Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Державний вищий навчальний заклад «Херсонський державний аграрний університет» (надалі ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет») в особі представника Черевко Н.О. звернувся до суду із позовом про стягнення одноразової грошової допомоги, мотивуючий позов тим, що зсерпня 2010 року [PERSON] працювала на посаді доцента кафедри економічної теорії та статистики, яка в квітні 2016 року перейменована в кафедру економічної теорії та аналізу ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет». Наказом ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» №343/3 від 26 липня 2017 року «Про зміну істотних умов праці» з 28 серпня 2017 року змінено розмір ставок ряду працівників навчального закладу, в тому числі розмір ставки відповідача з 1,0 на 0,9 та попереджено працівників про припинення трудового договору в разі незгоди на продовження роботи в нових умовах. У зв`язку з відмовою [PERSON] від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці, наказом №446/3 від 15 серпня 2017 року відповідачку звільнено з роботи з 28 серпня 2017 року за п. 6 ст. 36 КЗпП України. Згідно ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п.6 ст. 36 та п.п. 1, 2 та 6 ст. 40 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Відтак, в останній день роботи відповідачка отримала копію наказу про звільнення, трудову книжку та вихідну допомогу в сумі 8 239 грн 20 коп. Не погоджуючись із своїм звільненням, [PERSON] звернулась до суду. Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 12 березня 2018 року, частково задоволено позовні вимоги [PERSON] та постановлено: скасувати наказ ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» №446/3 від 15 серпня 2017 року в частині звільнення [PERSON] , поновити [PERSON] на посаді доцента кафедри економічної теорії та аналізу з 28 серпня 2017 року, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу позивачки в сумі 55 613 грн 25 коп., стягнути з ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» на користь [PERSON] допомогу на оздоровлення в сумі 4 371 грн та компенсацію за порушення строків її виплати в сумі 4 672 грн 88 коп., стягнути з ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 1 000 грн та судовий збір на користь держави в сумі 1 762 грн, в решті вимог - відмовлено. Рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі допущено до негайного виконання. Наказом ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» від 13 березня 2018 року №165/3 відповідачку поновлено на роботі з 28 серпня 2017 року. Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 2 вересня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Так як відповідачка отримала вихідну допомогу в сумі 8 239 грн 20 коп., при тому будучи поновленою на роботі з 28 серпня 2017 року, то зазначені кошти мають бути повернуті ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет». Просили стягнути з [PERSON] на коритсь ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» суму сплаченої при звільнені вихідної допомоги в розмірі 8 239 грн 20 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 827 грн 74 коп. та судові витрати в сумі 1 762 грн. Представник позивача спрямував до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, справу просив розглянути без його участі. Представник відповідачки в судове засідання не прибув, спрямував до суду клопотання, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов; справу просив розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає адоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що позивачка з 2003 року працювала в ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» на різних посадах, а з серпня 2010 року на посаді доцента кафедри економічної теорії та статистики, яка в квітні 2016 року перейменована в кафедру економічної теорії та аналізу. Згідно наказу ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» № 343/3 від 26 червня 2017 року про зміну істотних умов праці з 28 серпня 2017 року змінено розмір ставок ряду працівників навчльного закладу, в тому числі позивачки з 1,0 на 0,9 та працівників попереджено про припинення трудового договору в разі незгоди на продовження роботи в нових умовах. Відповідно до наказу ректора ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет № 446/3 від 15 серпня 2017 року позивачка звільнена з роботи з 28 серпня 2017 року за п. 6 ст. 36 КЗпП Уураїни, у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці. На підставі зазначеного вище наказу про звільнення позивачці було виплачено вихідну допомогу в розмірі 8 239 грн. 20 коп., що не оспорюється сторонами. Відповідач зі звільненням з роботи не погодилася та звернулася з позовом до Білозерського районного суду Херсонської області, рішенням якого від 12 березня 2018 року, частково задоволено позовні вимоги [PERSON] та постановлено: скасувати наказ ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» №446/3 від 15 серпня 2017 року в частині звільнення [PERSON] , поновити [PERSON] на посаді доцента кафедри економічної теорії та аналізу з 28 серпня 2017 року, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу позивачки в сумі 55 613 грн 25 коп., стягнути з ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» на користь [PERSON] допомогу на оздоровлення в сумі 4 371 грн та компенсацію за порушення строків її виплати в сумі 4 672 грн 88 коп., стягнути з ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 1 000 грн. та судовий збір на користь держави в сумі 1 762 грн, в решті вимог - відмовлено. Наказом ректора ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» № 165/3 від 13 березня 2018 року [PERSON] поновлено на роботі з 28 серпня 2017 року на посаді доцента кафедри економічної теорії та аналізу ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана поверну потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зі змісту цієї норми матеріального права вбачається, що зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. Відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) не менше двомісячного середнього заробітку; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38, 39) у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, але за умови відсутності: а) рахункової помилки зі сторони платника; б) недобросовісності з боку набувача. За таких обставин оскарження наказу наказу ректора ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет" № 446/3 від 15 серпня 2017 року «Про звільнення» із заявленням вимог про поновлення на роботі та про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу свідчить про недобросовісність дій відповідачки, яка у цей же час беззаперечно отримувала кошти вихідної допомоги (правова позиція, викладена Верховним Судом України в постанові від 1 лютого 2017 року у справі № 6-2711цс16). Також, підлягають стягненню з відповідачки проценти за користування чужими грошовими коштами, виходячи з наступного. 24 квітня 2018 року за вихідним номером 74-23/7 позивач спрямував відповідачці претензію, в якій пропонував повернути їй кошти в сумі 8239 гривень 74 копійки на розрахунковий рахунок ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет" протягом п'ятнадцяти календарних днів від дня отримання нею претензії. Згідно поштового повідомлення претензію відповідачка отримала 17 травня 2018 року Згідно із ч. 2 ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Суд вважає за можливе застосувати аналогію закону, а саме ч. 1 ст. 1048 ЦК України, відповідно до якої у разі, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Адже, статтею 8 ЦК України передбачено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону), а в даному випадку подібність правовідносин полягає в користуванні чужими коштами. Статтями 536 та 1048 ЦК України, передбачено, що за користування чужими грошовими коштами, передбачена сплата процентів за весь період їх використання. Сума процентів за користування безпідставно набутими грошима розраховується за формулою: проценти = сума коштів за період * облікова ставка НБУ в день прострочення * кількість днів безпідставного користування коштами : 100 Позивачем надано розрахунок суми процентів, відповідно до якого сума процентів за період з 25 травня 2018 року по 18 грудня 2018 року складає 827 гривень 74 копійки. Суд погоджується з зазначеним розрахунком. З огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved