Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з її чоловіком - [PERSON] . В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначила,що 10 березня 1989 року вона уклала шлюб з [PERSON] . Подружжя постійно проживали за адресою: [ADDRESS] ,були пов`язані спільним побутом та веденням господарства. Заявник зареєстрований за вказаною адресою з 27 квітня 1990 року,де і перебуває на обліку по теперішній час. [PERSON] також був зареєстрований за цією ж адресою до 23 лютого 2016 року, після чого зареєструвався в [ADDRESS] (у будинку своїх родичів) для отримання пільг на вугілля для опалення будинку. Після зняття з реєстрації [PERSON] продовжував фактично проживати разом з заявником за попереднім місцем реєстрації. 14 травня 2020 року [PERSON] пішов на роботу,але додому не повернувся , [INFO] заявникові повідомили,що її чоловік помер на робочому місці. 04 вересня 2020 року закінчено розслідування нещасного випадку та складено акт ,за яким було встановлено ,що смерть [PERSON] пов`язана з виконанням ним трудових обов`язків. Комісією з розслідування факту смерті заявникові ,як дружині загиблого та інваліду 3 групи,було рекомендовано звернутися до Фонду соціального страхування для отримання відповідних страхових виплат. 11 вересня 2020 року заявник звернулася до Добропільського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою про виплату страхових виплат, але їй було відмовлено , оскільки на день смерті вони з померлим були зареєстровані за різними адресами, отже, заявник не входила до складу сім`ї загиблого. Враховуючи викладене, заявник [PERSON] просила встановити факт її проживання за адресою: [ADDRESS] , разом із чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку окремого провадження та призначено до судового розгляду . 05 листопада 2020 року від представника заінтересованої особи на електронну адресу суду надійшли пояснення стосовно заяви [PERSON] , де зазначено про правомірність дій Добропільського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо відмови у нарахуванні та сплаті їй страхових виплат з огляду на те,що заявник , незважаючи на реєстрацію шлюбу, з померлим [PERSON] на день смерті були зареєстровані за різними адресами. Отже, за визначенням Сімейного кодексу України, [PERSON] не були сім`єю , а тому допомога сім`ї загиблого,в порядку п.6 ст.42 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не може бути нарахована та виплачена. Для отримання права на отримання зазначеної допомоги заявникові потрібно встановити юридичний факт спільного проживання на момент смерті загиблого. В судовому засіданні заявник підтримала свою заяву,посилаючись на те, що після реєстрації шлюбу вони з чоловіком разом проживали за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою вони спільно утримували господарство, народили та виховали двох спільних дітей. У 2016 році чоловік прийняв спадщину у виді жилого будинку в с. Бузинівка, оформив її та прописався по [ADDRESS] , в цьому селі. Однак, фактично чоловік залишився проживати в [ADDRESS] . Востаннє на роботу він пішов з вказаного будинку. Похорон [PERSON] також відбувся за цією адресою. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні заперечень проти задоволення заяви не заявив. Заслухавши сторони та свідків, вивчивши надані письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. За ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відносини щодо місця проживання фізичної особи регулюються також Законом "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Згідно ст. 3 цього Закону місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Під час судового розгляду встановлено, що 10 березня 1989 року заявник [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб із [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Білозерсьською міськрадою м.Добропілля Донецької області 10 березня 1989 року,актовий запис №26 (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , про що зроблений актовий запис про смерть №83 від 19 травня 2020 року Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Харків)(а.с.25). Згідно з актом про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 15 травня 2020 року із [PERSON] , внаслідок якого він загинув, нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний із виробництвом (а.с. 10-22). Відповідно до листа Добропільського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 11 вересня 2020 року за вих. № 22.01-14/03-1088, [PERSON] відмовлено у призначенні та виплаті соціальних виплат, оскільки заявник [PERSON] та загиблий [PERSON] зареєстровані за різними адресами, а тому заявник не є членом сім`ї загиблого та не має права на отримання одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку із смертю потерпілого (а.с. 26). Згідно довідки Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області № 323/11-12 від 10 вересня 2020 року, [PERSON] на момент смерті [INFO] , був зареєстрований за адресою : [ADDRESS] , а фактично проживав по [ADDRESS] з дружиною - [PERSON] , 1970 року народження (а.с.8). Як вбачається з акту матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] ,складеного 5 жовтня 2020 року комісією у складі в.о.старости - [PERSON] , депутата Олександрівської об`єднаної громади-[PERSON]., сусідів- [PERSON] та [PERSON] , заявник [PERSON] проживала разом із чоловіком - [PERSON] , зареєстрованим за адресою : [ADDRESS] ,по день смерті останнього - 15 травня 2020 року за адресою: [ADDRESS] . За останньою адресою зареєстрований також син [PERSON] ,1997 року народження,який останні п`ять років з батьками не проживав. Будинок опалюється газом,є присадибна ділянка, за якою здійснюється належний догляд, а також підсобне господарство. [PERSON] є інвалідом 3 групи. Опитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою родини заявника, з якою вона знайома з 80-х років. Свідок повідомила в судовому засіданні, що [PERSON] із чоловіком - [PERSON] завжди жили разом, місце проживання ніхто з них не змінював. Вони мають двох спільних дітей, які вже стали дорослими. Подружжя утримували город, господарство. У травні 2020 року [PERSON] загинув на шахті. Похорон відбувся по [ADDRESS] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що мешкає в [ADDRESS] . Із заявником вони знайомі як сусіди понад 20 років. [PERSON] завжди жила разом із чоловіком - [PERSON] . В них була добра сім`я, двоє дітей. Чоловік місце проживання не змінював, завжди допомагав своїй дружині, яка є інвалідом. Внаслідок нещасного випадку, що стався у травні 2020 року, [PERSON] загинув на виробництві. З цього часу заявник проживає сама, діти проживають окремо. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України ,достатніми доказами є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, враховуючи, що письмові докази та пояснення свідків узгоджуються між собою та не мають протиріч, суд вважає , що заявлені вимоги підлягають задоволенню .

Outcome: approved