Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

В вересні 2018 року до суду надійшов позов, в якому [PERSON] просила: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй належить житлове приміщення за адресою: [ADDRESS]. Відповідач є її сином, в приміщенні не проживає протягом семи років. Позиція відповідача щодо позову не відома. Розгляд справи відбувався в судових засіданнях. 13.11.2018 року судове засідання відкладене у зв'язку із неявкою відповідача, який про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. 25.01.2019 року суд проводив розгляд справи по суті за відсутності відповідача, в заочному порядку, оскільки були наявні умови передбачені ст. 280 ЦПК України, а саме: він повідомлявся про час та місце розгляду належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав, а позивач не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Із письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу належить будинок [ADDRESS]. Відповідно до довідки про місце проживання та склад сім'ї № 1075 від 17.07.2018 року виданою Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради у квартирі, окрім власника зареєстрованими значаться відповідач та інші особи. Згідно акту від 19.07.2018 року, у належній позивачу квартирі відповідач не проживає з 2011 року. Частиною 4 статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ч. 2 ст. 71 ЖК України якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦПК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, відповідач є сином позивача та не проживає [ADDRESS]., що підтверджується відповідним актом. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про відсутність відповідачів за місцем своєї реєстрації понад рік без поважних причин, тому вимоги позовної заяви про визнання їх такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням підлягають до задоволення. Одночасно, суд роз'яснює, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Outcome: approved