Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON]про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 21 грудня 2013 року він уклав шлюб з відповідачкою по справі та жив з нею до травня 2015 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на сімейне життя , різні звички та уподобання. За час шлюбу вони не змогли пристосуватися один до одного. З питань побуту, та інших сімейних питань вони не знаходили спільних рішень. Спільного господарства не ведеться. Подальше збереження шлюбу протирічить інтересам позивача, оскільки вищенаведений стан речей не відповідає його уявам про нормальне подружнє життя. Шлюбні відносини припинені у травні 2015 року. Примирення між ними досягнуто не було. Питання про поділ спільного майна не існує. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою, судові витрати покласти на нього. Відповідно до ч.9 статті 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцем знаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнім відомим позивачеві місцем реєстрації відповідачки [PERSON] є: [ADDRESS]. Згідно із ст. 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам, зокрема, для справ, підсудних [PERSON] та Будьоннівському районним судам м.Донецька, визначена підсудність Красноармійському міськрайонному суду Донецької області. За таких обставин вказана цивільна справа підлягає розгляду Красноармійським міськрайонним судом Донецької області. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає.Уповноважив представляти його інтереси на підставі договору про надання правової допомоги [PERSON], який надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення про виклик на судове засідання. Окрім того,судову повістку - повідомлення було розміщено на веб-сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу «Судова влада України». Однак, відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув. Частина 1 статті 224 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, зі згоди позивачки, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 8 розділу ІІІ ЦПК України. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], перебувають у юридичному шлюбі, який зареєстровано 21 грудня 2013 року. (а.с.4, 6) Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Подружнє життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на сімейне життя, різні звички і уподобання. Шлюбні відносини припинені з травня 2015 року. Спільне господарство не ведеться, проживають вони окремо. Спору майнового характеру немає. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 110 СК України передбачає право позивача на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 487,20 гривень. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але відповідно до поданої заяви позивач не наполягав на поверненні судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved