Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 21.03.2015 року між нею та відповідачем по справі було укладено шлюб. За час подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Їх подружнє життя не склалося, вони мешкають окремо та спільного господарства не ведуть. Відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні сина [PERSON], [INFO] Однак, через те, що відповідач не виконує покладені на нього законом обов'язки по вихованню та утриманню дитини вона вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання сина. Крім того, вона не працює так як займається вихованням дитини, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги відповідача на своє утримання до досягнення сином трьохрічного віку. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьох роківу розмірі 1/4 його заробітку (доходу). Позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про слухання справи повідомлявся. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебують у шлюбі з 21.03.2015 року, який було зареєстровано у Довгинцівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис №82 (а.с.4 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5 - копія свідоцтва про народження). Як вбачається з акту мешканців будинку [ADDRESS] від 23.06.2017 року дитина [PERSON], [INFO] проживає з матірю [PERSON], за адресою: [ADDRESS], яка займається вихованням та утриманням дитини (а.с. 7). Як вбачається з позовної заяви, батько дитини [PERSON], добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини, позивачці не надає, не приймає участі у його вихованні. Між тим, [PERSON] зазначає матеріальних труднощів, на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, у звязку із чим її доходів не вистачає для забезпечення нормального життєвого рівня дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненням дитиною трьох років Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є молодою працездатною особою, доказів що має інших утриманців не надав, тому спроможній платити аліменти як на утримання сина так і дружині, яка проживає зі спільною дитиною, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті. З вказаних міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача,суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача. Нормами ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно статті 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 26.06.2017 року. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред'явлення даного позову з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, та стягнення з відповідача на користь позивача, аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку до досягнення дитиною трьох років. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved