Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню доньку, мотивуючи свої вимоги тим, що з 06 червня 1997 по січень 2013 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. За період шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], який знаходиться на її утриманні та на даний час навчається на І курсі медичного факультету Вінницького національного медичного університету та донька [PERSON] [INFO], яка також знаходиться на її утриманні та вихованні. До досягнення сином повноліття відповідач сплачував аліменти на обох дітей, відповідно рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 22.02.2013 року № 147/131/13-ц, на її користь у розмірі 1/3 частки від його доходу щомісячно з 28.01.2013 року, що підтверджується і постановою про відкриття виконавчого провадження від 14.12.2015 року. Кошти, які вона на даний час отримує від відповідача, не дозволяють їй самостійно утримувати та виховувати доньку, а тому вона змушена звернутися до суду з даний позовом, оскільки в неї погіршився матеріальний стан в зв'язку з девольвацією гривні та інфляцією. Просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на доньку [PERSON] в розмірі ? частки всіх видів заробітку до досягнення донькою повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати на правову допомогу в розмірі 300 грн. В судовому засіданні позивач та її представник кожен окремо підтримали позов по підставах наведених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково в розмірі 1/6 частини заробітку, посилаючись на те, що хворіє та віддав сім'ї все майно та поклав здоров'я на будівництво житлового будинку. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частин 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. У випадках, передбачених ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області по справі №147/131/13-ц від 22.02.2013 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на дітей: сина [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки його доходу, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 28.01.2013 року і до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] повноліття. Про що підтверджує постанова про відкриття виконавчого провадження від 14.12.2015 року (а.с. 7). Згідно копій свідоцтв про народження дітей син [PERSON] народився [INFO], донька [PERSON] народилася [INFO] і їхніми батьками є сторони по справі (а.с. 4,5). Згідно довідки виконкому Гордіївської сільської ради №33 від 18.01.2016 року діти знаходяться на утриманні позивачки (а.с. 6). Син [PERSON] [INFO] досяг повноліття в зв'язку з чим стягнення аліментів по рішенюя суду припинено. На даний час згідно довідки Вінницького Національного медичного університету ім. Пирогова він є студентом першого курсу денної форми навчання (а.с. 6). Щомісячна заробітна плата позивачки складає близько 3000 грн. з чим відповідач згідний. Згідно довідки про доходи заробітна плата відповідача з грудень 2015 складає 5167,41 грн., за січень 2016 - 4624,78 грн. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Приймаючи до уваги визнання відповідачем наведених у позові обставин, а також з урахуванням усіх обставин, які визначені ст.182 СК України, що були перевірені зібраними у справі доказами, суд дійшов до переконання, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доводи відповідача про те, що в нього виявлені ознаки дегенеративно-дистрофічних змін в поперековому відділі хребта з наявністю протрузій та деформуючий артрит кульшових суглобів суд вважає такими, що не підтверджують понесення ним витрат на лікування. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79, ч. 1 ст. 56 ЦПК України, до витрат пов'язаних з розглядом справи відносяться - витрати на правову допомогу. Представником позивача в підтвердження надання юридичних послуг надав договір про надання правової допомоги і розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу в якому зазначено, що клієнт сплатив суму 2000 грн. Оскільки адвокат приймав участь в судовому засіданні суд вважає підтвердженими витрати в сумі 1050 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір, відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved