Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до Балтської міської ради Одеської області, в якому просить встановити факт родинних відносин між нею та її бабусею [PERSON] , яка померла [INFO] по лінії батька - [PERSON] , який помер [INFO] , та визнати за нею, як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті її батька [PERSON] на підставі право власності на земельну частку (пай), розміром 3,58 умовних кадастрових гектарів згідно сертифікату на земельну частку (пай) ОД-03 № 0193180 по КСП «Волове», розташовану на території Ухожанської сільської ради Балтського району Одеської області, яку він успадкував після смерті своєї матері відповідно до ч. 2 ст. 529 ЦК Української РСР, так як проживав з нею на момент її смерті. Вона в свою чергу успадкувала спадщину яка відкрилася у зв`язку з смерть батька шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Однак у зв`язку зі втратою правовстановлюючого документу, а саме оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, тому змушена звернутися до суду про захист свого майнового права. Представник позивача - адвокат Печарський В.В. підтримав позовні вимоги та просив допитати в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Відповідач - представник Балтської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з клопотання про розгляд справи в їх відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення про задоволення позову у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до копії Державного акта на право колективної власності на землю серії ОД-03 № 0013, виданого 30.10.1995 року КСП «Волове», розташованого на території Ухожанської сільської ради Балтського району Одеської області, було передано у колективну власність 1321 гектарів землі в межах згідно з планом, землю передано у колективну власність для вирощування сільськогосподарської продукції відповідно до рішення Ухожанської сільської ради народних депутатів від 15.06.1995 року № 12. В додатку до вищевказаного державного акта на право колективної власності [PERSON] числиться за № 47 у списках громадян - членів КСП «Волове» Ухожанської сільської ради Балтського району Одеської області. Згідно довідки Балтської міської ради Одеської області № 04-75/1156 від 03.08.2020 року [PERSON] був оформлений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД-03 № 0193180 на земельну ділянку загальною площею 3,58 га. умовних кадастрових гектарів на території Ухожанської сільської ради Балтського району Одеської області, виданого на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 30.04.1996 року № 266, про що в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Волове» є запис за № 47 від 01.10.1996 року, але не отримала оригінал у зв`язку з смерть. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , а в шлюбі, відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] - [PERSON] . Свідоцтво про народження [PERSON] втрачено. У зв`язку з чим судом допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які показали, що [PERSON] проживала в с. Волова Балтського району Одеської області, вони її знали так як були односельчанами. [PERSON] проживала в особистому будинку, а коли стала хворіти тоді її до себе додому забрав проживати її син [PERSON] . Він її доглядав, а коли вона померла - поховав її та поїхав проживати до своєї дочки [PERSON] до м. Первомайська Миколаївської області. Факт родинних відносин підтверджено також довідкою Балтської міської ради № 348 від 17.07.2019 року, в якій зазначається, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] разом в с. Волова Балтського району Одеської області, він її доглядав та поховав. Згідно ст. 294 ЦПК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року» Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку позовного провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо вбачається спір про право. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року» Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд визнає вимоги позивача в частині встановлення факту родинних відносин обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на законі, тому підлягають задоволенню та констатує факт родинних відносин, відповідно до яких [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] і бабусею [PERSON] , позивачки по справі. Позивачка, являючись спадкоємцем за законом першої черги щодо майна свого батька [PERSON] звернулася до Першої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області з метою оформлення спадщини в результаті чого заведено спадкову справу №102/2007. Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала її бабці [PERSON] на підставі сертифікату на право земельну частку (пай) не представилося можливим, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на майно, що успадковується, про що свідчить постанова про відмову у вчинені нотаріальних дій від 16.07.2020 року державного нотаріуса Першої Первомайської державної контори Миколаївської області. Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов`язані з здійсненням позивачем права на спадкування, вирішуючи які, суд виходить з того, що право спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Ст. 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1220 ЦК України зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.. 1261 ЦК України,у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що [PERSON] на момент смерті матері [PERSON] проживав разом з нею, суд вважає, що він прийняв спадщину в розумінні ч. 2 ст. 529 ЦК Української РСР, так як проживав з нею на момент її смерті. В свою чергу позивачка [PERSON] також прийняла спадок свого батька в розумінні ст.. 1269 ЦК України, так як подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини яка відкрилася у зв`язку з його смерть, включаючи і право на спадкову земельну ділянку його матері [PERSON] на підставі сертифікату на право земельну ділянку (пай), що перебуває в колективній власності КСП «Волове» с. Волове Балтського району Одеської області. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 61615000 від 10.09.2020 року вбачається, що спадкова справа у зв`язку з смертю [PERSON] не заводилася, спадкоємці з заявою не зверталися. Спадкова справа № 102/2007 щодо спадкового майна [PERSON] , померлого [INFO] була заведена за заявою позиваки - [PERSON] , в підтверджені чого суду Першою Первомайською державною конторою Миколаївської області надано копія спадкової справи. При обґрунтованій відмові нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відмову державного нотаріуса Першої Первомайської державної контори Миколаївської області у вчинені нотаріальних дій від 16.07.2020 року, а саме у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину суд визнає обґрунтованою. Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 Глави 10 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України наказом № 296/5 від 22.02.2012 року, при видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановчих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Враховуючи, що позивач, як спадкоємець за законом першої черги, в силу ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину, однак в зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували право спадкодавця на вищевказану земельну частку (пай), нотаріальна контора відмовилась видати свідоцтво про право на спадщину, та враховуючи вищевикладені докази в їх сукупності, відсутність заперечень з боку відповідача, відсутність інших спадкоємців, суд вважає, що позовні вимоги позивача цілком обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved