Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд в інтересах [PERSON]. з вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що [PERSON] є її колишнім чоловіком, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1996 року по 03 листопада 2014 року. За час перебування у шлюбі в них [INFO] народився син [PERSON], [INFO] - дочка [PERSON], [INFO] - дочка [PERSON]. В зв»язку з тим, що відповідач відмовлявся надавати належну матеріальну допомогу на утримання дітей, ще під час шлюбу, 19 лютого 2013 року вона змушена була звертатися з позовом в суд про стягнення аліментів на трьох неповнолітніх дітей в розмірі ? із всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даний час синові [PERSON], виповнилось 18 років і стягнення аліментів на його утримання припинено. Разом з тим, у вересні 2014 року син поступив на навчання в Національний університет «Львівська політехніка» і є студентом 1 курсу денної форми навчання відділення ІКТА, термін навчання 4 роки із закінченням навчання 30 червня 2018 року, що підтверджується довідкою № 000010110 від 03.02.2015 року НУ «Львівська політехніка». Згідно договору № 4588-09, укладеного між сином [PERSON] та університетом послуги за навчання є платними. Плата за навчання розбита на 4 роки, загальна сума освітньої послуги становить 22340 грн., тобто якщо поділити цю суму на 4 роки, або 48 місяців навчання, то щомісячний внесок за навчання становить 465 грн. Крім того, син проживає в гуртожитку, плата за півріччя становить 1188,00 грн., а за місяць вона змушена платити 198 грн., що підтверджується квитанцією № 58586 від 26.08.2014 року. Крім того, вона несе витрати на харчування сина, із розрахунку 50 грн. в день (22 дні навчання в місяць сума на харчування становить 50 грн. х 22 дні = 1100 грн.). Крім цього вона змушена давати синові із собою продукти харчування на тиждень. З осені 2013 року син є хворий епілепсією, що підтверджується довідкою від 09.10.2013 року лікаря-асистента кафедри неврології канд.. мед. наук Львівського обласного протиепілептичного центру Львівського НМУ ім..Д.Галицького [PERSON] Станом на сьогоднішній день його здоров»я не покращилось, він щодня змушений приймати виписаний лікарем медичний препарат вальпрокон - 300, двічі на день. Вартість 100 таблеток становить 207 грн., цього вистачає на 50 днів, тобто на день необхідно витратити 4 грн. 14 коп., а на 30 днів, тобто на місяць 124 грн. Крім того, оскільки син [PERSON] працювати немає можливості, вона несе витрати також на придбання йому одягу, взуття, засобів гігієни, проїзду на навчання тощо. Таким чином, із врахуванням того, що плата за навчання в місяць становить 465 грн., плата за гуртожиток - 198 грн., харчування 1100 грн., вартість медпрепараті 124 грн., придбання одягу, взуття, щомісячні розходи становлять 2000 грн. Як їй відомо, відповідач працює і крім того отримує пенсію по інвалідності в зв»язку із загальним захворюванням, тобто його місячний дохід складається з пенсії та заробітної плати, а тому вважає, що він зобов»язаний як батько щомісяця сплачувати на період навчання повнолітнього сина [PERSON] до закінчення ним навчання до 30 червня 2018 року суму 1000 грн., тому вона змушена звернутися з даним позовом в суд. Позивач [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає частково в розмірі 500 грн. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні, позов визнала частково, зокрема підтримує позицію свого довірителя, щодо стягнення аліментів в розмірі 500 гривень щомісяця. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що сторони по справі з 17 лютого 1996 року по 03 листопада 2014 року перебували у шлюбі. За час перебування у шлюбі в них народилося троє дітей: син [PERSON] - [INFO], дочка [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO], які проживають разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні, що не оспорюється учасниками процесу. [PERSON] - [INFO], на даний час вже повнолітній і з вересня 2014 року навчається в Національному університеті «Львівська політехніка» на денній формі навчання відділення ІКТА, що підтверджується довідкою № 000010110 від 03.02.2015 року НУ «Львівська політехніка». Термін закінчення навчального закладу 30 червня 2018 року. Судом також встановлено, що з відповідача продовжують стягувати аліменти на утримання дочки [PERSON] - [INFO] та дочки [PERSON] - [INFO] Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження. У відповідності до ст. 199 СК України, яка передбачає, що якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін. Разом з тим, суд вважає за доцільне роз'яснити сторонам, що мати та батько - найрідніші для дитини люди на землі, тому одним із найосновніших їхніх немайнових прав є можливість постійного або хоча б систематичного спілкування: безпосереднього (прямого), телефонного, листовного. Дитина має природну потребу і право спілкуватися з обома батьками. Відсутність батьківської лінії виховання, справляє на дитину негативний вплив, а брак материнської любові є психологічною травмою на все життя. Разом з тим, спілкування з батьком - це право, а не обов'язок дитини. Якщо дитина через певні обставини відмовлятиметься бачитися з батьком, силувати її ніхто не має права. Такий примус буде актом неповаги до дитини Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивачка перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Суд переконаний, що позивач потребує допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а відповідач зобов»язаний та взмозі таку допомогу надавати, оскільки позивач не додала жодних підтверджень про доходи відповідача, і не відомо з чого виходила при визначенні розміру аліментів, то позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved