Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що [INFO] помер чоловік позивача та батько відповідача - [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 59,7 кв.м., у тому числі житловою площею 40,3 кв.м. з господарськими спорудами до нього. Позивач - [PERSON] , як спадкоємець першої черги, у встановлений строк, відповідно до ч. 2 ст. 1269 ЦК України подала заяву до державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори, про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка. В свою чергу відповідач - [PERSON] , відповідно до ст. 1273 ЦК України, надала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька, на користь позивача - [PERSON] . 07.11.2019 року позивачем було отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме державний нотаріус Першої покровської державної нотаріальної контори Шиленко С.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що позивачем не надано ніякого документа, який би міг підтвердити право власності на житловий будинок. 23.07.1975 року згідно рішення Красноармійської міської ради депутатів виконавчого комітету [PERSON], яка є рідною бабою померлого - [PERSON] та батькові [PERSON] - [PERSON] було надано дозвіл на будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно довідки № 190 від 02.10.1975 року громадянам [PERSON] та [PERSON] була виділена під забудову земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] . Після отримання дозвільних документів на будівництво житлового будинку зі зносом старого за адресою: [ADDRESS] бабка та батько померлого - [PERSON] у період з 1976 року по 1986 рік побудували: житловий будинок, зазначений в технічному паспорті літ. А-1 загальною площею 59,7 кв., у тому числі житловою 40,3 кв.м., тамбур зазначений в технічному паспорті літ. а-1 площею 5,60 кв.м., сарай позначений в технічному паспорті літ. Д-1 площею 8,60 кв.м. [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1\\2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За змістом ч. ч. 4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01.01.2004) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Згідно з роз`ясненнями, що викладені в постанові Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», - відносини спадкування регулюються правилами ЦК України в редакції 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року, а у разі відкриття спадщини до вказаної дати застосовується чинне на той час законодавство. Якщо ж спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України (в ред. 2004 року) і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO] , правове регулювання її прийняття здійснюється на підставі 524 - 564 ЦК в редакції 1963 року. Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК (в редакції 1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК (в редакції 1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її донька - [PERSON] . Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК (в редакції 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до довідки виданої Комунальною установою Покровськім координаційним комітетом самоорганізації населення № 8598 від 13.11.2018 року підтверджується, що [PERSON] постійно була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] по день своєї смерті, разом з нею були зареєстровані та проживали її донька [PERSON] та [PERSON] . Тобто донька померлої - [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майно, а саме на 1\\2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , але нотаріально свої спадкові права не оформила. [INFO] помер [PERSON] , батько померлого - [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1\\2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Спадкове майно у вигляді 1\\2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , було успадковане [PERSON] , дружиною [PERSON] та матір`ю [PERSON] шляхом постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 24.07.2009 року її син - [PERSON] , як спадкоємець першої черги, у встановлений строк, відповідно до ч. 2 ст. 1269 ЦК України подав заяву до державного нотаріуса Красноармійської державної нотаріально, про прийняття спадщини за законом після смерті матері. Але відповідно до ч. 1 ст. 1297 року [PERSON] не звернувся до державного нотаріуса Красноармійської державної нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а саме житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно відповіді начальника КП «БТІ» м. Покровськ будинок [ADDRESS] , на 01.01.2013 рік в КП «БТІ» не зареєстрований. Позивачка просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 59,7 кв.м., у тому числі житловою 40,3 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: а-1 тамбур, а1-1 ганок, Д-1 сарай, І - вимощення, № 1 - огорожа. Ухвалою суду від 23 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 23 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 19 лютого 2020 року. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних наполягають. Відповідачка до судового не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає та просить задовольнити. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] народилась [INFO] , батьками у свідоцтві про народження зазначені: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с.10). [PERSON] народився у місті Покровськ (колишній Красноармійськ) [INFO] , батьками у свідоцтві про народження зазначені: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с.14). [PERSON] 24.09.1993 року уклав шлюб з [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.15). [PERSON] народилась [INFO] , батьками у свідоцтві про народження зазначені: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с.10). [PERSON] помер у місті Покровськ [INFO] (а.с.11). [PERSON] народилась у місті Покровськ (колишній Красноармійськ) [INFO] , у свідоцтві про народження батьками зазначені: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с.12). [PERSON] 6.11.1968 року уклала шлюб з [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу- [PERSON] (а.с.13). [PERSON] померла [INFO] у місті Красноармійськ (на цей час Покровськ) (а.с.16). [PERSON] помер [INFO] у місті Красноармійськ (на цей час Покровськ) (а.с.17). [PERSON] померла у місті Красноармійськ (на цей час Покровськ) [INFO] (а.с.18). Згідно довідки від 13.11.2019 року КУ Покровський координаційний комітет самоорганізації населення за адресою: [ADDRESS], були зареєстровані та мешкали: [PERSON] з 26.03.1955р. по день смерті [INFO] ; [PERSON] з 25.10.1980 року по день смерті [INFO] ; [PERSON] з 07.09.1981 року по день смерті [INFO] (а.с.21). 23.07.1975 року згідно рішення Красноармійської міської ради депутатів виконавчого комітету [PERSON] , яка є рідною бабою померлого - [PERSON] та батькові [PERSON] - [PERSON] надано дозвіл на будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.22, 23). Відповідно довідки № 190 від 02.10.1975 року громадянам [PERSON] та [PERSON] була виділена під забудову земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] (а.с.24). Після отримання дозвільних документів на будівництво житлового будинку зі зносом старого за адресою: [ADDRESS] бабка та батько померлого - [PERSON] Відповідно до технічного паспорту, який виготовлено 13.08.2019 року, у період з 1976 року по 1986 рік за адресою: [ADDRESS] , побудовано: житловий будинок, зазначений в технічному паспорті літ. А-1 загальною площею 59,7 кв., у тому числі житловою 40,3 кв.м., тамбур зазначений в технічному паспорті літ. а-1 площею 5,60 кв.м., сарай позначений в технічному паспорті літ. Д-1 площею 8,60 кв.м. (а.с.26-28). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.11.2019 року державним нотаріусом Першої покровської державної нотаріальної контори Шиленко С.В. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що позивачем не надано ніякого документа, який би міг підтвердити право власності на житловий будинок. (а.с.29). Відповідно до інформації, наданої державним нотаріусом від 26.12.2019 року, на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа. З заявою про прийняття спадщини звернулась дружина померлого [PERSON] , донька померлого [PERSON] від спадщини відмовилась. 7 листопада 2019 року видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності на спадковий житловий будинок (а.с.43). За змістом частин 4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01.01.2004) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Згідно з роз`ясненнями, що викладені в постанові Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», - відносини спадкування регулюються правилами ЦК України в редакції 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року, а у разі відкриття спадщини до вказаної дати застосовується чинне на той час законодавство. Якщо ж спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України (в ред. 2004 року) і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO] , правове регулювання її прийняття здійснюється на підставі 524 - 564 ЦК в редакції 1963 року. Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК (в редакції 1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК (в редакції 1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її донька - [PERSON] . Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК (в редакції 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. На день смерті [PERSON] , разом з нею мешкали [PERSON] та її донька [PERSON] , яка вступила в управління та володіння майном, а саме Ѕ частиною житлового будинку, але не отримала свідоцтво про право на спадщину. Після смерті [PERSON] , [INFO] відкрилась спадщина у вигляді 1\\2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка була успадкована [PERSON] , дружиною [PERSON] та матір`ю [PERSON] шляхом постійного проживання зі спадкодавцем. Після смерті [PERSON] спадкове майно у вигляді житлового будинку успадковане [PERSON] , який є чоловіком позивач та батьком відповідача. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Від імені [PERSON] заповіти не посвідчувались. Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 статті 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Донька померлого, яка є відповідачем по справі, відмовилась від прийняття спадщини. Таким чином спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] . Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності, у зв`язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved