Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

До Краматорського міського суду Донецької області звернулася [PERSON] до [PERSON] про набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, посилаючись на наступні обставини. Вона з 03.06.1985 року володiла житловим будинком № 34 по вул. Карпенко-Карого у м. Краматорську Донецькоi областi. 16.05.1991 року даний будинок було визнано спiльним майном подружжя i 1/2 частка будинку на пiдставi свідоцтва про право власностi перейшла у власнiсть її чоловiку [PERSON]. Іншу 1/2 частку будинку, яка нележала їй, вона подарувала своїй доньці [PERSON]. Вона з 03.06.1985 року i по сьогоднiшній день зареєстрована та проживає в вищезгаданому будинку. 25.11.1997 року її чоловiк [PERSON] помер. Заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після його смерті, до нотаріальної контори подали позивачка та мати померлого [PERSON]. Спадщину вона не оформила. [PERSON] померла 27.03.2003 року. 23.08.2012 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого до неї перейшло право власності на 1/2 частку майна, якою володів [PERSON]. Тобто в даний час вона володiє 1/4 часткою будинку № 34 по вул. Карпенко-Карого у м. Краматорську Донецької областi. Спадкоємцiв після смерті [PERSON] не залишилось. Фактично вона володіла 1/4 часткою будинку з моменту смерті [PERSON], а саме з 25.11.1997 року. Але [PERSON] нiколи не користувалася своєю власнiстю, вона не проживала в даному будинку i не була в ньому зареєстрована. Таким чином, вона з 25.11.1997 року добросовісно заволодiла чужим майном та відкрито користується ним з указаної дати i у зв'язку з цим, вважає, що набула право власностi на 1/4 частку будинку № 34 по вул. Карпенко-Карого у м. Краматорську Донецької областi за набувальною давнiстю. Просила визнати право власності за набувальною давністю на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, смт. Ясногірка, вулиця Карпенка-Карого, будинок 34, що залишилось після смерті [PERSON], яка померла 27.03.2003 року. Представник позивачки в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено наступні обставини. [PERSON] володіла житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташованим за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вулиця Карпенка-Карого, 34 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки. 16 травня 1991 року даний житловий будинок було визнано спiльним сумісним майном подружжя, яке набуто під час шлюбу, та 1/2 частка будинку на пiдставi свідоцтва про право власності перейшла у власнiсть чоловiка позивачки [PERSON]. Іншу 1/2 частку вказаного житлового будинку [PERSON] 16 травня 1991 року подарувала своїй доньці [PERSON], про що мається договір дарування. 25 листопада 1997 року чоловік позивачки [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вулиця Карпенка-Карого, 34. Заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після його смерті, до нотаріальної контори подали позивачка та мати померлого [PERSON]. 23 серпня 2012 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку жилого будинку та допоміжних будівель та споруд номер 34 по вулиці Карпенка-Карого в місті Краматорську, на земельній ділянці, яка належить Краматорській міській раді. [PERSON] померла 27 березня 2003 року. Спадщину вона не оформила. Спадкоємцiв після смерті [PERSON] не залишилось. Фактично вона володіла 1/4 часткою жилого будинку з моменту смерті [PERSON], а саме, з 25 листопада 1997 року. Але [PERSON] нiколи не користувалася своєю власнiстю, вона не проживала в даному житловому будинку i не була в ньому зареєстрована. Згідно домової книги для прописки громадян, проживаючих в [INFO], [PERSON] в зазначеному житловому будинку зареєстрована з 07.02.2000 року. Згiдно статті 344 ч.ч. 1, 4 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі Постанова), особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3 статті 344 ЦК). Відовідно до п. 14 Постанови, виходячи зі змісту ч. 1 статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Виходячи з викладеного, суд вважає, що [PERSON] дійсно добросовісно заволоділа 1/4 часткою житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, смт. Ясногірка, вулиця Карпенка-Карого, 34, що належала [PERSON], продовжувала відкрито, безперервно володіти зазначеним житловим будинком більше 10 років, а саме, з 27 березня 2003 року після смерті [PERSON], в результаті чого вона набула право власності на це майно за набувальною давністю. У звязку з чим, суд приходить до висновку, що за [PERSON] може бути визнано право власності за набувальною давністю на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Донецька область, місто Краматорськ, смт. Ясногірка, вулиця Карпенка-Карого, 34, що залишалася після смерті [PERSON], яка померла 27 березня 2003 року, а позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю підлягають задоволенню. На підставі статей 328, 344 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» та

Outcome: approved