Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.11.2010р. вони зареєстрували шлюб, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис про шлюб №2609 від 10.11.2010р. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки припинені з липня 2017 року з причин несумісності характерів та різних поглядів на життя, проживають окремо господарства не ведуть. Діти проживають разом з нею і перебувають на її повному утриманні. Отже, на даний момент спільне жіиття подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам її дітей. Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Судові витрати стягнути з відповідача на її користь. Ухвалою суду від 20.01.2020 р. в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 09.04.2020 р. проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, в поданій до суду заяві просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання двічі не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України ) заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив до суду не подавав. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 10 листопада 2010 року сторони зареєстрували шлюб Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис про шлюб №2609, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08 лютого 2019 року (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 17березня 2011 року (а.с.9), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 17 липня 2013 року (а.с.10). Відповідно до довідки №172 виданої Наливайківською сільською радою Голованівського району позивач [PERSON] зареєстрована на території сільської ради і до її складу сім`ї входять дочка [PERSON] та син [PERSON] (а.с.11). Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть, разом не проживають, діти проживають з матір`ю [PERSON] .. Згідно наданої позивачем заяви збереження шлюбу між сторонами неможливе, шлюбні стосунки припинені з липня 2017 року. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач надала суду заяву про залишення їй прізвища, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимог про стягнення з відповідача на її користь судових витрат. Як вбачається з наданої квитанції від 17.01.2020р. (а.с. 1), позивач за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 840 грн. 40 коп., виходячи з розміру, встановленого підпунктом 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", що підлягає відшкодуванню відповідачем. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. На підставі викладеного та

Outcome: approved