Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Як на підставу заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2009 року, від якого в них народилася дитина син [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач мотивує тим, що всі обовязки щодо утримання та виховання дитини несе самостійно, [PERSON] проживає разом з нею, відповідач від свого обовязку (як батько) утримувати сина ухиляється, участі у вихованні не приймає, матеріальної допомоги дитині не надає, а тому позивач просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, подавши суду заяву (вх. № 5338 від 02.08.2017 року) про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 13). Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про час і місце розгляду справи був своєчасно та належним чином повідомлений, про що свідчать зворотні повідомлення про отримання судової повістки з розпискою відповідача (а.с. 12, а.с. 15). Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] (довідка Стройненської сільської ради № 248/02-24 від 24.07.2017 року, а.с. 10). Про причини неявки суду відповідач не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надавав, а тому суд визнає причини неявки [PERSON] неповажними. Дослідивши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в ній даних чи доказів, провести заочний розгляд справи (у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення)) та доходить слідуючого висновку. Згідно ст. 11 ЦПК України\~- суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року (ратифіковано Постановою ВР № 789 XII від 27.02.1991 року) - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом перевірено в судовому засіданні надані позивачем докази на підтвердження заявленої вимоги: копія свідоцтва про народження дитини [PERSON], 14 червня 2015 року (серія I-ФМ № 323913, виданого виконавчим комітетом Стройненської сільської ради, актовий запис № 21 від 19.06.2015 року, а.с. 5); копія свідоцтва про шлюб (серія 1-ФМ № 049745, виданого виконавчим комітетом Стройненської сільської ради Свалявського району, Закарпатської області, запис за № 3 від 24.02.2009 року, а.с. 3); копії паспортних даних позивача та відповідача з місцем реєстрації проживання за адресою: [INFO] (а.с. 4, а.с. 6). На сьогоднішній день відповідач добровільної допомоги дитині не надає, участі у додаткових витратах на утримання не приймає, вихованням не займається та від обовязку щодо утримання сина [PERSON] ухиляється. ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: ПЛЕНУМ Верховного Суду України у своїй Постанові від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» п. 15 розяснив, що: «Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття ». Ст. 150 СК України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. У відповідності до ст. 51, ст. 52 Конституції України - батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні. Встановленим судом фактам відпов ідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України. Суд враховує норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Сьомого протоколу», які є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України № 789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 181 ч. 3 СК України (із змінами в редакції Закону україни № 2037-VIII від 17.05.2017 року) - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька, за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України (із змінами в редакції Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року) - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 212 ч.1 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] від обовязку щодо утримання дитини та виховання сина ухиляється, враховуючи, що батьки (батько) зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також зважаючи на те, що від відповідача не надійшло ніяких заперечень щодо заявленої вимоги, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача в її користь аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] є підставними і підлягають задоволенню. Розмір аліментів слід визначити з 10 липня 2017 року у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 214 п. 6 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до ст. 88 ч. 3 ЦПК України та п. 35 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір- як позивач за подання позову про стягнення аліментів, а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в користь держави. З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені докази в судовому засіданні, суд доходить висновку, що вимоги позивача [PERSON] є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved