Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Серафинецької сільської ради, в якому просять визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивували тим, що в житловому будинку по [ADDRESS], який належав колишньому колгоспному двору, станом на 15.04.1991р. проживали їх батьки [PERSON] та [PERSON], були членами колишнього колгоспного двору, їх частки в майні двору були рівними. Частки майна членів двору не виділялись і не визначались. Головою двору був батько. Позивачі не були членами колишнього колгоспного двору. Житловий будинок з господарськими будівлями знаходиться на земельній ділянці розміром 0,11 га із призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель. [INFO] року померла мати позивачів, [PERSON], не залишивши заповіту на належне їй майно. Батько залишився жити в будинку і відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963р., який був чинним на той час), вважався таким, що прийняв спадщину після смерті дружини. [INFO] року помер батько позивачів [PERSON], не залишивши заповіту на належне йому майно. Після смерті батька позивачі прийняли спадщину, але нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок по тій причині, що відсутній оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями. Постановою від 28.02.2017 року нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок Вартість спадкового будинковолодіння згідно Звіту про оцінку майна становить 87520 грн., будинок є придатним для проживання, його будівництво проведене з дотриманням державних будівельних норм та правил. Сторони, їх представники в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивачі позовні вимоги підтримують, Серафинецька сільська рада в своїй заяві вказала, що не заперечує проти визнання права власності по половині житлового будинку в [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів № 7845, виданої 28.10.2016 року ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» доводиться, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], головою колгоспного двору, на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 25.11.1987 року на підставі рішення цього ж виконкому № 209 від 14.10.1987 року. Довідкою № 53, виданою 23.02.2017 р. Серафинецькою сільською радою стверджується, що в колгоспному дворі в [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON], [INFO] та дружина [PERSON], [INFO] [PERSON] померла [INFO] р. у віці 68 років, актовий запис № 4 від 23.01.1997 р., що стверджено копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 28 квітня 2001 року відділом реєстрації актів громадського стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. На час її смерті був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст. 548 ЦК України (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Довідкою № 50, виданою 23.02.2017 року Серафинецькою сільською радою стверджується, що в колгоспному дворі в [ADDRESS] з 1986 до 2016 року були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON], [INFO], помер [INFO] року, дружина [PERSON], [INFO], померла [INFO] року. За період з 1986 по 2016 рік в дане господарство крім голови господарства [PERSON] та його дружини [PERSON] ніхто не прибував і не вибував. [PERSON] помер [INFO] р. у віці 86 років в селі Серафинці, актовий запис № 18 від 08.03.2016 р., що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 08.03.2016 року виконкомом Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (2003 р.), чинного на час смерті [PERSON], спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Довідкою № 268, виданою 28.10.2016 року Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що в будинку по [ADDRESS] [PERSON] на час своєї смерті, який помер [INFO] року, був зареєстрований та проживав один. В даний час в будинку ніхто не зареєстрований та не проживає. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 07.07.1957 року Серафинецьким сільським бюро ЗАГС Городенківського району Станіславської області, актовий запис № 36 від 07.07.1957 року, батьками [PERSON], який народився [INFO] року в с. Серафинці є [PERSON] та [PERSON]. Копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 18.02.1983 року, стверджено, що батьками [PERSON], яка народилася [INFO] року в с. Серафинці, є: [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 43 від 29.10.1953 року. Копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 10 травня 1975р. Городенківським районним відділом ЗАГС Івано-Франківської області стверджується, що 10 травня 1075 р. зареєстрували шлюб [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 21 від 10.05.1975 р., після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його діти, позивачі [PERSON] та [PERSON]. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відмітками в паспортах позивачів про місце проживання стверджено, що [PERSON] прописаний (зареєстрований) в [ADDRESS]. (паспорт серії [NUMBER], виданий Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області 22.12.1997 року), [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] (паспорт серії [NUMBER], виданий Коломийським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 16.10.2006 року). Копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 44789137, виданого 16.08.2016 року Першою Снятинською державною нотаріальною конторою доводиться, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 59373467 спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] р. Копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29.11.2016 р. державним нотаріусом, зареєстрованого в реєстрі за № 1041 (спадкова справа № 246/2016) доводиться, що спадкоємцями майна [PERSON], який помер [INFO] р., є його син [PERSON] на 1/2 частки та дочка [PERSON] на 1/2 частки, спадщина складається: із суми неодержаної пенсії в розмірі 1348,16 грн., належної померлому на підставі довідки, виданої Тлумацьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської області 02.11.2016 року за № 4308/03. Наведене свідчить про те, що позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті батька, як спадкоємці першої черги за законом. Також до спадкового майна померлого [PERSON] належить житловий будинок по [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори від 28.02.2017 р. № 363/02-31 слідує, що [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], на житловий будинок [ADDRESS], так як ними не надано оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на вищезгаданий житловий будинок. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], складеного 07.11.2016 р., встановлено, що житловий будинок збудований в 1910 р., господарські будівлі та споруди збудовані в 1910, 1950, 1965 роках. Згідно Звіту про оцінку житлового будинку, складеного ЕТВО «Придністров'я», ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] станом на 23.02.2017 року становить 87520 грн. Житловий будинок, який належав [PERSON] знаходиться в [ADDRESS], що доводиться довідкою № 51, виданою 23.02.2017 року Серафинецькою сільською радою. Із довідки № 52, виданої 23.02.2017 р. Серафинецькою сільською радою встановлено, що біля будинку в [ADDRESS] земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку становить 0,11 га. Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № [NUMBER], сформованою 05.04.2017 р., стверджується, що у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні відомості щодо будинку [ADDRESS]. Через відсутність правовстановлюючих документів про власність спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок, позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачами, як спадкоємцями за законом першої черги спадкодавця [PERSON], права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] судом не встановлено, відповідач не заперечує відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 316,317, 328, 1216, 1221,1223, 1258,1261, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: approved