Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

В липні 2013 року до суду звернувся автогаражний кооператив «Металург» (далі АГК «Металург») з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за користування гаражним боксом. В позові зазначено, що протоколом засідання правління від 02 жовтня 1985 року, затвердженого рішенням загальних зборів від 16 березня 1986 року відповідач став членом кооперативу, йому належить гаражний бокс. З 1998 року відповідач не бажає в добровільному порядку сплачувати внески, позивач змушений декілька разів звертатися до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованість по внескам. На теперішній час заборгованість зі сплати внесків за період з третього кварталу 2010 року по теперішній час за наданим розрахунком склала 2 343 грн. 73 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача та судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп. і 850 грн. 10 вересня 2013 року до суду з зустрічним позовом до АГК «Металург» про визнання факту виходу з кооперативу законним та обґрунтованим звернувся [PERSON] В позові зазначив, що з 23 березня 2007 року він не є членом кооперативу, оскільки він направляв заяву на ім'я голови АГК та отримав відповідь 20 квітня 2007 року. Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 26 грудня 2013 року у задоволенні позовних вимог АГК «Металург» відмовлено. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволено частково: встановлено факт виходу [PERSON] з АГК „Металург" з 23 березня 2007 року; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено; стягнуто з АГК „Металург" на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 114,70 грн. Зазначене рішення оскаржив представник за довіреністю АГК «Металург», в апеляційній скарзі просив рішення суду першої інстанції скасувати, оскільки воно не відповідає нормам матеріального та процесуального права, ухвалити нове, яким позовні вимоги автогаражного кооперативу «Металург» задовольнити, у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] відмовити. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що оскаржуване рішення не містить обов'язкових елементів судового рішення. Так, у рішенні суду першої інстанції не знайшли у повній мірі своє відображення заперечення осіб, які приймали участь у справі, а також посилання на закон, на підставі якого суд вирішив справу. Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, воно взагалі залишилось без правового обґрунтування. Крім того, вважає, що суд першої інстанції, обґрунтовуючи часткове задоволення зустрічного позову, вийшов за межі своєї компетенції, оскільки, відповідно до п.п. б п. 5.8 Статуту автогаражного кооперативу «Металург», член автогаражного кооперативу має право добровільно за своєю заявою вийти з автогаражного кооперативу у будь-який час, проте, порядок виходу з кооперативу передбачає наявність певної процедури. Так, відповідно до п. 6.8 статуту, правління є виконавчим органом автогаражного кооперативу «Металург», підзвітним загальним зборам. Згідно з п. 6.9 статуту, до обов'язків правління входить прийом і виключення з автогаражного кооперативу. Разом з цим, питання діяльності кооперативів також регламентовано діючим законодавством, яким визначено, що до компетенції загальних зборів членів кооперативу належить, у тому числі, питання затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства у кооперативі. Таким чином, питання прийняття в члени кооперативу та припинення членства в кооперативі відноситься до компетенції органів кооперативу. Зазначає, що звертаючись до суду [PERSON] не оскаржував дії, бездіяльність, або будь-які інші рішення органів автогаражного кооперативу «Металург», з чого слідує, що з позицією органів кооперативу відповідач був згоден, кожні три роки кооператив звертався до суду з вимогами про стягнення заборгованості за користування гаражним боксом та кожні три роки судами стягувалась з нього така заборгованість. Також зазначає, що, оскільки, судом першої інстанції неправомірно винесено рішення про часткове задоволення зустрічного позову, судом безпідставно відмовлено апелянту у задоволенні позовних вимог. Враховуючи те, що [PERSON] є на теперішній час членом кооперативу, на нього покладаються певні обов'язки. Відповідно до п.п. 4, 5 статуту, зареєстрованого рішенням виконавчого комітету Ленінської міської ради м. Донецька від 24 вересня 1997 року № 333/9, кошти кооперативу складаються з вступних внесків, пайових внесків та внесків на утримання та експлуатацію гаражів. Розмір внесків встановлюється загальними зборами кооперативу. Члени кооперативу повинні своєчасно вносити внески та нести всі витрати по управлінню гаражем та його експлуатації у розмірі, визначеному загальними зборами. А п. 1.6 статуту передбачено, що кооператив здійснює експлуатацію побудованих гаражів на правах кооперативної власності на основі самооплатності за рахунок членських і пайових внесків. Члени кооперативу, у тому числі і відповідач, зобов'язані кожен квартал вносити членські внески за експлуатацію гаражного боксу до бухгалтерії автогаражного кооперативу, однак відповідач, починаючи з 1998 року, сплачувати внески у добровільному порядку не бажає, тому на теперішній час має заборгованість зі сплати внесків за період з третього кварталу 2010 року по теперішній час, яка складає 2343,73 грн. Представник апелянта в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення суду скасувати, задовольнити позовні вимоги АГК «Металург» та відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про дату час та місце слухання справи повідомлений належним чином телефонограмою від 30 січня 2014 року та листом з повідомленням, до суду надіслав заперечення на апеляційну скаргу в якої зазначив про непогодження з доводами апеляційної скарги та просив розглянути справу за його відсутністю за станом його здоров'я, тому на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто за його відсутністю. Заслухавши суддю-доповідача, представника АГК «Металург» дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню, з наступних підстав. Згідно п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Відмовляючи в задоволенні позовної заяви про стягнення заборгованості з внесків та задовольняючи зустрічні позовні вимоги про встановлення факту виходу з кооперативу, суд першої інстанції виходив з того, що з 23 березня 2007 року [PERSON] не є членом АГК «Металлург». Письмовим доказом про добровільний вихід позивача з даного кооперативу є його заява про добровільний вихід, адресована на ім'я голови правління від 23 березня 2007 року, яку було отримано адресатом 23 березня 2007 року. З зазначеним висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про кооперацію» обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу; пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки. Згідно вимог ст. 8 Закону України «Про кооперацію» статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Статут кооперативу повинен містити такі відомості: найменування кооперативу, його тип та місцезнаходження; мета створення кооперативу і вичерпний перелік видів його діяльності; склад його засновників; умови і порядок вступу до кооперативу та виходу чи виключення з нього; права і обов'язки членів та асоційованих членів кооперативу; порядок внесення змін до статуту кооперативу; порядок встановлення розмірів і сплати внесків та паїв членами кооперативу та відповідальність за порушення зобов'язань щодо їх сплати; форми участі членів кооперативу в його діяльності; порядок формування, склад і компетенція органів управління та органів контролю кооперативу, а також порядок прийняття ними рішень, у тому числі з питань, рішення з яких приймається одноголосно чи кваліфікованою більшістю голосів членів кооперативу, які беруть участь у загальних зборах; порядок формування, використання та розпорядження майном кооперативу; порядок розподілу його доходу та покриття збитків; порядок обліку і звітності у кооперативі; порядок реорганізації і ліквідації кооперативу та вирішення пов'язаних з цим майнових питань; порядок скликання загальних зборів; умови і порядок повернення паю. Згідно вимог ст. 11 Закону України «Про кооперацію» вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу. За вимогами ст. 13 Закону України «Про кооперацію» членство в кооперативі припиняється у разі: добровільного виходу з нього; припинення трудової участі в діяльності виробничого кооперативу; несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу; смерті члена кооперативу - фізичної особи; ліквідації члена кооперативу - юридичної особи; припинення діяльності кооперативу. Виключення з членів кооперативу може бути оскаржене до суду. У відповідності до вимог ст. 21 Закону України «Про кооперацію» пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. Майнові внески оцінюються у грошовій формі. Розмір паю члена кооперативу залежить від фактичного його внеску до пайового фонду. Паї, в тому числі резервного і спеціального фондів, є персоніфікованими і у сумі визначають загальну частку кожного члена кооперативу у майні кооперативу. У разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу. Право власності членів кооперативу - фізичних осіб на свою загальну частку успадковується. Згідно вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так судом першої інстанції встановлено, що, відповідно до протоколу засідання правління АГК «Металург» від 02 жовтня 1985 року, який затверджений рішенням загальних зборів від 16 березня 1986 року, відповідач [PERSON] є членом АГК «Металург» (а.с. 11-13). На підставі ордеру № 81 від 15 березня 1987 року [PERSON] прийняв в користування та зайняв бокс [NUMBER] в колективному гаражі кооперативу «Металург», розташованому за адресою: [ADDRESS] (а.с. 69). Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 лютого 1988 року, [PERSON] прийняв у спадщину паєнакопичення в АГК «Металлург» Ленінського району м. Донецька в сумі 660 рублів, що належало спадкодавцеві на підставі довідки правління кооперативу від 30 липня 1987 року (а.с. 68). Відповідно до п.п. 4, 5 Статуту АГК «Металург», зареєстрованого рішенням виконавчого комітету Ленінської міської ради м. Донецька від 24 вересня 1997 року № 333/9, кошти кооперативу складаються з вступних внесків, пайових внесків та внесків на утримання та експлуатацію гаражів. Розмір внесків встановлюється загальними зборами кооперативу. Члени кооперативу повинні своєчасно вносити внески та нести усі витрати по управлінню гаражем та його експлуатації в розмірі, визначеному загальними зборами. Пунктом 1.6 Статуту АГК «Металург» визначено, що кооператив здійснює експлуатацію побудованих гаражів на правах кооперативної власності на основі самооплатності за рахунок членських і пайових внесків. Відповідно до п. 2.1 Статуту АГК «Металург», у своїй діяльності кооператив керується принципом добровільності членства громадян в колективі і вільного виходу з нього (а.с. 5). За п. 4.1. зазначеного Статуту засоби АГК складають А) вступні внески;Б) пайові внески; В) внески на утримання і експлуатацію гаражів; Г) інші надходження. Згідно п.п. 5.2, 5.5 Статуту до прав та обов'язків члені АГК відноситься своєчасне вносити пайові внески. Внески на зміст і експлуатацію гаражів і оплату комунальних послуг. Відповідно до п. 5.8 Б) Статуту АГК «Металург» член АГК має право добровільно за своєю заявою вийти з кооперативу у будь-який час (а.с. 7). За п. 6.8 та 6.9 Статуту правління є виконавським органом АГК, підзвітним загальним зборам. У обов'язків Правління входить зокрема отримання вступних, членських і пайових внесків та прийом і виключення з АГК. У відповідності до наведених вище норм закону і Статуту виключення із членів кооперативу відбувається за певною процедурою - член кооперативу надає заяву, яка розглядається та затверджується правлінням кооперативу. Як вбачається з матеріалів справи, 23 березня 2007 року [PERSON] звертався до голови АГК з листом. За текстом якого [PERSON] «поставів голову незаконно обраного правління АГК «Металург» до відома про добровільний вихід з АГК та на підставі ч. 3 ст. 21 Закону України «Про кооперацію» просив виплатити належну долю грошима з загального майна. Крім того просив відключити від опалення та попередив, що при не виконанні його вимог звернеться до суду». З доданої до матеріалів справи відповіді голови правління АГК «Металург» від 20 квітня 2007 року вбачається, що надана заява у частині виходу з кооперативу не відповідає вимогам щодо форми заяви та містить інші вимоги, які повинні вирішуватися правлінням із затвердженням на загальних зборах. З наведених вище норм законодавства та матеріалів справи вбачається, що висновок суду про встановлення факту виходу з кооперативу є хибним, оскільки відповідно до відповіді голови правління від 20 квітня 2007 року заява від 23 березня 2007 року не відповідає формі заяви про вихід з членів кооперативу, містить інші вимоги, які підлягають затвердженню загальних зборів, зазначена відповідь та дії АГК щодо не затвердження заяви про вихід з членів АГК не оскаржені [PERSON] в судовому порядку та іншої заяви про вихід з членів кооперативу [PERSON] до АГК не надано протягом 2007-2013 років, гаражний бокс у користування АГК не повертався, питання щодо повернення пайових внесків не вирішувалось, доказів щодо розпорядження [PERSON] цим спадковим майном чи вступу іншої особи до кооперативу у спірний період суду не надано. Крім того, вихід з кооперативу визначений зазначеними вище нормами матеріального права та Статуту. Таким чином, рішення суду підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні вимог про встановлення факту виходу з кооперативу. Доводи [PERSON], висловлені у запереченні на апеляційну скаргу, що свою волю про вихід з кооперативу він висловив заявою від березня 2007 року, апеляційний суд приймає критично, оскільки за процедурою на зазначену заяву від 23 березня 2007 року головою АГК надано відповідь про неприйняття цієї заяви, яка не оскаржена [PERSON] та іншої заяви про вихід з коопертиву до АГК не надано. З наданої суду Довідки щодо заборгованості по сплаті членських внесків за експлуатацію вбачається заборгованість [PERSON] за період з 01 липня 2010 року по 31 грудня 2013 року по платежам членських внесків, по оплаті за електричну енергію та земельний податок у розмірі 2 343 грн. 73 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Зокрема, за період з 01 липня 2010 року по 31 грудня 2010 року у розмір 329 (163 грн. х 2 квартали +3, 75 грн.) грн. 75 коп.; за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року у розмір 740 (180 грн. х 4 квартал +4, 53 грн. +16 грн.) грн. 53 коп.; за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року у розмір 826 (200 грн. х 4 кв.+5, 25 грн.+22,50 грн.) грн. 75 коп.; за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року у розмір 446 (210 грн. х 2 кв.+4, 20 грн. + 22,50 грн.) грн. 70 коп. З наведеного, АГК доведена заборгованість [PERSON] по заявленим у позові платежам членських внесків, по оплаті за електричну енергію та земельний податок у розмірі 2 343 грн. 73 коп. [PERSON] не заперечував несплату зазначених внесків та оспорював їх розмір, тому на користь АГК з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість у заявленому розмірі. [PERSON] розмір суми заборгованості не оскаржений, з довідки вбачається, що оплата за теплове опалення не стягується, тому доводи, [PERSON] щодо не бажання сплачувати за транзитну теплову енергію, висловлені у запереченні на апеляційну скаргу є необґрунтованими. Таким чином, рішення суду підлягає скасуванню із задоволенням позову про стягнення з [PERSON] заборгованості за період з 01 липня 2010 року по 31 грудня 2013 року по платежам членських внесків, по оплаті за електричну енергію та земельний податок у розмірі 2 343 грн. 73 коп. та відмовою у задоволенні заяви про встановлення факту виходу з кооперативу. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані, підлягають задоволенню. Оскільки, судом задоволено позовні вимоги АГК, то у відповідності до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, сплачені позивачем: витрати на правову допомогу у розмірі 850 грн. та судовий збір у розмірі 401 (229, 40+57, 35+114, 71) грн. 46 коп. (а.с.1, 16, 76а, 77). З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення про задоволення первісного позову про стягнення заборгованості та відмову у задоволенні зустрічного позову про встановлення факту.

Outcome: approved