Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Законний представник позивача за довіреністю звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 16.10.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 11 942,37 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з « 1» по « 25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. В порушення договірних зобов'язань позичальником не було проведено погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами у встановлений термін, внаслідок чого станом на 02.11.2016 року утворилася прострочена заборгованість, яка становить -28 960,53 гривень і яку позивач по справі просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги повністю підтримав та наполягав на їх задоволенні (а.с.37). Відповідач в судовому засіданні позов не визнав зазначив, що він коштів в банку в 2013 році не отримував, а лише підписав генеральну угоду про реструктуризацію раніше виниклого боргу, за попередні роки і що дійсно останній раз 25.02.2014 року з його картки банком було утримано 600 гривень. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повній мірі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеної Генеральної Угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 16.10.2013 року [PERSON] погодився з умовами банка про списання йому процентів в розмірі 2 585 гривен 57 копійок, за раніше виниклу заборгованість по кредиту і про зарахування йому раніше виниклої заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12 712, 39 гривень як надання кредиту з дня підписання угоди з 16.10.2013 року. З даної суми у відповідача банком було отримано 770 гривень для погашення попереднього боргу , а сума 1 942,37 гривень склала вигляд встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6). Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з « 1» по « 25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. В порушення договірних зобов'язань [PERSON] не було проведено погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами у встановлений термін. Своє зобов'язання, щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користуванням кредиту відповідач не виконує, розрахунок за користування коштами (заборгованості по раніше наданому кредиту) не провів. Не заперечує в суді, що власноруч підписував генеральну угоду і що в нього банком дійсно по даній угоді банком було тричі утримано кошти з іншої кредитної картки в розмірі 1 800 гривень. Відповідно до умов договору кредиту, позивач виконав свої зобов'язання з надання кредитів, а відповідач своє зобов'язання перед позивачем не виконав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно до умов договору кредиту, банк надав відповідачу кредит на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості. Відповідач підтвердив те, що підписана угода разом з умовами та правилами, тарифами складає між ним та банком договір, що підтверджується власноручним підписом відповідача - [PERSON] у генеральній угоді (а.с.6), а також заяві (а.с.5). Відповідно до п. 1.1.3.2.11. умов і правил банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи невиконаних зобов'язань перед банком (а.с.6). Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що даний договір відповідає вимогам ст. 1054 ЦК України. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за генеральною угодою пореструкторізації, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Так, станом на 02 листопада 2016 року заборгованість позивача становить -28 960,53 гривень, яка складається з: 10 585,27 гривень - заборгованість за кредитом; 5 503,02 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10 585,25 гривень - заборгованість за пенею та комісією; 2 286,99 гривень - штраф, передбачений п.2.2 Генеральної Угоди (а.с.4). За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приват банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є доведеними та обгрунтованими - підлягають задоволенню. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання - є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання за генеральною угодою по реструктуризації раніше виниклої заборгованості по кредиту за 2007 рік, виконав в повному обсязі, а саме зарахував в кредит за згодою позивача лише заборгованість по кредиту без врахування процентів у розмірі, встановленому угодою. Крім цього, в Генеральній угоді позичальник вказав, що він ознайомився і згоден з Умовами і правилами, своїм підписом підтвердив факт надання повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк». Також позичальник вказав, що згоден, що ця Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складає між ним і банком Кредитний Договір (а.с.6). Натомість судом встановлено, що у момент укладення кредитного договору було дотримано вимог встановлених ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України та Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору: мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; види (способи) забезпечення зобов'язань позичальника; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Кредитний договір укладено у письмовій формі, сторони кредитного договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Останній кредит було утримано з відповідача банком 25.04.2014 року, з позовом банк звернувся до суду 22.11.2016 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України, сторони на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати по справі - судовий збір. На підставі ст.ст. 525, 536, 610-612, 623-625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved