Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 46 404,00 грн. за договором позики (розпискою), 700,00 грн. за надання правової допомоги та 5 000,00 грн. моральної шкоди, стягнення судових витрат в розмірі 551,20 грн., мотивуючи тим, що відповідачка позичила в позивачки грошові кошти в розмірі 3 000,00 дол. США. Згідно договору позики(розписки) від 2005 року відповідачка зобовязана ще повернути позивачці грошові кошти в розмірі 1 800,00 дол. США. з кінцевим терміном повернення 01.08.2016 року. Однак, відповідачка у визначений в розписці термін кошти так і не повернула, а тому просила стягнути суму заборгованості, що по курсу НБУ станом на 18.10.2016 року становить 46 404,00 грн., 700,00 грн. за надання правової допомоги та 551,20 грн. витрат по оплаті судового збору. Позивачка 30.01.2017 року подала до суду уточнюючу заяву, відповідно до якої просила стягнути з відповідачки на її користь 46 404,00 грн. заборгованості за договором позики (розпискою), 700,00 грн. за надання правової допомоги, 551,20 грн. витрат по оплаті судового збору, а позовну вимогу про стягнення 5 000,00 грн. моральної шкоди залишити без розгляду (а.с.27). Ухвалою суду від 25.04.2017 року позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про стягнення 5 000,00 грн. моральної шкоди залишено без розгляду. Позивачка в судове засідання не зявилася, 31.01.2017 подала до суду заяву, якою просила розглянути справу без його участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не зперечує проти заочного розгляду справи(а.с.27). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, повторно, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 25, 26, 34-39). Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики(розписки), внаслідок чого [PERSON] позивається до [PERSON] про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 2005 року позивачка [PERSON] надала в борг відповідачці [PERSON] грошові кошти в розмірі 3000,00 дол. США. У звязку з частковим виконанням [PERSON] боргових зобовязань, між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики(розписка). Відповідно до вказаного договору позики(розписки) відповідачка зобовязалась повернути позивачці до 01.08.2016 року грошові кошти в розмірі 1 800,00 дол. США (а.с. 18). Проте відповідачка по даний час свої зобовязання згідно договору позики не виконала. Зазначена обставина нічим не спростована. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку розписки позичальника. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено згідно з частиною першою статті 192 ЦК ( 435-15 ) законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК ( 435-15 ), частина третя статті 533 ЦК ( 435-15 ); Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 ( 15-93 ) "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). Позивачкою проведено розрахунок заборгованості [PERSON] за договором позики(розписки) по курсу валют НБУ станом на 18.10.2016 року, відповідно до якого курс гривні відносно долара США становить 25,78 грн. за 1 дол. США (а.с.7). Таким чином заборгованість відповідачки перед позивачкою становить 46 404,00 грн. (1 800,00 дол. США*25,78 грн.). Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачкою суму заборгованості за вказаним договором позики(розпискою) та доводи позивачки суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачки заборгованості за договором позики є обгрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать в тому числі витрати на правову допомогу. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати, а саме, 551,20 грн. оплати судового збору згідно квитанції №ПН11513С1 від 24.10.2016 року та 700,00 грн. за консультацію та складання позовної заяви згідно квитанції №000191 серія АВ від 27.10.2016 року (а.с.1, 9). На підставі викладеного, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі», ст. ст. 526, 527, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79, 88 ЦПК України,

Outcome: approved