Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

В вересні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що він є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS]. За вказаним будинком закріплена земельна ділянка площею 0,0653 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вказана земельна ділянка зареєстрована за попередніми власниками житлового будинку [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 11.11.1993 року. Посилаючись на те, що в позасудовому порядку переоформити земельну ділянку не можливо, позивач просив визнати за ним право власності на земельну ділянку. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засіданні не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, враховуючи вимоги ч.9 ст. 74 ЦПК України, а саме шляхом виклику їх через оголошення у пресі. (газета "Рідне Прибужжя" № 44 від 30 жовтня 2014 року). Представник третьої особи Управління Держземагенства у Вознесенському районі Миколаївської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований по [ADDRESS]. Право власності до [PERSON] перейшло від [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 418 від 23 травня 2001 року, що був зареєстрований на Універсальній товарно-сировинній біржі, в подальшому рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2013 року вказаний договір купівлі-продажу був визнаний дійсним. (а.с.7-9). Право власності [PERSON] на житловий будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. (а.с.10) В судовому засіданні було встановлено, що за житловим будинком закріплена земельна ділянка площею 0,0653 га, яка була передана [PERSON], [PERSON], [PERSON] для обслуговування житлового будинку на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради від 17.08.1993 року № 2010. Вказана земельна ділянка належала відповідачам на підставі Державного акту на право власності від 11 листопада 1993 року. Відповідно до ч.1 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруди, переходить і право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Таким чином до [PERSON] перейшло право власності на земельну ділянку, яка надана для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою [ADDRESS] і відповідно до Державного акту її розмір становить 0,0653 га. На підставі ст. 377 ЦК України, ст.120 Земельного кодексу України,

Outcome: approved