Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] пред'явила позов до ПАТ «Одесагаз», який в подальшому уточнила та просить суд визнати вимоги відповідача про сплату заборгованості за спожитий природний газ в сумі 9504, 19 гривень безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, а також скасувати заборгованість за спожитий природний газ в сумі 9504, 19 гривень та залишити без змін тариф за 2013 рік по 1,098 гривні за 1м3. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідачем безпідставно було змінено тариф за спожитий газ з категорії до 6 000 м3 (1,098 грн. за 1 м3) на категорію до 12 000 м3 (2,2482 грн. за 1 м3) та нарахована заборгованість по новому тарифу. Не погоджуючись з таким розрахунком, у досудовому порядку позивач звернулась до відповідача з вимогою провести перерахунок, оскільки з її власних розрахунків обсяг спожитого газу за 2013 рік не перевищував 6000 м3, але їй було відмовлено з посиланням на правомірність встановленого тарифу. Ухвалою суду від 10.06.2014 року до участі у справі в якості третіх осіб були залучені [PERSON] та [PERSON], які подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Під час розгляду справи позивачка та її представник уточнені позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача уточнений позов не визнав з підстав, наведених у запереченні на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити. За спільною заявою сторін, ухвалою суду від 10.06.2014 р. завершення розгляду справи проводилося у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, враховуючи пояснення сторін та спеціаліста, суд встановив наступне. Позивачу на праві приватної власності належить будинок за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями від 19.10.2011 року, яке зареєстровано у КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» від 16.12.2011 р. 05 червня 2005 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання послуг з газопостачання та на ім'я позивача відкрито особистий рахунок № [NUMBER] й видано розрахункову книжку. Відповідно до зазначеного договору виконавець - ПАТ "Одесагаз", повинен надавати послуги з газопостачання, а позивач як споживач повинний сплачувати зазначені послуги за встановленим тарифом, який залежить від кількості споживання природного газу за рік. Згідно з постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13 липня 2010 року № 812, існує 4 категорії тарифів. Протягом останніх трьох років позивач сплачувала за спожитий газ згідно з другою категорією до 6000 м3 в сумі 1,098 грн. за 1 м3 газу, але в лютому 2014 року позивачем було отримано повідомлення про наявність заборгованості перед ПАТ «Одесагаз» за адресою: [ADDRESS] особовий рахунок № [NUMBER] за спожитий природний газ в сумі 9504, 19 гривень, а також повідомлено про зміну тарифу. Як пояснив представник відповідача та спеціаліст [PERSON], підставою для нарахування боргу та зміни тарифу стало те, що оплату за грудень 2013 року позивач провела тільки 27 лютого 2014 року. В свою чергу до кінця січня 2014 року позивач не повідомила відповідачу показники лічильника, що змусило останнього розрахувати об'єм спожитого газу за середньодобовою нормою, що і стало причиною перевищення ліміту встановленого для другої категорії. У зв'язку з чим, виходячи з показників лічильника, які були зафіксовані 15 січня 2014 року контролером відповідача, ПАТ «Одесагаз» проведено розрахунок газу за нормами середньодобового споживання по тарифу категорії до 12 000 м3 (2,2482 за 1м3 газу), оскільки, як стверджує представник відповідача, позивач у 2013 році перевищила ліміт 6000 м3 спожитого газу. Суд не погоджується з доводами представника відповідача, так як з особистого рахунку позивачки та відомостей про зняття показників лічильника вбачається, що відповідач безпідставно в порушення вимог Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 та Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620, дійшов висновку про перевищення позивачем ліміту спожитого газу. Так, з наданих відповідачем документів вбачається, що представники відповідача не робили зняття показань лічильника газу позивачки щомісяця станом на останній робочий день звітного місяця, не складали акт прийняття-передавання газу, який повинен складатися у двох примірниках та зберігатися протягом трьох років, як того вимагає Тимчасове положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620, а за весь 2013 рік зробили лише три зняття показань лічильнику газу позивачки. Пунктом 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 (далі - Правила №2246) передбачено, що розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 1 січня 2007 року за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу використання природного газу (зафіксованого на особових рахунках споживача) у попередньому році. Розрахунки за надання населенню послуг з газопостачання у разі використання лічильників газу (будинкових або на групу будинків) провадяться відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 р. № 620 (далі - Положення № 620). У відповідності до п. 6 Положення № 620, Зняття показань лічильників газу (будинкових або на групу будинків) провадиться представниками власника будинку (квартири) та газопостачальної організації щомісяця станом на останній робочий день звітного місяця. Показання цих лічильників газу фіксуються в акті прийняття-передавання газу, який складається у двох примірниках та зберігається протягом трьох років. При знятті показань можуть бути присутні представники державних контролюючих органів. Судом встановлено, що обсяг спожитого газу позивачем з 01.01.2013 року по 01.01.2014 року становить 5979 м3 (20 406 м3 - 14 427 м3), що підтверджується розрахунковою книжкою та банківськими квитанціями про оплату. Крім того, позивач не може нести відповідальність за несвоєчасне та неналежне виконання представниками газопостачальної організації, покладених на них обов'язків. А останні в свою чергу не вправі вимагати від позивача виконання замість них невластивих для позивача, як споживача обов'язків, які не встановлені ні договором, ні законом.. Посилання представника відповідача та спеціаліста [PERSON] на те, що позивач своєчасно не повідомила показники лічильника та не оплатила вартість спожитого газу за грудень 2013 року, у зв'язку з чим це стало підставою для зміни тарифу є протиправними, оскільки факт несвоєчасної оплати та неповідомлення показань лічильника не спростовує факту того, що позивачем за 2013 рік було спожито газу у розмірі 5979 м3, що дозволяє їй залишатись у категорії до 6000 м3 і відповідно продовжувати сплачувати по тарифу, який встановлено для даної категорії. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виниклі правовідносини регулюються ст.ст. 714, 712 Цивільного кодексу України, відповідно до яких постачальник надає ресурси, а споживач їх сплачує за відповідною ціною. Статтею 691 ЦК України зазначено, що товар оплачується за ціною, встановленою у договорі. Відповідно до ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін; зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Таким чином, перерахування ціни поставленого товару в односторонньому порядку є не законним. На підставі викладеного,

Outcome: approved