Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовною заявою до Красноріченської селищної ради Кремінського району Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на наступні обставини. 11.03.2017 помер чоловік позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Луганська область, Кремінський район, с. Красноріченське, вул. Вишнева (колишня назва Островського), 41. Позивач була зареєстрована та фактично проживала на момент смерті чоловіка разом з ним за цією адресою. Після смерті [PERSON] також залишилися спадкоємці першої черги [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які відмовилися від прийняття спадщини на користь своєї матері [PERSON] 19.12.2017 донька позивача [PERSON] в інтересах матері звернулася до приватного нотаріуса Кремінського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, однак нотаріусом була винесена постава про відмову у видачі свідоцтва через те, що заявником не було надано документ на спадкове майно, а саме договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки, посвідчений нотаріусом Кремінської державної нотаріальної контори 29.05.1957 за № 245. Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій також зазначили, що позовні вимоги підтримують. Представник відповідача у судове засідання не зявився, перший заступник голови Красноріченської селищної ради Кремінського району Луганської області [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій вказав, що просить розглянути справу за відсутності представника відповідача. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та обєктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. У ч. 4 ст. 206 ЦПК України зазначається, що у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Харченко) [PERSON] народилася 10 грудня 1939 року у с. Кок-Янгак Кок-Янгакського району Киргизької Республіки, і 13 серпня 1962 року вона уклала шлюб з [PERSON], [INFO], після реєстрації якого взяла собі прізвище чоловіка, що підтверджується паспортом позивача та свідоцтвом про одруження серії ІІІ-УР № 366902 (а.с. 7, 8). Чоловік позивача [PERSON] помер 11 березня 2017 року у віці 82 років у смт Красноріченське Кремінського району Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД № 498680, виданим 13 березня 2017 Красноріченською селищною радою Кремінського району Луганської області, актовий запис № 24 (а.с. 24). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: Луганська область, Кремінський район, с. Красноріченське, вул. Вишнева (колишня назва Островського), 41, який належав йому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, що підтверджується домовою книгою та технічним паспортом на цей будинок. У зазначеному будинку на момент смерті [PERSON] також була зареєстрована та відповідно проживала з ним його дружина [PERSON] При цьому за рішенням Красноріченської селищної ради Кремінського району Луганської області «Про зміну назв вулиць, провулків, площ на території Красноріченської селищної ради» № 02/1 від 20.11.2015 назва вулиці «Островського» була змінена на «Вишневу» (а.с. 15-18, 19-22, 44-45). Зі звіту про оцінку майна № N18012018-004 від 18.01.2018 вбачається, що ринкова вартість житлового будинку, розташованого за адресою: Луганська область, Кремінський район, с. Красноріченське, вул. Вишнева (колишня назва Островського), 41 становить 47000 грн (а.с. 27-43). Після смерті [PERSON], крім позивача, залишилися ще троє спадкоємців першої черги, а саме діти подружжя [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька та надали відповідні заяви 04, 10 та 29 серпня 2017 року, що були зареєстровані секретарем та головою Красноріченської селищної ради Кремінського району Луганської області за №№ 261, 276 та 302 відповідно (а.с. 9, 10, 11). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи (ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1273 ЦК України). Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини проживала разом з ним та не заявила про відмову від неї. В той же час, спадкоємці за законом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] протягом шести місяців з дня відкриття спадщини відмовилися від її прийняття, про що подали відповідні заяви уповноваженій особі органу місцевого самоврядування. Інші спадкоємці за законом чи заповітом відсутні. Зазначені обставини також підтверджуються витребуваними судом та дослідженими в судовому засіданні належним чином завіреними копіями документів із спадкової справи № 61145838 (у нотаріуса № 108/2017), заведеної після смерті [PERSON], [INFO], який помер 11.03.2017 (а.с. 64-110). З постанови приватного нотаріуса Кремінського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] № 1228/02-31 від 19 грудня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з будівлями і спорудами, розташований за адресою: Луганська область, Кремінський район, с. Красноріченське, вул. Вишнева (колишня назва Островського), 41, який належить [PERSON], який помер 11.03.2017, на імя [PERSON] у звязку з тим, що правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого нотаріусом Кремінської державної нотаріальної контори 29.05.1957 за № 245, не було надано нотаріусу через його відсутність. При цьому у постанові нотаріуса зазначається, що заповіту спадкоємцем складено не було, інші спадкоємці, а саме діти померлого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини шляхом подачі відповідної заяви, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 12-13). У своїй відповіді щодо надання інформації № 224/01-20 від 26.02.2018 в.о. завідувача Луганського обласного державного нотаріального архіву [PERSON] повідомляє, що всі справи, в тому числі договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки, посвідчений нотаріусом Кремінської ДНК Луганської області 29.05.1957 за реєстровим № 245 на імя [PERSON], знаходяться в місті Луганську на тимчасово окупованій території, яка на даний час непідконтрольна Україні, тому на сьогоднішній день надати дублікат цього договору неможливо (а.с. 26). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Судом встановлено, що перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок є відсутність документу, що підтверджує право власності спадкодавця на нього, дублікат якого неможливо отримати через знаходження справ Кремінської державної нотаріальної контори на зберіганні у м. Луганську. Так, відповідно до Постанови Верховної [PERSON] України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» від 16.09.2014 тимчасово, на строк, що закінчується через один рік з дня набрання чинності Законом України "Про створення необхідних умов для мирного врегулювання ситуації в окремих районах Донецької та Луганської областей", запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної [PERSON] України (окремі райони Донецької та Луганської областей). Відповідно до Постанови Верховної [PERSON] України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» № 252-VIII від 17.03.2015 до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року. Таким чином, місто Луганськ дійсно розташоване на тимчасово окупованій та відповідно непідконтрольній законній українській владі території України. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п.п. 3.1, 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що представник відповідача надав суду письмову заяву, в якій безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому судом враховано, що у справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину за законом на імя позивача не може бути здійснена на загальних підставах, які зазначені у Законі України «Про нотаріат», враховуючи безумовне визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, у звязку з чим суд вважає за необхідне визнати за [PERSON], [INFO], право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], який помер 11.03.2017, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: Луганська область, Кремінський район, смт Красноріченське, вул. Вишнева (колишня назва Островського), 41. На підставі викладеного,

Outcome: approved