Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Рахівського районного відділу ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивує тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з земельною ділянкою, посвідченого 18 серпня 2009 року, державним нотаріусом Рахівської ДНК Закарпатської області, [PERSON] належить, в цілій частині, на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS]. В житловому будинку, на день звернення позивачки до суду, без її згоди є зареєстрований відповідач, [PERSON], 1976 року народження. При цьому, договору житлового найму між позивачкою, як власником нерухомого майна, та відповідачем, як наймачем, не укладалося. Відповідач у житловому будинку позивачки не проживає, вже більше 20 років. Зняти відповідача з реєстрації місця проживання, позивачка не взмозі, оскільки їй не відоме місце його проживання чи перебування, що змушує її звернутися до суду за вирішенням даного спору шляхом прийняття відповідного судового рішення. У зв'язку із реєстрацією, в даний час, відповідача: [PERSON], у житловому будинку, належному позивачці на праві приватної власності, порушується її право приватної власності на саме житло, як на власність, так і на право його вільного та безперешкодного використання, володіння та розпорядження за цільовим призначенням. Відповідач [PERSON], членом сім'ї [PERSON] не являється, спільне господарство з нею не веде, витрати по утриманню житла не несе. Договору найму житла між позивачкою та відповідачем не укладалося. На підставі наведеного просила винести рішення за яким визнати громадянина [PERSON], таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS], який належить на праві приватної власності [PERSON] Судові витрати залишає за собою. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій просить дану справу розглянути без її участі. На задоволенні позову наполягає. Відповідач, [PERSON], повторно в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся через розміщення оголошення в газеті, причини його неявки суду не відомі. Представник Рахівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області повторно, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, причини йлого неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, суд, приходить до наступного висновку. Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право власності позивачки [PERSON], на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23668147 від 26.08.2009 року та договором купівлі-продажу житлового будинку з земельною ділянкою від 18 серпня 2009 року посвідченим Державним нотаріусом Рахівської ДНК. У відповідності до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до будинкової книги, у житловому будинку [ADDRESS] прописаний також відповідач по справі: [PERSON], 1976 року народження. Згідно довідки Богданської сільської ради №242 від 25.01.2016 року, житловий будинок [ADDRESS] являється одним і тим ж самим будинком. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" в ч.5 ст.3 визначає, що місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. При цьому, формальна наявність реєстрації місця проживання не є підставою для збереження права користування жилим приміщенням. Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житла має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно з ч.1,2 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. З цих норм вбачається, що, по-перше, саме власник визначає коло осіб, які будуть користуватися належним йому жилим приміщенням, а по-друге, право користуванням жилим приміщенням мають члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивачка довела, що з відповідачем, договору найму житла не укладала, членом сім'ї позивачки, відповідач: [PERSON], не являється, за місцем своєї реєстрації відповідач не проживає понад 20 років, що підтверджується довідкою виконкому Богданської сільської ради №164 від 20.01.2016 року та актом обстеження матеріально побутових умов від 25.01.2016 року, отже врахувавши всі зазначені обставини, суд вважає, що відповідач втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] Суд вважає, що наведені в судовому засіданні обставини на підтвердження позовних вимог є доведеними, тому позов слід задовольнити у повному обсязі. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилось, тому такі слід віднести за її рахунок. На підставі наведеного,

Outcome: approved