Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, мотивуючи тим, що з громадянином [PERSON] вона розірвала шлюб 10.10.2012 року, на підставі рішення Рахівського районного суду, Закарпатської області. Від спільного проживання в них народилося двоє дітей, одна з яких: дочка [PERSON] - [INFO], являється студенткою Чернівецького національного університету ім. Юрія Федька, на платній формі навчання, та перебуває на її повному утриманні. Враховуючи що їх дочка навчається у вищому навчальному закладі, що потребує значних витрат зокрема, витрат на оплату навчання, проїзд, харчування, одяг, книги, зошити, проживання тощо. Тому просила суд винести рішення, яким стягувати, щомісячно, з [PERSON], на її користь аліменти, на утримання дочки [PERSON], в твердій грошовій сумі по 1000 гривень, починаючи з дати подання позову до суду, до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 річного віку. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач, [PERSON], повторно в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причини його неявки суду не відомі. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Рахівського районного суду від 10 жовтня 2012 року між ними розірвано. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітніми, однак дочка [PERSON] - [INFO] на даний час навчається у вищому навчальному закладі. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, за загальним правилом, батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тобто, до 18 років. Проте, існують випадки, коли право на утримання мають також повнолітні діти, як це передбачено ст. 199 СК України. Підставою виникнення обов'язку батьків щодо утримання повнолітніх дітей в даному випадку є такий склад юридичних фактів: походження дітей, продовження повнолітніми дітьми навчання, потреба повнолітніх дітей у зв'язку з продовженням навчання в матеріальній допомозі, здатність батьків таку допомогу надавати. Сукупність цих фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання. У разі відсутності хоча б одного з наведених вище фактів аліментне зобов'язання, пов'язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. У випадку наявності зазначених підстав, батьки зобов'язані утримувати дитину, яка навчається, до досягнення нею 23 років. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Аналогічне роз'яснюється Постановою Пленуму Верховного суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, позивачкою заявлена вимога про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], на період її навчання у вищому навчальному закладі, але не більше як до 23 річного віку. Відповідно до довідки №295 від 27 червня 2016 року [PERSON], являється студенткою 1 курсу за спеціальністю "Документознавство та інформаційна діяльність", факультет історії, політології та міжнародних відносин денної форми навчання, Чернівецького національного університету імені [PERSON] на контрактній основі, календарний термін навчання з 01.09.2015 року по 10.06.2019 року. Договором №11-38 від 15.08.2015 року на платне навчання в Чернівецькому національному університеті імені [PERSON] стверджено, що загальна вартість освітньої послуги становить 35 200 гривень, розмір плати за один семестер складає - 4400 гривень. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги позивачці на навчання повнолітнього сина. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дитини сторони між собою не досягли. Згідно довідки виконкому Рахівської міської ради № 3930 від 27 липня 2016 року та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON], на утриманні позивачки знаходиться повнолітня дочка [PERSON], сама позивачка на даний час ніде не працює. Як вже було встановлено, повнолітній дочка сторін, [PERSON], навчається у вищому навчальному закладі на денній форма навчання. Отже вона не в змозі мати самостійний заробіток, через постійну зайнятість у навчальному процесі і тому потребує матеріальної допомоги до отримання відповідної спеціальності у вищому навчальному закладі. Таким чином, враховуючи насамперед інтереси дитини, її матеріальне благополуччя, прагнення отримати освіту, а також приймаючи до уваги матеріальне становище дочки сторін, те, що вона не має доходу, матеріально-побутові умови задовільні і матеріальне становище відповідача, який є працездатним, інших утриманців не має, протилежне ним не доведено, та виходячи із принципу розумності та справедливості суд вважає, що позов слід задовольнити. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 29 липня 2016 року. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в розмірі 551 гривню 20 копійок.

Outcome: approved