Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

До суду 19 жовтня 2017 року надійшла заява в. о. завідуючого психіатричний відділенням №3 Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне обєднання» [PERSON] про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку хворому\~дієздатному [PERSON], [INFO]. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] поступив до медичного об'єднання 18.10.2017 р. о 03:30 за направлення районного психіатра Рокитнянської центральної районної лікарні у зв'язку зі зміною психічного стану з вересня 2017 р.: став збуджений, схопив кота, задушив його, з ножем в руках погрожував оточуючим, не впізнавав матір, називав її чоловічим ім'ям, заперечує неправильну поведінку дома, вважає,що «мати його труїть», що його переслідують по ночам, що хтось за ним ходить, заперечує проти госпіталізації, не дав добровільну згоду на госпіталізацію. В заяві ставиться питання про примусову госпіталізацію хворого дієздатного [PERSON], оскільки хворий має діагноз шизофреноподібний розлад внаслідок вживання опіоїдів та канабіоїдів, параноїчний синдром з агресивними формами поведінки. Представник заявника і лікарь психіатр, прокурор, та мати особи, щодо якої розглядається питання про госпіталізацію, в судовому засіданні підтримали заяву та просили її задовольнити з викладених у ній підстав. Хворий заперечував проти його госпіталізації, не ввавжаючи себе божевільним. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Відповідно до висновку психіатричного обстеження Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне обєднання» від 18.10.2017 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів - психіатрів: правильно орієнтований, напружений, легко дратується, на питання відповідає формально, не по сутті, категорично заперечує неправильну поведінку дома, вважає себе психічно здоровим, що він не потребує лікування у лікарні, не розкриває свої хворобливі переживання, рахує, що записи медичної документації не відповідають дійсності «хто це Вам на мене наговорив?» Обличчя маскоподібне, емоції тусклі. Відсутня критика до своєї поведінки дома. Наполягає на тому, щоб його везли до суду. Не дає згоду на добровільну госпіталізацію. Діагноз: шизофреноподібний розлад внаслідок вживання опіоїдів та канабіоїдів, параноїдний синдром з агресивними формами поведінки (а.с.2-3). Згідно до направлення Рокинянської центральної районної лікарні від 17.10.2017 року [PERSON] неадекватно усміхається, відчуття дистанції знижене, зовні неохайний, заявляє, що в нього «в спині ніж», сам з собою розмовляє, мислення з елементарною розірваністю, непослідовне, в розмові звучать маячні ідеї впливу, переслідування, вживання наркотичних речовин категорично заперечує (а.с.4). З рапорту поліцейського Рокитнянського ВП ст. снт поліції [PERSON] від 18.10.2017 року вбачається, що по приїзду на місце події, а саме в с. Житні Гори [PERSON] поводив себе агресивно, по дорозі до лікарні сміявся з невідомих причин та сам до себе розмовляв (а.с.5). Відповідно до результатів аналізу на наркотичні речовини №155 від 18.10.2017 року в [PERSON] знайдено наркотичні речовини опіати (а.с.9). Відповідно до положень ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Разом з цим, рішенням Конституційного Суду України від № 2-рп/2016 від 1.06.2013 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу), визнано таким, що не відповідає\~Конституції України\~(є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року\~№ 1489-III\~з наступними змінами у взаємозвязку з положенням ч.2 цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У мотивувальній частині зазначеного рішення Конституційного Суду України вказано такий порядок його виконання: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В зв'язку з тим, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, тому суд застосовує норму ст. 282 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Суд відзначає, що не кожна особа, що має психічне захворювання має бути поміщена до психіатричного закладу. Враховуючи медичні дані щодо психічного стану здоровя громадянина [PERSON], направлення лікаря за місцем проживання на госпіталізацію до психіатричної лікарні, записи первинного огляду лікаря-психіатра щодо необхідності стаціонарного лікування, суд приходить до висновку, що існують передбачені ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» підстави для госпіталізації особи до психіатричного закладу. Таким чином, заяву психіатричної установи необхідно задовольнити через її обґрунтованість. На підставі викладеного та

Outcome: approved