Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона народилася [INFO] в с. Поваренка Коченевського району Новосибірської області. Заявник, виховувалася відповідно до німецьких традицій, як її дід, баба та її батьки, святкували німецькі свята, а тому вважає себе «німкою». Крім того її баба [PERSON] , як особа німецької національності виселена із Саратовської області та перебувала на обліку спец поселення в Кочанівському районі Новосибірської області з 1941 року по 09 листопада 1954 року. У свідоцтві про укладення шлюбу баби [PERSON] в графі національності зазначено «німка». В свідоцтві про народження батька заявника [PERSON] в графі національності матері зазначено «німка», просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, зазначити її національність «німка». В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме щодо національності [PERSON] , вказавши - «німка», оскільки вона має право на збереження своєї національної культури, релігії, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, а також відповідно до чинного законодавства заявник має право обирати та відновлювати національність. Представник заінтересованої особи до суду не з`явився, надіслав до суду заяву в якій не заперечував проти задоволення заяви. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Як передбачено п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядається встановлення фактів, що мають юридичне значення. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Відповідно до довідки про реабілітацію № 10/Е-12 Головного управління Міністерства внутрішніх справ РФ вбачається, що [PERSON] , як особа німецької національності виселена із Саратовської області та перебувала на обліку в Коченевському районі Новосибірської області з 1941 року по 09 листопада 1956 року (а.с.6). Із свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] виданого повторно 19 жовтня 2009 року вбачається, [PERSON] уклала шлюб і змінила прізвище на « [PERSON] », її національність вказана - «німка» (а.с. 10). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 05 травня 1960 року вбачається, що матір`ю [PERSON] вказана [PERSON] , національність якої вказано «німка» (а.с. 8). Із свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 30 травня 1980 року вбачається, що батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданого 05 травня 2000 року [PERSON] уклала шлюб і змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 7). Процесуальні питання розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення регламентуються главою 6 розділу IV ЦПК України. Відповідно до ч.1ст.293 ЦПК, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями п.5 ч.2ст.293 ЦПК, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідност. 319 ЦПК Україниу рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Встановлення фактів не пов`язані з вирішенням спору про право, при цьому наявний спір про факт, який має безспірний характер і необхідний заявникові та заінтересованій особі для того, щоб вони мали можливість реалізувати своє право. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 та п.6 ч.1 ст.315 ЦПК Українита роз`яснень, викладених у п.1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно зч.2, ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Згідно ст. 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про національні меншини в Україні» № 2494-XII від 25 червня 1992 року зазначено, що до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Як зазначено в ст. 11 ЗУ «Про національні меншини в Україні» № 2494-XII від 25 червня 1992 року, громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Зі змісту ч. 2 ст. 300 ЦК України вбачається, що фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що родина його дружини в більшості знаходиться в Німеччині, яка дотримується німецьких традицій, підтримує їх культуру, та розмовляє на німецькій мові. Оскільки більшість родини знаходиться в Німечинні вони прагнуть воз`єднатися сім`ями. Свідок [PERSON] , пояснив, що давно знає сім`ю [PERSON] , оскільки є їх сусідом, також пояснив те, що її баба була по національності німкою, що її родичі в більшості знаходяться на території Німеччини. [PERSON] часто спілкується по скайпу на німецькій мові. Крім того зазначив, що сім`я [PERSON] . дотримується німецьких традицій, їх культури та звичаїв. Оскільки, встановлення даного факту для заявника має юридичні наслідки, а іншим способом встановити його не є можливим, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, оскільки доведена належними та допустимими доказами дослідженими в ході розгляду справи. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved