Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивувала тим, що 04.08.1998 року помер її батько [PERSON]. Йому, згідно сертифікату на право на земельну частку(пай) КР №0195991 від 16.04.1999 р. була зарезервована земельна ділянка №0018 площею 3,9260 га (4,36) умовних кадастрових гектар, але за життя він не встиг виготовити державний акт на право приватної власності на землю. Після смерті батька [PERSON] звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини, але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документа про належність вказаної земельної ділянки спадкодавцеві. А тому вона вимушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування. [PERSON] в судове засідання не зявилась. Про час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Направила до суду заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Направив в суд заяву, в якій просить суд слухати справу без його участі, проти позовних вимог заперечень не має. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.08.1998 року помер [PERSON], що підтверджується матеріалами справи (а.с.8). [PERSON] померлий доводилась батьком, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). У відповідності до довідки Луполівської сільської ради (а.с.11) та довідки Держгеокадастру в Ульяновському районі (а.с.12) встановлено, що згідно сертифіката серії КР № 0195991, зареєстрованого 16.04.1999 року, за [PERSON] закріплено земельну ділянку №0018 площею 3,9260 га (4,36) умовних кадастрових гектар, що знаходиться на території Луполівської сільської ради. За життя покійний не встиг оформити державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку. При зверненні до нотаріуса для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачці нотаріусом було відмовлено у зв"язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу про належність вказаної земельної ділянки спадкодавцеві. А тому, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], на земельну ділянку (пай) №0018 площею 3,9260 га (4,36) умовних кадастрових гектар, що знаходиться на території Луполівської сільської ради та належала померлому на підставі сертифіката серії КР № 0195991, зареєстрованого 16.04.1999 року та виданого на підставі розпорядження Ульяновської РДА від 07.10.1996 р. №429. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно частини 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є спадкоємицею за законом першої черги, інші спадкоємці, які претендують на зазначену спадщину відсутні. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В даному випадку позивачем набуто право власності в порядку спадкування, а тому за ним має бути визнано право власності на земельну ділянку. Стаття 392 цього ж кодексу передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Таким чином, реалізувати своє право на спадщину позивач може лише в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та погодився на їх задоволення. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи викладене суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved