Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 01.08.2009 року вона уклала шлюб з відповідачем. За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя. Відповідач зловживає спиртними напоями, внаслідок чого між ними виникали постійні сварки та конфлікти, в тому числі в присутності їхніх неповнолітніх дітей, що негативно впливало на їх психологічний стан. Спроби налагодити спільне життя результатів не дали, призводили лише до сварок та скандалів, відповідач повністю ігнорує та ніяк не реагує на її зауваження. Протягом останніх років двох років сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, відповідач не підтримує сім»ю ні морально, ні матеріально. Позивач зазначає, що їхній з відповідачем шлюб існує тільки формально, а розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя, зберегти здоровою психіку та нормальне бачення про сім»ї їхніх спільних дітей. А тому просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати, дітей залишити проживати з нею, та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, оскільки відповідач з моменту фактичного припинення шлюбних відносин матеріально їй та їхнім спільним дітям не допомагає, участі у їх вихованні не приймає. В судовому засіданні позивач позов підтримала, зазначила, що проживають з відповідачем окремо з лютого 2015 року, просила суд задовольнити позов, з підстав викладених у позовній заяві. Строк на примирення просила не надавати, оскільки примирення між ними неможливе. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов у частині стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей визнав, щодо позовних вимог в частині розірвання шлюбу заперечив. Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, а також пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги наявність дітей, їх інтереси, суд вважає, позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 01.08.2009 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ № 057083, що видане виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області серії 1-ФМ № 036023, та донька [PERSON], 19.09.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області серії 1-ФМ № 146207. Подружнє життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на життя, у зв»язку із зловживання відповідачем спиртними напоями між сторонами постійно виникали сварки та конфлікти, що призвело до того, що з лютого 2015 року року сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Позивачка бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, про що свідчить зміст позовної заяви та її пояснення під час розгляду справи в суді. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, а також наявність, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам позивачки та дітей, а тому шлюб підлягає розірванню. Неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] слід залишити проживати разом з матір»ю [PERSON]. Статтею 180 СК України визначений обов"язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи наведене, зважаючи, на те, що в ході розгляду справи встановлено, відповідач має постійне місце роботи, а саме працює в ТзОВ «Джейбіл Сьоркіт Юкрейн Лімітед» з 27.04.2016 року на посаді - оператор автоматичної лінії підготовки та паяння електрорадіоелементів на друкарських платах служби виробництва, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини від усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду 07 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню. .

Outcome: approved