Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

В Рівненський міський суд надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей. В судовому засіданні, позивач [PERSON] позовні вимоги підтрималиа та суду пояснила, що 09 серпня 2003 року між нею та [PERSON]О було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, про що було зроблено актовий запис № 1009, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час, вони з чоловіком разом не живуть, не ведуть спільного господарства, зазначила, що сімя розпалась і існує формально. Просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про час розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надіслав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, з постановленням заочного рішення. Позивач не заперечує проти постановлення заочного рішення. Розглянувши подані стороною документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, серії 1-ГЮ № 065125 [PERSON] та [PERSON] 09 серпня 2003 року уклали шлюб, про що у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції зроблено запис № 1009 Судом також встановлено, що шлюб між сторонами розпався, існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до оглянутих в судовому засіданні свідоцтв про народження серії 1-ГЮ № 161659 від 02.12.2003 року та 1-ГЮ № 109648 від 07.12.2009 року, вбачається, що [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини/аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька ,або у твердій грошовій сумі. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення; максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати платника аліментів. Враховуючи рівність прав та обовязків батьків щодо дитини, беручи до уваги, що обовязок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, з метою забезпечення нормального догляду за дітьми, враховуючи, що відповідач працює, те, що на його утриманні інших осіб не перебуває, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1500 грн. на кожну дитину, що буде відповідати інтересам дітей, а також засадам розумності та справедливості. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 551 грн.20 коп. Відповідно до ст. 367 п.1 ЦПК України суд вважає за необхідне рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Outcome: approved