overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

До суду 20 жовтня 2014 року надійшла позовна заява КП «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення і гарячу воду у розмірі 9692 гривень 46 копійок, посилаючись на те, що відповідач є споживачем послуг центрального опалення та підігріву холодної води з потреб гарячого водопостачання, які надає позивач. Відповідач не сплачував у повному обсязі за опалення і гаряче водопостачання, що призвело до утворення заборгованості за період з 01.08.2009 р. по 30.04.2013 р. у розмірі 9692 гривень 46 копійок. Представник позивача Зуєва Д.С., яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі, розглянути справу за її відсутністю та ухвалити заочне рішення у разі неявки відповідача, про що виклала у письмовій заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. В зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача в судове засідання неповажною та розглядає справу на підставі наявних в ній доказів. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України у Харківській області (а.с.8), та є споживачем з послуг центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надає позивач. Згідно розрахунку заборгованості за період з 01.08.2009 р. по 30.04.2013 р. через несплату за відповідачем виникла заборгованість за опалення і гаряче водопостачання у розмірі 9692 гривень 46 копійок (а.с.2). Обов'язок споживачів своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги, у тому числі і за опалення та підігрів холодної води для потреб гарячого водопостачання, передбачений ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, судом встановлена наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.4). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

До суду від [PERSON] надійшла вищевказана позовна заява. На обґрунтування своїх вимог у заяві позивач посилається на те, що з відповідачем в даній справі вони перебувають в зареєстрованому 07 грудня 2010 року шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. У них з відповідачем різні погляди на подружнє життя. Внаслідок вищевказаного їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Примирення між ними неможливе. Відповідач на розірвання шлюбу згоден. Шлюб розривають вперше. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надіслала суду заяву про розгляд справи без її участі, посилаючись на сімейні обставини, позовні вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище "Кременчуцька". Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився та надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає повністю. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши справу, з'ясувавши правові позиції позивача та відповідача, вивчивши надані докази, даючи їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано 07 грудня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 110. Вказане підтверджується Свідоцтвом про одруження серії 1-КИ №180800 від 07.12.2010 року (а.с.6). Оригінал свідоцтва про шлюб додано до матеріалів справи. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Жодна зі сторін не виявила намірів примирення за браком такого бажання, в зв'язку з чим суд переконаний в тому, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, прийняття судом заходів щодо примирення подружжя суперечило б моральним засадам суспільства, а тому шлюб повинен бути розірваний на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України. Сторонам роз'яснюється, що згідно ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

До суду від [PERSON] надійшла вищевказана позовна заява. На обґрунтування своїх вимог у заяві позивач посилається на те, що з відповідачем в даній справі вони перебувають в зареєстрованому 14 травня 1988 року відділом РАЦС Баглійського райвиконкому м. Дніпродзержинськ шлюбі, актовий запис № 328. Спільне життя з відповідачем не склалося. Вона зрозуміла, що вони не підходять один одному, мають різні погляди на подружнє життя, втратили взаємоповагу та взаєморозуміння. На даний час шлюбні відносини фактично між ними припинені. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим, у зв'язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні їх розлучення. Майнових спорів між ними немає. Шлюб розривають вперше. Вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Тому, це лише погіршить стан її відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг в часі. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надіслала суду заяву про розгляд її позовної заяви без її участі, посилаючись на поважні причини неявки, позовні вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Крім того, просила суд залишити, у разі задоволення позову, їй прізвище "[PERSON]" та не стягувати з відповідача судовий збір. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, надіслав суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, оскільки він не проживає дома (працює водієм), позовні вимоги визнав повністю та просив суд не надавати строк для примирення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши справу, з'ясувавши правові позиції позивача та відповідача, вивчивши надані докази, даючи їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано 14 травня 1988 року відділом РАЦС Баглійського райвиконкому м. Дніпродзержинськ, про що зроблено актовий запис № 328. Вказане підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 14.05.1988 року (а.с.5). Оригінал свідоцтва про шлюб додано до матеріалів справи. Жодна зі сторін не виявила намірів примирення за браком такого бажання, в зв'язку з чим суд переконаний в тому, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, прийняття судом заходів щодо примирення подружжя суперечило б моральним засадам суспільства, а тому шлюб повинен бути розірваний на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України. Сторонам роз'яснюється, що згідно ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

До суду від лікаря психіатра надійшла заява про продовження примусових заходів медичного характеру у формі амбулаторного примусового психіатричного лікування [PERSON]. [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра, є інвалідом ІІ групи. Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 02 вересня 2016 року останньому змінено примусові заходи медичного характеру на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. У судовому засіданні лікар-психіатр заяву підтримав з підстав, викладених в ній, та просив суд задовольнити заяву. [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Прокурор заяву підтримав та просив суд ухвалити рішення про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення лікаря-психіатра, хворого, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Згідно ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Суд також приймає до уваги позицію ЄСПЛ, висловлену в рішенні за справою «[PERSON] проти України» (Заява № 50264/08), відповідно до якого, значення терміна «психічно хворі» постійно еволюціонує, оскільки прогрес досліджень у психіатрії та гнучкість лікування розвиваються. Тим не менш,\~підпункт «е»\~пункту 1 статті 5 Конвенції не можна сприймати як такий, що дозволяє обмеження свободи особи лише через те, що її погляд и чи поведінка відрізняються від норм, що переважають у суспільстві. Вважати інакше буде несумісним з текстом пункту 1 статті 5 Конвенції, яким визначено вичерпний перелік винятків, що вимагають вузького тлумачення (див., як класичний приклад, вищезазначене рішення у справі\~«Вінтерверп проти Нідерландів»\~(Winterwerp v. the Netherlands), п. 37). \~Відповідно до\~ст. 12 Закону України "Про психіатричну допомогу"\~у разі необхідності продовження\~\~надання\~\~особі\~\~амбулаторної психіатричної\~\~допомоги\~\~в\~\~примусовому\~\~порядку\~\~понад\~\~6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати\~\~до\~\~суду\~\~за\~\~місцем\~\~проживання особи заяву про\~\~ продовження\~\~ надання\~\~ особі\~\~ амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

До суду в інтересах держави в особі департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації та управління фінансів Любешівської районної державної адміністрації звернувся прокурор Любешівського району з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача 2286,74 гривень витрат на лікування потерпілого від злочину. Позовні вимоги обґрунтувано тим, що вироком Любешівського районного суду від 10 березня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України останнього звільнено від відбування призначеного покарання із встановленням випробувального терміну 2 роки. Даний вирок набрав законної сили 11.04.2015 року. Разом з тим, Волинська обласна клінічна лікарня та Любешівська центральна районна лікарня понесли витрати на лікування потерпілої від злочину [PERSON], яка знаходилась на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні ВОКЛ з 18.09.2014 року по 26.06.2014 року, вартість витрат на її лікування становить 1918,48 гривень, та знаходилась на стаціонарному лікуванні в Любшівській ЦРЛ 2 ліжко-дні, вартість витрат на її лікування становить 367,26 гривень. В судовому засіданні старший прокурор прокуратури Любешівського району Комзюк Н.Н. та представник позивача -- управління фінансів Любешівської РДА Волинської області - Чернюк С.В. позов підтримали повністю, просять його задовольнити. Представник позивача - департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації у судове засідання не з"явився, у поданій заяві просить розгляд справи проводити без участі їх представника, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не з"явився, у поданій заяві позов визнав повністю, просить розгляд справи проводити без його участі. Суд, заслухавши пояснення прокурора Комзюк Н.Н. та представника позивача Черняка С.В., дослідивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, з наступних міркувань. Згідно з частиною 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки викладені у позовній заяві обставини сторонами фактично визнаються, то на підставі частини 1 статті 61 ЦПК суд визнає їх доведеними. Згідно з частинами 1, 3 статті 1206 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Аналізуючи наявні у справі докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до статті 88 ЦПК підлягають стягненню з відповідача судові витрати у формі судового збору. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

До суду в порядку окремого провадження звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме, що заповіт від імені [PERSON] , посвідчений 02.02.2000 року секретарем Марянівської сільської ради Ширяївського району Мужило І.С., зареєстрований в реєстрі за № 17, насправді належав заповідачу - [PERSON] , [INFO] , яка померла10.04.2001 року. Зазначений факт заявнику необхідно встановити задля реалізації своїх спадкових прав на спадкове майно померлої бабусі. У судове засідання заявник не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення - на розсуд суду. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява про встановлення факту підлягає задоволенню у зв`язку з встановленими судом наступними обставинами. [PERSON] , [INFO] , як члену КСП «Мар`янівське» - 12.10.1996 року Ширяївською РДА Одеської області було видано сертифікат серії ОД № 0048994 а право на земельну частку (пай) із земель колективної власності вказаного підприємства, розміром 5,1147 умовних кадастрових га (а.с. 8). За життя, 02.02.2000 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Мар`янівської сільської ради Ширяївського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 17, яким право на вище вказану земельну ділянку, належне їй на підставі сертифікату заповіла заявнику, [PERSON] (а.с. 9). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). Відповідно до довідок Ширяївської селищної ради Одеської області № 1808 та 1809 від 18.06.2020 року [PERSON] станом на 12.04.2020 року проживала зі своєю сім`єю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді права на земельну ділянку. Заявник звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після її смерті. 10.10.2019 року нотаріусом Любашівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, заявнику було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що в заповіті заповідач вказаний « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть померла вказана - « [PERSON] » (а.с. 15). Судом досліджено копію спадкової справи № 114/2020 року, заведену після смерті [PERSON] , та з`ясовано, що інші спадкоємці, що претендують на спадщину померлої, відсутні, спір про право між заявником та іншими особами відсутній. Згідно положень п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи вище викладене, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки з наданих документів суд вбачає наявну очевидну технічну описку при зазначенні "по батькові" [PERSON] в заповіті.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 06.10.1979 року і зареєстрованого Володимирецьким відділом РАГСу Рівненської області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 47. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що шлюбне життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів і поглядів на життя. Втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного, постійно виникають суперечки і непорозуміння. Сімейних стосунків не підтримують. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК. Позивач надіслав суду заву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує. Відповідачка повторно в судове засідання не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. А тому суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Суд дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Виходячи з наведеного, суд вважає, що шлюб існує формально, позивач миритися не бажає, сторони не підтримують сімейні відносини, і є підстави для його розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 19.11.2005 року і зареєстрованого Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з держаним Центром розвитку сім»ї про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 3316. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що шлюбне життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів і поглядів на життя. Втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного, постійно виникають суперечки і непорозуміння. Сімейних стосунків не підтримують. Проживають окремо. За час спільного проживання у них народився син [PERSON] [INFO]. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК. Позивач надіслав суду заву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує. Відповідачка повторно в судове засідання не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. А тому суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Суд дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Виходячи з наведеного, суд вважає, що шлюб існує формально, позивач миритися не бажає, не підтримують сімейні відносини, проживають окремо і є підстави для його розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 31.07.1997 року і зареєстрованого Міжріччівською сільською радою Івано-Франківської області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 10. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що шлюбне життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів і поглядів на життя. Втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного, постійно виникають суперечки і непорозуміння. Сімейних стосунків не підтримують. Відповідачка фактично з ним і дітьми не проживає. Вихованням дітей не займається. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO], син [PERSON] [INFO]. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК. Позивач надіслав суду заву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує. Відповідачка повторно в судове засідання не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. А тому суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Суд дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Виходячи з наведеного, суд вважає, що шлюб існує формально, позивач миритися не бажає, сторони не підтримують сімейні відносини, і є підстави для його розірвання. Дітей залишити проживати з батьком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] до [PERSON] та Кредитної спілки " Союз-Дніпро" з позовом про стягнення коштів. В обґрунтування позову зазначив, що 02.12.2008 року між [PERSON] та Кредитною спілкою «Союз Дніпро», а також, нібито, ним укладено договір поруки № 2513/08, відповідно до умов якого поручитель добровільно бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язанням займодавця, які виникають з умови кредитного договору № 2513/08 від 02.12.2008р. в повному об'ємі цих зобов'язань: на суму основного та інших зобов'язань позичальника (п. 1.1. Договору поруки). Відповідно до п. 8.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов'язань по цьому договору. У той же час, вказаний договір поруки № 2513/08 від 02.12.2008 року він не підписував взагалі, підпис від його імені у ньому виконано іншою особою. У зв'язку з цим, рішенням Петропавлівського районного суду, Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року у справі № 188/249/17, провадження № 2/188/192/2017 договір поруки № 2513/08 від 02.12.2008 року, укладений між кредитною спілкою «Союз-Дніпро», [PERSON] та [PERSON] визнано недійсним. Крім того, прийнято рішення про солідарне стягнення з відповідачів Кредитної Спілки «Союз-Дніпро» та [PERSON] на користь [PERSON] сплачених судових витрат у сумі 1280,00 грн. Позовну вимогу щодо стягнення грошових коштів, які було стягнено на користь Кредитної Спілки « Союз - Дніпро» у рамках виконавчого провадження залишено без розгляду, що не позбавляє його права в порядку ч. 2 ст. 207 КПК України звернутися до суду з даним позовом. Вказаний договір визнаний судом недійсним і позивач,

Outcome: approved