Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області та Миколаївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що вона [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Шлюб між нею та відповідачем розірваний. [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] . За час навчання доньки в школі відповідач жодного разу школу не відвідував і не цікавився її здобутками. Він не цікавився здоров`ям дитини, її розвитком, аліментів не сплачував, іншої матеріальної допомоги не надавав. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с.56). Представник Органу опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, а також просив суд позовні вимоги задовольнити (а.с.55). Представник Миколаївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності (а.с.42). Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Одеської області 11 жовтня 2011 року (а.с.8). Згідно рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 березня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (справа №511/370/17) (а.с.9). Дитина проживає біля позивачки та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] з квітня 2015 року проживає окремо від позивачки та дитини. З часу окремого проживання [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, забезпечення її всестороннього, фізичного, розумового та морального розвитку. За час навчання доньки в школі, жодного разу школу не відвідував і не цікавився її здобутками (а.с.16). Він не цікавився здоров`ям дитини, її розвитком, аліментів не сплачував, іншої матеріальної допомоги не надавав. Згідно довідки Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області №542 від 10 серпня 2018 року [PERSON] дійсно не відвідував свою доньку - [PERSON] , [INFO] з 2014 року за місцем її реєстрації, а саме: [ADDRESS] (а.с.18). Згідно довідки Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області №543 від 10 серпня 2018 року [PERSON] дійсно не звертався до ради опіки та піклування Андрієво - Іванівської сільської ради про усунення перешкод спілкування з донькою - [PERSON] та про встановлення часу для такого спілкування (а.с.19). Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] проживає в будинку, який належить її прадідусю [PERSON] , так як мати житла не має. Житлові умови відповідають загальноприйнятим санітарним нормам (а.с.22). Позивачка [PERSON] з 2013 року працює в Одеській ЗОШ №12 І-ІІІ ступенів на посаді вчителя фізики та астрономії. Має кваліфіковану категорію «спеціаліст другої категорії». Постійно працює над підвищенням свого фахового рівня, педагогічної майстерності. Бере активну участь у роботі шкільного та районного методичного об`єднання вчителів математики та фізики. Дисциплінована, старанна, чуйна, вимоглива до себе та учнів. Користується повагою серед дітей, колег по роботі та батьків (а.с.13). Згідно довідки №463 від 25 липня 2018 року КУ «ЦФГДЗУСО Суворовського району м. Одеси» [PERSON] отримала заробітну плату за шість місяців в розмірі 70 255 гривень 62 коп. (а.с.11). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог статті 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з п. 2 ч.1 статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язкам. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно письмового висновку Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області від 26 грудня 2018 року № 01/01-3865 вбачається, що Орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] (а.с.26-28). Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. 2. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. 3. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч.3 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області та Миколаївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів необхідно задовольнити.

Outcome: approved