Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

[PERSON]\~ звернулася\~ до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача батьком дитини [PERSON], [INFO] та стягувати з відповідача\~ на її користь аліменти на утримання сина в розмірі\~ 2000 гривень щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем познайомилися на сезонних роботах, після чого проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. На початку 2012 року\~ позивачка завагітніла і повідомила про це відповідача,\~ після чого сторони мали намір укласти шлюб. Через різні характери та погляди на життя шлюб сторони шлюб не уклали, а відповідач поїхав проживати додому звідки не повернувся. 06 листопада 2012 року у позивачки народився син [PERSON], в свідоцтві про народження якого, відомості про батька дитини записані зі слів матері на підставі ст. 135 СК України. Позивачка вказує, що відповідачу відомо про народження дити, він обіцяв допомагати утримувати сина, однак жодного разу до нього не навідався, матеріальної допомоги на утримання не надає, а тому просить визнати відповідача [PERSON], батьком [PERSON], та стягувати аліменти на його утримання в розмірі 2000 гривень щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] при проведенні підготовчого судового засідання, обставини позову визнав, та пояснив що з позивачкою дійсно певний час проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, однак сумнівається\~ що є батьком дитини. Пояснив що має іншу сімю та утриманців\~ тому,\~ у разі визнання його батьком дитини [PERSON], просив врахувати дані обставини при визначенні розміру аліментів. В подальші судові засідання відповідач не зявився, надіслав до суду копію свідоцтва про шлюб, копію свідоцтва про народження, довідку про склад сімї та довідку з місця роботи про заробітну плату. \~ Представник третьої особи Виноградівського РВ ДРАЦС ГУЮ в Закарпатській області в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, заперечень проти позову не мають. За клопотанням позивачки ухвалою суду від 12.02.2018 року у справі призначено судову молекулярно- генетичну експертизу проведення ДНК аналізу на предмет походження дитини [PERSON], від відповідача [PERSON] на розгляд якої поставлено питання чи може бути відповідач батьком дитини. Дослідивши письмові докази по справі суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, та не заперечувалося відповідачем, що у певний період часу,\~ сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. 06.11.2012 року у позивачки народився син [PERSON]. Після народження дитини, відповідач не зявився для реєстрації народження, і в свідоцтві про народження дитини,\~ запис про батька дитини зроблено\~ на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, зі слів матері.\~\~ З висновку № 30 судово-медичних експертів-імунологів Одеського обласного бюро судово-медичної\~ експертизи вбачається, що - « громадянин [PERSON], [INFO], може являтися біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO] з ймовірністю 99,97%, таким чином батьківство практично доведено». З зазначеним висновком ознайомлений відповідач, клопотань щодо проведення повторної і додаткової, комісійної або комплексної експертиз від нього не надходило, як і заяв або доводів на спросутвання висновків експертизи. Згідно ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство\~ щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.\~ Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПКУкраїни. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 цього Кодексу. Згідно ст.134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у ст.126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України\~\~\~ № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Наявність встановленого факту батьківства зумовлює у відповідача виникнення обов`язку щодо матеріалільного утримання неповнолітньої дитини. З наданої суду довідки про доходи та копії трудової книжки встановлено, що відповідач офіційно працевлаштувався 25.05.2018 року та згідно довідки з місця роботи\~\~\~ його дохід за травень 2018 року\~ склав\~ 2000 гривень (а.с. 51).\~ Суд також враховує ту обставину що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі та має сімю, про що свідчить свідоцтво про одруження, свідоцтво про народження дитини,\~ та довідка про склад сімї з якої вбачається що на утриманні відповідача знаходяться двоє дітей та мати [PERSON], [INFO] (а.с.37-40). Про наявність обставин, котрі б перешкоджали або унеможливлювали сплату аліментів відповідач у судовому засіданні не повідомляв, відповідних доказів суду не надавав. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача як аліменти на дитину сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини,

Outcome: approved