Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року її матері [PERSON] , з якою заявниця проживала у неповнолітньому віці, для встановлення належності до громадянства України відповідно до ч. 3 Закону України «Про громадянство України». Заява мотивована тим, що вона, заявник, [INFO] народилась у с. Новий Стародуб Петрівського району Кіровоградської області. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з укладенням шлюбу прізвище її матері змінювалось на « [PERSON] », а потім на « [PERSON] ». З моменту свого народження, вона, заявник, ніколи не покидала територію України. Так як її мати не переймалась її долею вона вчасно не отримала паспорт, а коли звернулась до УДМС у Кіровоградській області з відповідною заявою, отримала письмове роз`яснення з рекомендацією звернутись до суду. У судовому засіданні [PERSON] вимоги за заявою підтримала і просила їх задовольнити, посилаючись на обставини зазначені у ній. [PERSON] просила заяву [PERSON] задовольнити, посилаючись на те, що дійсно її донька народилась і все своє життя проживала на території України разом із нею та у визначений законом строк не отримала паспорт громадянина України через незнання закону. Представник Олександрійського районного сектору Управління Державної міграційної служби у Кіровоградській області заперечень щодо задоволення заяви не висловив. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши надані заявником докази, суд дійшов висновку, про необхідність заяву задовольнити, виходячи з наступного. Закон України «Про громадянство України» відповідно до Конституції України визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про громадянство України» (надалі Закон): громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи. Громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; ( п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону); особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав (п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону). Громадянство України набувається: за територіальним походженням. (п. 2 ст. 6 Закону). Особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. (ч. 1 ст. 8 Закону). У відповідності до п. 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. У листі Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначено, що у порядку ч. 2 ст. 256, яка змінена на ст. 315 ЦПК, суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Відповідно до пункту 10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом з батьками (одним із них) або законним представником, подає один із таких документів: судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. На підтвердження вимог заяви в матеріалах справи є наступні докази: свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] в с.Новий Стародуб Петрівського району, Кіровоградської області, з якого вбачається, що її матір`ю є [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] та копія свідоцтва про шлюб з яких вбачається, що після реєстрації шлюбу 10.06.1983 року, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] »; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб від 04.01.2020 року, з якого вбачається, що після реєстрації шлюбу 24.11.2010 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] »; копія довідки Комунального закладу «Новопразька спеціальна школа Кіровоградської обласної ради» від 19.06.2020 року, відповідно до якої [PERSON] дійсно навчалась у закладі з 01.09.1995 року по 15.04.1997 року, після чого вибула за місцем проживання батьків у м.Олександрія; копія паспорту [PERSON] , з якого вбачається, що остання з 26.09.1984 року по 05.01.2005 року була зареєстрована у м.Олександрія Кіровоградської області . Відповідно до листа завідувача Олександрійського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області, на звернення [PERSON] щодо оформлення паспорту, їй рекомендовано звернутись до суду та підтвердити факт постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року разом з батьками/дідом або бабусею у неповнолітньому віці. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту постійного проживання необхідно [PERSON] для підтвердження громадянства України за територіальним походженням та отримання паспорту громадянина України. Оскільки судом, дослідженими доказами встановлено, що заявник на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року та набрання чинності Законом України «Про громадянство України» від 13 листопада 1991 року у неповнолітньому віці проживала на території України разом зі своєю матір`ю , [PERSON] , [INFO] , суд вважає, за необхідне заяву [PERSON] задовольнити.

Outcome: approved