Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

В лютому 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила визнати право власності на земельну ділянку площею 8,19, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тімірязєвської сільської ради Вознесенського району в порядку спадкування після смерті бабусі [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивач є спадкоємцем за заповітом, яка звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав та на підставі її заяви заведена спадкова справа у в Першій Вознесенській державні нотаріальній конторі. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки відповідно до заповіту спадкоємиці заповідався сертифікат на право на земельну частку(пай), тоді як до нотаріальної контори був пред'явлений Державний акт на право приватної власності на землю. Посилаючись на те, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, а також відмови нотаріуса в оформленні спадкових прав, позивач просила визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Ухвалою суду від 23.02.2015 року до участі у справі в якості співвідповідачів були залучені [PERSON], та [PERSON]. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Тімірязєвської сільської ради Вознесенського району в судове засідання не з'явився на адресу суду надіслав заяву, в якій просить справу слухати у відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, на адресу суду надіслали заяву, в якій просили розгляд справи проводити без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні було встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] - а.с.3). На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений секретарем Тімірязєвської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області 12.12.2000 року. (а.с.4) Відповідно до заповіту, вона належний їй будинок№ [ADDRESS] та сертифікат на право на земельну частку(пай), що знаходиться в ТОВ "Тімірязєвське" заповідала [PERSON]. В судовому засіданні було встановлено, що за заявою [PERSON] в Першій Вознесенській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 325/07. Крім спадкоємиці за заповітом [PERSON] з заявами про прийняття спадщини звернулися діти спадкодавиці [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] В судовому засіданні було встановлено, спадкоємиці за заповітом [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в заповіті спадкоємиці заповідався сертифікат на право на земельну частку (пай), тоді як до нотаріальної контори спадкоємицею був пред'явлений Державний акт на право приватної власності на землю. (довідка нотаріуса № 2279/02-14 від 11.10.2013 р.) В судовому засіданні було встановлено, що рішенням № 1 від 25.09.2001 року Тімірязєвської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області був затверджений проект організації земельних ділянок (паїв), про передачу в приватну власність громадянам земельних ділянок (паїв), встановлення їх меж в натурі (на місцевості) та складання державних актів на право приватної власності). На підставі вказаного рішення [PERSON], був виданий Державний акт на право приватної власності на землю, відповідно до якого [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка площею 8,19 га, яка розташована на території Тімірязєвської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист. Згідно ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи те, що в судовому засіданні було встановлено неможливість оформлення позивача своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, а також ст.16 ЦК України, яка передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону, суд вважає за можливе визнати право власності в порядку спадкування на спадкове майно за спадкоємцем за заповітом [PERSON]

Outcome: approved