Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці відповідача - ОРГАНУ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ «Про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів», на обґрунтування якого позивач зазначив, що він є рідним батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ha даний час він з дітьми фактично мешкає за адресом: [ADDRESS] . Спільне мешкання. Всі питання щодо виховання вирішуються ним самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Діти перебувають на повному його утриманні. Для розвитку дітей він прикладає всі свої зусилля та можливості. Мати дитини [PERSON] , [INFO] , проживає окремо в Автономній Республіці Крим, з 2015 року жодного разу до дітей не приїздила, покладених законом на батьків обов`язків відносно спільних дітей не виконує, педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей не приймає. Відповідач має російський паспорт, але фактично є громадянином України так як відповідно до пункту статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим тимчасово окупованої території України» примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства Російської Федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України.Відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загально визнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти і взагалі з дітьми не спілкується. Орган опіки та піклування Нововодолазької районної державної адміністрації також вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним висновком про доцільність позбавлення батьківських прав №02-30/3453 від 10.12.2018 року. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Просив позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі по 1/3 частині від заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з моменту подачі заяви до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак надав заяву, зареєстровану під вхідним № 4571/19-вх від 02.07.2019 року, в якій просив справу розглянути за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення (а. с. 80). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України (шляхом поміщення на Офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки суду: «http://nv.hr.court.gov.ua») Відповідно до положень статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.07.2014 року № 1207-VII оголошення про виклик у суд як особи, визначеної у пункті 19 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження якої знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції), про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за її відсутності не надала (а. с. 90 - 93). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці відповідача - ОРГАНУ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, - Несміян В. В.,що діє на підставі довіреності, виданої 08.04.2019 року головою районної державної адміністрації, у судове засідання теж не з`явилась, про місце та час розгляду справи була сповіщена своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки не повідомила, однак надала письмові пояснення, зареєстровані під вхідним № 3183/19-вх від 10.05.2019 року, із проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує (а. с. 43, 57). Відповідно до змісту частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, а згідно частини 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у позивача та представника третьої особи свідчать відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання ними особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Крім того, відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, і від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечував позивач. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторони та їх представники посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд - у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебуває на розгляді належного суду. Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Одночасно із цим, згідно частини 2 статті 77 та частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до свідоцтва про шлюб (серії [NUMBER] ), виданого 25.09.2009 року Виконавчим комітетом Гаспринської селищної ради міста Ялти Автономної Республіки Крим, Україна, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.09.2009 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 25.09.2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 38. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] Як убачається зі Свідоцтва про народження (Серія [NUMBER] ), повторно виданого 18.04.2015 року Охоченською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, [PERSON] народилась [INFO] , про що 10.01.2012 року складено відповідний актовий запис № 01, та у графі «Батьки» зазначені громадяни України: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а. с. 10). Згідно Свідоцтва про народження (Серія [NUMBER] ), запис повторно поновлено, виданого 03.08.2016 року Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] народився [INFO] , про що 03.08.2016 року складено відповідний актовий запис № 05, та у графі «Батьки» зазначені громадяни України: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а. с. 11). З висновку органу опіки та піклування Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області від 10.12.2018 року № 02-30/3453 вбачається, що до органу опіки та піклування із заявою про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , звернувся батько дітей [PERSON] , [INFO] , який разом з дітьми зареєстрований та проживає адресом: [ADDRESS] . Згідно наданих документів, а саме: акту обстеження побутових умов, складеного Охоченською сільською Нововодолазького району Харківської області від 06 грудня 2018 року, мати дітей [PERSON] з травня 2015 року з сім`єю не проживає, участі у вихованні дітей не приймає. За весь період мати жодного разу не відвідувала дітей, не надавала ніякої матеріальної допомоги. Діти знаходяться на утриманні батька [PERSON] та бабусі [PERSON] . Згідно інформації Комунального закладу «Охоченський ліцей Нововодолазької районної ради Харківської області» від 05 грудня 2018 року є підтвердження того, що мати участі у вихованні дітей не приймає, діти проживають з батьком. Також відсутність матері [PERSON] підтверджено довідками Охоченського дошкільного навчального закладу (ясла - садок) Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області від 05 грудня 2018 року, що [PERSON] і [PERSON] відвідували заклад, але мати з дітьми не мешкала і участі у їх вихованні не приймала. Згідно інформації Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико - санітарної допомоги Нововодолазького району» амбулаторія загальної практики сімейної медицини села Охоче від 05 грудня 2018 року підтверджено, що мати не відвідувала сімейного лікаря разом з дітьми з приводу обстеження (лікування), а цим займався батько і бабуся.Зі слів батька дітей [PERSON] , мати дітей проживає у місті Ялта АР Крим. Дане питання розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Тому районна державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 12). Згідно акту обстеження побутових умов, складеного Охоченською сільською Нововодолазького району Харківської області від 06 грудня 2018 року № 765, при обстеженні місця мешкання [PERSON] , який проживає разом з дітьми [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] , 2010 року народження, [PERSON] , 2017 року народження, та матір`ю - [PERSON] , 1949 року народження, за адресом: [ADDRESS] , встановлено, що мати дітей [PERSON] з травня 2015 року з сім`єю не проживає, участі у вихованні дітей не приймає. За весь період мати жодного разу не відвідувала дітей, не надавала ніякої матеріальної допомоги. Діти знаходяться на утриманні батька [PERSON] та бабусі [PERSON] (а. с. 13). Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико - санітарної допомоги Нововодолазького району» амбулаторія загальної практики сімейної медицини села Охоче від 05 грудня 2018 року, [PERSON] , 2012 року народження спостерігається з 15.08.2015 року, вихованням дитини займається батько [PERSON] та її бабуся [PERSON] (а. с.14). Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико - санітарної допомоги Нововодолазького району» амбулаторія загальної практики сімейної медицини села Охоче від 05 грудня 2018 року, [PERSON] , 2010 року народження спостерігається з 15.08.2015 року, вихованням дитини займається батько [PERSON] та її бабуся [PERSON] (а. с.15). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області 05.12.2018 року № 759, за адресом: [ADDRESS] , [ADDRESS] області зареєстрований [PERSON] , який має склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 2010 року народження, [PERSON] , 2012 року народження та [PERSON] , 2017 року народження (а. с. 16). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області 05.12.2018 року № 761, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресом: [ADDRESS] (а. с. 17). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області 05.12.2018 року № 761, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресом: [ADDRESS] (а. с. 18). Як убачається з характеристики, наданої директором та класним керівником 1 класу Охоченського ліцею Нововодолазької районної ради Харківської області 05.12.2018 року, [PERSON] навчається у першому класі. Дівчинка фізично розвинена, має гарну пам`ять, активна, допитлива. [PERSON] добра, весела дівчинка, підтримує дружні зв`язки з багатьма дітьми. Любить співати, танцювати, бере активну участь у класних та шкільних заходах. Відносини у родині доброзичливі. Дівчинка проживає з батьком. Мати у вихованні дитини участі не приймає (а. с. 19). Як убачається з характеристики, наданої директором та класним керівником 1 класу Охоченського ліцею Нововодолазької районної ради Харківської області 05.12.2018 року, [PERSON] навчається у школі з першого класу. Хлопчик фізично розвинений, допитливий, активний. Володіє діалогічною промовою і конструктивними способами взаємодії з дітьми та дорослими. Домашнє завдання виконує, має гарну пам`ять, любить розмовляти українською мовою Хлопець добрий, веселий. Любить уроки фізичної культури. Відвідує «Акробатичний гурток». Правила шкільної поведінки Дитина проживає з батьком. У вихованні хлопця мати ніякої участі не приймає (а. с. 20). Згідно довідки Охоченського дошкільного навчального закладу від 05.12.2018 року донька [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , відвідувала Охоченський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) з червня 2016 року. Мати [PERSON] з донькою не мешкала і участі у її вихованні не приймала (а. с. 21). Згідно довідки Охоченського дошкільного навчального закладу від 05.12.2018 року син [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , відвідував Охоченський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) з червня 2013 року по липень 2016 року. З травня 2015 року [PERSON] з сином не мешкала і участі у її вихованні не приймала (а. с. 22). Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року. Відповідно до положень частини 1 статті 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Серед батьківських обов`язків чинне законодавство України відокремлює обов`язки з виховання дитини, піклування про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, а також поважати дитину (частини 1 - 4 статті 150 Сімейного кодексу України). Частиною 5 цієї ж статті визначено, що передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. З огляду на положення частини 3 статті 155 Сімейного кодексу України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. У свою чергу, положення частини 4 зазначеної статті передбачають, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Положення пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України обумовлюють, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тотожне за своїм юридичним змістом роз`яснення міститься також у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав". Правові наслідки позбавлення батьківських прав визначені положеннями статті 166 Сімейного кодексу України, а саме: особа, яка позбавляється батьківських прав, втрачає всі права, засновані на спорідненні з дитиною, - окрім обов`язку щодо утримання дитини (частина 2 статті 166 Сімейного кодексу України). Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений наданими письмовими доказами той факт, що відповідач [PERSON] дійсно на теперішній час добровільно відмовляється від виховання та матеріального забезпечення своїх неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не бажає приділяти їм батьківську турботу і увагу, долею дітьми та станом їх здоров`я не цікавиться, що з огляду на наведені вище норми права є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Отже, з огляду на наведені норми закону, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та можливість задоволення його позову шляхом позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідно до положень частини 1 статті 1 та частини 1 статті 2 Сімейного кодексу України зміст майнових прав та обов`язків батьків і дітей, а також регулювання майнових відносин між батьками та дітьми визначається зазначеним кодексом. Положеннями частини 1 статті 180 цього ж нормативно-правового акту передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тотожне за своїм правовим змістом роз`яснення міститься також й у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Крім того, суд приймає до уваги, що зазначений обов`язок безпосередньо закріплений нормами Конституції України та відповідно кореспондується з правом будь-якої дитини на отримання аліментів від своїх батьків до досягнення повноліття (стаття 51 Конституції України). У свою чергу, положення Конвенції про права дитини передбачають, що дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень частини 2 статті 181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України). Норми права, які містяться у частині 2 статті 182 зазначеного кодифікованого закону України передбачають, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на положення частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, суд враховує, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (частина 1 статті 191 Сімейного кодексу України). За досліджених обставин суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не виконує по відношенню до своїх неповнолітніх дітей, батьківські обов`язки, передбачені сімейним законодавством, та ухиляється від належної участі по їх утриманню у грошовій чи будь-якій іншій формі. Приймаючи до уваги викладені обставини, з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дітей й відповідача, сімейного положення останньої, відсутності доказів щодо існування в неї інших дітей та непрацездатних осіб, які потребують на матеріальну допомогу, наявності рухомого та нерухомого майна й грошових коштів, суд вважає, що аліменти на утримання неповнолітніх дітей, необхідно встановити у частковому відношенні, тобто в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) їх матері - [PERSON] , але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде з урахуванням приписів статті 182 Сімейного кодексу України необхідним та достатнім для їх гармонійного розвитку. Одночасно з цим суд вважає за необхідне визначити, що аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] слід присудити щомісяця, від дня пред`явлення цього позову й до досягнення дітьми повноліття. На підставі приписів пункту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Ухвалюючи рішення та задовольняючи позов [PERSON] до [PERSON] , із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці відповідача - ОРГАНУ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ «Про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів», суд вважає за необхідне вирішити згідно підпункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат. Так, відповідно до вимог частини 1 статті 141 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, частиною 6 цієї ж норми процесуального права визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приписи частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.11.2011 року (із змінами та доповненнями), який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення. Положеннями статті 1 зазначеного Закону визначено, що судовий збір - це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 3 вказаного вище нормативно-правового акту, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України. На підставі приписів частини 1, абзацу 1 підпункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (із змінами та доповненнями) за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менш 0,4 розміру та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Із зазначеним позовом [PERSON] звернувся до суду у 2018 році. Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456 - VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України. Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» № 2246-VІІІ від 07.12.2017 року (із змінами та доповненнями) з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 1762 гривень, а тому за подання до суду цієї позовної заяви позивач повинна була б сплатити судовий збір у розмірі 704,80 гривень, виходячи з розрахунку: 1762 гривень х 0,4 = 704,80 гривень. Однак на підставі приписів пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» він як позивач у справі про стягнення аліментів звільняється від сплати судового збору, тому з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 гривень. Ухвалюючи рішення та вирішуючи згідно підпункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами по справі судових витрат, суд враховує, що позивач, звертаючись до суду із цим позовом, не вимагає компенсації (відшкодування) понесених ним і документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved