Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Піщанського районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач по справі [PERSON] являється її батьком. Разом з її матір'ю відповідач не проживає. Сплачував аліменти на її утримання до о досягнення нею вісімнадцяти років до 25 жовтня 2017 року. В даний час вона навчається на денній формі навчання у Брацлавському агроекономічному коледжі, проживає в гуртожитку, на що йдуть додаткові витрати. Позивач вказує, що проживає разом з матір'ю та повністю знаходиться на її утриманні. Вважає, що відповідач є працездатною особою, та може їй матеріально допомагати на період навчання. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на її утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень щомісячно з дня звернення до суду з позовом про стягнення аліментів та до закінчення навчання. Також просила стгянути з відповідаач на її користь понесені нею судові витрати. Ухвалою суду від 21 березня 2018 року у даній цивільній справі було відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 14 годину 00 хвилин 06 квітня 2018 року. Ухвалою суду від 17 травня 2018 року в даній цивільній справі було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання. Ухвалою суду від 15 червня 2018 року в даній цивільній справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позову, так як на його утриманні перебуває троє малолітніх дітей. Будь-яких доказів на підтвердження факту наявності інших утриманців відповідачем суду не надано. Відзив та заперечння на даресу суду від відповідача також не надходили. Суд, заслухавши позивача, дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 094820, виданим Піщанським відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області 17 листопада 1999 оку (а.с.5). Згідно довідки Брацлавського агроекономічного коледжу від 05 вересня 2017 року № 01-27/97 Ігнатко А В. навчається в Брацлавському агроекономічному коледжі ВНАУ на денній формі навчання за спеціальністю "Облік і оподаткування" на державній формі навчання з датою закінчення навчання 30 червня 2019 року (а.с.6). Відповідно до довідки Піщанської селищної ради за вих. № 1475 від 20 грудня 2017 року, [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON], [INFO], в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області, вул. Садова, 67 (а.с.8). Згідно довідки Брацлавського агроекономічного коледжу від 02 листопада 2017 року № 01-25/238 Ігнатко А В., яка навчається в Брацлавському агроекономічному коледжі ВНАУ проживає в гуртожитку, за який вносить плату (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи правними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. В силу ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. В частині 1 ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомогота нерухомогомайна,грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В частині 2 статті 200 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до розяснень, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потребу у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, може надавати матеріальну допомогу, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу, в тому числі про наявність інших утриманців, відповідачем суду надано не було, суд вважаєу, що відповідач може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, самостійних доходів не має, і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі, та стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 гривень, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, який вказує на обов'язок суду розглядати справу в межах заявлених позовних вимог. Суд вважає, що аліменти в даному розмірі будуть необхідними та достатніми для забезпечення потреб повнолітньої [PERSON], яка продовжує навчатися. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи, ціну позову, яка у позовоах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок. Крім того, відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно положень ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. В частині 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У зв'язку з тим, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 600 гривень, сплачених позивачем за надання правничої допомоги (згідно квитанції №2 від 02 березня 2018 року (а.с.10) . На підставі викладеного,

Outcome: approved