Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Теребовлянської міськоїради Теребовлянського району Тернопільської області, про визнання права власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] .В обґрунтування вимог позивач вказує, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, що складається із 2 членів: [PERSON] головою якого була [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла позивачу житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне їй майно, в тому числі і на належну частку житлового будинку, яку прийняв позивач у встановленому законом порядку, однак не може оформити спадкові права у з"язку із відсутністю правовстановлюючих документів. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, однак надала заяву згідно якої просила справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Представник відповідача Теребовлянської міськоїради Теребовлянського району Тернопільської областів судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений в установленому законом порядку, попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Відповідно до довідки виданої виконкомом Теребовлянської міськоїради від 21.01.2020 року №09-04/1759, про те що господарство по [ADDRESS] відносилося до колгоспного двору, що складається із 2 членів: [PERSON] головою якого була [PERSON] . Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними. Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із членів колишнього колгоспного двору що по [ADDRESS] , які проживали в ньому належало на праві спільної сумісної власності по 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Як вбачається із заповіту, посвідченого секретарем виконкому Ласковецької сільської ради від 20.06.1990 року, зареєстрованого в реєстрі за №18, [PERSON] заповіла [PERSON] житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Ласковецькою сільською радою Теребовлянського району району Тернопільської області від 23.01.1995 року, актовий запис №4. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на належну їй частку житлового будинку. Постановою державного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу Хомутової О.М. від 29.11.2019 року №2469/02-14, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , після смерті [INFO] [PERSON] за заповітом, у з"язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Як вбачається із постанови державного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу Хомутової О.М. від 29.11.2019 року №2469/02-14, у справах Теребовлянської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа №105 від 18.03.2019 року, заведена за заявою [PERSON] , інші спадкоємці не зверталися. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] в порядку передбаченому ст. 549 ЦК УРСР, шляхом фактичного вступу в управління та розпорядження спадковим майном. Пунктом 1 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до ст.526 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям Таким чином, позивач після смерті [PERSON] успадкувала частку будинковолодіння. Однак, оформити спадкових прав у нотаріальної конторі не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , з якого 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] спадкове майно за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] та 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору.

Outcome: approved