Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40904750 від 03.05.2018 року, прийняте державним реєстратором КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Поповою О.В. про державну реєстрацію права приватної власності ПАТ «Укрсоцбанк» на двокімнатну квартиру, загальною площею 49,6 кв.м , житловою площею 29,3 кв.м , що розташована за адресою: [ADDRESS] ; скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за ПАТ «Укрсоцбанк» права приватної власності на зазначену вище квартиру, від 02.05.2018 р. № 25971155, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1543781080000. В обґрунтування позову посилається на те, що між позивачем та АКБСР «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту відповідно до якого Банк надав [PERSON] грошові кошти у сумі 90000 дол. США зі сплатою 13,50 процентів річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між позивачем та банком було укладено іпотечний договір, відповідно до якого позивачем передано в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: двокімнатну кв. № 184 загальною площею 49,60 кв. м , житловою площею 29,30 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В подальшому між позивачем та банком укладено додаткову угоду до договору кредиту в якому були внесені зміни в п. 1.1 та п. п. 1.1.1 (та 1.1.2) кредитного договору. Відповідно до внесених змін банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 98 236,37 дол. США зі сплатою 13,50 % річних та з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 17.10.2022 р. Також, між позивачем та банком було укладено додатковий договір №1 до іпотечного договору, відповідно до якого до іпотечного договору внесені зміни щодо змісту та розміру Основного зобов`язання, строку і порядку його виконання. З листа-повідомлення ПАТ «Укрсоцбанк», позивачу стало відомо про те, що ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попової О.В. із заявою про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень на нерухоме майно - двокімнатну кв. № 184 загальною площею 49,60 кв. м , житловою площею 29,30 кв. м , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на спірну квартиру зареєстровано 02.05.2018 року за ПАТ «Укрсоцбанк». Підставою внесення запису про право власності на нерухоме майно за ПАТ «Укрсоцбанк» є Рішення про державну з реєстрацію прав та їх обтяжень прийняте державним реєстратором КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Поповою О.В. Підстава виникнення права власності: договір іпотеки; виконавчий напис. Позивач вважає, що перехід права власності на спірну квартиру, реєстрація якого відбулась на підставі рішення державного реєстратора від 03.05.2018 р.. є незаконним, а рішення та запис про право власності повинні бути скасовані судом, як такі, що суперечать закону та Договору іпотеки. На час проведення реєстраційних дій позивачу вже не належала спірна квартира на праві приватної власності, оскільки заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 25.02. 2011 р., визнано в порядку поділу майна, набутого за час шлюбу, право власності на 1/2 зазначеної квартири за [PERSON] . Отже, на час державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ПАТ «Укрсоцбанк» право приватної власності на 1/2 частину квартири було зареєстровано за [PERSON] . Таким чином, з 22.05.2012 року [PERSON] користується правами та виконує обов`язки іпотекодавця, передбачені законом та договором іпотеки. Вимогу до [PERSON] , як до Іпотекодавцяпро усунення порушень основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору ПАТ «Укрсоцбанк» не направляв. Крім вказаного, позивач вказує на те, що здійснюючи реєстраційні дії, державний реєстратор порушив порядок їх вчинення, провівши державну реєстрацію права власності ПАТ «Укрсоцбанк» на спірну квартиру за відсутності необхідних правових підстав, а саме, не пересвідчився про отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору та/або повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, як це вимагає законодавство. Водночас, позивач не отримувала повідомлення від ПАТ «Укрсоцбанк» про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання цієї вимоги, а тому не може вважатися належним доказом вручення іпотекодавцю вимоги про усунення порушення. Водночас, реєстратором не перевірено наявність факту виконання умов правочину, а також ПАТ «Укрсоцбанк» не було надано розрахунку суми заборгованості за кредитним договором. При цьому, кредит, за яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, є споживчим, тому зі спливом строку позовної давності звернення стягнення на предмет іпотеки за таким кредитом є порушенням вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 31 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. Окрім вказаного, на момент укладення договору іпотеки між ПАТ «Укрсоцбанк» та позивачем законом була передбачена єдина правова підстава для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки: договір про задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому, окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя. який би передбачав передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання позивач з ПАТ «Укрсоцбанк» не укладала. Отже, Іпотечний договір не є підставою, що підтверджує виникнення, перехід або припинення права власності на нерухоме майно, що державним реєстратором при вчиненні реєстраційної дії не враховано. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, підставою виникнення права власності в банку на спірну квартиру, зокрема, зазначено виконавчий напис, виданий 21.07.2010 року приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком І.П. про звернення стягнення на кв. [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , однак заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2012 року , яке набрало законної сили 13.02.2012 року по справі № 2- 1065/2012 за позовом [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» вказаний виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.04.2012 року по справі № 1065/2012 суд постановив: заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про перегляд заочного рішення вважати неподаною , заяву про перегляд заочного рішення повернуто заявнику. Вказана ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили 17.04.2012 року. ПАТ «Укрсоцбанк» було відомо , що вказаний виконавчий напис визнано судом таким, що не підлягає виконанню. Отже, ПАТ «Укрсоцбанк» було відомо, що виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру визнано судом таким, що не підлягає виконанню, однак надав реєстратору для реєстрації права власності на предмет іпотеки - квартиру вказаний виконавчий напис нотаріуса, який не міг бути підставою для реєстрації права власності за ПАТ «Укрсоцбанк». Таким чином, проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки відбулося на підставі недостовірних документів, які надав ПАТ «Укрсоцбанк» для реєстрації права власності. Зокрема, ПАТ «Укрсоцбанк» та державним реєстратором також не було дотримано положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Спірна квартира, яка має загальну площу 49,6 кв. м. та використовується як місце постійного проживання позивача, у позивача на праві власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, а тому не може бути примусово стягнута на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». ПАТ «Укрсоцбанк» неправомірно набуло право власності на предмет іпотеки , чим були порушені майнові права позивача, у зв`язку з чим остання вимушена звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 06.08.2018 позивачу було відмовлено у відкритті провадження у справі, та відповідно повернуто матеріали позову. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду від 13.11.2018 вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасовано та повернуто до суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Ухвалою суду від 13.12.2018 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13.12.2018 р. в порядку забезпечення зазначеного позову накладено арешт на кв. [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16.04.2019 підготовче судове засідання було закрито та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. 19.04.2019 р. ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва у задоволенні клопотання представника відповідача Публічного акціонерного товариство «Укрсоцбанк» Ковалевського Є.В., про зустрічне забезпечення позову в цивільній справі було відмовлено. 07.02.2019 р. до суду від представника ПАТ «Укрсоцбанк» надійшло письмове клопотання про огляд веб-сайту ЄДРСР та Судової влади України, з метою перевірки викладених обставин. В поданому клопотанні посилається на те, що відповідно до чинного законодавства України застереження про задоволення інтересів іпотекодержателя у іпотечному договорі є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки у добровільному і узгодженому сторонами договору порядку.Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Застереження в договорі задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі. Таким чином, суди не наділені повноваженні звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання право власності. Вказував на те, що норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» у будь-якому разі не розповсюджуються на спірні правовідносини, оскільки згідно договору кредиту та заяви позивача на отримання кредиту (додаються), кредит отриманий не на споживчі потреби.При цьому, позивачем не надано доказів, що нерухоме майно щодо якого прийнято спірне рішення підпадає під всі ознакивстановлені Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України. Крім того, представник зазначав про те, що факттого, що сторони домовилися про застосування позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки свідчить про наявність згоди на те, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель набуває права на звернення стягнення на предмет іпотеки і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя в один чи іншій спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, який передбачений Законом України "Про потеку".Позивачем не надано доказів оспорення договору іпотеки повністю або ж у частині застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя.тже, укладаючи іпотечний договір, позивач надала згоду на перехід права власності відчуження до іпотекодержателя в майбутньому у разі настання чітко визначених обставин.Між тим, зазначав, що позовна давність не може обмежувати кредитора у здійсненні позасудових заходів, прямо передбачених наявними між сторонами договірними умовами та спрямованих на захист власного порушеного права. Також, представник посилався на те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження посилань щодо не надсилання їй вимоги про усунення порушення зобов`язання, яке є обов`язковою умовою для проведення реєстраційних дій, а державний реєстратор провів реєстраційні дії без відповідного документа.Вимога про усунення порушень була направлена позивачу згідно вимог Закону України «Про іпотеку», та міститься в матеріалах реєстраційної справи державного реєстратора. При цьому, представником ПАТ «Укрсоцбанк» звернуто увагу суду на актуальну судову практику, яка підтверджує викладені в клопотанні висновки та міркування, а тому просив відмовити в задоволенні позову. Ухвалою суду, постановлено шляхом внесення до протоколу судового засідання від 20.12.2019 було замінено первинного відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника - АТ «Альфа-Банк». В судовому засіданні представник позивача - адвокат Ломанов Д.О. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в ньому обставини та доводи, просив позов задовольнити. Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» - адвокат Артеменко П.М. у свою чергу у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на викладене у клопотанні, поданому представником ПАТ «Укрсоцбанк». Крім того вказав, що при здійсненні звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору було дотримано всіх вимог чинного законодавства. При цьому було здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки саме на підставі договору, а виконавчий напис був невід`ємною частиною поданих документів і його неможливо було від`єднати, тому він вказаний державним реєстратором, а саме звернення стягнення на цій підставі не відбувалось. Крім того представником Артеменко П.М. було надано суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на спірну квартиру за АТ «Альфа-Банк» (підстава виникнення права власності передавальний акт від 15.10.2019). Відповідач Державний реєстратор Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попова О.В., в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Відзиву на позовну заяву в установлений законом термін не подала. 3-особа: [PERSON] в судові засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Відзиву на позовну заяву в установлений законом термін не подавав. Суд, заслухавши пояснення представників сторін у справі, ретельно з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами шляхом дослідження, дійшов до наступного. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Статтями 15, 16 ЦК України, ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, у відповідності до ст.4 ЦПКУ країни кожна особа в порядку, встановленому цивільним кодексом, має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Судом встановлено, що 17.10.2007 р. між позивачем [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» ( правонаступник - ПАТ «Укрсоцбанк») було укладено договір кредиту №032/29-412К, відповідно до якого Банк надав [PERSON] грошові кошти у сумі 90 000 дол. США зі сплатою 13,50 % річних. 17.10.2007 р. з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та банком було укладено іпотечний договір №032/06-142і, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мироник О.В., відповідно до якого позивачем передано в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме : двокімнатну кв. № 184 загальною площею 49,60 кв. м, житловою площею 29,30 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 25.08.2009 р. між позивачем та банком було укладено додаткову угоду до договору кредиту в якому були внесені зміни в п. 1.1 та п. п. 1.1.1 (та 1.1.2) кредитного договору. Відповідно до внесених змін банк надав Позичальнику кредитні кошти в розмірі 98 236,37 дол. США зі сплатою 13,50 % річних та з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 17.10.2022 року. 25.08.2009 р. між позивачем та банком було укладено додатковий договір №1 до іпотечного договору, відповідно до якого до іпотечного договору внесені зміни щодо змісту та розміру Основного зобов`язання , строку і порядку його виконання, а саме п.1.4.1 договору іпотеки було викладено в наступній редакції: «повернення Кредиту в розмірі 98 236,37 ( Дев`яносто вісім тисяч двісті тридцять шість ) доларів США 37 центів, з порядком погашення згідно з умовами , визначеними Договором, яким обумовлене Основне зобов`язання та кінцевим терміном погашення кредиту до 17 жовтня 2022 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором, яким обумовлене Основне зобов`язання». У відповідності до з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 129902109 від 05.07.2018 року щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на двокімнатну кв. №184 загальною площею 49,60 кв. м , житловою площею 29,30 кв. м , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 02.05.2018 року за ПАТ «Укрсоцбанк», форма власності: приватна, розмір частки - 1. Номер запису про право власності: 25971155. Зі змісту вказаної Інформаційної довідки вбачається , що підставою внесення запису про право власності на нерухоме майно за ПАТ «Укрсоцбанк» є Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40904750 від 03.05.2018 р., прийняте державним реєстратором КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району», Київська обл. Поповою О.В. Підставою виникнення права власності зазначено договір іпотеки, серія та номер: 5928, виданий 17.10.2007, видавник: Мироник О.В., нотаріус Київського міського нотаріального округу, договір про внесення змін, серія та номер: 1837, виданий 25.08.2009, видавник Мироник О.В., нотаріус Київського міського нотаріального округу; виконавчий напис: серія та номер : 4453. виданий 21.07.2010 р., видавник Ковальчук С.П.. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу: письмова вимога , серія та номер : б/н, видний 25.09.2017, видавник: ПАТ «Укрсоцбанк», рекомендоване поштове повідомлення, серія та номер : б/н, виданий 25.09.2017, видавник: ПАТ «Укрпошта». Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, підставою виникнення права власності ПАТ «Укрсоцбанк» на спірну квартиру, зокрема, зазначено виконавчий напис, серія та номер : 4453, виданий 21.07.2010 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком І.П. про звернення стягнення на кв. [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] .. З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2012 року, яке набрало законної сили, зазначений виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.04.2012 року заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про перегляд заочного рішення повернуто заявнику. Вказана ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили 17.04.2012 р. Отже, станом на день реєстрації права власності на спірну квартиру за ПАТ «Укрсоцбанк» виконавчий напис, серія та номер: 4453, виданий 21.07.2010 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком І.П. про звернення стягнення на кв. [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , який став підставою для проведення вказаної реєстраційної дії, визнано таким, що не підлягає до виконання. Крім того, відповідно до відомостей, які містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, власником 1/2 частки на кв. [ADDRESS] , на момент проведення оспорюваної реєстраційної дії був [PERSON] . Право власності зареєстровано за [PERSON] 22.05.2012 року, на підставі заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25.02.2011 року. Зазначене підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 129902109 від 05.07.2018 р. За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. За правилами ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Матеріали цивільної справи, а також отримані протягом судового розгляду докази, не містять належного підтвердження направлення співвласнику спірної квартири [PERSON] , який у відповідності до вимог зазначених вище норм Закону є іпотекодавцем, вимоги про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Надана представником АТ «Альфа-Банк» копія повідомлення на ім`я [PERSON] не містить зазначення вихідного номеру, а також доказів направлення вказаного документу особі, а відтак не може бути розцінена судом, як належне сповіщення особи про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Відповідно до ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у ст. 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені у ст. 12, 33 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до цих норм такими підставами є порушення іпотекодавцем умов іпотечного договору, невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. У ч.ч. 1, 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому ст. 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 цього Закону. При цьому згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до п.4.1 іпотечного договору від 17.10.2007 р., у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4.5.3 цього договору передбачено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Частиною 1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Частиною 1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державним реєстратором є, окрім інших, нотаріус. Згідно з ч.1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Частиною 4 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно до п. 61 Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Таким чином, наведеними правовими нормами визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у ст.ст. 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Як зазначено в довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, підставою виникнення права власності ПАТ «Укрсоцбанк» зазначено договір іпотеки, серія та номер: 5928, виданий 17.10.2007, видавник: Мироник О.В., нотаріус Київського міського нотаріального округу, договір про внесення змін, серія та номер: 1837, виданий 25.08.2009, видавник Мироник О.В., нотаріус Київського міського нотаріального округу; виконавчий напис: серія та номер : 4453. виданий 21.07.2010 р., видавник Ковальчук С.П.. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу: письмова вимога, серія та номер : б/н, видний 25.09.2017, видавник: ПАТ «Укрсоцбанк», рекомендоване поштове повідомлення, серія та номер : б/н, виданий 25.09.2017, видавник: ПАТ «Укрпошта». Між тим, як вбачається з матеріалів справи, виконавчий напис, на підставі якого проведено зазначену реєстраційну дію, ще в 2012 році визнано в судовому порядку таким, що не підлягає до виконання. Враховуючи вказане, державним реєстратором при прийнятті оспорюваного рішення не перевірено чинність документів, наданих ПАТ «Укрсоцбанк». Зокрема, матеріали справи не містять доказів направлення на адресу позивача повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, а саме рекомендованого повідомлення, яке б свідчило про отримання [PERSON] зазначеного повідомлення. Разом з тим, судом витребовувались від Державного реєстратора належним чином посвідчені матеріали реєстраційної справи з метою встановлення доказів перевірки державним реєстратором факту невиконання боржником зобов`язань за кредитним та іпотечним договорами, однак на вимогу суду вказані матеріали надані не були. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 р. (далі - Закон № 1304-7), протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. З огляду на ст. 3 вказаного Закону, він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що спірна кв. № 184 загальною площею 49,60 кв. м , житловою площею 29,30 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, про що свідчить, зокрема, п. 1.2 Кредитного договору. Спірна квартира є постійним місцем проживання позичальника, та на вказані правовідносини розповсюджується дія вказаного вище Закону № 1304-7. Враховуючи вказане, а саме відсутність належних доказів направлення повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання та отримання вказаного повідомлення [PERSON] та [PERSON] , визнання таким, що не підлягає до виконання виконавчого напису, на підставі якого здійснено оспорювань реєстраційну дію, а також вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд приходить до висновку про те, що при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40904750 від 03.05.2018 р. про державну реєстрацію права приватної власності ПАТ «Укрсоцбанк на двокімнатну квартиру, загальною площею 49,6 кв.м, житловою площею 29,3 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] державним реєстратором КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району», Київська обл. Поповою О.В. порушені вимоги Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв`язку з чим позов підлягає до задоволення в повному обсязі. В порядку ст. 141 ЦПК України, ураховуючи задоволення позову в повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1057,20 грн.. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову у даній справі продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням суду законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved