Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

В.о. прокурора Московського району м. Харкова звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON], треті особи - Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, Служба у справах дітей Московського району м. Харкова, Дитячий будинок «Родина», в якому просить визначити частки в спільній сумісній власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], а саме : за [PERSON] у розмірі ? частини спірної квартири, також встановити, що частки в спільній сумісній власності померлої [PERSON] (актовий запис про смерть 3586 від 11.03.2011) та померлої [PERSON] (актовий запис про смерть № 6083 від 25.06.2004) становили по 1/4 кожній. Встановити та визнати право власності за [PERSON] 3/8 частини квартири за адресою: [ADDRESS] з врахуванням заповіту та прийняття спадщини після смерті - [PERSON] ,- [PERSON]. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до ст.121 Конституції України органи прокуратури здійснюють представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках визначених законом. Реалізація прокурором представницьких функцій щодо захисту інтересів громадянина або держави у судовому порядку здійснюється, у тому числі й шляхом подачі позовної заяви у порядку, визначеному законом. Так, відповідно до ст.36-1 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Однією з підстав представництва в суді інтересів громадянина є недосягнення ним повноліття. Право прокурора на звернення до суду з позовами закріплено, зокрема, ст.45 ЦПК України, встановлено, що з метою представництва інтересів громадянина в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою. Після смерті матері малолітнього [PERSON] рішенням виконавчого комітету Московської районної ради м. Харкова від 04.10.2005 за № 389/11 влаштовано до школи-інтернату для дітей-сиріт на повне державне утримання, де він знаходиться по теперішній час. Батька дитини записано відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. [PERSON] та відповідачці [PERSON], а також померлій матері позивача [PERSON] (актовий запис про смерть № 6083 від 25.06.2004) і померлій бабусі позивача [PERSON] (актовий запис про смерть 3586 від 11.03.2011) згідно свідоцтва про право власності на житло від 17 січня 2000 року реєстраційний номер 5А 00-207102 належить на праві спільної сумісної власності квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] нею було складено заповіт, який посвідчено 11 ХДНК 06.08.2003 року за р. № 6-556, на користь однієї із доньок - [PERSON] Після смерті матері [PERSON] неповнолітній [PERSON], як спадкоємець першої черги спадкування, прийняв спадщину після матері згідно ч.4 ст. 1268 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України такою, що прийняла належну їй частину спадщини, вважається мати померлої, як спадкоємиця першої черги спадкування, [PERSON], що в свою чергу збільшує частину спадкового майна зазначеного у заповіті. Після прийняття спадщини, встановлено, що до нотаріальної контори для виділення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру ніхто не звертався. Рідні неповнолітнього відмовилися від подальшої опіки над ним. У 2011 році померла [PERSON]. На теперішній час у спірній квартирі, загальною площею 44,7 кв.м., зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Враховуючи вік [PERSON], а також його соціальний статус як дитини-сироти, вбачається пряме порушення майнових прав та соціального захисту дитини. У зв`язку з тим, що частки у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] не виділені, неповнолітній [PERSON] не може реалізувати свого права на отримання свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, порушене його право власності на нерухоме майно, передбачене ст. 316 ЦК України, на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися майном. У зв'язку з чим, прокуратура звернулася з даним позовом до суду. Прокурор прокуратури Московського району м. Харкова Горгуль К.В. позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій прохала справу розглядати за її відсутності. Вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 20). Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР Мохаммад Т.В. в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій прохала справу розглядати за її відсутності. Вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 21). Представник третьої особи «КЗ ХДБ «Родина», Полухіна Ю.В. в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій прохала справу розглядати за її відсутності. Вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 23). Представник Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини: Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 17 січня 2000 року, реєстраційний номер 5А 00-207102 на праві спільної сумісної власності квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 9). Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у справі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або судом. Враховуючи зазначене, кожному із співвласників вказаного майна належить по 1/4 частки квартири яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] [INFO] [PERSON] померла (а.с. 27). Рішенням виконавчого комітету Московської районної ради м. Харкова від 04.10.2005 за № 389/11 [PERSON] влаштовано до школи-інтернату для дітей-сиріт на повне державне утримання, де він знаходиться по теперішній час (а.с. 7). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 26). Згідно відповіді одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 15.10.2014 року № 6190/0214, після померлої [INFO] [PERSON], яка на день смерті постійно проживала за місцем реєстрації у [ADDRESS]: - 24.09.2010 року було подано заяву дочкою [PERSON] про те, що померла залишила заповіт на її користь, що спадщину вона прийняла та з проханням видати відповідні запити, яка зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 2263, спадкова справа № 1055/2010 року та в книзі вхідної кореспонденції за вхідним № 3666/02-14 від 24.09.2010 року. Інших заяв про прийняття або відмови від спадщини не надходило. Свідоцтв про право на спадщину не видавалось. В спадковій справі знаходиться копія заповіту, посвідченого 07.08.2003 року за р. № 6-556 державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори від імені [PERSON], [INFO] на все майно на користь [PERSON]. Після померлої 19.06.2004 року [PERSON], яка мешкала: [ADDRESS] заяв про прийняття або про відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не заводилась, свідоцтв про право на спадщину не видавалось (а.с. 50). За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку. Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном із дозволу органу опіки та піклування (встановлених частинами 2 - 4 ст. 1273 ЦК). Як вбачається з довідки КП «Жилкомсервіс» Дільниця № 41, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] з 20.02.1988 року та [PERSON] з 17.02.1998 року (а.с. 8). Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], якій належало ? частини квартири [ADDRESS], оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Інших заяв, клопотань або зустрічного позову по справі не заявлялося. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved