Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

В позовній заяві представник позивача зазначає, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала в с. Городище Шепетівського району Хмельницької області і після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,4336 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Руднянської сільської ради Летичівського району і [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Для оформлення спадщини [PERSON] звернулася до державного нотаріуса, однак їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, тому представник позивача просить визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1,4336 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Руднянської сільської ради Летичівського району Хмельницької області, кадастровий номер 6823084600:06:003:0041, як на спадкове майно після смерті [PERSON] , що померла [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилася, проте подала заяву в якій позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити. Представник відповідача Летичівської селищної ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, проти задоволення вимог не заперечує. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах , що не заборонені законом. Згідно ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов`язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Відповідно до ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його право власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. На підставі наведеного ст.ст. 328, 392, 1216, 1225, 1268 ЦК України ст.ст. 81 ч.1, 125 ЗК України,

Outcome: approved