overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №7 за адресою: м.Житомир, вул.Вітрука, 31. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] був одружений з донькою позивачки. Згідно рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25.09.2015р. шлюб розірвано. Відповідач у 2015 році виїхав зі спірної квартири та не повертався, у квартирі відсутні його особисті речі. В судове засідання позивачка не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позов у повному обсязі. Третя особа в судове засідання не зявилася, в заяві від 23.09.2016р. просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, судова повістка, направлена на його адресу, зазначену в довідці адресно-довідкового підрозділу ДМС, повернена відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст.224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири №7 за адресою: м.Житомир, вул.Вітрука, 31, що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.10.2004р. та витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів (а.с.11, 12). Як вбачається з довідки ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир» №1157 від 08.07.2016р., в квартирі №7 за адресою: м.Житомир, вул.Вітрука, 31 зареєстровані: [PERSON], її дочка [PERSON], зять [PERSON] (а.с.7). Відповідно до акту ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир» від 04.07.2016р., складеного на підставі свідчень сусідів, [PERSON], 26.07.1986р.н., в квартирі №7 за адресою: м.Житомир, вул.Вітрука, 31 не проживає більше року (а.с.8). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як встановлено ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні 15.11.2016р. свідок [PERSON] підтвердила, що [PERSON], 03.03.1978р.н., [PERSON] в квартирі №7 за адресою: м.Житомир, вул.Вітрука, 31 не проживає півтора роки, він поїхав в Азербайджан. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що вимога позивачки про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №7 за адресою: м.Житомир, вул.Вітрука, 31, є законною, обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк тривалістю 3 місяці для прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що зазначений строк був пропущений з поважної причини, а саме за станом здоров'я. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутності, позов просив задовольнити. Представник відповідача - Ульянівської сільської ради, надав суду заяву з проханням слухати справу за відсутності представника відповідача, не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи - Богодухівської державної нотаріальної контори, також надав суду заяву з проханням слухати справу за відсутності представника третьої особи, не заперечував проти задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER], матір'ю позивачки вказана "[PERSON] " /а.с.9/. Позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» /а.с.10/. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 06 лютого 2007 року, [PERSON] померла [INFO] року, актовий запис № 07 /а.с.4/. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За заявою [PERSON] було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] /а.с.28-29/. Постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій від 09 квітня 2009 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини /а.с.3/. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається, з довідки Ульянівської АЗПСМ від 10.08.2015 року, [PERSON] в період часу з 10.07.2007 року по 10.08.2007 року перебувала на амбулаторному лікуванні з діагнозом: Цукровий діабет ІІ тип, гіпертонічна хвороба ІІ стадії. На даний час потребує постійного безперервного лікування /а.с.5/. Таким чином враховуючи, що діюче законодавство вимагає особистої подачі спадкоємцем заяви про прийняття спадщини, суд вважає, що позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, а саме у зв'язку з неможливістю прибути до Богодухівської державної нотаріальної контори за станом здоров'я. В зв'язку з цим суд вважає за можливе визначити позивачці додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 23 грудня 2011 року виконкомом Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис - № 12, посилаючись на неможливість збереження сім`ї. Сторони проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують. З відповідачем мають сина: [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище " [PERSON] ". У судове засідання позивач не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти винесення заочного рішення не заперечував, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, котрий зареєстрований 23 грудня 2011 року виконкомом Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 23 грудня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 12. (а.с.3) Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] . (а.с.4) Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру та наполягає на розлученні. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що їхній шлюб зареєстровано 28 серпня 1982 року Рогізківською сільською радою Щорського району. Від подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. В останній час стосунки між ними погіршились і сім"я розпалась, вони втратили всі фізичні та духовні зв"язки. В судовому засіданні позивачка та її представник відсутні, від них надійшли заяви відповідно до яких вони просять розгляд справи провести у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, судові витрати понесені позивачкою просять не стягувати. Відповідач в судовому засіданні відсутній. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 28 серпня 1982 Рогізківською сільською радою Щорського району про що зроблений актовий запис № 11. Від подружніх відносин неповнолітніх дітей не мають. Суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки, з обставин, викладених в позові, між сторонами втрачені почуття взаємопорозуміння і поваги, перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з [PERSON] 07 червня 2009 року Великоцепцевицькою сільською радою Володимирецького району Рівненської області, стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 25% всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 07 червня 2009 року Великоцепцевицькою сільською радою Володимирецького району Рівненської області, про що складено відповідний актовий запис № 11 та засвідчено Свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ № 045371. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спір про місце проживання дитини відсутній. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому його слід розірвати. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обовязків по відношенню до дитини. Положення статті 183 СК України, передбачає можливість визначення судом розміру аліментів на утримання дитини у частці від заробітку (доходу), оскільки відповідач має постійний сталий дохід. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням положень ст. ст. 141, 180 СК України, суд приходить до висновку про задоволення позову щодо стягнення аліментів на утримання дитини, а саме, визначення їх в розмірі 25% від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Такий розмір аліментів суд вважає реально можливим для сплати та достатнім для утримання дитини. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача документально підтверджені судові витрати, пов'язанні зі сплатою позивачем судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі ст. 110-112, 141, 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з [PERSON] 22 січня 1993 року відділом ЗАГС м.Рівне, стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 22 січня 1993 року відділом ЗАГС м. Рівне області, про що складено відповідний актовий запис № 50 та засвідчено Свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ГЮ № 259334. Від шлюбу мають повнолітню Вікторію та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спір про місце проживання дитини відсутній. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому його слід розірвати. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обовязків по відношенню до дитини. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням положень ст. ст. 141, 180 СК України, суд приходить до висновку про задоволення позову щодо стягнення аліментів на утримання дитини, а саме, визначення їх в розмірі 800 грн. щомісячно. Такий розмір аліментів суд вважає реально можливим для сплати та достатнім для утримання дитини. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача документально підтверджені судові витрати, пов'язанні зі сплатою позивачем судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі ст. 110-112, 141, 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з [PERSON] 28 серпня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції, стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 2 000 грн. щомісячно та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі, в частині стягнення аліментів на утримання дитини змінила, вказавши їх в розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідач у судовому засіданні зміненні позовні вимоги визнав повністю. Вказав, що від утримання дитини не відмовляється. Визнає стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 500 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 28 серпня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 182 та засвідчено Свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ № 035808. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спір про місце проживання дитини відсутній. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому його слід розірвати. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обовязків по відношенню до дитини. Положення статті 184 кодексу, передбачає можливість визначення судом розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням положень ст. ст. 141, 180 СК України, суд приходить до висновку про задоволення позову щодо стягнення аліментів на утримання дитини, а саме, визначення їх в розмірі 500 грн. щомісячно. Такий розмір аліментів суд вважає реально можливим для сплати та достатнім для утримання дитини. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача документально підтверджені судові витрати, пов'язанні зі сплатою позивачем судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст. 110-112, 141, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 20 липня 2002 року Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції, актовий запис № 877, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось, між ними відсутнє взаєморозуміння та повага, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя вважає неможливим. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов не визнав, оскільки бажав зберегти сім»ю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 20 липня 2002 року Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції, актовий запис № 877. Від даного шлюбу мають двох дітей : сина - [PERSON], [INFO], дочку - [PERSON], [INFO]. З пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що подружжя не проживають разом з вересня 2013 року. Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов"язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги - ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Судом вжито заходів до примирення подружжя шляхом надання строку на примирення, але після спливу одного місяця примирення між подружжям не відбулось, позивачка наполягає на розлученні та не бажає примирятись і проживати в подальшому разом з відповідачем, про що вона неодноразово категорично заявляла в судовому засіданні. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаємопорозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що він зловживає спиртними напоями, ображає її та дітей, не надає коштів на утримання останніх і ведення господарства. Вважає, що їх сім»я фактично розпалася, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. Після розлучення діти будуть проживати з нею. Просить залишити їй прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, пояснила, що відповідач свою поведінку не змінює, хоча неодноразово обіцяв це зробити. Тому вона йому більше не вірить. Близько двох років вони не підтримують подружні відносини. Вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] повторно не з"явився в судове засідання, про розгляд справи повідомлений у встановленому порядку (а.с.12, 15), заяви про розгляд справи в його відсутності чи про відкладення розгляду справи не надав, тому справа розглядалася за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 14 лютого 1998 року (а.с.3), мають синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.4, 5), аліменти на їх утримання стягнуті з відповідача на користь позивача за рішенням суду. Шлюб у сторін перший, спори за майно та визначення місця проживання неповнолітніх дітей не виникли. В судовому засіданні було встановлено, що близько двох років сторони фактично розірвали подружні відносини. Позивач не має наміру миритися, жити однією сім"єю з відповідачем, категорично наполягає на розлученні, заперечує проти надання строку для примирення, втрачено почуття любові та порозуміння. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак відповідач взагалі не надав будь-яких доказів. За таких обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому даний шлюб на підставі ст.112 СК України слід розірвати. У позивача після розлучення залишається прізвище [PERSON].

Outcome: approved