Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

В жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, які уточнив 12.03.2020 року, до [PERSON] про встановлення факту того, що [PERSON] (по-батькові « [PERSON] »), зазначений у договорі забудови від 25.12.1958 року та [PERSON] (по-батькові « [PERSON] »), який помер [INFO] , є однією і тією ж особою, визнання права власності на спадкове майно за законом, яке залишилося після померлого [INFO] [PERSON] , та складається із житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який є дядьком позивача. На день смерті спадкодавця залишилась спадщина, яка складається із вказаного житлового будинку, належного померлому на підставі договору забудови від 25.12.1958 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К. в реєстрі №2-1446. Після смерті [PERSON] спадщину ніхто не прийняв. Спадкоємці першої черги дружина [PERSON] померла [INFO] та син [PERSON] помер [INFO] . Сестра померлого [PERSON] , яка є матір`ю позивача, приймати спадщину не бажає, тому єдиним спадкоємцем є позивач. На звернення позивача до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Гончарової О.С. із заявою про прийняття спадщини нотаріусом було відмовлено, у зв`язку із тим, що право власності не зареєстроване у встановленому порядку за спадкодавцем, та у договорі забудови та у будинковій книзі по-батькові померлого [PERSON] написано « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть та інших метричних документах написано « [PERSON] ». Також вказує, що зазначений житловий будинок не підлягає здачі в експлуатацію, та вважається завершеним будівництвом. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, просив розглядати справу у його відсутність (а.с.92). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.100). Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Згідно ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України\~визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1\~ст. 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть (повторного) серії [NUMBER] , виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 13.07.2016 року [PERSON] помер [INFO] (а.с.15). Спадкоємцю [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] на підставі Договору забудови від 25.12.1958 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К. в реєстрі №2-1445 (а.с.17-20). Згідно довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» №1101 від 31.10.2019 року (а.с.48) відповідно до Адресного реєстру м.Ізмаїл об`єкт нерухомого майна житловий будинок з надвірними спорудами, власником якого є [PERSON] (1/1 частка) на підставі договору забудови від 25.12.1958 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, має самостійний адресний номер: Одеська область [ADDRESS] (колишня адреса: м [ADDRESS] ). Також, згідно довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» №1662 від 16.12.2019 року (а.с.83) станом на останню технічну інвентаризацію від 25.09.2019 року об`єкти збудовані без дозвільних документів відсутні. Зазначений житловий будинок з надвірними спорудами побудований у 1970 році є завершений будівництвом, згідно листа №12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України об`єкти, які були закінчені будівництвом до 05.08.1992 року прийняттю в експлуатацію не підлягають. Відповідно до листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01.09.2011 року №40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів. Закінчених будівництвом до 05.08.1992 року» житлові будинки збудовані до 05.08.1992 року не підлягають до здачі в експлуатацію. Враховуючи викладене, об`єкт нерухомості, розташований по [ADDRESS] є житловий будинок з надвірними спорудами завершеного будівництвом та не підлягає до здачі в експлуатацію. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №68/2016, заведеної після смерті [PERSON] , на день смерті спадкодавця залишилося майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №45231300 від 27.09.2016 року [PERSON] заповіти / спадкові договори не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до\~ст.1261 ЦК України\~після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 06.02.1957 року (а.с.12), та син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12.04.1958 року (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 29.12.2011 року [PERSON] померла [INFO] (а.с.14) та відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 11.04.2016 року [PERSON] помер [INFO] (а.с.13). Відповідно до листа Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області від 06.12.2019 року №1655/01-16 (а.с.82) після померлої [INFO] [PERSON] та після померлого [INFO] [PERSON] будь-які заяви від спадкоємців не надходили, спадкові справи не заводились, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. [PERSON] є сестрою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22.11.1945 року (а.с.9) та архівною довідкою Державного архіву Одеської області від 29.04.2016 року №Т-941 (а.с.16), в якій вказано, що в метричній книзі Примарії м.Ізмаїла 1-го округу Ізмаїльського уїзду (на теперішній час м.Ізмаїл Одеської області) за 1935 рік є запис №401 від 18.09.1935 року про народження [PERSON] [INFO] , батько [PERSON] та [PERSON] одруження [INFO] із [PERSON] [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до нотаріуса не зверталася, що підтверджується матеріалами спадкової справи №68/2016, заведеної приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гончаровою О.С. після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.53-81). Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гончарової О.С. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті дядька [PERSON] , що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 03.09.2019 року, спадкова справа №165. Згідно письмової відповіді приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гончарової О.С. від 09.09.2019 року №328/02-14 на звернення позивача [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , йому відмовлено на тій підставі, що право власності на спадкове майно не зареєстроване у встановленому законом порядку за спадкодавцем (а.с.29). Відповідно до ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гончарової О.С. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті дядька [PERSON] , що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 03.09.2019 року, спадкова справа №165, та прийняв спадщину за законом шляхом подання відповідної заяви. [PERSON] є племінником померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 14.04.1966 року (а.с.7), та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23.10.1948 року (а.с.9). Як вбачається із Договору забудови від 25.12.1958 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К. в реєстрі №2-1445, власником житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] вказаний [PERSON] (а.с.17-20). Однак, у свідоцтві про смерть (повторному) серії [NUMBER] , виданому Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 13.07.2016 року вказаний померлий [INFO] [PERSON] (а.с.15). Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно Договору забудови від 25.12.1958 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К. в реєстрі №2-1445 [PERSON] є власником житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] (а.с.17-20). Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до\~ст.316\~Цивільного Кодексу\~України,\~правом власності\~є право\~особи на\~річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 293 ЦПК України розгляд справ про встановлення факту віднесено до компетенції суду. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог ч.1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За позицією Верховного Суду України, викладеною в абз.2 п.2 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті. Враховуючи викладене, на думку суду правомірними є вимоги позивача щодо встановлення факту того, що [PERSON] (по-батькові « [PERSON] »), зазначений у договорі забудови від 25.12.1958 року та [PERSON] (по-батькові « [PERSON] »), який помер [INFO] , є однією і тією ж особою, та визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на спадкове майно, яке залишилося після померлого [INFO] [PERSON] , яке складається із житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст.\~12,\~13,\~78,\~81 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідачка визнала позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 81 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved