Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] (далі - Позивачі) звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ у Попільнянському районі Головного Управління Держгеокадастру у Житомирській області про припинення права спільної сумісної власності на земельні ділянки та визнання права власності на земельні ділянки, отримані в результаті поділу спільної часткової власності, посилаючись на те, що відповідно до інформації, що міститься у державному акті на право власності на земельну ділянку вони є співвласниками земельної ділянки загальною площею 3.7408 га, яка розташована на території Ходорківської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Іншим співвласником земельної ділянки є їхній рідний брат [PERSON]. [PERSON] виділив в натурі, із земельної ділянки загальною площею 3.7408 га, яка перебувала у їхній спільної часткової власності, належну йому одну третю частину земельної ділянки, в результаті чого отримав окрему земельну площею 1.2515 га з кадастровим номером [NUMBER]. А тому, з метою вільного володіння, користування та розпорядження належними кожному з них одної третьої частини земельної ділянки, виникла потреба у їх виділенні в натурі. На даний час Позивачі не мають можливості зареєструвати право власності на належні їм земельні ділянки, так як згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] виданого 27 січня 2005 року вони є співвласниками земельної ділянки загальною площею 3.7408 га. Враховуючи вищевикладене, Позивачі просять, припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку загальною площею 3.7408 га, яка розташована на території Ходорківської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства; Визнати за [PERSON], [INFO], право власності на земельну ділянку загальною площею 1.2395 га, яка розташована на території Ходорківської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, в результаті поділу спільної часткової власності; Визнати за [PERSON], [INFO], право власності на земельну ділянку загальною площею 1.2498 га, яка розташована на території Ходорківської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, в результаті поділу спільної часткової власності. Позивачі в судове засідання не з'явились, в позовній заяві просили справу розглядати без їх участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив справу слухати без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду лист про розгляд справи без участі їх представника, заперечень проти позову не мають. Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз'яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Згідно статті 1 Першого Протоколу від 20 березня 1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] виданого 27 січня 2005 року Попільнянською районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010521900018, співвласниками земельної ділянки загальною площею 3.7408 га, яка розташована на території Ходорківської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства по одній третій за кожним значаться [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] виділив в натурі, із земельної ділянки загальною площею 3.7408 га, яка перебувала у спільній частковій власності, належну йому одну третю частину земельної ділянки, в результаті чого отримав окрему земельну площею 1.2515 га з кадастровим номером [NUMBER]. Відповідно до інформації, що міститься у Державному земельному кадастру, відповідно до технічної документації із землеустрою, земельна ділянка, що перебуває у спільній частковій власності поділена на три частини, а саме, земельна ділянка площею 1,2515 га, кадастровий номер [NUMBER] на [PERSON]; земельна ділянка площею 1,2498 га, кадастровий номер [NUMBER] на [PERSON] та земельна ділянка площею 1,2395 га, кадастровий номер [NUMBER] на [PERSON]. Відповідно до інформації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки виданої Відділом Держгеокадастру у Попільнянському районі Житомирської області, вартість земельної ділянки площею 3.7408 га становить 151031 гривня 88 копійок. Як вбачається з листа приватного нотаріуса Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області від 02 лютого 2018 року № 197/01-16, в зв'язку з відсутністю згоди іншого співвласника земельної ділянки площею 3,7408 га, яка розташована на території Ходорківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, здійснити посвідчення договору про виділ в натурі (поділ) належних [PERSON] та [PERSON] не має можливості в зв'язку з тим, що посвідчення договору має відбуватися між всіма співвласниками. Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року по справі № 6-12цс13 кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У відповідності до частини першої статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою статті 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а відповідно до ст.126 того ж кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Разом з тим, статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Вчинення нотаріальних дій щодо порядку володіння та користування спільним майном або конкретними його частинами та укладення договорів про визначення розміру часток, зміну розміру часток, а також виділення частки в натурі присвячено пункт 6, глави 1, розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5. Відповідно до пункту 6, глави 1, розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5, зазначено, що договір про виділення частки в натурі може бути укладений між усіма учасниками спільної часткової власності або між кількома з них. Учасники спільної часткової власності вправі укладати договори про визначення розміру часток, зміну розміру часток, а також виділення частки в натурі (поділу). Договори про виділ частки в натурі майна (поділ), право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються нотаріусом на підставі документів, що посвідчують право власності на таке майно, або на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якщо державну реєстрацію права власності на нерухоме майно проведено без видачі документа, що посвідчує таке право. Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ спільного майна та/або виділ у натурі частки із спільного майна, що призвело до не можливості вчинити укладення відповідного правочину в порядку передбаченому статей 364, 367 ЦК України, Позивач має право на звернення до суду за захистом свого права, шляхом виділу у натурі своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Вимогу про стягнення з Відповідачів понесених судових витрат Позивач не заявляв, тому

Outcome: approved