Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківський послуг № б/н від 15.09.2010 у розмірі 21601,55 грн. та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15.09.2010 між ним та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви, який складається із самої заяви, а також запропонованих позивачем «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів», які викладені на банківському сайті. Відповідач кредитні зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 29.12.2020 року утворилась заборгованість в сумі 21601,55 грн., яка включає: заборгованість за тілом кредиту 17378,82 грн., заборгованість за простроченими відсотками 4222,73 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав. Таким чином, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів на за наявності одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.09.2010 між Публічним акціонерним товариством «Приватбанк» та [PERSON] підписана «Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку», в якій зазначено, що відповідач погодився з тим, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, становить договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден його умовами, які зобов`язався виконувати, та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті w.w.w.privatbank.ua. До Анкети-заяви позивач додав з сайту Приватбанку Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Згідно довідки позивача, відповідачу відкриті наступні кредитні картки: - 18.01.2013 № [NUMBER] терміном дії вересень 2016 року; - 25.11.2015 № [NUMBER] терміном дії серпень 2017 року; - 09.06.2017 № [NUMBER] терміном дії березень 2021 року. Згідно з довідкою «про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] (договір б/н)», 18.03.2013 позичальнику був встановлений кредитний ліміт на кредитну картку № [NUMBER] - 0,00 грн., 29.11.2017 року збільшено кредитний ліміт до 2000,00 грн., 18.07.2018 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. До позовної заяви позивачем доданий розрахунок заборгованості за Договором б/н від 15.09.2010, з якого вбачається, що станом на 29.12.2020 позивачем визначена заборгованість, яка становить 21601,55 грн., яка включає: заборгованість за простроченим тілом кредиту 17378,82 грн., заборгованість за простроченими відсотками 4222,73 грн. З наведеного розрахунку вбачається, що позивачем з 01.10.2019 року нараховані проценти за прострочений кредит у розмірі 84 %, з 01.03.2020 42 %, з 01.08.2020 40,80 %. Згідно Паспорту споживчого кредиту, в якому викладені умови кредитування з використанням кредитних карток Універсальна та Універсальна ГОЛД, який був підписаний позичальником 03.02.2018, і в якому сторонами договору була узгоджена процентна ставка за користування кредитними коштами поза межами пільгового періоду на рівні 43,2% річних (відповідно 42% річних по картці Універсальна ГОЛД), а також процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 86,4 % річних (відповідно 84% річних по картці Універсальна ГОЛД). З виписки по особовому рахунку відповідача вбачається, що остання у період з листопада 2017 року по березень 2018 року користувався кредитними коштами. Розглядаючи позов в межах заявлених вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України та частини 2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На виконання вищенаведеної норми, позивачем надано розрахунок заборгованості та виписку по картковому рахунку, з яких вбачається заборгованість за кредитним договором, яка виникла у відповідача перед банком, в той же час, відповідачем будь-яких заперечень та доказів стосовно відсутності боргу, його погашення або незгоди з розрахунком суми заборгованості до суду не надано. Частинами 2 та 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задоволено, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved