Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, яким просила стягнути з [PERSON] на її користь на утримання повнолітньої [PERSON], [INFO], яка навчається, аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення нею 23 років. В обґрунтування позову посилалася на те, що відповідач є батьком дитини [PERSON], яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Донька навчається на п'ятому курсі денного відділення Української державної академії залізничного транспорту. Відповідач має постійне місце роботи, займає посаду заступника начальника Основ'янської дистанції сигналізації та зв'язку Південної залізниці, отримує постійний дохід і може надавати матеріальну допомогу. Позивачка зазначала, що їй важко самостійно утримувати доньку, яка продовжує навчання, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду із відповідною заявою. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просивши про їх задоволення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа: [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON], просивши про їх задоволення. За таких обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, третю особу, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітньої [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER]). Як вбачається з довідки комунального підприємства „Жилкомсервіс" дільниця № 52 [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Згідно довідки Української державної академії залізничного транспорту [PERSON] є студенткою 5 курсу деного учбового закладу, термін навчання з 01.09.2014 року по 31.07.2015 року. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітня донька, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч.1). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3). Батьки зобов'язані утримувати працездатних дітей, якщо вони продовжують навчання, адже у зв'язку з продовженням навчання можливість заробляти кошти для власного забезпечення істотно обмежена. При визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ст.ст. 182, 200 Сімейного кодексу України, суд враховує стан здоров′я та матеріальне становище дитини, стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних членів сім′ї та інші обставини. Законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітню дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Потреба в матеріальній допомозі має бути пов'язаною з навчанням. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду зацікавленою стороною. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В ч.2 ст. 200 Сімейного кодексу України зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд враховує можливість надання утримання другим з батьків. Закон рівною мірою покладає обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина на обох з батьків. Відповідачем суду не надано доказів того, що за станом здоров'я він не може працювати або його працездатність обмежена. Проте, сторони мають можливість у випадку зміни обставин, зокрема при зміні матеріального становища як батьків, так і повнолітньої дитини, до закінчення нею навчання, звернутися до суду з позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved