Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] в якому просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. В обґрунтування позову вказала, що 16 вересня 2006 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який рішенням Роменського міськрайонного суду від 02 жовтня 2015 року розірвано. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають з нею. Після розірвання шлюбу відповідач виїхав до Хмельницької області, відносини з дітьми не підтримує, допомоги на тримання дітей не надає. Відповідач офіційно не працює, має нерегулярний мінливий дохід. Вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно на кожну дитину. 7 лютого 2018 року суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України, за клопотанням позивача, ухвалив проводити її розгляд у порядку спрощеного провадження. Сторони не подали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Позивач [PERSON] надала заяву з проханням розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і прохає їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув. Поштове відправлення суду, спрямоване за зареєстрованою адресою місця проживання відповідача, повернулось до суду з відміткою «не проживає», у зв'язку з чим за правилами ч. 8 ст. 128 ЦПК України судове повідомлення вважається врученим. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що заочним рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили 23 жовтня 2015 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 16 вересня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 48. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище - «[PERSON]». З копій свідоцтв про народження вбачається, що [PERSON] народилася [INFO], [PERSON] народився [INFO] і їх батьками в свідоцтвах вказані: батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] 21 листопада 2015 року зареєстрували шлюб. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини - [PERSON]. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, що стягуються з батьків суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.184 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. За таких обставин, суд вважає позов частково обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки позивач просить стягувати аліменти в розмірі, що становить значно більше половини визначеного законодавством прожиткового мінімуму. Крім цього, позивач в позовній заяві не вказала обставин на підтвердження правильності і справедливості визначеного нею розміру аліментів, та не надала доказів на підтвердження правильності визначеного розміру аліментів. Позивач взагалі не обґрунтувала потребу в стягненні аліментів в зазначеному нею розмірі. Крім цього відсутні також і докази на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі. Враховуючи, що позивач проживає з дітьми, які перебувають на її утриманні, а відповідач працездатний, з нього на користь позивача мають стягуватися аліменти на утримання дітей. Визначаючи розмір аліментів судом враховується, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років згідно Зaкoну України "Про Державний бюджет нa 2018 рік" встановлений з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн. Враховуючи рівний обов'язок батька і матері утримувати своїх дітей суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття, оскільки внесок батьків буде відповідати прожитковому мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому також були враховані всі обставини справи, розмір аліментів визначений, виходячи із засад об'єктивності, виваженості та справедливості. Враховуючи, що позов виник з вини відповідача, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved