Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про встановлення факту належності 1/2 частки житлового будинку з господарськими спорудами померлому та визнання за нею права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами у порядку успадкування за законом. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , який був власником 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] вона прийняла спадщину як дружина померлого, яка постійно проживала та була зареєстрована разом з ним, і яка прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Власником іншої 1/2 частки спадкового будинку була мати померлого - [PERSON] , однак вона померла. Після її смерті спадщину за заповітом прийняв, однак не оформив її онук - [PERSON] . При зверненні позивачки до державного нотаріуса для оформлення спадщини на 1/2 частку спірного будинку, їй було відмовлено у видачі свідоцтва в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житло. Тому [PERSON] змушена була звернутися до суду з вказаним позовом. 11 березня 2021 року [PERSON] надав суду пояснення щодо позовних вимог, в якому зазначив, що позов підтримує частково. В поясненнях просив в задоволенні позовних вимог, щодо визнання права власності на 1/2 частку вказаного будинку за [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що йому було видане свідоцтво на спадщину за заповітом на 3/4 частки майна, яке залишилось після смерті бабусі - [PERSON] . Тому його мати (позивачка) має право лише на 1/4 частку спірного будинку з господарськими спорудами. В судове засіданні позивач та його представник не з`явилась, надали заяву про уточнення позовних вимог, в якій просили встановити факт належності та володіння 1/2 частки житлового будинку з господарськими спорудами померлому [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими спорудами у порядку успадкування за законом після смерті чоловіка. Просили справу слухати без їх участі. Представник Богданівської сільської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання, в якій уточнену позовну заяву позивача підтримує, просить розглянути справу без його участі. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного: Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. (а.с.6) З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу вбачається, що 10 листопада 1958 року, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » /а.с.7/ Рішенням виконавчого комітету Богданівської сільської ради народних депутатів № 38 від 23.09.1993 року, [PERSON] було передано у приватну власність земельні ділянки для обслуговування будівлі та господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства всього площею 0,42 га. (а.с.8) Відповідно до довідки № 02-25/1147 від 12.11.2020 року, виданої виконкомом Богданівської сільської ради на підставі записів в погосподарських книгах, та від 04.03.2021 № 02-21/27 [PERSON] до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] та був власником 1/2 частки зазначеного будинку. Разом з ним на день його смерті проживала його дружина - [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.9) Згідно вказаної довідки заповіт від імені [PERSON] сільською радою не посвідчувався. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником іншої 1/2 частки спадкового будинку була мати померлого - [PERSON] , яка померла [INFO] . (а.с.42, 45) Після смерті [PERSON] спадщину за заповітом прийняв її онук - [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 30.05.1994 року та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. (а.с.43, 44) З технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що по [ADDRESS] розташований будинок садибного типу, позначений на плані земельної ділянки літерою «А-1» загальною площею 84,5 кв.м, з верандою «а», верандою «а1» та господарські споруди: вбиральня «Б», сарай «В», ганок «г», ганок «г1», літня кухня «Д», прибудова до літньої кухні «д», сараї «Е», «Э», гаражи «Ж», «З», вбиральня «И», літня кухня «К», прибудова до літньої кухні «Л», погріби «Пг», «Пг1», хвіртки «N1», «N2», ворота «N3», «N4», огорожі «N5, «N6» (а.с. 12-15) З наведеного вбачається, що підтвердженням належності 1/2 частки будинку [PERSON] є лише записи в погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначався рік введення в експлуатацію будинку. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69). Відповідно до п. 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. За часів дії законодавства УРСР момент виникнення права власності на будинки, споруди не залежав від державної реєстрації його права. З наведеного вбачається, що записи в погосподарських книгах є належним підтвердженням права власності особи на нерухоме майно. На час відкриття спадщини після [PERSON] діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 р. Відповідно до ст. 9 ЦК УРСР цивільна правоздатність громадянина припиняється у момент його смерті, тобто за особою не може бути визнане право власності, а лише може бути встановлений факт належності на праві власності померлому та визнане право власності за живою особою в порядку успадкування. З урахуванням вищезазначеного, зважаючи, що дослідженими доказами підтверджена належність за життя [PERSON] частини житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] , вимога позивача [PERSON] про встановлення відповідного факту підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно з ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. (ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР) Згідно листа Шосткинської районної державної нотаріальної контори № 7/01-16 від 03.02.2021 року після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась, спадкоємці для прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались. (а.с.25,26) Даними паспорту позивачки та вищевказаною довідкою сільради від 12.11.2020 підтверджується, що позивачка зареєстрована і проживає в спірному будинку з 1977 року по даний час та на момент смерті [PERSON] проживала разом з ним. З наведеного вбачається, що [PERSON] та його мати прийняли спадщину після [PERSON] шляхом вступу в володіння спадковим майном. Разом з тим, відсутність правовстановлюючих документів на будинок перешкоджає позивачу належним чином оформити право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Враховуючи наведене, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, а позивач є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця та її право на спадщину гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку вичерпано, суд на підставі до ст.16 ЦК України, вважає що цивільне право позивача підлягає захисту шляхом визнання права власності за нею на 1/4 частку вказаного спадкового майна. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved