Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

В травні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на частину автомобіля. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що 16 липня 2011 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. 10 лютого 2012 року у них народилась донька [PERSON]. За час перебування в шлюбі 16 жовтня 2012 року ними було придбано автомобіль марки «PEUGEOT» моделі 308, 2012 року випуску, білого кольору д.н.з.АІ 1270 ЕВ, який був зареєстрований на відповідача. Останні декілька років відносини з відповідачем погіршились і вона була вимушена разом з дитиною переїхати проживати в інше місце. Просить визнати за нею право власності на ? частину автомобіля марки «PEUGEOT» моделі 308, 2012 року випуску, білого кольору д.н.з.АІ 1270 ЕВ. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав і просить задовільнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали, суду пояснили, що автомобіль належить [PERSON] на праві особистої власності, оскільки батьком відповідача були подаровані частина грошей на покупку автомобіля, на іншу частину вартості автомобіля був отриманий кредит, які сплачували батьки відповідача. Заслухавши пояснення сторін,свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд прийшов до такого висновку, виходячи з наступного. 16 липня 2011 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с.4) . 10 лютого 2012 року у них народилась донька [PERSON] (а.с.5). За час перебування в шлюбі 16 жовтня 2012 року було придбано автомобіль марки «PEUGEOT» моделі 308, 2012 року випуску, білого кольору д.н.з.АІ 1270 ЕВ, який був зареєстрований на відповідача- Барсегян [PERSON] (а.с.8). Відповідно до кредитного договору №910.18943 від 18 жовтня 2012 року (а.с.28) ПАТ «Ідея Банк» надав [PERSON] кредит в сумі 158318,85 грн. для фінансування купівлі транспортного засобу - автомобіля марки «PEUGEOT» моделі 308, 2012 року випуску, білого кольору. [PERSON] в договорі підтвердила свою згоду на укладення кредитного договору в інтересах сім»ї (а.с.28об). Твердження свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що [PERSON] були подаровані кошти батьком [PERSON] на купівлю зазначеного автомобіля, а також про те, що батьками відповідача були виплачений кредит письмовими доказами не підтверджено. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом, зокрема, об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя, а також ним можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до правил ст. 57, 62 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Згідно ст.ст. 60, 61, 70 СК України будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору щодо поділу спільного майна поділу підлягає все майно подружжя, до складу якого включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться в інших осіб; враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Сторони не вказали про наявність іншого майна подружжя, крім спірного автомобіля. Пленум Верховного Суду України в постанові від 21.12.2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відзначив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза;\~\~вирішуючи питання про поділ майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, закрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст. 71 Сімейного кодексу України щодо обов"язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності( пункт 25). Згідно зі ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог пунктів 2,4 ст. 65 СК під час укладання договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Тобто зазначені норми матеріального права презюмують факт спільної сумісної власності подружжя , доки не доказано інше кимось із подружжя. Отже обов'язок спростувати презумпцію спільності майна лежить на відповідачеві, який жодних достовірних та допустимих доказів щодо наявності інших обставин, передбачених ст. 57\~\~СК України\~\~суду не надав. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи Відповідача, що сторони не купували автомобіль на спільні сімейні кошти, а купувався автомобіль на подаровані батьком кошти, а тому спірний автомобіль не є спільною сумісною власністю подружжя, не доведені в судовому засіданні належними і допустимими доказами, а тому не беруться до уваги. Наведені обставини свідчать про те, що зазначений автомобіль\~\~майно є\~\~спільною сумісною власністю позивача та відповідача. Суд вважає правильним залишити спірний автомобіль у спільній частковій власності сторін, визнавши їх ідеальні частки власності в цьому майні. Вказане не перешкоджає кожному із сторін в подальшому заявити позов до суду про припинення режиму спільної часткової власності автомобіля за умов внесення вартості своєї частки в майні на депозитний рахунок суду. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про можливість поділу майна подружжя у спосіб запропонований позивачем, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Суд в порядку ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 551 (п»ятсот п»ятдесят одну) грн.. 20 коп.

Outcome: approved