Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

[PERSON] Лєна Георгіївна звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими приміщеннями та спорудами за набувальною давністю. В позові вказувала, що у 2004 році вона придбала у [PERSON] без оформлення документів житловий будинок № 13 по провулку Глибокому міста Хорол Полтавської області за 1 400 доларів США, що підтверджується двома заявами для відправлення грошових коштів WESTERN UNION від 10.12.2003 року та 26.03.2004 року через Західне відділення ООО КБ «ЯРБАНК» м. Красноярськ РФ. Починаючи з березня 2004 року вона, [PERSON] Лєна Георгіївна, разом із своєю матір»ю [PERSON] та сином інвалідом 1 групи [PERSON] без реєстрації постійно проживає у вказаному житловому будинку № 13 по провулку Глибокому міста Хорол Полтавської області, що підтверджується актом комісії [PERSON] міської ради Полтавської області від 05.09.2016 року. Позивачка вказувала, що за період проживання у вказаному будинку нею за власні кошти здійснено необхідні ремонтні роботи для його утримання в нормальному для проживання стані, зокрема: вирубано чагарники, встановлено паркан, вікна та двері, проведено електропостачання та газопостачання, виконано штукатурні та малярні роботи в будинку, побудовано погріб, що підтверджується копіями накладних та товарних чеків, а також актом комісії [PERSON] міської ради Полтавської області від 05.09.2016 року. Таким чином, позивачка вказувала, що понад 10 років, вона добросовісно, відкрито та безперервно володіє вказаним житловим будинком з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Хорол, провулок Глибокий, 13 Полтавської області та належав [PERSON], який помер 19 червня 2004 року, що підтверджується копією рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2013 року по справі № 548/2346/13-ц, за яким визнано за [PERSON], [INFO], в порядку спадкування майна померлого 19 червня 2004 року [PERSON] право власності на вказаний житловий будинок. Позивачка вказувала, що 16 травня 2014 року [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за № 395, уповноважив її матір, [PERSON], бути представником з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях у відносинах з іншими юридичними та фізичними особами з питання підготовки документів для відчуження належного йому житлового будинку з господарськими будівлями, прибудовами та спорудами за номером 13, розташованому по провулку Глибокому в місті Хорол Полтавської області, а також продати всю вищевказану нерухомість за ціну, та на умовах на її розсуд будь-якій особі. Позивачка вказувала, що спадкоємець покійного [PERSON] його син [PERSON] підтвердив згоду на оформлення права власності на вказаний будинок на когось із членів їхньої сім»ї, що підтверджується його розпискою від 10 січня 2010 року, але вона не встигла узаконити цей будинок на себе у зв»язку з раптовою і непередбачуваною смертю довірителя [PERSON]. Позивачка вказувала, що на даний час вона має намір привести документи в належний стан та узаконити своє право на вказане домоволодіння, однак вирішення вказаного питання можливе лише у судовому порядку, а тому вона вимушена звертатися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] Лєна Георгіївна не з"явилася, звернувшись до суду із письмовою заявою, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, а її позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] міська рада Полтавської області в судове засідання свого представника не направив, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника міськради, зазначивши, що [PERSON] міська рада Полтавської області Полтавської області при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши позицію сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувасться на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом встановлено, що у 2004 році [PERSON] Лєна Георгіївна придбала у [PERSON] без оформлення документів житловий будинок № 13 по провулку Глибокому міста Хорол Полтавської області за 1 400 доларів США, що підтверджується двома заявами для відправлення грошових коштів WESTERN UNION від 10.12.2003 року та 26.03.2004 року через Західне відділення ООО КБ «ЯРБАНК» м. Красноярськ РФ. Починаючи з березня 2004 року, [PERSON] Лєна Георгіївна, разом із своєю матір»ю [PERSON] та сином інвалідом 1 групи [PERSON] без реєстрації постійно проживає у вказаному житловому будинку № 13 по провулку Глибокому міста Хорол Полтавської області, що підтверджується актом комісії [PERSON] міської ради Полтавської області від 05.09.2016 року. Судом встановлено, що за період проживання у вказаному будинку [PERSON] Лєною Георгіївною за власні кошти здійснено необхідні ремонтні роботи для його утримання в нормальному для проживання стані, зокрема: вирубано чагарники, встановлено паркан, вікна та двері, проведено електропостачання та газопостачання, виконано штукатурні та малярні роботи в будинку, побудовано погріб, що підтверджується копіями накладних та товарних чеків, а також актом комісії [PERSON] міської ради Полтавської області від 05.09.2016 року. Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України). Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно з пунктами 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Таким чином, судом встановлено, що позивачка [PERSON] Лєна Георгіївна понад 10 років добросовісно, відкрито та безперервно володіє вказаним житловим будинком з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Хорол, провулок Глибокий, 13 Полтавської області та належав [PERSON], який помер 19 червня 2004 року, що підтверджується копією рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2013 року по справі № 548/2346/13-ц, за яким визнано за [PERSON], [INFO], в порядку спадкування майна померлого 19 червня 2004 року [PERSON] право власності на вказаний житловий будинок. Судом встановлено, що 16 травня 2014 року [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за № 395, уповноважив матір позивачки, [PERSON], бути представником з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях у відносинах з іншими юридичними та фізичними особами з питання підготовки документів для відчуження належного йому житлового будинку з господарськими будівлями, прибудовами та спорудами за номером 13, розташованому по провулку Глибокому в місті Хорол Полтавської області, а також продати всю вищевказану нерухомість за ціну, та на умовах на її розсуд будь-якій особі. Таким чином, спадкоємець покійного [PERSON] його син [PERSON] підтвердив згоду на оформлення права власності на вказаний будинок на когось із членів їхньої сім»ї, що підтверджується його розпискою від 10 січня 2010 року, але [PERSON] не встигла узаконити цей будинок на себе у зв»язку з раптовою і непередбачуваною смертю довірителя [PERSON]. Крім того, судом також встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в своїй письмовій заяві, з якою вони звернулися до суду 13.10.2016 року, вказують, що не заперечують проти визнання за [PERSON] Лєною Георгіївною права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими приміщеннями і спорудами, що розташований за адресою: м. Хорол, провулок Глибокий, 13 Полтавської області, за набувальною давністю та в подальшому не будуть претендувати на визнання права власності на ними на вказане домоволодіння. Відповідно до Звіту про оцінку майна, складеного TOB «Альбатрос» 17 травня 2016 року, вартість домоволодіння, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Хорол, провулок Глибокий, 13, становить 53 000 гривень. Згідно з інформаційною довідкою, виданою 14.06.2016 року інженером з інвентаризації нерухомого майна фізичною особою-підприємцем [PERSON] домоволодіння, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Хорол, провулок Глибокий, 13, складається з: житлового будинку А-1 загальною площею - 55,8 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м., погребу з шийкою [PERSON]. Д, убиральні [PERSON]. В, колодязя питного №1. З технічного паспорта, виданого ТОВ «Бюро технічної інвентаризації «Міжрегіональне» 07.11.2013 року, вбачається, що вказане домоволодіння перебуває у задовільному технічному стані, придатному до подальшої експлуатації. З [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5304228132016 від 02.07.2016 року земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 5324810100:50:005:0595, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), місце розташування: Полтавська область, Хорольський район, місто Хорол, провулок Глибокий, 13 належить до комунальної власності. Зі змісту статей 335 і 344 ЦК України слідує, що взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Ураховуючи положення п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01.01.2004 року, положення ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01.01.2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнішого володіння почався раніше 01.01.2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01.01.2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч. 1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно з ч. 1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред"являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, тому даний позов є підсудним [PERSON] райсуду Полтавської області. На підставі наведеного,

Outcome: approved