Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Винниченка,4 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивує тим, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташовані по вул. Винниченка, (колишня Жданова),4 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області належали колгоспному двору, головою якого був батько позивачки [PERSON], який помер 13 листопада 2003 року. Згідно довідки № 161, виданої Серафинецькою сільською радою станом на 01.04.1991 року у спадковому господарстві були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON], який помер 13.11.2003р., його дружина [PERSON], яка померла 10.11.2006р., дочка [PERSON], зять [PERSON], який помер 01.08.2011р. та онуки [PERSON], [PERSON]. З метою реалізації спадкових прав позивачка звернулася до нотаріуса із відповідною заявою. Вивчивши представлені документи, нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері у звязку з реєстрацією спадкового господарства як колгоспного двору та відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця, про що видав їй Постанову №1346/02-31 від 18.07.2017р. З часу свого народження позивачка проживала разом з батьками у вищезгаданому житловому будинку як одна сімя, вели спільне господарство та мали спільний побут. Після смерті матері та на даний час позивачка проживає у житловому будинку разом з сімєю, несе витрати по утриманню житла в належному стані, оплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію на будинок. Тобто, фактично прийняла спадщину. Відповідачі на частки у спадковому майні не претендують, з приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного двору не зверталися. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Винниченка,4 в с. Серафинці, інвентаризаційна вартість даного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами становить 223676 грн. В судовому засіданні позивача [PERSON] позов підтримала з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Пояснила, що житловий будинок по вул. Винниченка,4 в с. Серафинці відносився до колгоспного двору, головою якого був її батько [PERSON] Батько помер 13.11.2003 року. На час його смерті разом з ним проживали спадкоємці першої черги: дружина [PERSON] та дочка (позивачка) [PERSON] 10.11.2006 року померла мати позивачки [PERSON], на час смерті останньої вони проживали разом. Перешкодою в отриманні в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок є відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Довідкою № 161, виданою 11.07.2017р. Серафинецькою сільською радою стверджено, що в колгоспному дворі в с. Серафинці по вул. Винниченка,4 станом на 01.04.1991 року були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON],[INFO], дружина [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], онуки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] [PERSON] помер 13 листопада 2003 року у віці 71 років в с. Серафинці, актовий запис № 42 від 13.11.2003 р., що стверджено копією Свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 148439, виданого 13 листопада 2003 р. Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00019035524, сформованого 15.11.2017 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області доводиться, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 червня 1956 року у виконкомі Серафинецької сільської ради, актовий запис №12, після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON]. [PERSON] померла 10 листопада 2006 року у віці 72 років в с. Серафинці, актовий запис № 37 від 10.11.2006 р., що стверджено копією Свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 037758, виданого 10 листопада 2006р. Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок смерті батьків відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Копією Свідоцтва про народження серії IV-УР № 2210757, виданого 8 червня 1962р. с/ЗАГС с. Серафинці Городенківського району стверджено, що батьками [PERSON], яка народилась 22 травня 1962 року, є: [PERSON] та [PERSON]. Після укладення 15 травня 1982 року шлюбу з [PERSON], дружина [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на [PERSON], актовий запис № 5, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НМ № 358254, виданого 15.05.1982 року Серафинецькою сільською радою. Чоловік позивачки [PERSON] помер 01 серпня 2011 року, актовий запис № 16 від 01.08.2011 р., що стверджено копією Свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 135240, виданого 01 серпня 2011р. Серафинецькою сільською радою. Позивачка проживала в будинку по вул. Винниченка,4 в с. Серафинці разом з батьками, до часу смерті кожного з них, що доводиться довідками Серафинецької сільської ради № 162, №163 від 11.07.2017 року. Вона, як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину. Наведене підтверджується копіями спадкових справ, наданих суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою: - № 342/2013 р. про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON], отримання свідоцтв про право на спадщину за законом: від 09.04.2014р., згідно яких вона успадкувала право на земельну частку (пай) розміром 100,01 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, зареєстрованих в реєстрі за № 431 та № 432; від 16.05.2014 року, згідно якого вона успадкувала грошові вклади з процентами та з усіма видами індексацій та компенсацій в Державному ощадному банку України ТВБВ № 10008/81 в с. Серафинці, філії Івано-Франківського обласного управління, зареєстрованого в реєстрі за № 612; - № 343/2013 р. про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON], отримання свідоцтв про право на спадщину за законом від 13.05.2014 року, згідно яких вона успадкувала дві земельні ділянки: площею 1,3893 га та площею 0,0652 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області. До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул. Винниченка,4 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка, як спадкоємець, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернулася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, як передбачено ч. 1 ст.1296 ЦК України. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] № 1346/02-31 від 18.07.2017 р. позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого 13.11.2003 року та матері [PERSON], померлої 10.11.2006 року на житловий будинок № 4 по вул. Винниченка в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області з посиланням на те, що спадкоємець не надала правовстановлюючий документ, який підтверджував би право власності померлих на даний житловий будинок. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 7267 від 16.04.2017 року стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок по вул. Винниченка,4 в с. Серафинці Городенківського району не зареєстровано. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 4 по вул. Винниченка в с. Серафинці встановлено, що житловий будинок збудований в 1962,1989 роках, інші господарські будівлі збудовані в 1965, 1989 роках, їх інвентаризаційна вартість становить 223676 грн. Довідки Серафинецької сільської ради від 11.07.2017 р. № 161- 163 свідчать, що колгоспний двір, головою якого був [PERSON], знаходиться по вул. Винниченка,4 в с. Серафинці. Довідкою № 183 від03.08.2017 р. стверджено, що будинок, який належав батькові [PERSON] - [PERSON] знаходиться в с. Серафинці по вул. Винниченка, 4 (бувша вул. Жданова, 4). Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом спадкодавців [PERSON] та [PERSON], права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1222,1258, 1241, 1261,1274, 1268,1269, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved