overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2003 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. В обґрунтування позову вказує, що протягом останніх двох років сумісного проживання з відповідачем вони не знаходять спільної мови, між подружжям часто виникають сварки з причин різних поглядів на життя. В сім'ї відсутнє взаєморозуміння і, як наслідок, між сторонами склалися неприязні відносини, при яких подальше проживання разом стало неможливим. На даний час між подружжям припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства. Спроб для примирення сторони не приймають. Вважає, що їх сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо. Посилаючись на вищевказані обставини вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, у зв'язку з чим просить позов задовольнити. В судове засідання позивач надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання також надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 11 жовтня 2003 року Кінненською сільською радою Лозівського району Харківської області, актовий запис № 03, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.4). З наданих суду доказів вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, що спричинене відсутністю взаєморозуміння, почуття поваги та любові, небажанням позивача за вказаних обставин зберегти шлюб. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. За таких обставин шлюб має бути розірвано. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. Згоду про утримання малолітніх дітей між ними досягнуто. Таким чином визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, згідно її заяви, позивачу залишити прізвище - "[PERSON]". А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем 02.09.2002 року в Дунівській сільській раді Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис № 5, покликаючись на те, що між ними почали виникати непорозуміння та сварки через те, що в них різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, що призвело до розладу сімейних стосунків. З липня 2018 року вони спільно не проживають і їхній шлюб носить формальний характер, а тому збереження шлюбу суперечить її інтересам. Від спільного шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], [INFO]. Також позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та настоює на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті, що підтверджується матеріалами справи, та не надав у встановлений судом строк відзиву до суду. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача з постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази, суд прийшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 02.09.2002 року в Дунівській сільській раді Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис № 5, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 02.09.2002 року. Від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами почали виникати непорозуміння та сварки, що призвели до розладу сімейних стосунків, на даний час їхній шлюб носить формальний характер, позивачка настоює на розірванні шлюбу і не бажає миритися з відповідачем. Згідно з вимогами ст.24 СК України шлюб грунтується на рівній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Натомість позивачкою зазначено, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, судом установлено, що позивачка втратила почуття поваги та любові до відповідача, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, а тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем 04.09.1992 року в Добрівлянській сільській раді Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис № 15, покликаючись на те, що між ними почали виникати непорозуміння та сварки через те, що відповідач зловживає спиртними напоями, внаслідок чого влаштовує безпідставні скандали, що призвело до розладу сімейних стосунків. На даний час їхній шлюб носить формальний характер, а тому збереження шлюбу суперечить її інтересам. Від спільного шлюбу з відповідачем неповнолітніх дітей не має. Також позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та настоює на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті, що підтверджується матеріалами справи, та не надав у встановлений судом строк відзиву до суду. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача з постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази, суд прийшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 04.09.1992 року в Добрівлянській сільській раді Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис № 15, що стверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 02.03.2001 року. Судом встановлено, що між сторонами почали виникати непорозуміння та сварки, що призвели до розладу сімейних стосунків. На даний час їхній шлюб носить формальний характер, позивачка настоює на розірванні шлюбу та не бажає миритися з відповідачем, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Згідно з вимогами ст.24 СК України шлюб грунтується на рівній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Натомість позивачкою зазначено, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, судом установлено, що позивачка втратила почуття поваги та любові до відповідача, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, а тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем 06.11.2004 року в Іване-Золотівській сільській раді Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис № 6, покликаючись на те, що вона втратила почуття любові та поваги до відповідача, що призвело до розладу сімейних стосунків. Більше шести місяців вони спільно не проживають і їхній шлюб носить формальний характер, а тому збереження шлюбу суперечить її інтересам. Від спільного шлюбу з відповідачем у них є дочка [PERSON], [INFO]. Позивачка у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та настоює на розірванні шлюбу, а також просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідач у підготовчому судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, згідний на розірвання шлюбу з позивачкою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази, суд прийшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 06.11.2004 року в Іване-Золотівській сільській раді Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис № 6, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 06.11.2004 року. Від спільного шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами почали виникати непорозуміння, що призвело до розладу сімейних стосунків, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, більше шести місяців спільно не проживають і їхній шлюб носить формальний характер, сторони настоюють на розірванні шлюбу і не бажають миритися. Згідно з вимогами ст.24 СК України шлюб грунтується на рівній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Натомість сторонами зазначено, що перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, судом установлено, що між сторонами втрачено почуття поваги та любові, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення, а тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем 10.03.2000 року в Торськівській сільській раді Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис № 02, покликаючись на те, що між ними почали виникати непорозуміння та сварки через те, що відповідач зловживає спиртними напоями, що призвело до розладу сімейних стосунків. Більше шести місяців вони спільно не проживають і їхній шлюб носить формальний характер, а тому збереження шлюбу суперечить її інтересам. Від спільного шлюбу з відповідачем у них є троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Також позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та настоює на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті, що підтверджується матеріалами справи, та не надав у встановлений судом строк відзиву до суду. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача з постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази, суд прийшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 10.03.2000 року в Торськівській сільській раді Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис № 02, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 10.03.2000 року. Від спільного шлюбу сторони мають троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами почали виникати непорозуміння та сварки, що призвели до розладу сімейних стосунків, на даний час їхній шлюб носить формальний характер, позивачка настоює на розірванні шлюбу і не бажає миритися з відповідачем. Згідно з вимогами ст.24 СК України шлюб грунтується на рівній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Натомість позивачкою зазначено, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, судом установлено, що позивачка втратила почуття поваги та любові до відповідача, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, а тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем 18.12.2009 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 78, покликаючись на те, що між ними почали виникати непорозуміння та сварки, що призвело до розладу сімейних стосунків. Більше чотирьох місяців вони спільно не проживають і їхній шлюб носить формальний характер, а тому збереження шлюбу суперечить її інтересам. Від спільного шлюбу з відповідачем у них є дочка [PERSON], [INFO]. Також позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивачка у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та настоює на розірванні шлюбу. Відповідач у підготовчому судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, згідний на розірвання шлюбу з позивачкою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази, суд прийшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 18.12.2009 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 78, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.12.2009 року. Від спільного шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами почали виникати непорозуміння та сварки, що призвели до розладу сімейних стосунків, більше чотирьох місяців сторони спільно не проживають і їхній шлюб носить формальний характер, сторони настоюють на розірванні шлюбу і не бажають миритися. Згідно з вимогами ст.24 СК України шлюб грунтується на рівній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Натомість сторонами зазначено, що перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, судом установлено, що між сторонами втрачено почуття поваги та любові, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення, а тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем 21.06.1997 року в Лисівській сільській раді Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис № 9, покликаючись на те, що між ними почали виникати непорозуміння та сварки, що призвело до розладу сімейних стосунків. Більше чотирьох місяців вони спільно не проживають і їхній шлюб носить формальний характер, а тому збереження шлюбу суперечить її інтересам. Від спільного шлюбу з відповідачем у них є троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Також позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та настоює на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті, що підтверджується матеріалами справи, та не надав у встановлений судом строк відзиву до суду. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача з постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази, суд прийшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 21.06.1997 року в Лисівській сільській раді Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис № 9, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.06.1997 року. Судом встановлено, що між сторонами почали виникати непорозуміння та сварки, що призвели до розладу сімейних стосунків. Більше чотирьох місяців вони спільно не проживають і їхній шлюб носить формальний характер, позивачка настоює на розірванні шлюбу та не бажає миритися з відповідачем, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Згідно з вимогами ст.24 СК України шлюб грунтується на рівній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Натомість позивачкою зазначено, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, судом установлено, що позивачка втратила почуття поваги та любові до відповідача, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, а тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах. На підставі наведеного,

Outcome: approved