Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки його доходу та на її (позивача) утримання у розмірі 1/6 частки його доходу до досягнення дитиною трирічного віку. У позові зазначається, що 05 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. У зв'язку з втратою почуттів, з березня 2014 року подружжя проживають окремо, ведуть відокремлений побут, втратили взаємні права та обов'язки. З часу припинення фактичних відносин, дитина постійно проживає з матір'ю, перебуває на її утриманні. Будучи батьком дитини відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання доньки та на утримання дружини. Позивач просить шлюб розірвати, з відповідача стягнути аліменти, відновити її дошлюбне прізвище на "[PERSON]". В судовому засіданні позивач підтримала повністю позовні вимоги, просила їх задоволити. Відповідач будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився. Надіслав суду письмові заперечення проти позову у яких вказав, що позов визнає частково. Щодо розірвання шлюбу не заперечує. Сплачувати аліменти на утримання дружини не згідний, стосовно стягнення аліментів на дитину просить визначити розмір аліментів в розмірі ? частки всіх видів його заробітку. Заперечення обґрунтовує тим, що оскільки отримує мінімальний заробіток, у зв'язку з витратами на харчування, оплату житла та транспортними затратами з м. Рівне в м. Дубно, а також у зв'язку з витратами на лікування після перенесеної операції на шлунку не має змоги оплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що 05 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області, зареєстровано шлюб, актовий запис № 786. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї не можливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Подружжя з березня 2014 проживають окремо, не підтримують сімейні відносини, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Відповідно до статей 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Суд визначає у частці від доходу відповідача, оскільки проти цього відповідач не заперечує, про що зауважено у його письмових запереченнях. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від доходу відповідача, суд виходить з того, що майнове зобов'язання батька по утриманню дитини, залишається меншим ніж те, що залишається за позивачем, оскільки дитина постійно проживає з матір'ю, перебуває на її утриманні, а відповідач є працездатним, і у нього немає на утриманні інших осіб. Заперечення відповідача щодо неможливості сплачувати аліменти на дитину у визначеному позивачкою розмірі, суд не приймає до уваги, оскільки утримання дітей зобов'язує батьків віднаходити відповідні засоби, і незначний заробіток не має пріоритетності над зобов'язанням утримувати дитину. За положенням ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно з ч.ч.2,4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Відповідач, всупереч ч.1 ст. 60 ЦПК України, окрім письмових заперечень не надав суду належних та допустимих доказів які вказують на неможливість надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трирічного віку. Аналізуючи викладене, на підставі встановлених судом фактів, з метою недопущення погіршення матеріального становища позивача, та одночасно відповідача, суд, із урахуванням наведених норм та положень приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 200 грн. щомісячно. У відповідності до ст. 113 СК України, підлягає до задоволення вимога позивача про відновлення дошлюбного прізвища. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 75,84, 110, 112, 141, 180, 181 СК України,

Outcome: approved