Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про звільнення майна з-під арешту. Позовна заява мотивована тим, що Вінницьким міським судом Вінницької області по цивільній справі № 127/15421/13-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості 04.03.2014 року видано на виконання рішення Апеляційного суду Вінницької області від 20.01.2014 року виконавчий лист про стягнення боргу з [PERSON] 11.03.2014 року відкрито виконавче провадження № 42424817 з виконання зазначеного виконавчого листа. 12.03.2014 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно [PERSON] 17.09.2014 року заступником начальника Вишенського відділу ДВС [PERSON] винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», що діяв до 05.10.2016 року, згідно якої виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: стягував перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа. Разом з тим, вже 28.02.2014 року ВССУ було відкрито касаційне провадження за скаргою [PERSON] 28.05.2014 року було скасовані рішення усіх попередніх інстанцій та справу направлено на новий розгляд. При новому розгляді цивільної справи рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2015 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] було відмовлено. 04.09.2017 року [PERSON] звернулась до Центрального відділу ДВС м. Вінниця з заявою про зняття арешту з майна та виключення запису про обтяження. Листом від 12.10.2017 року Центральний відділ ДВС відмовив у знятті арешту з підстав завершення виконавчого провадження № 42424817. Не погодившись з діями ДВС [PERSON] було подано скаргу на дії (бездіяльність) державного виконавця в частині відмови в скасуванні арешту. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.12.2017 року в задоволенні скарги відмовлено та одночасно розяснено, що [PERSON] має право звернутися до суду з позовною заявою про звільнення майна з під арешту. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про звільнення з-під арешту все нерухоме та рухоме майно боржника, накладене постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.03.2014 року по виконавчому провадженню № 42424817 винесеною заступником начальника Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. Представник Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області та представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином. В зв'язку з цим суд, оскільки наявних у справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. При розгляді справи встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вінницьким міським судом Вінницької області по цивільній справі № 127/15421/13-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості 04.03.2014 року видано на виконання рішення Апеляційного суду Вінницької області від 20.01.2014 року виконавчий лист про стягнення боргу з [PERSON] 11.03.2014 року відкрито виконавче провадження № 42424817 з виконання зазначеного виконавчого листа. З постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.03.2014 року, вбачається, що з метою повного та своєчасного виконання виконавчого документа необхідно накласти арешт на все майно боржника: [PERSON] 17.09.2014 року заступником начальника Вишенського відділу ДВС [PERSON] винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», що діяв до 05.10.2016 року, згідно якої виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа. Разом з тим, вже 28.02.2014 року ВССУ було відкрито касаційне провадження за скаргою [PERSON] 28.05.2014 року було скасовані рішення усіх попередніх інстанцій та справу направлено на новий розгляд. При новому розгляді цивільної справи рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2015 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] було відмовлено. 04.09.2017 року [PERSON] звернулась до Центрального відділу ДВС м. Вінниця з заявою про зняття арешту з майна та виключення запису про обтяження. Листом від 12.10.2017 року Центральний відділ ДВС відмовив у знятті арешту з підстав завершення виконавчого провадження № 42424817. У відповідності до ч. ч. 1, 2\~ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також проводяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Так, постановою заступника начальника Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ [PERSON] про повернення виконавчого документу стягувачеві від 17.09.2014 року встановлено, що за боржником рухомого та нерухомого майна не зареєстровано. Не погодившись з діями ДВС [PERSON] було подано скаргу на дії (бездіяльність) державного виконавця в частині відмови в скасуванні арешту. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.12.2017 року в задоволенні скарги відмовлено та одночасно розяснено, що [PERSON] має право звернутися до суду з позовною заявою про звільнення майна з під арешту. Згідно із\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1, 2\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Верховний Суд України в п. 16 Постанови Пленуму від 26.12.2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» звернув увагу на те, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом предявлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками, але володіють ним на законних підставах. Згідно зі\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів\~фізичних осіб, прав та інтересів\~юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих\~Конституцією України\~прав і свобод людини та здійснення проголошеного\~Основним Законом України\~принципу верховенства права. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі\~доказів, поданихучасниками справи\~або\~витребуваних\~судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна\~сторона\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, згідно\~ст. 81 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони\~мають право обґрунтовувати належність конкретного\~доказу\~для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними. Враховуючи вище викладене, а також\~ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом звільнення з-під арешту все нерухоме та рухоме майно боржника, накладене постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.03.2014 року по виконавчому провадженню № 42424817 винесеною заступником начальника Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ [PERSON] Враховуючи клопотання представника позивача про залишення судових витрат за позивачем, суд прийшов до висновку про залишення судових витрат за позивачем.

Outcome: approved