Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що 21 листопада 2014 року вона придбала в магазині «Вікна-двері», що розташований за адресою: м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 57/1 у ФОП [PERSON] готовий меблевий гарнітур вартістю 4\~800 гривень. Після доставки вказаних меблів до квартири в якій вона проживає, виявилося, що гарнітур не відповідає габаритам її кухонної кімнати. Про це вона одразу повідомила працівників вказаного магазину та домовилася про повернення придбаного товару. 28 листопада 2014 року в присутності трьох свідків вона повернула вказаний гарнітур відповідачу, та власник магазину [PERSON] особисто запевнив її, що сплачені нею кошти за цей товар будуть ним повернуті через кілька днів. Однак потім [PERSON]. О.С. став заперечувати проти факту повернення йому меблів та став відмовлятися від повернення їй сплачених за товар коштів. За таких обставин просить розірвати укладений між нею та ФОП [PERSON] договір купівлі-продажу вказаного товару та стягнути з відповідача на її користь 4800 гривень (сплаченої суми за товар). В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Пояснила суду, що 21 листопада 2014 року вона разом з своєю донькою [PERSON] та сином [PERSON] у магазині «Вікна-Двері», який розташований по вул. Зарчанській, у ФОП [PERSON] придбала за 4800 гривень кухонний гарнітур, про що відповідачем був виданий їй товарний чек на вказану суму. Після доставки вказаних меблів до її квартири та встановлення вказаного гарнітуру виявилося, що він не підходить за розмірами до її кухні. Крім того, в гарнітурі був відсутній шкаф та певні деталі. Вона по телефону повідомила відповідачу про вказані недоліки та домовилася про повернення вказаних меблів. 28 листопада 2014 року за свій рахунок та таксі вона повернула відповідачу меблі, та [PERSON], посилаючись на те, що це була субота, запропонував їй прийти в понеділок та отримати сплачені нею кошти за товар. Коли вона прийшла отримати сплачені нею кошти, відповідач відмовився їй їх повертати, також він відмовився зробити заміну товару. Вважає такі дії відповідача незаконними, такими які суперечать вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідач в судове засідання не зявився. Надав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність. Зазначив, що позивача [PERSON] він не знає, ніяких коштів від нею не отримував та ніякого товару їй не передавав. Представлена позивачкою квитанція не є підтвердженням факту купівлі останньою у нього кухонних меблів, оскільки в ній відсутні інформація про те кому саме вона видана та за що сплачено кошти. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові заперечення відповідача, допитавши свідків та перевіривши письмові докази судом встановлені наступні обставини. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст.656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за поновами про захист прав споживачів" №5 від 12.04.1996 року роз'яснено, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. Втрата зазначених документів, неодержання їх при придбанні товару чи неможливість їх відновлення не позбавляє споживача права доводити факт купівлі-продажу з допомогою свідків. Згідно представленої позивачем квитанції до прибуткового касового ордеру №442, виданого 21 листопада 2014 року ФОП [PERSON] (магазин «Вікна-Двері») вбачається прийняття останнім від [PERSON] суми у розмірі 4\~800 гривень. Вказаний факт підтверджується зазначенням у квитанції адреси проживання позивача: [ADDRESS]. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що 21 листопада 2014 року вони перебували разом зі своєю матірю в магазині «Вікна-Двері», що розташований по вул. Зарічанській у м. Хмельницькому, яка у ФОП [PERSON] придбала товар кухонний гарнітур за 4\~800 гривень. Коли вони стали встановлювати меблі виявилося, що цей гарнітур не підходить за розмірами до її кухні. 28 листопада 2014 року мати передзвонила до магазину та домовилася про повернення вказаного товару, на що відповідач погодився та пообіцяв повернути сплачені кошти. Вони викликали вантажну машину та у присутності продавця магазину повернули вказані меблі. Оскільки це було в суботу їм було запропоновано підійти наступного понеділка та отримати сплачені кошти. Разом з цим, наступного понеділка коли вони прийшли до магазину [PERSON] відмовився повертати кошти та вони вимушені були викликати міліцію. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він підробляє водієм вантажного автомобіля на якому перевозить товар. Приблизно 26-28 листопада, більш точну дату він не памятає у звязку зі спливом часу, його викликала позивач ([PERSON]І.) та попросила відвезти кухонний гарнітур в магазин, який розташований по вул. Зарічанській напроти «Швейної фабрики». Він відвіз ці меблі та продавець вказаного магазину прийняв їх та при ньому запевнив [PERSON], що сплачені нею кошти за цей товар будуть їй повернуті пізніше. Також зазначив, що через кілька днів його викликали до міліції та він давав пояснення з приводу цих подій (факту перевезення та повернення позивач до магазину кухонних меблів). Отже представленими доказами (квитанцією, яка видана відповідачем) та показаннями свідків позивачем доведений факт придбання нею у відповідача товару (кухонного гарнітуру) на загальну суму 4\~800 гривень. При цьому суд не приймає доводи відповідача на те, що у вказаній квитанції відсутні відомості про особу, від якої були отримані кошти, оскільки факт наявності у позивача оригіналу вказаної квитанції та зазначення у ній адреси проживання останньої, свідчить про те, що саме нею були сплачені вказані кошти. Щодо відсутності у квитанції зазначення за що саме вказані кошти були сплачені, суд зазначає що правильність оформлення розрахункових документів лежить саме на продавцеві товару, до того ж факт придбання товару підтверджено показанням свідків. Відповідно до приписів ст.9 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов'язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару. При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. За таких обставин, враховуючи те, що придбаний позивачем товар не підійшов останній за габаритами, остання повернула його відповідачу, та останнім не був наданий аналогічний товар або інший товар з наявного у нього асортименту, вимоги позивача про розірвання укладеного нею з відповідачем договору та стягнення з останнього сплаченої суми товар є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved