Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому заявила вимоги про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Після розірвання шлюбу з відповідачем, донька, за згодою сторін, залишилася проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. Позивач посилаючись на те, що на теперішній час між сторонами виник спір про місце проживання дитини, просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, наполягаючи на задоволенні позовних вимог про визначення місце проживання дитини разом з матір`ю. Відповідач в судовому засіданні не заперечував щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю за місцем її реєстрації. Представник третьої особи Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, заперечень не надав. Представником третьої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району в судовому засідання надано висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з її матір`ю. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судом встановлено, що з 16 травня 2015 року по 14 листопада 2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 14 листопада 2017 року згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя (а.с. 6). Від шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] . З висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району як органа опіки та піклування від 20.01.2020 року вбачається, що на засідання комісії запрошувались батьки - [PERSON] та [PERSON] Мати дитини Нагорська на засідання не з`явилась, у зв`язку з виробничою зайнятістю, від її імені, згідно довіреності та ордеру на надання правової допомоги, були присутні [PERSON] та адвокат [PERSON] Батько дитини [PERSON] також не був присутній на засіданні комісії, однак під час телефонної бесіди зі спеціалістом відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей, повідомив, що не заперечує проти проживання дочки [PERSON] з матір`ю [PERSON] З метою захисту прав та інтересів дитини, насамперед на повноцінне сімейне виховання, та для прийняття неупередженого висновку щодо можливості розв`язання спору між батьками, комісія ознайомилась з документами, наданими Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, матір`ю [PERSON] , розглянула акт обстеження умов проживання дитини разом з матір`ю, згідно якого створені належні умови для проживання та виховання малолітньої дитини, вислухала пояснення представників [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] З`ясувати думку дитини [PERSON] щодо визначення місця її проживання не виявляється можливим у зв`язку з маленьким віком дитини. Під час засідання комісією не виявлено негативних обставин, визначених ст. 161 СК України, які могли б перешкоджати проживанню дитини з одним із батьків, а саме з матір`ю [PERSON] . Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району як орган опіки та дійшла висновку щодо можливості визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з її матір`ю [PERSON] . Згідно ст. 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей та документів, які стосуються справи. Допитана в судовому засіданні свідок спеціаліст - психолог [PERSON] , пояснила суду, що нею проведено психологічне обстеження [PERSON] , [INFO] , дані, отримані в ході аналізу процесу взаємодії з Катрусею, свідчать про те, що у дитини існує усталений образ сім`ї, це та сім`я, в якій вона проживає разом з мамою. Частинами 1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року та яка набрала чинності для України 27.09.1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за нею за законом. Згідно з принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено у п. 18 поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21 грудня 2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 160, ч.ч.1,2 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Заслухавши позицію кожної із сторін, позицію органу опіки та піклування, який дійшов висновку про доцільність проживання дитини з матір`ю, приймаючи до уваги встановлені судом обставини а саме, що на даний час дитина проживає разом з матір`ю, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, мати виховує та утримує доньку, суд вважає вірним визначити місце проживання малолітньої [PERSON] із її матір`ю - позивачкою [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Саме проживання малолітньої [PERSON] із матір`ю, на думку суду, буде цілком відповідати інтересам дитини, забезпечить комфортні умови та сприятиме її здоровому розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved