Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду за позовом до Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог, КП «Нововолинськтеплокомуненерго» Нововолинської міської ради, Тзов «Волиньгаззбут» про зняття арешту та заборони відчуження майна. Вимоги мотивує тим, що вінє власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 14 квітня 2010 року. Право власності зареєстровано у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 26 квітня 2010 року, реєстраційний номер 25974094. У червні 2020 року під час вчинення нотаріальної дії у приватного нотаріуса Нововолинського міського нотаріального округу Божко О.О. з`ясовано, що 8 вересня 2005 року Нововолинською державною нотаріальною конторою було зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт, номер обтяження 2368325, на невизначене майно, все нерухоме майно, власник [PERSON] , на підставі постанови №3534 від 8 вересня 2005 року видане ВДВС Нововолинського МУЮ, а також 16 вересня 2007 року зареєстровано арешт, номер обтяження 5669074, на невизначене майно, все нерухоме майно, власник [PERSON] , на підставі постанови №4694 від 20 квітня 2004 року видане ВДВС Нововолинського МУЮ. На примусовому виконанні у ВДВС Нововолинського МУЮ перебували виконавчі листи про стягнення із [PERSON] заборгованості за теплопостачання та газопостачання в користь КП «Нововолинськтеплокомуненерго» та ТзОВ «Волиньгаз збут» відповідно. Вказує, що заборгованість за 2001-2007 погашена. Однак, відділ державної виконавчої служби не може зняти арешт з майна та заборону на його відчуження в силу закону, так як згідно з даними автоматизованої системи виконавчого провадження відносно [PERSON] відсутні будь-які виконавчі провадження, а тому встановити наявність чи відсутність виконавчого провадження в межах якого накладався арешт на нерухоме майно виявилось неможливим, оскільки відповідно до Порядку роботи з документами в органах ДВС строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки. Просить скасувати арешт нерухомого майна та заборону відчуження, які зареєстровані у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: -8 вересня 2005 року Нововолинською державною нотаріальною конторою, номер обтяження 2368325 на невизначена майно, все нерухоме майно, в тому числі квартиру [ADDRESS] , власник [PERSON] , на підставі постанови №3534 від 8 вересня 2005 року видане ВДВС Нововолинського МУЮ. -16 вересня 2007 року Нововолинською державною нотаріальною конторою, номер обтяження 5669074, на невизначене майно, все майно, власник [PERSON] , на підставі постанови № 4694 від 20 квітня 2004 року видане ВДВС Нововолинського МУЮ. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали суду заяву, в якій просять справу розглядати у їхню відсутність, позовні вимоги підтримують, просять їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі Представник третьої особи КП «Нововолинськтеплокомуненерго» Нововолинської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи ТзОВ «Волиньгаззбут» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності.. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов до висновку , що позов є підставним і підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру від 14.04.2010 року, копією технічного паспорту на квартиру, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 9-15). Як вбачається з інформації Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (13-15) 8 вересня 2005 року Нововолинською державною нотаріальною конторою було зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт, номер обтяження 2368325, на невизначене майно, все нерухоме майно, власник [PERSON] , на підставі постанови №3534 від 8 вересня 2005 року видане ВДВС Нововолинського МУЮ, а також 16 вересня 2007 року зареєстровано арешт, номер обтяження 5669074, на невизначене майно, все нерухоме майно, власник [PERSON] , на підставі постанови №4694 від 20 квітня 2004 року видане ВДВС Нововолинського МУЮ При зверненні позивача із заявою до Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) останній повідомлено, що згідно з даними автоматизованої виконавчого провадження на виконанні перебували виконавчі провадження , боржником по яких була [PERSON] , однак встановити в межах якого виконавчого провадження накладено арешт 20.04.2004 не виявилось можливим, оскільки у зв`язку із закінченням строків зберіганя виконавчі провадження було знищено. Крім того, вказано, що на примусовому виконання у головного державного виконавця перебуває виконавче провадження АСВП 61457025по примусовому виконання судового наказу №165/3409/2019 від 17.02.2020, що видав Новоовлинський міський суд Волинської області про стягнення з [PERSON] 11537,82 грн. заборгованості за постачання теплової енергії та судового збору. Згідно з довідкою ТзОВ «Волиньгаззбут» від 30.06.2020 (а.с. 18), станом на 01.06.2020 простроченої заборгованості за спожитий природний газ [PERSON] не має. Відповідно до довідки №30 від 01.07.2020 (а.с.19), виданої [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] заборгованості станом на 01.07.2020 простроченої понад шість місяців за опалення та підігрів води не має. Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент накладення арештів) передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. У відповідності до ст. 59 Закону - майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець, якщо під час розгляду відповідної скарги боржника виявлено порушення встановленого цим Законом порядку накладення арешту. У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317 ЦК України, кожна особа має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Її право приватної власності є непорушним. Згідно ст.ст. 321, 383, 386 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; він має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. У відповідності до ст 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ч.1, 2 Цивільного кодексу України "Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом". У відповідності до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника, так як накладення арешту на майно, позбавило її права розпорядитися майном, що є одним із невідємних критеріїв власності. Отже, аналізуючи норми закону та надані сторонами докази на підтвердження вимог і заперечень, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З метою захисту права власності позивача, за відсутності на даний час підстав для його обмеження, в т.ч. шляхом заборони відчуження належного [PERSON] майна, суд позов задоволює.

Outcome: approved