Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа: Покровська районна державна адміністрація Покровського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог вона посилалася на те, що [PERSON] доводиться їй дочкою. Від різних чоловіків, не перебуваючи у шлюбі, [PERSON] народила двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідачка та діти зареєстровані за її адресою, проте відповідачка не проживає з дітьми, не приймає участі у вихованні дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з доньками в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення. Всі обов'язки щодо утримання та виховання неповнолітніх дітей позивачка несе особисто, як бабуся. З народження і по цей час діти проживають з позивачкою, вона забезпечує їх утримання та займається їх вихованням. Відповідачка життям та розвитком своїх дітей не цікавиться та не приймає участі в їх вихованні, а саме: в 2018 році жодного разу не відвідала школу, де навчається неповнолітня [PERSON], жодного разу не приводила дітей до дільничного педіатра (сімейного лікаря) з метою профілактичного огляду та лікування. Не придбала особисто та не надавала позивачці кошти на харчування дітей, купівлю їм одягу, а для старшої доньки необхідного для школи приладдя. Позивачка неодноразово зверталася до органу опіки та піклування Просянської селищної ради із проханням проведення профілактичної роботи із дочкою, з метою зміни її ставлення до рідних дітей. Проте, на вжиті профілактичні заходи [PERSON] не реагує. Таким чином, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, щодо виховання неповнолітніх дітей. За таких умов, позивачка змушена звернутися до суду із позовом про позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала обставини викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Крім того, пояснила суду, що відповідачка є її дочкою. Після народження першої доньки, вона була гарною мамою, доглядала дитину, займалася її вихованням, однак після розлучення з чоловіком, почала вести аморальний спосіб життя, вживати алкогольні напої, курити тютюнові вироби, вести розгульний спосіб життя, внаслідок чого залишала дитину на брата, а сама могла не з'являтися вдома тижнями. Коли позивачка дізналася про це, то повернулася додому з заробітків, щоб доглядати дитину. З часом [PERSON] народила другу доньку [PERSON], однак також не займалася її вихованням та продовжували вести негативний спосіб життя. На неодноразові розмови з відповідачкою про її спосіб життя, про виховання дітей, вона не реагувала. На даний час діти проживають з позивачкою та повністю перебувають на її утриманні, відповідачка не проживає з дітьми, не приймає участі у їх вихованні та утриманні. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Просить маму [PERSON] бути опікуном її дітей [PERSON] та [PERSON]. Представник третьої особи Степаненко В.М. направила до суду заяву про розгляд справи без їх участі. З позовними вимогами згодні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює фахівцем із соціальної роботи Просянської селищної ради. Дана родина перебуває в них на обліку з квітня 2018 року. Вона неодноразово відвідувала родину [PERSON], однак її ніколи вдома не було, уникає контакту з соціальними працівниками, не реагує на розмови з нею, зовсім не займається вихованням дітей, веде негативний спосіб життя. А з літа 2018 року відповідачка взагалі не проживає вдома. Позивачка [PERSON] займається вихованням та утриманням дітей, в будинку у дітей є окрема кімната, яка забезпечена всім необхідним. Позивачка працює в м. Дніпро, коли її не має вдома за дітьми доглядає її сестра. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка є її рідною сестрою. Відповідачка [PERSON] виросла в порядній сім'ї, однак чого вона прийняла такий спосіб життя невідомо. Після розірвання шлюбу відповідачка почала вести аморальний спосіб життя, зловживати алкогольними напоями, залишала доньку [PERSON] на неї та свого брата та могла тижнями її не забирати. З часом народила ще одну дитину, доньку [PERSON], яку почала брати з собою в місця розваг, де вживають алкогольні напої. Позивачка перебувала за кордоном на заробітках, однак коли сталася така ситуація вона повернулася додому, щоб доглядати дітей. Позивачка працює в м. Дніпрі, та коли вона від'їжджає на зміни, вона забирає дітей до себе. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачки [PERSON] Вона інколи допомагала позивачці з дітьми, гуляла з ними, зустрічала старшу дитину зі школи. Відповідачка вихованням дітей майже ніколи не займається, її ніколи не має вдома. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є класним керівником [PERSON]. [PERSON] добре навчається, має достатній рівень знань, ходить до школи з виконаним домашнім завданням, охайна, чиста. Відповідачку вона бачила близько двох разів, ще в першому класі, на її дзвінки вона не відповідає, до школи завжди ходить бабуся. Відповідачка веде аморальний спосіб життя, постійно знаходиться в своїй компанії, для неї друзі на першому місці, вихованням доньки не займається. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши письмові докази, з'ясувавши фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється матір'ю [PERSON], [INFO] відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER], виданого 17.09.2010 року виконавчим комітетом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області та [PERSON], [INFO] відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER], виданого 17.04.2015 року виконавчим комітетом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області. (а.с.9-10). Згідно витягу з протоколу № 6 засідання опікунської ради при Просянській селищній раді від 12.10.2017 року, вирішено попередити [PERSON] про необхідність виконання своїх батьківських прав та відповідальність за їх неналежне виконання. Тримати на постійному контролі умови виховання дітей в сім'ї [PERSON] (а.с.19). Згідно витягу з протоколу №7 засідання опікунської ради при Просянській селищній раді від 25.09.2018 року, вирішено тримати на постійному контролі умови проживання та виховання дітей в родині [PERSON] та попередити [PERSON] про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків. (а.с. 18). З копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 03.10.2018 року, встановлено, що на момент обстеження вдома перебувала [PERSON] (бабуся дітей) та [PERSON] (донька [PERSON]), старша донька [PERSON] перебувала в школі. Мати одиначка [PERSON] була відсутня, її місце перебування не було відомо. Бабуся на даний час займається вихованням та матеріальним забезпеченням дітей, в квартирі зроблений косметичний ремонт, вставлені пластикові вікна. Санітарно-побутові умови проживання задовільні, є запас продуктів харчування, приготовлена їжа. (а.с.20). З копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 20.09.2018 року, встановлено, що на момент обстеження вдома перебували сторонні та [PERSON] (брат [PERSON]), які мали ознаки алкогольного сп'яніння. Зі слів сусідів [PERSON] разом з дітьми вийшла з квартири, місце перебування матері з дітьми не з'ясували. В квартирі брудно, невимитий посуд, розкидані речі, затхлий запах в кімнатах. Санітарно-побутові умови проживання незадовільні. (а.с. 21). З копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання родини [PERSON] від 02.10.2018 року, встановлено, що на момент обстеження вдома була бабуся [PERSON] разом з меншою дитиною [PERSON]. Зі слів бабусі мати регулярно залишає дітей і разом із співмешканцем проживають в с. Хуторо-Чаплино, вихованням дітей не займається, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. Матеріальним забезпеченням і вихованням дітей займається бабуся. (а.с. 22). З копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 20.09.2018 року, встановлено, на момент обстеження матері з дітьми вдома не було. За місцем проживання, в квартирі виявлено сторонніх чоловіків та брата [PERSON], які відпочивали після розпиття алкогольних напоїв. В кімнатах брудно, скрізь розкидані речі, відчувається стійкий запах алкоголю. (а.с.23). З копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 14.02.2019 року, встановлено, що на даний час займається вихованням та матеріальним забезпеченням дітей бабуся [PERSON] та її сестра [PERSON] В квартирі прибрано. Чисто, є приготовлена їжа та запас продуктів харчування. Діти доглянуті, є окрема кімната де є місце для навчання та відпочинку. Сантірано-побутові умови проживання задовільні, діти забезпечені необхідним одягом, взуттям, шкільним приладдям. З акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] від 30.01.2019 року, встановлено, що сім'я забезпечена всим необхідним для повноцінного проживання. Сім'я підприємців. [PERSON] являється рідною сестрою [PERSON], яка доглядає за дітьми - [PERSON] та [PERSON] [PERSON] працює в м. Дніпро в госпіталі, графік роботи, доба через три. В цей час діти знаходяться в сім'ї [PERSON]. яка здійснює догляд за дітьми. В дітей є окремі ліжка для сну, місце для ігор та приготування уроків. Сім'я задовільняє потреби дітей в повному обсязі, займається їх доглядом та вихованням. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків щодо виховання дітей. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 789-XII від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Позбавлення батьківських права є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне викання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В п.15 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 вищезазначеної постанови ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, ухилення від виконання батьківського обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків як позбавлення батьківських прав. Рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» (заява №39948/06): що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких встановлених обставин, винної поведінки відповідачки та її свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, враховуючи права і інтереси дітей, суд дійшов висновку про ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність позбавлення її батьківських прав. На підставі висловленого,

Outcome: approved