Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернувся в суд з позовом до Управління освіти Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області (надалі - відповідач) про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач з 30.04.2013 року працював на посаді інженера І категорії групи централізованого господарського обслуговування Управління освіти Виконавчого комітету Вараської міської ради. 21.12.2020 року наказом №161-к/тр його звільнено з займаної посади у зв`язку зі скороченням штату працівників групи централізованого господарського обслуговування Позивач вважає звільнення незаконним, оскільки при звільненні йому не було запропоновані інші вакантні посади, хоча такі були наявні. Крім того вказує на те, що у період його звільнення не мало відбуватись змін в організації виробництва і праці відповідача. Також зазначає, що не відбулась процедура звернення та розгляду питання скорочення штату працівників профспілковою організацією працівників освіти і науки управління освіти, членом якої є позивач. Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що власник або уповноважений ним орган підприємства за певних обставин можуть змінювати чисельність або штат працівників. Посада, на якій працював позивач, передбачала виконання завдань, які стосувались організації ремонтних робіт, співпраці з проектними організаціями та ДАБІ, а також ведення відповідної документації. Виконавчим комітетом Вараської міської ради були прийняті рішення про передачу капітальних ремонтів з балансу Управління освіти на баланс Управління містобудування, архітектури капітального будівництва. На підставі аналізу посадової інструкції позивача та прийнятих Виконавчим комітетом Вараської міської ради рішень, відповідач видав наказ, який передбачає скорочення посади, яку займав позивач. Надалі відповідач видав наказ про попередження про наступне вивільнення у зв`язку із скороченням. Відповідач звертався до голови Вараської міської профспілки працівників освіти і науки України з листом про можливе скорочення, однак повідомлень про результати розгляду не надходило. Позивачу не пропонувалась інша робота, оскільки перевести його із займаної посади не було можливості через відсутність посад з відповідною професією чи спеціальністю, чи будь-яка інша робота, яку міг би виконувати відповідач з урахуванням його освіти, кваліфікації та досвіду, а займана ним посада була лише одна. Позивач подав до суду відповідь на відзив, доводи якого зводяться до того, що відповідач у своєму відзиві на позов визнав те, що при звільненні позивача йому не була запропонована інша посада. Вказав, що має економічну освіту, а тому міг би виконувати обов`язки фахівця з публічних закупівель, однак відповідач приховав від нього зазначену вакансію. Крім того зазначив, що прийняті Виконавчим комітетом Вараської міської ради рішення не містять у своєму змісті інформації про скорочення штату та чисельності працівників групи централізованого господарського обслуговування, а затверджений начальником Управління освіти штатний розпис групи централізованого господарського обслуговування не відповідає законодавству. Також вказав на те, що відповідач проігнорував звернення до первинної профспілкової організації, а звернувся до вищого за рівнем виборного органу, чим порушив вимоги закону. Представник відповідача подала до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначила, що в Управлінні освіти виконавчого комітету Вараської міської ради немає первинної профспілкової організації управління освіти. Первинна профспілкова організація використовує печатку з назвою управління освіти без правових підстав, адже її голова не є працівником управління освіти, а є працівником окремої юридичної особи «Кузнецовський міський методичний кабінет закладів освіти». Договір, який регулює будь-які відносини між відповідачем та первинною профспілковою організацією не укладався, відомості про підстави її діяльності відсутні. Крім того вказана первинна профспілкова організаціє не має у своєму складі 15 членів, а тому не може існувати як така. Вказала, що штатний розпис структурних підрозділів відповідача затверджує саме його начальник. Станом на 15.02.2021 року у відповідача наявні вакантні посади бухгалтера І категорії, дві посади бухгалтера ІІ категорії та начальника планово-економічного відділу, вимогам до яких позивач не відповідає. На посаді фахівця з публічних закупівель з 11.12.2020 року працювала [PERSON] , бухгалтер ІІ категорії відповідача, яка має відповідний досвід роботи та освіту. В свою чергу обов`язки інженера та фахівця з публічних закупівель не подібні та ніяким чином не перетинаються з обов`язками фахівця з публічних закупівель. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Управління освіти виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області в судовому засіданні заперечила щодо вимог позову з підстав зазначених у відзиві на позов та запереченні на відповідь на відзив. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою суду від 21.01.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 24.02.2021 року здійснено запит до Вараської міської організації профспілки працівників освіти і науки України та Первинної профспілкової організації працівників освіти і науки управління освіти щодо отримання згоди або відмови виборного органу первинної профспілкової організації профспілки на звільнення [PERSON] , відповідно до ч.9 ст.43 КЗпП України та зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 22.03.2021 року поновлено провадження у справі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані сторонами і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 30.04.2013 року працював на посаді інженера І категорії групи централізованого господарського обслуговування управління освіти виконавчого комітеті Вараської (Кузнецовської) міської ради Рівненської області, а 31.12.2020 року був звільнений з посади у зв`язку із скороченням штату працівників, згідно п.1ч.1 ст. 40 КЗпП України, на підставі наказу начальника управління освіти виконавчого комітеті Вараської міської ради Рівненської області від 21.12.2020 року № 161-к/тр «Про звільнення [PERSON] », що підтверджується копіями витягу із трудової книжки позивача [NUMBER] та наказу № 161-к/тр «Про звільнення [PERSON] » від 21.12.2020 року. Згідно копії витягу із протоколу №1 від 05.11.2019 року звітно - виборчих зборів первинної профспілкової організації управління освіти виконавчого комітету Вараської міської ради, позивача обрано до складу профспілкового комітету, а відповідно до копії заяви позивача від 27.01.2016 року, членські профспілкові внески із заробітної плати позивача перераховувались на рахунок Профспілки працівників освіти і науки України. З копії рішення виконавчого комітету Вараської міської ради від 17.09.2020 року за № 227«Про організацію ведення самостійного бухгалтерського обліку та фінансової звітності в закладах загальної середньої та дошкільної освіти Вараської міської територіальної громади» встановлено, що з 01.01.2021 року здійснюється переведення на самостійне ведення бухгалтерського обліку заклади загальної середньої та дошкільної освіти Вараської міської територіальної громади. Наказом № 136-к/тр від 16.10.2020 року заступника начальника управління освіти виконавчого комітеті Вараської міської ради Рівненської області «Про внесення змін до штатного розпису групи централізованого господарського обслуговування управління освіти виконавчого комітеті Вараської міської ради Рівненської області» на виконання рішення виконавчого комітету Вараської міської ради від 17.09.2020 року за № 227, для підвищення ефективності використання та економії коштів міського бюджету, а також передачею робіт управлінням освіти по виконанню капітальних ремонтів, виведено зі штатного розпису групи централізованого господарського обслуговування посаду «інженер І категорії», що підтверджується копією наказу. Копією рішення виконавчого комітету Вараської міської ради від 21.12.2020 року за №301підтверджується, що до рішення від 17.09.2020 року за № 227 внесено зміни, згідно яких здійснюється переведення на самостійне ведення бухгалтерського обліку заклади загальної середньої та дошкільної освіти Вараської міської територіальної громади з 01.01.2022 року. З копії наказу начальника управління освіти виконавчого комітеті Вараської міської ради Рівненської області № 144-к/тр від 27.10.2020 року та повідомлення про попередження про наступне вивільнення , у зв`язку із скороченням штату працівників, від 27.10.2020 року слідує, що позивача 29.10.2020 року попередили у двохмісячний термін про наступне вивільнення, однак не запропонували позивачу протягом цього двохмісячного терміну іншу роботу у структурі управління освіти виконавчого комітеті Вараської міської ради Рівненської області, незважаючи на те, що була наявна вакантна посада фахівця з публічних закупівель ІІ категорії, яка відповідала професії та спеціальності позивача. У судовому засіданні встановлено, що позивач не відмовлявся від переведення на іншу роботу. З інформації наданої відповідачем встановлено, що в період з 29.10.2020 року до 31.12.2020 року в структурі управління освіти виконавчого комітеті Вараської міської ради Рівненської області були наявні чотири вакантні посади: головний бухгалтер, бухгалтер І категорії, бухгалтер ІІ категорії та фахівець з публічних закупівель ІІ категорії, які не пропонувалися позивачу при попередженні про вивільнення та в двохмісячний строк попередження, оскільки позивач не відповідав необхідним кваліфікаційним вимогам, зазначеним в посадових інструкціях цих посад, що визнано у судовому засіданні представником відповідача. Національним класифікатором професій України ДК 003:2010 визначено, що робота - це певні завдання та обов`язки, що виконані, виконуються чи повинні бути виконані однією особою. Кваліфікація - це здатність виконувати завдання та обов`язки відповідної роботи. У дипломі спеціаліста (молодшого спеціаліста) чи іншому документі про професійну підготовку кваліфікація визначається через назву професії (інженер-механік, економіст, токар, секретар-стенографіст тощо). Професія - це здатність виконувати подібні роботи, які вимагають від особи певної кваліфікації. Робота є статистичною одиницею, що класифікується відповідно до кваліфікації, необхідної для її виконання. Кваліфікація визначається рівнем освіти та спеціалізацією. Отже, робота за професією вимагає певної кваліфікації. Дослідивши у судовому засіданні копії посадових інструкцій головного бухгалтера, бухгалтера І категорії та бухгалтера ІІ категорії управління освіти виконавчого комітеті Вараської міської ради Рівненської області судом встановлено, що кваліфікаційні вимоги визначені відповідачем для зазначених посад у загальному відповідають кваліфікаційним вимогам визначеним наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 336 від 29.12.2004 року « Про затвердження Випуску 1 «Професії працівників, що є загальним для всіх видів економічної діяльності «Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників» (із змінами) (надалі - Довідник). Тому суд погоджується з твердженням представника відповідача про відсутність можливості пропозиції роботи та переведення позивача на вищевказані вакантні посади у зв`язку з відсутністю необхідної кваліфікації у позивача, зокрема стажу роботи за професією бухгалтер. Однак, судом встановлено, що кваліфікаційні вимоги визначені відповідачем у посадовій інструкції фахівця з публічних закупівель ІІ категорії групи централізованого господарського обслуговування управління освіти виконавчого комітеті Вараської міської ради Рівненської області не відповідають Довіднику. Так, згідно пункту 34 Розділу «Фахівці» Довідника, назва професії " Фахівець" може бути розширена за потребою користувача для внутрішнього використання термінами та словами,які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності. Кваліфікаційні вимоги до фахівця ІІ категорії: повна або базова вища освіта відповідного напряму підготовки (спеціаліст або бакалавр). Для спеціаліста - без вимог до стажу роботи, для бакалавра - стаж роботи за професією фахівця - не менше 1 року. Тому, кваліфікаційні вимоги до осіб з вищою освітою відповідного напряму підготовки (магістр,спеціаліст) щодо стажу роботи є надмірними та невиправданими. Згідно копії диплома спеціаліста [NUMBER] від 20.02.2009 року, позивач у 2009 році отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Економіка підприємства» та здобув кваліфікацію спеціаліста з економіки підприємства. За таких умов, професія та спеціальність позивача відповідали вимогам до вакантної посади фахівця з публічних закупівель ІІ категорії групи централізованого господарського обслуговування управління освіти виконавчого комітеті Вараської міської ради Рівненської області. Також суду не надано доказів того, що працівник, яка зайняла цю вакантну посаду підлягала вивільненню, мала переважне право порівняно з позивачем на залишення на роботі, як працівники з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, чи мала інші переваги передбачені законодавством, зокрема, підтверджуючі документи щодо переважного права інших працівників на залишення на роботі перед [PERSON] . Що стосується доводів позивача про відсутність змін в організації праці відповідача, незаконності винесення наказу про внесення змін до штатного розпису групи централізованого господарського обслуговування управління освіти саме начальником управління освіти виконавчого комітеті Вараської міської ради Рівненської області без відповідного рішення Вараської міської ради та прийняття на роботу інших осіб без пропозиції повернення на роботу позивача після звільнення позивача (31.12.2020 року), то суд вважає їх безпідставними з огляду на наступне. З протоколу засідання президії № П-03 від 22.02.2021 року Вараської міської організації Профспілки працівників освіти і науки України та протоколу засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації управління освіти №3 від 2021року, яка входить до складу вищевказаної профспілкової організації, вбачається, що профспілкова організація, членом якої є позивач та членом профспілкового комітету, відмовила у наданні згоди на звільнення [PERSON] , посилаючись на порушення порядку прийняття рішень про затвердження структури управління освіти виконавчого комітету Вараської міської ради. Суд вважає, що вказані висновки профспілкової організації не відповідають критеріям обґрунтованості, оскільки група централізованого господарського обслуговування управління освіти в складі якої перебувала посада , яку займав позивач, є структурним підрозділом відповідача. А відповідно до п.17 положення «Про управління освіти виконавчого комітеті Вараської міської ради Рівненської області», яке затверджене рішенням Вараської міської ради № 1545 від 30.10.2019 року, повноваження структурних підрозділів в управлінні освіти та порядок їх діяльності визначаються окремими положеннями, які затверджуються наказом управління освіти. Окрім того, роботодавець вправі самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис, а обговорення питання доцільності скорочення лежить поза межами компетенції суду, до такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.03.2019 року у справі № 756/5243/17. Також у постанові Верховного Суду від 08.05.2019 року у справі № 335/1896/15-ц, зазначено, що законодавством не передбачено обов`язку роботодавця інформувати раніше звільненого на підставі частини першої статті 40 КЗпП України працівника про зміни у штатному розписі, оскільки після звільнення між колишнім роботодавцем та працівником трудові правовідносини припиняються. Вказані висновки Верховного Суду є обов`язковими для застосування, відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 43 Конституція України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Частиною 2 ст.40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно ч.1 ст. 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Відповідно до ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018 року у справі № 800/538/17, провадження № 11-431асі18 та у постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі № 487/2191/17, провадження № 61-38337св18. Аналізуючи надані сторонами у справі докази та вищезазначені норми та висновки Верховного Суду, суд приходить до висновку, що відповідач своєчасно та належним чином повідомив позивача про наступне вивільнення, але не виконав обов`язок щодо надання пропозицій про всі наявні у відповідача вакансії, які з`явилися в організації протягом двох місяців. За таких обставин, судом встановлено, що відповідач, звільняючи позивача у зв`язку із скороченням штату працівників за п.1ч.1 ст. 40 КЗпП України, не дотримався вимог ст. ст. 43, 49-2 КЗпП України, а саме: не запитав попередньої згоди виборного органу, первинної профспілкової організації, членом якої є позивач та не запропонував позивачу іншу роботу у структурі управління освіти виконавчого комітеті Вараської міської ради Рівненської області. Враховуючи викладені вище обставини, суд прийшов до висновку, що позивач був звільнений без законної підстави та має бути поновлена на роботі. Відповідно до ч. 2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Крім того, відповідно до п. 5 розд. IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку). Положеннями розд. III Порядку передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Враховуючи, що звільнення [PERSON] відбулося 31.12.2020 року, то середня заробітна плата позивачки повинна обчислюватися з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме за жовтень-листопад 2020 року. У жовтні заробітна плата позивача за 21 робочий день становила 6158, 50 грн., а у листопаді за 21 робочий день 8273, 50грн. Всього за 42 відпрацьованих днів у жовтні-листопаді 2020 року позивачу було нараховано 14432 грн. Виходячи із заробітної плати за два останні місяці та кількості робочих днів в цих місяцях (14432 грн. : 42 дні), середньоденна заробітна плата становить 343,62 грн., що підтверджується також довідкою № 66 від 04.02.2021 року, виданою відповідачем. Інших доходів, окрім пенсійних виплат, позивач з 01.01.2021 року до 08.04.2021 року не отримував, що встановлено у судовому засіданні. Вимушений прогул позивача тривав 67 робочих днів з 01.01.2021 року до 08.04.2021 року. А тому середній заробіток позивача за весь час затримки по день розгляду справи, з 01.01.2021 року до 08 квітня 2021 року складає грн. (343,62грн. середньоденний заробіток * 67 дні затримки розрахунку = 23022,54гривні). Виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, оскільки законодавством не передбачено жодних підстав для його зменшення. Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, слід допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі та присудження заробітної плати за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача судові витрати у виді судового збору, На підставі викладеного та

Outcome: approved