Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Виклад позицій позивача та відповідача. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 18.05.2016 року та між [PERSON] та АТ «Державний Ощадний банку України`від імені якого діє філія - Кіровоградське обласне управління було укладено заяву №676456/180516 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), банк відкрив [PERSON] кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 0,00 грн. 19.04.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено заяву про збільшення відновлювальної кредитної лінії та відповідачу було надано кредит з лімітом кредиту в сумі 10000,00 грн., на поточний рахунок зі сплатою 30% річних за користування кредитними коштами. 12.05.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено заяву про збільшення відновлювальної кредитної лінії та відповідачу було встановлено кредит з лімітом кредиту в сумі 20000,00 грн., для обслуговування якого було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] . В період з 10.05.2017 року по 14.08.2019 року відповідач використала кредитний ліміт та здійснював його повернення до 09.07.2019 року. З 27.10.2019 року відповідачем не було здійснено відрахувань на сплату відсотків. З 26.08.2019 року повністю перестала здійснювати погашення відсотків, чим порушила умови договору. Також з 10.05.2017 року по 14.08.2019 року відповідачем було сплачено 10655,51 грн., чергових платежів, по процентам нею було сплачено 8708,69 грн., залишок заборгованості за процентами складає 1946,82 грн., тому станом на 10.07.2019 року виникла заборгованість по кредиту в розмірі 21729,58 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також суми інфляційних витрат та 3% річних, а всього 21748,19 грн. Заяви, клопотання учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 21.02.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на 10.03.2020 року (а.с.67). Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за адресою його місця реєстрації, що зареєстроване у встановленому законом порядку, згідно з інформацією відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради (а.с.66). Представник позивача надала клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. На виконання вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за місцем її реєстрації, які відповідач не отримала. До суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній». \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.2 ст. 128 ЦПК України та ч. 11 ст. 128 ЦПК України, 10.03.2020 року розміщено оголошення про повідомлення відповідача про дату та час судового розгляду справи на веб-сайті "Судова влада" на 18.03.2020 року. Справа розглядається відповідно до ст. ст. 280-281 ЦПК України, в порядку заочного розгляду, за формою спрощеного провадження, з викликом сторін, на підставі наявних доказів. 18.03.2020 року винесено ухвалу про перехід від розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 26.03.2020 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Станом на 26.03.2020 року відповідач відзив до суду не подала, з клопотанням про відкладення розгляду справи для надання додаткового часу для подачі відзиву, до суду не зверталася. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до частини другої\~статті 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. \~ \~ \~ У відповідності до частини п`ятої даної статті, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. \~ \~ \~ Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Фактичні обставини, установлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких установлені відповідні обставини. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст.\~638\~та ст.\~1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі\~статтею 1046 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно \~ст. 629 ЦК України,\~договір є обов`язковим для виконання сторонами.\~Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.631 ЦК України, \~\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст..ст.\~525,\~526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 18.05.2016 року та між [PERSON] та АТ «Державний Ощадний банку України`від імені якого діє філія - Кіровоградське обласне управління було укладено заяву №676456/180516 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), банк відкрив [PERSON] кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 0,00 грн. 19.04.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено заяву про збільшення відновлювальної кредитної лінії та відповідачу було надано кредит з лімітом кредиту в сумі 10000,00 грн., на поточний рахунок зі сплатою 30% річних за користування кредитними коштами. 12.05.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено заяву про збільшення відновлювальної кредитної лінії та відповідачу було встановлено кредит з лімітом кредиту в сумі 20000,00 грн., для обслуговування якого було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] (а.с.16), та в подальшому здійснено перехід на рахунок IBAN:UA583234750000026208500676456. Відповідач підтвердила\~свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами\~ користування кредитом» та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, складає між\~ нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до обслуговування фізичних осіб, датою укладення Кредитного договору є дата підписання Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) уповноваженим представником (працівником) Банку, датою надання Кредиту (частин Кредиту) є дата використання Клієнтом Кредиту (кредитних коштів). Кредитний договір діє до повного виконання Клієнтом всіх грошових зобов`язань за Кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання Банком Клієнту Кредиту / встановлення ліміту кредитування. Згідно п. 1.13 сторони погодили, що строк користування кредитом може бути продовжено на наступний строк дії платіжної карти, що перевипускається. Згідно 1.21 Договору передбачено, що банк не дає жодної гарантії щодо незмінності розміру процентів за користування кредитом. В такому випадку банк направляє на адресу клієнта повідомлення про зміну процентів. Згідно а. 1.23 Договору, будь-яке невиконання Клієнтом умов Договору породжує у банку право достроково відкликати кредит, а у клієнта достроково погасити заборгованість, і сплатити всі інші платежі передбачені договором. Відповідно до п. 1.14 та п. 10.1.3 Розділу XX Договору за користування кредитом клієнт повинен сплачувати банку проценти. Щомісячно здійснювати часткове повернення кредиту, шляхом сплати суми обов`язкового щомісячного платежу. Сплата нарахованих процентів за користування кредитом/обов`язкового щомісячного платежу/процентів за овердрафтом та сплата комісійних винагород, що передбачені заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця, шляхом договірного списання коштів. Відповідно до п.6.3. Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії дія кредитної лінії встановлюється строком 36 місяців, відповідно по п. 6.4. Заяви про приєднання строк Кредиту (користування ним) встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін, строк дії Кредиту подовжується на строк дії платіжної картки. Згідно п. 6.6. Заяви про приєднання, клієнт щомісячно здійснює часткове повернення Кредиту в розмірі мінімального платежу, розмір якого встановлений Договором та розраховується від фактично отриманої Клієнтом суми Кредиту (сплата якої не прострочена), визначеної за звітний період на дату сплати мінімального платежу, в порядку та на умовах, передбачених Договором. Згідно ч.\~1\~ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну пію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Суд встановив, що згідно розрахунку заборгованості та випискі по картковому рахунку (а.с. 3-56), відповідач перестала здійснювати повернення кредиту, не сплачувала необхідні платежі, чим порушила кредитні зобов`язання, тому станом на 30.01.2020 року виникла заборгованість по кредиту в розмірі 21729,58 грн., яка складається з основного боргу ( тіла кредиту ) 19721,73 грн.; відсотків за користування кредитом 1946,82 грн.; пені за прострочені відсотки 51,03 грн., заборгованість за додаткові касові операції 10,00 грн.; інфляційні витрати за прострочення сум заборгованості 1,17 грн., сума витрат на інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 11,32 грн., та 3% річних від прострочених сум заборгованості 12.86 грн., 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів 6,33 грн., що підтверджується розрахунком банку (а.с. 57-60). Умовами договору Розділу XXII передбачено, за невиконання або несвоєчасне, в повному обсязі виконання Клієнтом зобов`язання перед Банком у розмірі та в строки. передбачені Договором про споживчий кредит, Банк має право нарахувати на суми прострочених платежів та стягнути пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Сукупний розмір неустойки не може перевищувати половини суми кредиту, одержаного позичальником за договором. Відповідно до п.1.23. Розділу XXII Договору будь-яке невиконання Клієнтом в Договору породжує у Банка право достроково відкликати Кредит, а у клієнта обов`язок достроково погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі та сплатити всі платежі, передбачені Договором. Відповідно до п.1.25. Розділу XXII Договору якщо Банк на підставі Договору вимагає повернення Кредиту, таке повернення Кредиту має бути здійснені Клієнтом протягом 30 (тридцяти) календарних днів, з дня одержання повідомлення про таку вимогу від Банку. Якщо протягом цього періоду Клієнт усуне порушення умов Договору, вимога Банку втрачає чинність. За загальними положеннями\~ЦПК України\~обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.\~\~ На час розгляду справи в суді відповідач не подала доказів виконання нею кредитного зобов`язання. Виходячи з приписів параграфів 1, 2\~глави 71 ЦК України, нарахування відсотків здійснюється виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту, тобто на суму кредиту фактично отриману позичальником. Зокрема, ч. 1 ст.1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідач в порушення умов кредитного договору та наведених норм\~ЦК України,\~\~свої зобов`язання за кредитним договором\~\~належним чином не виконала\~\~та не надала\~\~своєчасно Банку\~\~грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню згідно розрхунку позивача (а.с. 25). За умовами\~\~кредитного договору позичальник\~\~зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним,\~\~ договором\~\~встановлено відповідальність.\~\~\~\~ Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із ч.3 ст. 254 ЦК України\~спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). Зазначене узгоджується з правовими\~\~висновками\~\~Верховним Судом України викладеними у постанові від 06.11.2013 року у цивільній справі № 6-116цс13 та у постанові від 03.06.2015 року у цивільній справі № 6-31цс13. \~ \~ \~ \~Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42\~Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. \~ \~ \~\~\~ Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). \~ \~ \~ \~Суд, дійшов висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, та вважає, що встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. При цьому позивач нараховував, а відповідач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. \~Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, яка обов`язкова для всіх судів. Отже, відповідач в порушення умов кредитного договору та наведених норм\~ЦК України,\~\~свої зобов`язання за кредитним договором\~\~належним чином не виконав\~\~та не надав\~\~своєчасно Банку\~\~грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню згідно розрхунку позивача. Виходячи з приписів параграфів 1, 2\~глави 71 ЦК України, нарахування відсотків здійснюється виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту, тобто на суму кредиту фактично отриману позичальником. Зокрема, ч. 1 ст.1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідач в порушення умов кредитного договору та наведених норм\~ЦК України,\~\~свої зобов`язання за кредитним договором\~\~належним чином не виконала\~\~та не надала\~\~своєчасно Банку\~\~грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню згідно розрхунку позивача (а.с. 25). За умовами\~\~кредитного договору позичальник\~\~зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним,\~\~ договором\~\~встановлено відповідальність.\~\~\~\~ Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із ч.3 ст. 254 ЦК України\~спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). Зазначене узгоджується з правовими\~\~висновками\~\~Верховним Судом України викладеними у постанові від 06.11.2013 року у цивільній справі № 6-116цс13 та у постанові від 03.06.2015 року у цивільній справі № 6-31цс13. \~ \~ \~ \~Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42\~Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. \~ \~ \~\~\~ Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). \~ \~ \~ \~Суд, дійшов висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, та вважає, що встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. При цьому позивач нараховував, а відповідач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. \~Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, яка обов`язкова для всіх судів. Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат банку, то відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями. Підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК). В даному випадку в заяві зазначено, що договір кредитування становить 60 місяців. З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушила вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України і не виконала належним чином умов кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитом підлягає задоволенню, зокрема в розмірі 21748,19 грн., з яких 19721,73 грн.- основний борг тіла кредиту, 1946,82 грн.- відсотки за користування кредитом, 51,03 грн. - пеня та прострочених відсотків, 10,00 грн. - комісія за додаткові послуги банку, 1,17 грн. - інфляційні витрати за прострочення сум заборгованості, 11,32 грн. - 3% річних від прострочених сум заборгованості та 6,33 грн. - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відшкодування судових витрат понесених позивачем , що складає 2102,00 грн.. На підставі ст.ст. 253, 258, 261, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 629, 631,\~ 1049, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved