Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Адвокат Сорочан В.О. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Арбузинської селищної ради Миколаївської області, третя особа: [PERSON] про визнання часток у спільному майні. Вимоги позову мотивовані тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.04.1998 року батьку позивача [PERSON] та членам його сім`ї - дружині [PERSON] , сину [PERSON] та дочці [PERSON] було передано у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 69.3 кв.м. [INFO] помер [PERSON] та спадщину після його смерті прийняла [PERSON] , оскільки була зареєстрована з померлим, однак свої спадкові права не оформила. [INFO] померла [PERSON] . На момент її смерті вона одна була зареєстрована в квартирі та спадщину після її смерті за законом прийняла позивач, [PERSON] , шляхом подання заяви про прийняття спадщини, нотаріусу. [PERSON] на момент смерті батьків з ними зареєстрований не був, та до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після їх смерті, не звертався, тому є таким, що не прийняв спадщину. 19 липня 2021 року приватним нотаріусом Грицаєнко Л.М. позивачу роз`яснено про неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду для визначення часток кожного із співвласника квартири. Тому позивач звертаючись до суду з даним позовом, просила визначити рівні частки в квартирі [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/4 частці кожному. Ухвалою суду від 02 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено провести в порядку загального позовного провадження. В підготовчому судовому засіданні адвокат Сорочан В.О., який діє в інтересах [PERSON] , уточнив заявлені позовні вимоги та просив визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 3/4 частки в квартирі [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16 вересня 2021 року залучено [PERSON] по даній справі в якості співвідповідача. Правом надати відзив на позовну заяву, відповідач не скористався. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримали заявлені позовні вимоги та не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України - http://ab.mk.court.gov.ua/sud1401/gromadyanam/csz/. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів з урахуванням принципів розумності, справедливості, виваженості та пропорційності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4 статті 41 Конституції України). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У відповідності до положень п. 12 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Як встановлено під час судового розгляду, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.04.1998 року батьку позивача [PERSON] та членам його сім`ї - дружині [PERSON] , сину [PERSON] та дочці [PERSON] було передано у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 69.3 кв.м. (а.с.94) Батьками позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та іншими доками у справі (а.с. 87). [INFO] помер [PERSON] . Із заявою про прийняття спадщини після його смерті, в установлений законом строк звернулася до нотаріальної контори його дружина [PERSON] , оскільки була зареєстрована з померлим, однак свої спадкові права не оформила (а.с. 26-78). [INFO] померла [PERSON] , мати позивача. В установлений законом строк позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, оскільки на момент її смерті вона одна була зареєстрована в спадковій квартирі та спадщину після її смерті за законом прийняла, шляхом подання заяви про прийняття спадщини, нотаріусу (а.с. 79-95). Позивач та відповідач, як діти померлої є спадкоємцями першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України. У строк,\~передбачений ст.\~1270\~ЦК України,\~позивач звернувся\~доприватного\~нотаріуса Первомайського\~районного нотаріального\~округу Грицаєнко\~Л.М. із заявою про прийняття спадщини. Із заявою прийняття спадщини відповідач до нотаріуса не звертався, за адресою місця знаходження спадкового майна, зареєстрованим не був (а.с. 86). До складу спадкового майна ввійшло нерухоме майно, а саме частина домоволодіння загальною площею 69.3 кв.м., що на праві спільної сумісної власності належала спадкодавцям, позивачеві та відповідачу, право власності на яке посвідчується свідоцтвом на право власності на житло зареєстроване в книзі № 2697 від 30.0.1998 року, виданого Арбузинською селищною радою народних депутатів. 19.07.2021 року приватним нотаріусом Грицаєнко Л.М позивачу роз`яснено про неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину, оскільки частка померлої\~у спадковому\~майні,\~що є\~спільною сумісною\~власністю,\~не є\~виділеноюза законом та рекомендовано звернутися до суду для визначення часток кожного із співвласника квартири. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Отже, враховуючи викладене, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved