Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», за участі третіх осіб: Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича, Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Яни Вікторівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 93536, вчинений 20.04.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, щодо звернення стягнення на 866508 (вісімсот шістдесят шість тисяч п`ятсот вісім) гривень 77 копійок з [PERSON] . Позов обґрунтований наступними обставинами. 10.08.2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та позивачем було укладено Кредитний договір про надання споживчого кредиту №014/83008/85/79753. Згідно положень пункту 1.1. Кредитного договору. Банком було надано кошти [PERSON] у розмірі 103503 доларів США, що становило еквівалент в національній валюті по курсу НБУ 5,05 грн. за 1 дол. США 522690,15 грн. Позивач вказує, що 12.06.2009 року Банк скористався своїм правом на пред`явлення вимог до позичальника про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором та звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.10.2010 року по справі №2-866/10 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен банк аваль» заборгованості за Кредитним договором у розмірі 868458,77 грн. Таким чином, позивач вважає, що ухвалення судового рішення про дострокове стягнення кредиту та відсотків в повному обсязі за кредитним договором припинило дію кредитного договору в цій частині та позбавило Банк можливості подальшого нарахування та стягнення процентів за кредитним договором. На виконання вищевказаного рішення, 11.02.2011 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист. Згідно з інформації, що міститься у Інформаційній довідці про виконавче провадження номер 49647539 з автоматизованої системи виконавчих проваджень на сайті Міністерства юстиції України, 24.06.16 року виконавче провадження завершено згідно п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавчий документ повернуто стягувачові (Банку) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону. Позивач зазначає, що повторно Банк з виконавчим листом №2-866/10 від 11.02.2011 до Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області не звертався. 01.06.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Вельковим О.В. винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження, щодо примусового виконання виконавчого напису №93536, вчиненого Приватним нотаріусом Обухівського РНО Головкіною Я.В. від 20.04.2021 року, ВП 65622614, ідентифікатор доступу А25620ВД40А0. Позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та законодавства України, а також строків вчинення виконавчих написів з наступних підстав. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Разом із цим, право вимоги у стягувача, а саме ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» виникло з моменту набрання законної сили рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.10.2010 року у справі за №2-866/10. Саме з цієї дати право стягувача (Банку), а також усіх його правонаступників на отримання процентів за кредитним договором припинилось. Цим рішенням було вирішено спір щодо всіх боргових зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором №014/83008/85/79753від 10.08.2007 року та стягнуто на користь банку заборгованість у вигляді всього тіла кредиту та всіх відсотків за кредитом. Не зважаючи на вказане, у виконавчому написі №93536 зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 29.11.2018 року по 29.11.2020 року. Таким чином, позивач стверджує, що Банк, пропустивши строк на звернення з вимогою до боржників відступив право вимоги на користь фінансової компанії, яка в свою чергу і звернулась до нотаріуса, а той вчинив виконавчій напис, не звертаючи увагу на пропущення кредитором строків звернення за вчиненням виконавчого напису, та не звертаючи уваги на існуюче рішення суду. Крім того позивач вказує, що Кредитний договір про надання споживчого кредиту №014/83008/85/79753від 10.08.2007 року року між ПАТ «Райффайзен банк аваль» та [PERSON] , по якому право вимоги було відступлене Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» був складений у простій письмовій формі і не був посвідчений нотаріально, а відтак нотаріус не мав право вчиняти на ньому виконавчий напис. Разом із цим, позивач зазначає, що при здійсненні виконавчого напису її не було повідомлено ані про намір ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» вчинити виконавчий напис, ані про його вчинення, ані про відкриття виконавчого провадження та арешт її рахунків. У виконавчому написі неправильно зазначено адресу її проживання, а також не зазначено місце її роботи як цього вимагає ч. 3 п. 4 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. На момент вчинення виконавчого напису нотаріус не переконався, чи дійсно на момент вчинення виконавчого напису вона мала безспірну заборгованість перед ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп», чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, а також не переконався у факті отримання нею повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості. У відкрите підготовче судове засідання, призначене на 02 грудня 2021 року учасники справи не з`явились. [PERSON] та її представник подали до суду заяви, в яких позов підтримали, просили розгляд справи проводити за їх відсутності. 18.11.2021 року [PERSON] подала до суду заяву про розподіл судових витрат, в якій просила перекласти стягнення судових витрат з відповідача на позивача. Представник Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» 18.11.2021 року подав до суду заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, заперечень щодо розгляду справи у його відсутність не подавав. Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Вельков Олег Віталійович подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність. Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Яна Вікторівна про дату, час та місце судового засідання повідомлялась, відповідно до ст. 128 ЦПК України, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не подавала. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. 10.08.2007 року між ПАТ (ВАТ) «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Кредитний договір про надання споживчого кредиту №014/83008/85/79753. Згідно положень пункту 1.1. Кредитного договору Банком було надано кошти [PERSON] у розмірі 103503 доларів США (а.с. 13-16). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.10.2010 року по справі №2-866/10 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен банк аваль» заборгованості за Кредитним договором у розмірі 868458,77 грн. (а.с. 12). Таким чином, з моменту набрання рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.10.2010 року у справі за №2-866/10 законної сили було вирішено спір щодо всіх боргових зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором та стягнуто з відповідача на користь Банку заборгованість у вигляді всього тіла кредиту та всіх відсотків за кредитом шляхом стягнення коштів. Судом встановлено, що на виконання вищевказаного рішення, 11.02.2011 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист, який було пред`явлено до виконання до Відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Згідно з довідки про Інформацію про виконавче провадження № 49647539 вбачається, що 24.06.16 року виконавче провадження завершено згідно п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавчий документ повернуто стягувачові (Банку) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 (а.с. 23-24). 01.06.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Вельковим О.В. винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження, щодо примусового виконання виконавчого напису № 93536, вчиненого Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. від 20.04.2021 року, ВП 65622614, ідентифікатор доступу А25620ВД40А0 (а.с. 26-27). Відповідно до виконавчого напису № 93536, вчиненого Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. від 20.04.2021 року вбачається наступне (а.с. 25): - "Цей виконавчий напис вчинено мною, Головкіною Яною Вікторівною, приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу, на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, про звернення стягнення: пропоную стягнути на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» заборгованість, що виникла по кредитному договору № 014/83008/85/79753 від 10 серпня 2007 р., право вимоги за яким було відступлено Акціонерним товариством «Оксі Банк», якому в свою чергу було відступлено право вимоги Акціонерним товариством «Аваль банк» на підставі договорів відступлення прав вимог. Боржником за яким є [PERSON] , дата народження [INFO] , місце роботи невідомо, реєстраційний номер облікової карти платника податків [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Шевченківським ВМ Приморського РВ УМВС України в Одеській області 15 листопада 2006 року', адреса реєстрації: [ADDRESS] . Строк платежу за Кредитним договором настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.11.2018 р. по 29.11.2020 р. Сума заборгованості складається з: - заборгованість за тілом кредиту 771702,02 грн.: - заборгованість за відсотками 2108,97 грн.; - заборгованість за простроченими відсотками 60002,41 грн.; - заборгованість за пенею 32695,37 грн. Загальна сума заборгованості становить 866508, 77 грн.". Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року N 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі N 6-887цс17. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі N 305/2082/14-ц (провадження N 14-557цс19). Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року в справі № 910/5226/17. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Як вбачається з матеріалів справи, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.04.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, й Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Яни Вікторівни, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі. Судом встановлено, що укладений 10.08.2007 року Кредитний договір між ПАТ (ВАТ) «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] про надання споживчого кредиту №014/83008/85/79753, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Враховуючи вищевикладене, та враховуючи визнання відповідачем позову, яке прийнято судом, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог та про задоволення позову. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved