Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

\~В квітні 2016 року [PERSON] звернувся\~ до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документа, а саме: свідоцтва про право власності на\~ квартиру № 62 у будинку № 107 «а» по вул. Леніна, м. Роздільна Одеської області, яке видане виконавчим комітетом Роздільнянської міської ради 31 березня 1992 року на імя [PERSON]. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був сповіщений належним чином. Через канцелярію суду надійшла заява, згідно якої заявник свої заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, судове засідання провести за його відсутністю.(а.с.16 ). Представник зацікавленої особи\~ виконавчого комітету Роздільнянської міської ради в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був сповіщений належним чином. До суду через канцелярію надійшла заява, згідно якої представник зацікавленої особи [PERSON] заявлені вимоги [PERSON] визнав, не заперечував проти їх задоволення, просив справу розглянути за його відсутністю.(а.с.17-18). Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 197 ЦПК України). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що\~ заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню за таких підстав. Так, статтею 234 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або у паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру, виданого виконавчим комітетом Роздільнянської міської ради від 31 березня 1992 року [PERSON] належить квартира № 62 у будинку №107 «а» по вул. Леніна, м. Роздільна Одеської області. Проте в зазначеному документі прізвище\~ заявника значиться помилково «Шевцов» замість вірного «Шивцов»(а.с.8). З копії рішення виконавчого комітету Роздільнянської міської ради від 09.04.1992 року № 27 «Про вирішення житлових питань в місті» вбачається, що дійсно право власності за ЖСК №1 на квартиру № 62, визнано за [PERSON].(а.с.9-11). Згідно відповіді заявнику виконавчим комітетом Роздільнянської міської ради за № Ш-80 від 24.02.2016 року розяснено, що зазначене у свідоцтві про право власності «30 березня 1992 року №27» не відповідає дійсності, так як 30 березня 1992 року засідання Виконавчого комітету не проводилось. Рішення №27 прийняте було 09 квітня 1992 року(Протокол №5). В рішенні №27 «Про вирішення житлових питань в місті» в розділі «Про оформлення права власності» зазначається що (мовою оригіналу): «Просим признать право собственности за ЖСК-І на кв. № …62…» ніяких прізвищ. Тільки в додатку поданні голови ЖСК І [PERSON] зазначається (мовою оригіналу): «Просим признать право собственності за ЖСК І на кв. №62 [PERSON]». Відповідно до п.37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141: «у разі втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, …- на підставі якого проведено державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав, за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, оформляє свідоцтво, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування». Відповідно до п.24 Положення про порядок передачі квартир(будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396: «у разі втрати або зіпсування свідоцтва про право власності на квартиру (будинок0, жилі приміщення у гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі за письмовою заявою власника(співвласників) органом приватизації видається його дублікат». Отже, відповідно до зазначених норм Виконавчий комітет міської ради може видати дублікат свідоцтва про право власності тільки як орган приватизації, тобто коли здійснювалась приватизація квартир, у випадку [PERSON] квартира №62 в будинку №107 «а» по вул.. Леніна не приватизувалась, тому видачу дублікату здійснює державний реєстратор Реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області. Щодо видачі дубліката свідоцтва з виправленнями у прізвищі, зазначено, що відповідно до листа розяснення Державної реєстраційної служби України «Щодо видачі дублікатів втрачених або зіпсованих документів» від 17 січня 2013 року: «дублікатом є другий примірник документа, що має таку саму юридичну силу, як і оригінал. Тобто, дублікат документа повинен містити ті ж відомості, що й оригінал документа. Фактично видача дубліката полягає у відтворенні тексту документа, дублікат якого видається, що спрямоване на відновлення такого документа у випадку неможливості використання останнього з певних причин». Отже у випадку видачі дублікату свідоцтва про право власності на квартиру помилка у прізвищі залишиться.(а.с.12). Судом встановлено, що згідно копії паспорту громадянина України, серії КЕ № 422647, виданого Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 15.11.1996 року, прізвище заявника зазначено «Шивцов». (а.с.4). Згідно технічного паспорту на кв. 62 в житловому будинку №107-а по вулиці Леніна, в м. Роздільна, складеного ОБМТІ і РОН від 07.06.2002 року, власник квартири вказаний [PERSON].(а.с.6-7). Згідно з інформаційною базою даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків Роздільнянської ОДПІ ГУ ЖФС в Одеській області [PERSON], [INFO], пройшов реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб 29.01.2014 року та одержав реєстраційний номер облікової картки(на той час ідентифікаційний номер). Суд вважає, що оскільки свідоцтво на право власності на квартиру видавалося саме Виконавчим комітетом Роздільнянської міської ради, саме свідоцтво не втрачено, не зіпсоване та не пошкоджено, тому\~ зацікавленою особою в зазначеній справі повинна дійсно виступати міська рада, не залежно від наявності або відсутності інших установ. Крім того судом встановлено, що помилка в свідоцтві була припущена під час підготовки на оформленні зазначеного свідоцтва, та при зверненні заявника із заявою про видачу дублікату - він реалізувати своє право законним чином буде позбавлений можливості, оскільки отримує дублікат саме із зазначенням прізвища як "Щевцов", що є підставою для поновлення порушеного права судом. Відповідно до ч.6 п.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Вказані вище обставини свідчать про те, що свідоцтво про право власності на квартиру, яке видане виконавчим комітетом Роздільнянської міської ради на прізвіще [PERSON] від 31.03.1992 року за № 27, в дійсності належить [PERSON], [INFO],\~ проживаючого за адресою: вул. [PERSON](колишня Червоноармійська), буд. № 39,\~ м. Роздільна, Одеська область. Встановлення даного факту має для [PERSON] юридичне значення, тому що дозволяє реалізувати його право на оформлення права власності. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги заявника є обґрунтованими і відповідно до статті 256- 259 ЦПК України підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved