Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

До Котовського міськрайонного суду Одеської області звернулася [PERSON] із позовом до Нестоїтської сільської ради Котовського району Одеської області у якому просив суд визнати за ним - [PERSON] право власності на нежитлове приміщення - гараж літ. «А» загальною площею 92,2 м2, яке розташоване у [ADDRESS], в порядку набувальної давності. Свої позовні вимоги мотивував тим, що З 2000 року йому у володіння Нестоїтською сільською радою було передано нежитлову будівлю розташовану за адресою [ADDRESS], загальною площею 92,2 кв.м. Позивач домовився з відповідачем про те, що після передачі вищевказаного приміщення він зробить в ньому капітальний ремонт, приведе територію біля будівлі в належний стан, оскільки будівля була у незадовільному стані: тріщини на стінах та протікав дах, ця будівля була котельнею, позивач же взамін за свої кошти збудував нову котельню, яку передав сільській раді у користування. Він відкрито, добросовісно та безперервно володіє нежитловим приміщенням з 2000 року, тобто більше 10 років, що може підтвердити сільська рада, яка не заявляє ніяких претензій до позивача. Посилаючись на викладене, позивач просить суд визнати за ним право власності за набувальною власністю на вказане приміщення. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду клопотання, відповідно до ст. 27 та ч.2 ст. 158 ЦПК України, про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причин своєї неявки суду не повідомив. Суд, у зв'язку з неявкою сторін по справі, враховуючи відсутність відповідних заперечень, ухвалив слухати справу за відсутності сторін, що не з'явилися, у порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, проти чого позивач не заперечував. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно технічного паспорту на гараж літ. «А», загальною площею 92,2 кв.м. який розташований у [ADDRESS], числиться за [PERSON]. Відповідно до довідки виданої Нестоїтською сільською радою Котовського району Одеської області, приміщення колишньої котельні, розташоване у [ADDRESS] - дійсно являється безхазяйним. Згідно технічної документації, площа вказаного гаражу складає: 92,2 кв.м.. За частиною другою статті 41 Конституції України - право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Частиною 8 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Цивільний кодекс України набрав чинності 1 січня 2004 року, тому норма статті 344 даного Кодексу застосовується до правовідносин, починаючи з 1 січня 2001 року. Згідно частини четвертої статті 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Оцінюючи докази у їх сукупності, фактичне володіння позивачем гаражем у [ADDRESS] з 2000 року тобто більше 10 років, вільне користування нежитловим приміщенням - гаражем, проведення у ньому ремонтних робіт, суд приходить до висновку, що позивач добросовісно заволодів гаражем, відкрито та безперервно володіє зазначеним нерухомим майном на протязі 14 років, що повністю відповідає умовам статті 344 ЦК України, тому суд вважає, що за позивачем можливо визнати право власності на гараж, який розташований у [ADDRESS], в порядку набувальної давності.. На підставі ст.ст. 3-4,10-11,15, 60, 109, 118-120, 208-210,212-215,218, 224-226,294 ЦПК України,ст.ст.344, 397 ЦК України суд, -

Outcome: approved