Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. При цьому, посилається на те, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з 25.03.1995 р. до 20.03.2012 р., від якого є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач, починаючи з дати розлучення, проживає окремо від її сім'ї, свої батьківські обов'язки по відношенню до доньки не виконує, дитиною не цікавиться, її вихованням та утриманням не займається. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, судові повістки з зазначенням часу, місця слухання справи йому направлялись належним чином, вони повертаються назад до суду з позначками поштового відділення, що обслуговує останнє відоме його місце реєстрації та проживання, - «за закінченням встановленого строку зберігання», викликався відповідач в судове засідання і через пресу, бо не має зареєстрованого місця проживання по м. Києву та Київській області по даним адресного бюро, бо знятий з реєстрації 20.07.2014 р. за рішенням суду, тому суд, враховуючи думку позивача, представника третьої особи, матеріали та обставини справи, вважає за можливе вирішити без участі відповідача спір відповідно до ст.ст. 74, 76, 169, 224 ЦПК України, провівши заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечує, пояснивши, що відповідач дійсно не виконує свої батьківські обов'язки відносного неповнолітньої дитини, було проведено обстеження умов проживання дитини [PERSON], [INFO]. Після чого був складений висновок про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, з'ясувавши обставини справи, заслухавши показання свідка, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 59 Закону України „Про освіту" на батьків покладається відповідальність за розвиток дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини як особистості. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.03.1995 р. до 20.03.2012 р., від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] останні три роки вихованням дитини не займається, не приймає участь у розвитку і становленні доньки, належному матеріальному її забезпеченні та утриманні (а.с.5-7). Згідно висновку Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 01.07.2015 р. Орган Опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом з своєю матір'ю, позивачем по справі, яка створила дитині необхідні умови для проживання та повноцінного розвитку, як це вбачається з довідки про проживання та акту обстеження умов проживання від 19.06.2015 р. (а.с.15, 35). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що позивач по справі, яку вона знає багато років, після розлучення з чоловіком самостійно займається утриманням, вихованням, розвитком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON], який є колишнім чоловіком позивача, ніякої участі в долі доньки [PERSON] не приймає, його місце проживання та знаходження невідоме. Проблемами навчання дитини та її утриманням займається лише [PERSON] Неповнолітня [PERSON] у своїй заяві на адресу начальника Служби у справах дітей Святошинського району м. Києва від 19.06.2015 р. фактично не заперечує проти позбавлення свого батька [PERSON] батьківських прав відносно неї (а.с.34). Від відповідача заперечень на позов та доказів у підтвердження таких заперечень не надійшло, тому суд діє відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України. При таких обставинах суд знаходить позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав обгрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню. Вимоги подавача позову в частині стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Неповнолітня [PERSON] проживає з своєю матір'ю, позивачем по справі, та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, батько дитини не приймає участі в матеріальному забезпеченні дитини. Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.ст. 180, 181 СК України передбачають, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку норми закону передбачають обов'язковість батьків утримувати своїх малолітніх та неповнолітніх дітей і з моменту пред'явлення позову. Погоджуючись з позовними вимогами про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 2000 р. народження, до досягнення нею повноліття, суд виходить з матеріального становища обох сторін, принципу рівності прав та обов'язків батьків по утриманню та матеріальному забезпеченні своїх неповнолітніх дітей. В силу ст. 367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved