Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає, що між нею та відповідачем укладено шлюб, який 17.02.2012 року було зареєстровано. Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що подружнє життя у неї з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові, що виключає можливість їх подальшого спільного проживання. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим. А тому просила шлюб розірвати, сина - [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання з нею. Позивач в судове засідання не з`явилася, подавши суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] , виданого 17.02.2012 року, сторони 17.02.2012 року зареєстрували шлюб у виконкомі Братковецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 2 (а.с. 4). Від даного шлюбу у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Позивач стверджує, що причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між нею та відповідачем, втрата почуття любові, що виключає можливість їх подальшого спільного проживання. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання з матір`ю - [PERSON] . Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі наведеного,

Outcome: approved