Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те,що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя та виховання дитини. Від шлюбу мають неповнолітньою доньку [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. На даний час дитина знаходиться на її утриманні, проте батько матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На підставі вищевикладеного позивачка просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1 000грн. щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] до повноліття. До судового засідання позивачка надала заяву про зменшення позовних вимог відповідно до якої просила суд постановити рішення яким розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі ? частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.10.2014 року до досягнення нею повноліття та просила суд розглядати справу без її участі, оскільки позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст. 169ЦПК України, суд може провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів за відсутності відповідача, який повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло відомостей про причини неявки. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 13.09.2006року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис 1472. В період шлюбу мають неповнолітньою доньку [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.ст. 181, 182 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і не можуть бути меншими, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1 та 2 ст.180 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи встановлено, що сторони проживають окремо, дитина проживає з матір'ю, на утриманні якої вона знаходиться. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та стан здоров*я дитини. Оскільки позивачка при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати державного мита згідно Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито", то державне мито належить стягнути з відповідача у відповідності зі ст.88 ЦПК України в розмірі 243,60 грн. на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved