Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики звернувся [PERSON] В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити та стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь позивача [PERSON] заборгованість за договором позики від 20 вересня 2014 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] в розмірі 200,00 грн. (двісті гривень нуль копійок); стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованість за договором позики від 20 вересня 2014 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] в розмірі 590\~848,66 грн. (пятсот девяності тисяч вісімсот сорок вісім гривень 66 копійок), з яких: 325000,00 грн. основного боргу, 147223,66 грн. інфляційного збільшення боргу, 118625,00 грн. неустойки та судові витрати по справі, а саме 5908,49 грн. сплаченого судового збору та 5900,00 грн. витрат за надання правової допомоги. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про отримання судової повістки рекомендованим листом. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявилась. Про день та час розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавала. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні договором позики від 20 вересня 2014 року з якого вбачається, що [PERSON] передав у власність [PERSON] 325000,00 грн. (триста двадцять пять тисяч гривень) на строк не пізніше 25 лютого 2015 року. Відповідно до п.3 договору позики у випадку прострочення внеску останньої суми позичальник виплачує позикодавцеві штраф у розмірі 0,1 % від суми заборгованості, яка залишилась за кожний день прострочення. Відповідно до п.5 договору позики даний договір вважається укладеним з моменту фізичної передачі позикодавцем позичальникові обумовленої суми. З дослідженої в судовому засіданні розписки від 20 вересня 2014 року вбачається, що «Я, [PERSON], [NUMBER] виданий Здолбунівським РВ УМВС України в Рівненській області 06 лютого 2008 року, проживаю [INFO] відповідно до договору позики від 20 вересня 2014 року одержала від [PERSON] у борг суму в розмірі 325000,00 грн. (триста двадцять пять тисяч гривень) і зобовязуюсь повернути її в строк зазначений в договорі до 25 лютого 2015 року. Дата 20 вересня 2014 року, підпис [PERSON]В.». В порядку забезпечення виконання зобовязання за договором позики, 26 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до п.1.1 якого у відповідності до цього договору поручитель поручається перед позикодавцем за виконання громадянкою [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] (надалі в тексті цього договору поіменована як «боржник») зобовязання за договором позики від 20 вересня 2014 року, укладеним між позикодавцем та боржником. Відповідно до п.1.2. договору поруки відповідальність (порука) поручителя обмежується сплатою суми у розмірі двохсот гривень. Відповідно до п.2.1. договору поруки під основним договором в цьому договорі сторони розуміють договір позики від 20 вересня 2014 року, укладений між позикодавцем і боржником. Відповідно до п.3.1. договору поруки поручитель зобовязаний у разі порушення боржником зобовязання за основним договором в строк три банківських дні виконати зобовязання боржника шляхом перерахування коштів на рахунок позикодавця. Терміни виконання зобовязання відповідачем [PERSON] щодо повернення грошових коштів настали 25 лютого 2015 року однак вказане зобовязання не виконано і починаючи з 26 лютого 2015 року є простроченим. На неодноразові вимоги позивача повернути позичені кошти відповідач [PERSON] не відреагувала. На день розгляду справи в суді загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] та [PERSON] перед позивачем становить 590\~848,66 грн. та складається з: 325000,00 грн. основного боргу, 147223,66 грн. інфляційного збільшення боргу, 118625,00 грн. неустойки. Оскільки між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки від 26 вересня 2016 року, тому відповідачі мають солідарну відповідальність перед позивачем в сумі 200 грн. Розмір заборгованості наданий представником позивача відповідачем [PERSON] не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, а тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний. Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше тне встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що у добровільному порядку відповідачі вчасно кошти згідно договору позики та договору поруки не сплатили, тому дана заборгованість підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у судовому порядку. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~\~\~\~ Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 5908,49 грн., рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача. \~\~\~\~ Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. \~\~\~\~ Відповідно до ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи належать витрати на правову допомогу. \~\~\~\~ Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. \~\~\~\~ Відповідно до ч.2 ст.84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. \~\~\~\~ Відповідно до статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. \~\~\~\~ Витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, повязані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи. Згідно поданої квитанції вбачається, що [PERSON] перерахував на рахунок адвокатського бюро «Юридична консультація [PERSON] М» кошти в сумі 5900,00 грн. в рахунок гонорару за надання правової допомоги. Тому суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved