Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову вказує, що 10 листопада 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 54. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. З відповідачем вони на даний час не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинили, добровільно належної матеріальної допомоги на утримання сина, він не надає хоча й має змогу це робити. Відповідач працює офіційно має стабільний заробіток та має можливість надавати матеріальну допомогу. Тому позивачка і змушена звернутися до суду з даним позовом, на підставі ст. 81,180,181 СК України, ст.3,15,110,118,119,367 ЦПК України просить її позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково надав своє заперечення, та зазначив, що на даний час позивач офіційно працює та має стабільний заробіток, прохає стягувати з нього не 33 % а 25% аліментів. Вислухавши сторони,вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з оглядом на наступне. Судом встановлено, що 10 листопада 2012 року Позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 54, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ №241607 від 10 листопада 2012 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ №432191 від 27 травня 2013 року за актовим записом 07, виданим виконавчим комітетом Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. В судову засіданні було встановлено, що і позивач і відповідач офіційно працевлаштовані та мають стабільні доходи. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Статтями 180-182 СК України передбачено, що батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що позивачка на даний час проживає разом з дитиною в м. Першотравенськ де і працює, дитина відвідує дитячий садок проживає в зйомній квартирі відповідач на даний час проживає в [INFO] ,при цьому відповідач позивачці добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а домовленості щодо розміру та порядку сплати такої допомоги між ними не досягнуто. Але відповідач запевнив суд, що у подальшому він не відмовиться від дитини і крім аліментів буде надавати допомогу добровільно. Відповідач працевлаштований охоронцем в ТОВ «Охорона Холдинг» де отримує постійний дохід у вигляді заробітної плати, звязку з чим аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої дитини необхідно стягнути в примусовому порядку в частці від заробітку відповідно до положень ст.183 та ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України від дня предявлення позову до досягнення неповнолітньою дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом. З урахуванням зазначеного, суд при визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України враховує визнання позову відповідачем ,матеріальне становище платника аліментів, який отримує прибутки у вигляді заробітної плати за місцем роботи , стану здоровя дитини. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану здоровя як відносно дитини, так і відносно відповідача, а також витрат позивачки на утримання дитини сторонами суду не надано, а інших утриманців відповідач не має. Суд приходить до висновку та вважає необхідним у відповідності зі ст.183 СК України стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 30 % частини його прибутків щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Відповідно до ч.1 ч.3 ст.77 Сімейного Кодексу України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя,як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.79 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч.2 ст.91 Сімейного Кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею ,ним їхньої дитини, відповідно до частини другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі . Від оплати судовим збором вимог щодо стягнення аліментів при подачі позову позивачка була звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір у розмірі 551грн 20 коп. повинен бути стягнутий з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved