Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

До Васильківського міськрайонного суду Київської області звернулась [PERSON] з позовом до Васильківської міської ради Київської області, треті особи - [PERSON], [PERSON], про зняття заборони з житлового будинку та визнання на нього права власності в порядку спадкування за законом. Вказуючи на те, що спадщину після смерті [INFO] року її чоловіка [PERSON] прийняти не може через отриману 01 грудня 2015 року постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця. Крім того, зазначила, що разом із постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом було видано їй Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріуса. З вказаного витягу вона дізналася, що спірний будинок перебуває під забороною (реєстраційний номер обтяження 1282854 від 07.09.2004 р. внесену до реєстру Васильківською міською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Васильківського АТП - 13208). Згідно додаткових даних датою виникнення вказаної заборони зазначено 22.04.1988 рік. Вказана заборона виникла у зв'язку з тим, що її чоловік в 1988 році працюючи водієм Васильківського АТП-13208 отримав судду у розмірі 3000 радянських карбованців через вказану організацію для купівлі меблів в спірний будинок, при цьому спірний будинок брався під заставу до повної виплати судди. Вказана судда була погашена її чоловіком впродовж 1988-1990 років із відрахувань грошових коштів з його заробітної плати. Щоб одержати від вказаного підприємства доказ того, що вся сума кредиту погашена та зняти заборону не змогла, оскільки на сьогоднішній день вказане підприємство ліквідоване, що змусило позивача звернутися до суду із даним позовом. Представник позивача 04 лютого 2016 року подала до суду заяву про можливість слухання справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує (а.с. 67). Представник відповідача 25 січня 2016 року подала до суду заяву про можливість слухання справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 35). Треті особи 04 лютого 2016 року подали до суду заяви про можливість слухання справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують (а.с. 65-66). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом установлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 30 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 191 (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 25 вересня 1976 року Васильківським міським відділом РАЦС Київської області, актовий запис № 285 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (а.с. 8). З огляду свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 28 жовтня 1985 року Васильківським міським відділом РАЦС, актовий запис № 532; свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 23 серпня 1977 року Васильківським міським відділом РАЦС, актовий запис № 386, та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області 02 червня 2007 року, актовий запис № 140, треті особи по справі [PERSON] та [PERSON] є спільними дітьми від шлюбу позивачки та спадкодавця (а.с. 10). Як вбачається з спадкової справи № 24/2014 до майна померлого [INFO] року [PERSON] позивач є єдиним спадкоємцем до майна померлого, оскільки діти відмовилися від належної їм частки у спадщині на користь матері (а.с. 37-60). 05 грудня 2014 року за вих. № 452/02-14 позивачка отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, за якою [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться в м. Василькові Київської області по [ADDRESS], відмовлено, оскільки вчинення такої дії суперечить законодавству України, а саме в неї відсутня реєстрація права власності на вказане нерухоме майно (а.с. 12). Згідно технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] інвентарний № 985, та технічної документації на будівництво житлового будинку в м. Василькові, вказаний житловий будинок 1983 року побудови заінвентаризовано на ім'я [PERSON] (а.с. 18-29). Відповідно до Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріуса, спірний будинок перебуває під забороною (реєстраційний номер обтяження 1282854 від 07 вересня 2004 року внесену до реєстру Васильківською міською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Васильківського АТП -13208 ). Згідно додаткових даних датою виникнення вказаної заборони зазначено 22 квітня 1988 року (а.с. 13). Як вбачається з архівної довідки Комунальної установи «Васильківський міський трудовий архів» від 12 січня 2016 року № 03/04-01, впродовж 1988-1990 років із заробітної плати спадкодавця проводились відрахування загальна сума цих відрахувань склала 3 237 карбованців 79 копійок. (а.с. 16.) Відповідно до довідки № 02/04-01 від 12 січня 2016 року виданою Комунальною установою «Васильківський міський трудовий архів» вбачається, що АТП 13208 на підставі повідомлення якого було накладено арешт в 1988 році на спірний будинок в 1995 році було перейменовано та перетворено на ВАТ «Васильківське пасажирське автотранспортне підприємство». З інформації з ЄДР, відкрите акціонерне товариство «Васильківське пасажирське автотранспортне підприємство» припинено, номер запису 13561280000000391 від 26 грудня 2005 року, інформація про правонаступників в реєстрі відсутня (а.с. 15, 17). Відповідно до статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, яке було забезпечене заставою. В разі припинення права застави на нерухоме майно, до державного реєстру повинні бути внесені відповідні дані. Аналогічна норма міститься і в Законі України «Про іпотеку». Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється належним його виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна, згідно ст. 392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Оскільки судом достовірно встановлено та підтверджується зібраними по справі доказами те, що за життя у власності спадкодавця перебувало нерухоме майно, що є предметом спору, інших спадкоємців до майна не має, то до позивача переходить право на вказане нерухоме майно за загальними правилами спадкування. Крім того, позивачем належно підтверджено відсутність підстав для існування заборони на спірний житловий будинок, оскільки зобов'язання було виконано. Враховуючи вказане суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved