Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

До Михайлівського районного суду Запорізької області 28.12.2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до Територіальної громади сіл та селища Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка на день смерті проживала в с. Михайлівка, Михайлівського району Запорізької області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданим 12 травня 2020 року. Позивач вважав, що в спадкодавиці відсутнє майно, але в грудні 2020 р. дізнався, що за життя [PERSON] склала Заповіт від 25 листопада 2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області, зареєстрований у реєстрі за № 3198, яким заповіла позивачу земельну ділянку. Право власності на яку посвідчене Державним актом на право приватної власності на землю І-ЗП № 024354 від 18 січня 1999 року. Через погіршення стану здоров`я у листопаді - грудні 2020 року з огляду на поширення територією України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, не виходив зі свого двору. З метою оформлення своїх спадкових прав 28 грудня 2020 року він звернувся до нотаріуса, проте у прийнятті заяви було відмовлено, в зв`язку з пропуском строку, встановленого законодавством для прийняття спадщини. У зв`язку з чим позивач просить суд визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась зі смертю матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В судове засідання позивач не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Територіальної громади сіл та селища Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність за наявними в матеріалах справи документами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв учасників справи про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить до наступного. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Про що свідчить свідоцтво про смерть від 12 травня 2020 р. серії [NUMBER] . Таким чином після смерті [PERSON] спадщина відкрилась [INFO] . Відповідно строк для прийняття спадщини сплив 07 листопада 2020 р. [PERSON] є матір`ю позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . Відповідно до заповіту, складеного 25 листопада 2004 року, який посвідчений 25 листопада 2004 р. приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області, зареєстрований у реєстрі за № 3198, [PERSON] , [INFO] , належне їй майно заповіла позивачу - [PERSON] , який народився [INFO] в с. Абрикосівка, Михайлівського р-ну., Запорізької обл.. Приватний нотаріус Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області Ворожбянова Л.М. листом № 51/01-16 від 20 січня 2021 р. повідомила суд про те, що після смерті [INFO] [PERSON] спадкова справа нею не заводилась. У зв`язку з цим судом встановлено, що інших спадкоємців, окрім позивача, після смерті [PERSON] не має, а тому позов пред`явлений до належного відповідача. Таким чином судом встановлено, що позивач пропустив встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ГК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 13 березня 2020 р. у справі № 314/2550/17, Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61/21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 13 березня 2020 р. у справі № 314/2550/17. Обґрунтовуючи причини пропуску строку для прийняття спадщини позивач посилався на карантинні обмеження, які були запроваджені в Україні, зокрема в листопаді - грудні 2020 р. Пунктом 1 постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції станом на 23 квітня 2020 р.) був установлений з 12 березня 2020 р. до 11 травня 2020 р. на всій території України карантин. Відповідно до пп. 4 п. 3 Порядку проведення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією осіб (затв. Постановою КМУ № 211 від 11 березня 2020 р.) (в редакції станом на 23 квітня 2020 р.) особами, які потребують самоізоляції, є, зокрема, особи, які досягли 60-річного віку, крім державних службовців і працівників державних органів та органів місцевого самоврядування, народних депутатів України та депутатів місцевих рад, суддів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, а також осіб, які здійснюють заходи, пов`язані з недопущенням поширення COVID-19, забезпечують діяльність підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, які: провадять діяльність та надають послуги в галузях енергетики, хімічної промисловості, транспорту, у сферах інформаційно-комунікаційних технологій, електронних комунікацій, у банківському та фінансовому секторах, оборонній промисловості; надають послуги у сферах життєзабезпечення населення, зокрема у сферах централізованого водопостачання, водовідведення, постачання електричної енергії і газу, виробництва продуктів харчування, сільського господарства, охорони здоров`я; є комунальними, аварійними та рятувальними службами, службами екстреної допомоги населенню; включені до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави; є об`єктами потенційно небезпечних технологій і виробництв. Пунктом 1 постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції станом на 11 травня 2020 р.) був установлений з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України карантин. Відповідно до пп. 4 п. 3 Порядку проведення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією осіб (затв. Постановою КМУ № 211 від 11 березня 2020 р.) (в редакції станом на 11 травня 2020 р.) особами, які потребують самоізоляції, є, зокрема, особи, які досягли 60-річного віку, крім державних службовців і працівників державних органів та органів місцевого самоврядування, народних депутатів України та депутатів місцевих рад, суддів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, а також осіб, які здійснюють заходи, пов`язані з недопущенням поширення COVID-19, забезпечують діяльність підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, які: провадять діяльність та надають послуги в галузях енергетики, хімічної промисловості, транспорту, у сферах інформаційно-комунікаційних технологій, електронних комунікацій, у банківському та фінансовому секторах, оборонній промисловості; надають послуги у сферах життєзабезпечення населення, зокрема у сферах централізованого водопостачання, водовідведення, постачання електричної енергії і газу, виробництва продуктів харчування, сільського господарства, охорони здоров`я; є комунальними, аварійними та рятувальними службами, службами екстреної допомоги населенню; включені до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави; є об`єктами потенційно небезпечних технологій і виробництв. Пунктом 1 постанови КМУ № 392 від 20 травня 2020 р. «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» (в редакції станом на 20 травня 2020 р.) з 22 травня 2020 р. до 22 червня 2020 р. з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 був установлений карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Відповідно до п. 6 постанови КМУ № 392 від 20 травня 2020 р. «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» обов`язковій самоізоляції підлягають, зокрема, особи, які досягли 60-річного віку, крім державних службовців і працівників державних органів та органів місцевого самоврядування, народних депутатів України та депутатів місцевих рад, суддів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, а також осіб, які здійснюють заходи, пов`язані з недопущенням поширення COVID-19, забезпечують діяльність підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, які: провадять діяльність та надають послуги в галузях енергетики, хімічної промисловості, транспорту, у сферах інформаційно-комунікаційних технологій, електронних комунікацій, у банківському та фінансовому секторах, оборонній промисловості; надають послуги у сферах життєзабезпечення населення, зокрема у сферах централізованого водопостачання, водовідведення, постачання електричної енергії і газу, виробництва продуктів харчування, сільського господарства, охорони здоров`я; є комунальними, аварійними та рятувальними службами, службами екстреної допомоги населенню; включені до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави; є об`єктами потенційно небезпечних технологій і виробництв. В подальшому постановою КМУ № 392 від 20 травня 2020 р. «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» карантин був продовжений до 31 липня 2020 р. Постановою КМУ № 641 від 22 липня 2020 р. «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин встановлювався з 1 серпня до 31 серпня 2020 р. та продовжувався до 31 жовтня 2020 р., до 31 грудня 2020 р. Позивач народився [INFO] , а тому в період дії в 2020 р. карантинних обмежень у йому було 60 років. Таким чином карантинні обмеження, щодо самоізоляції осіб, які досягли 60-річного віку є поважною причиною пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після померлої матері. У зв`язку з викладеним суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню повністю. Враховуючи викладене,

Outcome: approved