Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

В вересні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 05 грудня 2000 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб в Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 192. Цей шлюб повторний. Від спільного подружнього життя в них є повнолітні діти. Причиною є постійні сварки та суперечки, не можуть досягти взаєморозуміння щодо спільного проживання, відповідачка ображає нецензурними словами. Їх сім'я розпалася, існує лише формально, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, тому [PERSON] прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання повідомлена належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 05 грудня 2000 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували в Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 192. Цей шлюб повторний. Від спільного подружнього життя в них є повнолітні діти. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Причиною є постійні сварки та суперечки, відповідачка ображає нецензурними словами. Їх сім'я розпалася, існує лише формально, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Миритись не бажають. Сторонам надавався час для примирення, якого не наступило. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved