Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

[PERSON], що помер [INFO]. вважався фактичним власником житлового будинку [ADDRESS]. Позивач [PERSON] 16.02.2016р. звернувся з позовом до Великолюбінської селищної ради Городоцького р-ну Львівської області про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами по [ADDRESS]., в порядку спадкування за заповітом після смерті діда [PERSON], що помер [INFO]., мотивуючи в основному тим, що через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, нотаріусом відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В судовому засіданні позивач позов підтримав, при цьому дав пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві, просив позов задоволити в повному обсязі. Представник позивача теж висловилась на підтримку позову, при цьому покликалась, що [PERSON] за життя розпорядився своїм майном, і зокрема склав заповіт, що посвідчений 15.06.1995р. секретарем Великолюбінської селищної ради та яким все своє майно заповів онукові [PERSON], на час смерті спадкодавця позивач був неповнолітнім, а отже вважається таким, що прийняв спадщину, обставин, які б вказувати, що спадкодавець неправомірно набув права власності на спірний будинок, немає. Представник Великолюбінської селищної ради Городоцького р-ну Львівської області в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву у якій не заперечив про задоволення позовних вимог [PERSON], просив про розгляд справи за його відсутності. Третя особа - [PERSON] не заперечив про задоволення позову, при цьому пояснив, що йому відомо про заповіт, він звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак у визначений шестимісячний строк подав заяву про відмову від спадщини. Третя особа - [PERSON] позов заперечив, при цьому пояснив, що житловий будинок належав його матері [PERSON], після її смерті спадкоємцями є він, його брат та сестра, однак не заявляв як третя особа самостійних вимог або зустрічного позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить переконання про часткове задоволення позову. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування роз»яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки [PERSON] помер [INFO]., до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в ред. 1963 року. Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст.. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Так, згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.-6) [PERSON] помер [INFO] За життя [PERSON] розпорядився своїм майном і зокрема склав заповіт, що посвідчений 15 червня 1995 року секретарем Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської обл. (а.с.-19) та згідно якого все своє майно, в т.ч. спірний будинок, заповів своєму онукові [PERSON] Вказаний заповіт не скасовувався та не змінювався. [PERSON], [INFO], на час смерті спадкодавця - [INFO]. був неповнолітнім ( йому виповнилось 13 років), а отже він вважався таким, що прийняв спадщину по заповіту. Як вбачається із листа державного нотаріуса Городоцької державної нотаріальної контори від 25.12.2015р. (а.с.-20) позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на спадкове майно - житловий будинок по [ADDRESS]. - відсутні правовстановлюючі документи. Так, із долучених до справи витягів погосподарських книг (а.с.-21-23), довідок Великолюбінської селищної ради від 14.01.2016р. №63, 65 (-а.с.-16-17), убачається, що вказаний будинок збудований до 1939 року, головою двору вважався [PERSON], за будинком значиться закріплена земельна ділянка площею 0,30 га. Разом з тим, як вбачається із оглянутої спадкової справи після смерті [PERSON] Убачається, що [PERSON] звертався із заявою про прийняття спадщини по закону після смерті свого батька [PERSON] Із копії довідки МСЕК №014377 (а.с.-45) убачається, що [PERSON] на час смерті свого батька - [PERSON] був інвалідом ІІ групи загального захворювання. У відповідності до положень ст.. 535 ЦК України в ред. 1963р. неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). Таким чином, оскільки [PERSON] на час смерті свого батька був непрацездатним він має право на обов'язкову частку в спадщині, що складає 1/6 частину від спадкового майна ( 2/3 від частки по закону, яка б складала ? від всього майна). Отже [PERSON] належить до спадкування 5/6 частин від спадкового майна і зокрема житлового будинку в [ADDRESS]. Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні)житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди,прибудови до них, побудовані до 5 серпня1992року. Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них…, який затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства 24.06.2011 N 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (додається). Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правиламист.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Обставини, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] при житті набув або володів будинком [ADDRESS] неправомірно, або що такий є самочинно побудований, в суді не встановлено. За наведеного, суд приходить переконання, що [PERSON] мав на праві власності житловий будинок по [ADDRESS] і що позивач фактично прийняв спадщину по закону після його смерті, та з врахуванням обов'язкової частки в спадщині, яка належала б [PERSON], визнає за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на 5/6 частин вказаного житлового будинку. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved