Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований у Васильківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 143 від 07.06.2016 року, розірвати. Вказуючи на те, що 07 червня 2016 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого спільних дітей вони не мають. Останнім часом між ними склалися дуже напружені стосунки, виявилося, що вони мають різні характери, погляди на життя та стосунки в сім'ї. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з цього приводу між ними постійно виникають сварки, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй душевні страждання. Внаслідок цього в даний час їх шлюб фактично не існує. На даний час спільне проживання однією сім'єю між ними протягом останніх місяців припинено та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, а тому вважає, що їх шлюб повинен бути розірваний в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надійшла заява, в якій вона просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала, проти постановлення заочного рішення не заперечувала (а.с. 11). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином в силу абзацу 4 ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а.с. 12). Оскільки позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що 07 червня 2016 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 143, виданим Васильківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Майнового спору сторони не мають. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved