнання права власності на нерухоме майно позов задоволили. Визнано дійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень: склад, будівля гаража, склад жив сировини, розташованих за адресою [ADDRESS] , що укладений 17 лютого 2009 року між Літинським коопзаготпромторг «Ринок» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Визнано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право приватної власності на нежилі приміщення: - будівля складу загальною площею 14,3 кв.м., будівля гаража площею - 17,1 кв.м., будівля складу живсировини площею - 338,3 кв.м. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №252058832 від 09.04.2021 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить 34/100 частки об`єкту нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , а саме: склад-гараж літ. «М» (будівля складу загальною площею 14,3 кв.м., будівля гаражу площею 17,1 кв.м., склад живсировини літ. «Н» загальною площею 338, 3 кв. м. Ціла частка об`єкту нерухомості складає 2017.4 кв.м. відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №252058832 від 09.04.2021 року та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування серія ВРЕ №466559 від 29.12.2010 року [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожний 2/5 частки нежитлових будівель та споруд, що розташовані в [ADDRESS] . Як встановлено із змісту зазначеного договору, відповідно до відомостей, викладених у Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданому Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 30 листопада 2010 року за №28186629, реєстраційний номер 31947294, на земельній ділянці розташовано: контора з прибудовами «А», цегляна, черепашечна, загальною площею 178, 9 кв. м., котельня «Б», вагова «В», погріб з в`їздом «Г», погріб з шиєю «Д», склад сільгоспродукції «И», забійний пункт з прибудовою «К», передзабійний пункт «Л», склад-гараж «М», склад живсировини «Н», гараж «О», фундамент «Ф», огорожа №1, огорожа №2, криниця №3. Право власності на 34/100 частки об`єкту нерухомості, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: склад-гараж літ. «М»(будівля складу загальною площею 14,3 кв.м., будівля гаражу площею 17,1 кв.м., склад живсировини літ. «Н» загальною площею 338, 3 кв. м. виникло у позивачів у повній відповідності до законодавства та було проведено його державну реєстрацію. Відповідно до технічного паспорту на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] право власності на 34/100 частки об`єкту нерухомості, яка належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а саме: склад-гараж літ. «М» (будівля складу загальною площею 14,3 кв.м., будівля гаражу площею 17,1 кв.м., склад живсировини літ. «Н» загальною площею 338, 3 кв.м. являються відокремленими частинами цілісного майнового комплексу із самостійним виходом (в`їздом, виїздом) та є приміщеннями ізольованими від інших. Нерухоме майно, 34/100 часток цілісного майнового комплексу, що належать позивачам на праві приватної власності, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] не потребує будь-якого переобладнання та перепланування як самого комплексу будівель, так і споруд. Належні позивачам 34/100 часток цілісного майнового комплексу розташовані окремо, мають окремий вхід до кожного з приміщень, мають окремі в`їзди та виїзди, окремо обладнанні опаленням, вентиляцією, водопостачанням, каналізацією, електропостачанням з окремим лічильником, окремим освітленням, не потребують переобладнань та перепланувань, та ніяким чином не заважають відповідачам здійснювати своє право користуватися та володіти належним їм майном. Тому змушені звернутися до суду з вказаним позовом і просять припинити відносини спільної часткової власності між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на цілу частку цілісного майнового комплексу, який розташований за адресою: [ADDRESS] та виділити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у натурі частку 34/100 у майновому комплексі, який розташований за адресою: [ADDRESS] та яка складається з складу-гаражу літ. «М»(будівля складу загальною площею 14,3 кв.м., будівля гаражу площею 17,1 кв.м., склад живсировини літ. «Н» загальною площею 338, 3 кв. м., зі спільної часткової власності в окрему цілу частину. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились. Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвокат Герасимчук С.П. надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність та відсутність позивачів. Позов підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, подану позовну заяву визнають повністю та просять їх задовольнити. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області (а.с.5) визнано дійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень: склад, будівля гаража, склад жив сировини, розташованих за адресою [ADDRESS] , що укладений 17 лютого 2009 року між Літинським коопзаготпромторг «Ринок» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Визнано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право приватної власності на нежилі приміщення : - будівля складу загальною площею 14,3 кв.м., будівля гаража площею - 17,1 кв.м., будівля складу жив сировини площею - 338,3 кв.м. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №252058832 від 09.04.2021 року (а.с.6) [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить 34/100 частки об`єкту нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , а саме: склад-гараж літ. «М» (будівля складу загальною площею 14,3 кв.м., будівля гаражу площею 17,1 кв.м., склад живсировини літ. «Н» загальною площею 338, 3 кв. м. Відповідно до договору дарування серія ВРЕ №466559 від 29.12.2010 року (а.с.7-9) [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожний 2/5 частки нежитлових будівель та споруд, що розташовані в [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами (а.с.10-36) зазначається технічна характеристика будівель по [ADDRESS] . За частиною 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. У відповідності до ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У відповідності до ст.1 протоколу №1 до Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства та на умовах передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно зі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. З врахуванням роз`яснення, викладених в підп."а" п.12, п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» слід визначити, що при поділі нерухомого майна в натурі, що є спільною частковою власністю, поділ можливий якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину цього нерухомого майна із самостійним виходом (в`їздом, виїздом) або за технічної можливості переобладнати таке нерухоме майно, його будівлі, споруди та приміщення в ізольовані, які будуть відповідати розміру їх часток у приватній власності. Нерухоме майно, що є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися окремо або їх можна переобладнати в такі. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування нерухомим майном, якщо про це заявлено позов. Кожний з учасників спільної часткової власності має певні правомочності щодо належної йому частки власності. У зв`язку з цим кожен співвласник може вимагати виділу своєї частки зі спільного майна. У тому випадку, коли таку вимогу висунуть усі співвласники або якщо учасників спільної часткової власності буде тільки двоє, настає поділ майна, що знаходиться в спільній частковій власності. Поділ спільного майна можливий за спільною згодою між усіма співвласниками, а у разі недосягнення спільної згоди між співвласниками про поділ спільного майна, поділ цього майна відбувається за рішенням суду. Поділ майна, що знаходиться в спільній частковій власності відрізняється від виділу в натурі одному зі співвласників частки, що належить йому, зі спільного майна. При поділі, майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності зберігаються. Такі правовідносини припиняються тільки для особи, частка якої виділяється. Об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав. У відповідності до статті 364 ЦК України законодавством не встановлена обов`язковість укладення та нотаріального посвідчення угоди про користування спільним нерухомим майном між учасниками спільної часткової власності при виділи частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до цього кожен зі співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності і передбачено це частиною 1 статті 364 ЦК України. Виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, відокремлення такої частки в ізольований об`єкт нерухомості забезпечує максимальне здійснення прав та свобод позивачів й відповідачів стосовно нерухомого майна. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України Верховний суд України дійшов висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 року по справі №6-12цс13. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі й вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, враховуючи визнання відповідачами позову, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved