Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті посилаючись на те, що [PERSON], згідно з державним актом про право власності на землю [NUMBER] від 21 грудня 2001 року належала земельна ділянка площею 8,210 га, яка розташована на території Роздорської селищної ради. Державний акт зареєстровано у книзі записі державних актів на право приватної власності на землю за №13368. Зазначена земельна ділянка була виділена [PERSON] на підставі рішення 18 сесії ХХІІІ скликання Роздорської селищної ради №137-18/ХХІІІ від 06 вересня 2001 року. [PERSON] помер [INFO] в смт. Черноморське Черноморського району Республіки Крим. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] [NUMBER] , яке було видано 26 квітня 2016 року Чорноморським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Ще за життя, 29 січня 2003 року , [PERSON] був складений заповіт про те, що земельну ділянку площею 8,210 га, яка розташована на території Роздорської селищної ради і належить [PERSON] на підставі державного акту на землю [NUMBER] від 21 грудня 2001 року він заповідав [PERSON] Заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету Роздорської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області 29 січня 2003 року. 09 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до Другої синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але йому було відмовлено, так як свідоцтво про смерть було видано органом, який створений не у порядку, передбаченому законодавством України, що є незаконним. 17 серпня 2016 року заявник звернувся до Синельниківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, але йому було відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] і рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті. Таким чином, отримання свідоцтва про право власності в порядку спадкування можливо тільки після реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану на території контрольованій українською владою. Спору щодо спадкування за заповітом на земельну ділянку- не має, тому питання про встановлення факту смерті має розглядатися в порядку окремого провадження і рішення суду мені необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. [PERSON] до початку судового засідання надав заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі, вимоги заяви підтримує у повному обсязі. Заінтересована особа Синельниківський міськрайонний відділ Державного реєстру актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, до розгляду справи в судовому засіданні, надав суду заяву в якій просив розглянути справу без участі представника відділу, не заперечував проти задоволення заяви . Заінтересована особа Роздорська селищна рада Синельниківського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, направив суду заяву про проведення судового розгляду за відсутності представника. Відповідно до ч. 8 ст.74, ч. 2 ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника і представників заінтересованих осіб. Суд, з урахуванням поданих до суду від учасників судового процесу заяв та пояснень, вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та ухвалити рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, про задоволення заяви про встановлення факту смерті, виходячи з наступного. 27.04.2014 набрав чинності Закон України № 1207-УІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207). Відповідно ч.2 статті 9 до Закону України від 15.04.2014 № 1207-УІІ, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку не передбаченому законом. Згідно ч.3 статті 9 Закону № 1207 будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами передбаченими ч.2 статті 9 вищезазначеного Закону, є недійсним і не створює правових наслідків. Так, законодавством України визначено, що Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та інших актів законодавства. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Відділи державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. У зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану на тимчасово окупованих територіях проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території. Державна реєстрація смерті провадиться шляхом складання актового запису про смерть в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. Актовий запис складається у присутності заявника та друкується на паперових носіях у двох примірниках. Орган державної реєстрації актів цивільного стану ознайомлює заявника з даними, унесеними до актового запису, що засвідчується його підписом у відповідній графі паперового носія актового запису. На підставі вчиненого актового запису цивільного стану у повній відповідності до нього видається Свідоцтво про смерть, на бланках, виготовлених за єдиним зразком, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2010 № 1025 «Про затвердження зразків актових записів цивільного стану та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану». Підставою для державної реєстрації смерті є в тому числі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; Відповідно до роз'яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03. 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до ст. 10 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд, в судовому засіданні встановив, що [PERSON] помер [INFO] в смт. Чорноморське Чорноморського району Автономної Республіки Крим. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] [NUMBER] , яке було видано 26 квітня 2016 року Чорноморським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим ( а.с.4). [PERSON], згідно з державним актом про право власності на землю [NUMBER] від 21 грудня 2001 року належала земельна ділянка площею 8,210 га, яка розташована на території Роздорської селищної ради. Державний акт зареєстровано у книзі записі державних актів на право приватної власності на землю за №13368. Зазначена земельна ділянка була виділена [PERSON] на підставі рішення 18 сесії ХХІІІ скликання Роздорської селищної ради №137-18/ХХІІІ від 06 вересня 2001 року. ( а.с.8). 29 січня 2003 року , [PERSON] був складений заповіт про те, що земельну ділянку площею 8,210 га, яка розташована на території Роздорської селищної ради і належить [PERSON] на підставі державного акту на землю [NUMBER] від 21 грудня 2001 року він заповідав [PERSON] Заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету Роздорської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області 29 січня 2003 року ( а.с.7). 09 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до Другої синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але йому було відмовлено, так як свідоцтво про смерть було видано органом, який створений не у порядку, передбаченому законодавством України, що є незаконним ( а.с.5). 17 серпня 2016 року заявник звернувся до Синельниківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, але йому було відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] і рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті ( а.с.6). Згідно з ухвалою суду про витребування доказів Другою синельниківською державною нотаріальною конторою була надана копія спадкової справи після померлого [PERSON] Відповідно до спадкової справи, єдиною особою, яка звернулася у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини- є є заявник [PERSON]. Оскільки встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання свідоцтва про спадщину і він позбавлений можливості в іншій спосіб підтвердити факт смерті спадкодавця, то суд вважає, що заява про встановлення факту смерті [PERSON] підлягає задоволенню. З урахуванням вищевикладеного, з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, про встановлення факту смерті [PERSON], який народився в с. Красноє Чутовського району Полтавської області [INFO] , яка наступила [INFO] в смт. Чорноморське , Чорноморського району , АР Крим. На підставі викладеного,

Outcome: approved