Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, за участі заінтересованої особи Управіння житлово комунального\~ господарства виконавчого комітету\~\~ Кременчуцької міської ради, в якій просила встановити факт належності [PERSON] свідоцтва на право особистої власності на квартиру №107 в житловому будинку №40 по вулиці Переяславській в м. Кременчук Полтавської області, виданого 07.05.1992 року управлінням житлово комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначила, що в свідоцтві на право особистої власності на квартиру №107 в житловому будинку №40 по вулиці Переяславській в м. Кременчук Полтавської області, виданого 07.05.1992 року управлінням житлово комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів, допущено помилку, та її прізвище зазначено [PERSON], замість [PERSON] В судове засідання заявник [PERSON] не зявилася, хоча повідомлялася про місце і час розгляду справи. Подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи Управіння житлово комунального\~ господарства виконавчого комітету\~\~ Кременчуцької міської ради\~ в судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Подав письмове клопотання, в якому просив справу слухати без його участі, не заперечував проти задоволення вимог. Суд, вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлена вимога підлягає до задоволення за наступних обставин. 15.12.1983 року Виконавчим комітетом Кременчуцької міської Ради народних депутатів, «[PERSON]В.» видано ордер №1203, де прізвище зазначено на російській мові. В свідоцтві на право особистої власності на квартиру №107 в житловому будинку №40 по вулиці Переяславській в м. Кременчук Полтавської області, виданого 07.05.1992 року управлінням житлово комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів, зазначено, що [PERSON] належить квартира №107 в житловому будинку 40 по вулиці Переяславській в м. Кременчук, де прізвище зазначено на українській мові. В паспорті серії КО №638193, виданого 30.01.2006 року Крюківським РВ УМВС України в Полтавській області, прізвище заявника зазначено «Хохич» українською мовою. Листом КП «квартирне управління» Кременчуцької міської ради №0112/09 від 15.01.2016 року, повідомлено, що внесення змін у свідоцтві не є можливим, оскільки паспорт (копія якого надано), де зазначено прізвище, отриманий [PERSON] пізніше, ніж вищезазначене свідоцтво про право власності на житло. Заявник [PERSON] не має іншої можливості підтвердити належність правовстановлюючого документу на квартиру. Статтею 124 Конституції України встановлено, що повноваження суду поширюються на всі правовідносини, що виникають в державі. Статтею 1 ЦК України визначено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 256 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, тобто від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі змісту вимог ст.256 ЦПК України, роз'ясненої в правовій позиції Верховного суду України, викладеної в узагальненні судової практики "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (вісник Верховного Суду України № 8/144), вбачається, що якщо законом визначено інший порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно, суди не повинні перебирати на себе повноваження інших державних органів та організацій. Таким чином ст.256 ЦПК України встановлено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: -факти, що підлягають вставленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, якій посвідчує факт, що має юридичне значення; -чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. За таких обставин, враховуючи відсутність заперечень з боку заінтересованих осіб щодо встановлення факту, суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає до задоволення. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved