Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування позову зазначила, що з 19 вересня 1999 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем. З березня 2017 року вони припинили сімейні відносини, спільно не проживають. На даний час відповідач повідомив, що звертається до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та не бажає проживати зі своєю сімєю. Діти залишилися проживати з нею, в звязку із чим позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивачка в судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що сімя розпалася з вини відповідача, за час спільного проживання відповідач мав такі ж заробітки і витрати, а тому матеріальне становище дітей на даний час не повинно погіршуватися. Позивачка на даний час офіційно не працює, постійного доходу не має. Відповідач інших утриманців не має, стягнення з [PERSON] за виконавчими листами на користь інших осіб не проводиться. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. на кожну дитину. Представник відповідача [PERSON] пояснив суду, що при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати \~стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідач має батьків пенсіонерів, несе значні затрати на проїзд до місця роботи (вахти). Позивачка не надала доказів щодо затрат на утримання дітей, не надала доказів, що діти проживають з нею, так як батьки мають рівні права щодо утримання дітей, а діти можуть проживати будь з ким з батьків. Також просив суд врахувати, що позивачка має земельний пай та отримує дохід. Відповідач добровільно сплачував аліменти на утримання дітей, на підтвердження чого суду були надані відповідні квитанції. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані в силу\~ст. 60 ЦПК України\~докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 1999 року (свідоцтво про одруження І-ЖС № 073041, видане 19 вересня 1999 року Миколаївською сільською радою Бердянського району Запорізької області), шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2017 року. Відповідач є батьком дітей [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження І-ЖС №. 157842, видане 28 грудня 2004 року відділом РАЦС Бердянського міського управління юстиції Запорізької області), [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження І-ЖС № 192454, видане 27 грудня 2011 року відділом державної РАЦС по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області), [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження І-ЖС № 252199, видане 03 червня 2014 року відділом державної РАЦС по м. Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області). Діти проживають разом з матір'ю. За приписами ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Причому обовязок утримувати дитину є рівним обовязком як матері, так і батька. Відповідно до ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За вимогами ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Проте, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно довідки Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» [PERSON] працює в зазначеному підприємстві і займає посаду моториста 1 класу матроса 1 класу пошуково-рятувального катеру, має регулярну заробітну плату. тому вимоги позивачки про стягнення аліментів в частці від заробітної плати ґрунтуються на законі. Розмір аліментів, які просить позивачка стягнути з відповідача відповідає стану здоровя платника аліментів, його матеріальному становищу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, у даному випадку аліменти необхідно стягнути з\~26 квітня 2017 року. Крім того, суд зазначає, що відповідач не позбавлений права звернення до ДВС з питання зарахування сплачених ним сум при розрахунку заборгованості. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved