Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

До суду із заявою звернувся Комунальний заклад охорони здоров'я «Менська центральна районна лікарня» Менської районної ради про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], в зв'язку з тим, що останній хворіє на заразну форму туберкульозу, що встановлено результатами обстеження, від подальшого лікування ухиляється та заклад лікування залишив. В судовому засіданні представник лікарні підтримав заявлені вимоги та пояснив суду, що хворий за станом свого здоров'я потребує постійного лікування в стаціонарному закладі, в зв'язку з небезпекою для оточуючих та відмовою його від госпіталізації. Представники зацікавлених осіб в судовому засіданні заявили, що вони також наполягають на примусовій госпіталізації [PERSON], так як останній становить небезпеку оточуючим. Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що згідно висновку лікарсько-консультативної комісії [PERSON] хворіє на заразну форму туберкульозу, відмовляється від лікування, порушує протиепідеміологічний режим, що ставить півд. загрозу зараження туберкульозом оточуючих та підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу (а.с. 4). Згідно виписки № 1653 з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] 25.11.2013 року самочинно покинув Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер (а.с. 3), а згідно розписки від 27.01.2014 року (а.с. 2) [PERSON] відмовляється від госпіталізації в даний лікувальний заклад. У відповідності до статті 22 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», особи, які хворіють на особливо небезпечні та небезпечні інфекційні хвороби, є носіями збудників цих хвороб або перебували в контакті з такими хворими чи бактеріоносіями, а також хворі на інші інфекційні хвороби у разі, якщо вони створюють реальну небезпеку зараження оточуючих, підлягають лікуванню, медичному нагляду та обстеженням у стаціонарах відповідних закладів охорони здоров'я чи наукових установ. Відповідно до статті 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Невиконання рішення суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації тягне кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідно до ст.ст. 283-286 ЦПК України суд розглядає справи про обов`язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу хворого на заразну форму туберкульозу, який ухиляється від лікування. Аналіз вищезазначених норм, приводить до висновку, що заява про примусову госпіталізацію хворого, підлягає до повного задоволення, оскільки ухилення хворого від о лікування створює небезпечні умови для оточуючих, несе за собою загрозу його здоров'ю та здоров'ю оточуючого суспільства. Враховуючи вищевикладене, на підставі ч. 1 ч. 3 ч. 7 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз", ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 212-215, 218, 234, 286 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved