Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

[PERSON] (позивач)звернувся до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. При цьому зазначив, що за час спільного проживання з відповідачем у їх народився син, [PERSON], [INFO] який проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні, відповідач ухиляється від добровільного матеріального утримання дитини тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 від доходу. Позивач в судовому засіданні підтримав позов та просив його задоволити. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти позову та пояснила, що дитина дійсно проживає з батьком, але вона відмовляється виплачувати аліменти оскільки купує дитині речі. В ч.1 ст.60 ЦПК зазначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи та додані до неї докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що з вересня 2013 року по жовтень 2016 рік [PERSON] та [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу, за час спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с.4) який на даний час проживає разом з батьком [PERSON], що вбачається з довідки Олевської міської ради (а.с.5) та що підтверджується сторонами в судовому засіданні. На даний час позивач не працює оскільки доглядає за дитиною тому звернувся з позовною вимогою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину оскільки домовленість між батьками дитини щодо її утримання в грошовій і (або) натуральній формі не досягнута. Мати дитини [PERSON] проживає окремо від дитини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] купувала дитячі речі в листопаді та грудні 2016 року, відповідно до накладних (а.с.15,16). Інших доказів які б вказували на утримання дитини суду не надані. Також з пояснень свідків встановлено, що за час відвідування дитиною дитячого садочку відповідач сина з відти не забирала. Тому доводи відповідача щодо утримання дитини суд не бере до уваги, оскільки 2 разова купівля дитячих речей не може свідчити про виконання батьківського обовязку по утриманню дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~\~ Відповідно до розяснень, наданих у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3\~„Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно\~ст.. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів.; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. \~\~ Згідно ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України слідує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином дослідивши матеріали справи та враховуючи пояснення свідків, а також те, що батьки зобовязані утримувати своїх дітей, суд дотримуючись принципів законності та справедливості вважає задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? від доходу з дня подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved