Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до ФОП [PERSON] \~в якій просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 13 565,11 гривень, моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. Згодом позивачем було уточнено позовну заяву в частині моральної шкоди, а саме просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. Від позивача надійшла заява в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти винесення заочного рішення, у разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся, жодних клопотань, відзиву до суду не надавав. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між, фізичною особою - підприємцем [PERSON] та [PERSON] 30 березня 2016 року було укладено договір № 47 "ДРИМ-ХАУЗ," за яким, відповідно до п.1.1. Договору Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується виготовити натяжну стелю з плівки ПВХ та виконати її установку, згідно робочого креслення, погодженого Замовником, яке є невід'ємною частиною Договору. Вартість робіт за Договором становить 16 450 гривень. Розмір передоплати за Договором становить 11 000 гривень, які були сплачені відповідачу, що підтверджується відповідною розпискою від 30 березня 2016 року. Станом на 14 березня 2017 року роботи за Договором Виконавець не виконав, стеля за Договором не виготовлена та не встановлена. Строк виконання робіт за Договором не визначено, а визначено лише початок виконання робіт п.1.2. Договору 06 квітня 2016 року. Відповідно до ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 15 березня 2017 року позивач направив відповідачу вимогу про виконання зобов'язання за договором № 47 «ДРИМ -ХАУЗ» від 30.03.2016 року у семиденний строк від дня пред'явлення цієї вимоги шляхом направлення рекомендованого листа, про що свідчить копія фіскального чеку ОД ПАТ «УКРПОШТА» від 15.03.2017 року за № 6511303106258. Зазначену вимогу відповідач отримав 23.03.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 6511303106258. Однак, взяті на себе зобовязанні відповідач так і не виконав. Відповідно ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 ст. 610 визначає порушення зобов'язання, зазначаючи, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені ч. 1 ст. 611 ЦК України, якою визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.3 ст.612 ЦК України якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Як встановлено ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Та відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, відповідач повинен сплати грошових коштів, отриманих 30.03.2016 року від позивача в якості авансу за роботи за Договором в розмірі 11 000 гривень з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, та пені. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, як зазначено в ч.2 ст. 551 ЦК України. Так як Договором розмір пені не встановлено,

Outcome: approved