Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходиться справа за позовом органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації в інтересах дітей: [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа - Ізмаїльська місцева прокуратура, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на їх утримання у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка являється матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що з 28.12.2015 року [PERSON] перебуває в КУ « Міський дитячий туберкульозний санаторій № 3» «Ластівка». [PERSON] з 2013 року проживає у сусідки [PERSON], яка здійснює догляд за дитиною. Мати дітей [PERSON] уваги дітям не приділяє, за місцем мешкання характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, самоусунулась від виховання та утримання дітей. Таким чином, представник позивача вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник третьої особи - прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури також підтримала позовні вимоги, за викладених обставин вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав. Відповідачка, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслала, своєї думки щодо позову не висловила. Вислухавши сторони, що приймали участь у розгляді справи і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відомості про батька в свідоцтва про народження дітей внесені згідно ст. 135 ч.1 СК України. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 14.04.2016 року службою у справах дітей спільно з відділом освіти, Новонекрасівською ЗОШ та медичними працівниками перевірялись житлово - побутові умови [PERSON] під час перевірки встановлено, що в будинку брудно, продукти харчування відсутні, умов для проживання дітей не створено. [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп'яніння. [PERSON] було роз'яснено, що 15.04.2016 року відбудеться засідання комісії з питань захисту прав дитини, на якій буде розглядатися питання про позбавлення її батьківських прав. Проте на засідання комісії [PERSON] не з'явилась. Згідно висновку органу опіки та піклування Ізмаїльської районної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], у відношенні до [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] від 27.04.2016 року, [PERSON] дітьми не піклується, участь у вихованні та навчанні не приймає, матеріально не забезпечує, здоров'ям дітей не переймається. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] з 2013 року проживає у неї. Вона здійснює догляд за дитиною, займається її вихованням. Мати, [PERSON] самоусунулась від виховання та утримання дитини, не цікавиться її життям. За таких обставин, суд вважає, що відповідачка дійсно не виконує свої материнські обов'язки, оскільки не приділяє увагу вихованню дітей, не здійснює належний догляд та контроль, не піклується про духовний і фізичний розвиток дітей, не забезпечує їх необхідним харчуванням, не цікавиться здоров'ям, не створює умови для отримання ними освіти, а також не проявляє до дітей материнської уваги та турботи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовну заяву органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації в інтересах дітей: [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа - Ізмаїльська місцева прокуратура, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів слід задовольнити, так як позбавлення її батьківських прав є доцільним та відповідає найвищим інтересам дітей. Статтею 168 СК України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст.169 СК України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Стаття 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, враховуючи вимоги ст.182 СК України та виходячи зі встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2016 рік" прожиткового мінімуму, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню та стягненню з відповідачки аліментів у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 гривень 20 копійок . Частина 2 ст.367 ЦПК України передбачає, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved