Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, за участю зацікавленої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про встановлення факту її приналежності до національності «полька». Заявниця обґрунтовує свою заяву тим, що вона народилась в місті Одесі [INFO], про що Одеським міським РАЦС було складено актовий запис № 2454 від 25 вересня 1948 року та видано свідоцтво про народження [NUMBER] від 28 вересня 1948 року. Однак, в актовому записі про народження, а також виданому на його підставі свідоцтві про народження невірно вказана національність батька [PERSON] - «білорус», хоча насправді він є поляком. Також заявниця зазначає, що встановлення факту приналежності до польської національності їй необхідно для того, щоб відновити та зберегти етнічне походження свого роду та щоб онука [PERSON] мала можливість отримати «карту поляка». За цих підстав, [PERSON] бажає здійснити відновлення національності своїх предків та внести зміни до правовстановлюючих документів із зазначенням національності батька [PERSON] як «поляк», а також внести зміни до правовстановлюючих документів доньки [PERSON] із зазначенням національності матері [PERSON] як «полька». [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду надійшла заява представника заявниці про розгляд справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник зацікавленої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась в м. Одесі [INFO], про що Одеським міським РАЦС було складено актовий запис № 2454 від 25 вересня 1948 року та видано свідоцтво про народження [NUMBER] від 28 вересня 1948 року. Однак, в актовому записі про народження заявниці, а також виданому на його підставі свідоцтві про народження помилково була вказана національність батька заявниці [PERSON] - «білорус», хоча насправді він є поляком. У свідоцтві про народження доньки заявниці - [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], вказано, що [PERSON] є росіянкою. Як вбачається з заяви [PERSON], в її сім'ї з дитинства дотримувались польських традицій, святкували всі польські свята, сповідували польське віросповідання. Батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03 лютого 1969 року. З відповіді Головного управління юстиції Вітебського облвиконкому щодо отримання інформації про народження батька №408/Аи-366 від 23 вересня 2014 року вбачається, що на зберіганні сектору архіву вищезазначеного органу відсутній запис акту про народження на ім'я [PERSON], 1914 року народження, уродженця с. Шостаки Бешенковичського району Вітебської губернії Республіки Білорусь, оскільки архівний фонд первісних записів актів про народження за 1911-1917 pp. не зберігся у зв'язку з подіями, які були під час Великої Вітчизняної війни. Згідно листа Комітету державної безпеки Республіки Білорусь №10/4-С-509 від 04 квітня 2003 року в Управлінні по Вітебській області зберігається архівна кримінальна справа у відношенні діда заявниці - [PERSON], 1891 року народження, поляка. В даному листі також зазначається склад сім'ї діда [PERSON], зокрема, вказано, що [PERSON], 1914 року народження, та [PERSON], [INFO], є синами [PERSON]. Також судом встановлено, що в свідоцтві про народження рідного брата батька заявниці [PERSON] серії [NUMBER] зазначено, що його батьки - [PERSON] та [PERSON] є поляками. Вищевказані обставини підтверджують, що батько [PERSON] - [PERSON] був за національністю поляком, у зв'язку з чим необхідно внести зміни до правовстановлюючих документів доньки заявниці - [PERSON], зазначивши національність її матері [PERSON] як «полька». Згідно ч. 2 п. 5 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих, майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також на правильний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їхні права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності. Відповідно до ст. 3 Закону України "про національні меншини в Україні" до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 зазначеного Закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення запису в актах громадянського стану» роз'яснено, що згідно з Законом України «Про органи реєстрації актів громадянського стану» і Правил, затверджених Міністерством юстиції України суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Оскільки довідка управління КДБ і свідоцтво про народження [PERSON], як рідного брата батька заявниці є підтвердженням того факту, що бабуся, дідусь заявниці були поляками, [PERSON] також має право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін до правовстановлюючих документів, як це передбачено Законом України «Про національні меншини». Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт приналежності [PERSON] до національності «полька». Таким чином, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У зв'язку з відстроченням позивачці сплати судового збору згідно ухвали суду від 22 жовтня 2014 року на підставі ч. 2 ст. 82 ЦПК України, суд вирішив стягнути з позивачки в дохід держави судовий збір у розмірі 121, 80 грн.

Outcome: approved