overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої злочином, посилаючись на те, що 18 червня 2011 року та 28 серпня 2011 року [PERSON] спричинив позивачу тілесні ушкодження. В результаті дій [PERSON], здоров'є позивача погіршилось, тривалий час не міг вести звичайний образ життя, відчував біль в руках, відчував постійний головний біль. Позивач став дратівним, погано себе почуває, у позивача з'явилося відчуття страху за своє життя та здоров'я. Позивач просить стягнуту з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн.. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] просив задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала в звязку з безпіставністю та просить суд в задовленні позову відмовити повністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, давши аналіз і оцінку наданим доказам в їх сукупності, знаходить, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 18 червня 2011 року відповідач спричинив позивачу тілесні ушкодження, а саме - наніс не менш двох ударів ногою по голові, не менш трьох ударів по тулубу, після чого кинув на позивача велосипед і декілька разів протягнув велосипед по позивачу, чим завдав фізичного болю. По даному факту судом було порушено кримінгальну справу. 21 лютого 2012 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області було винесено постанову, якою [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. "г" ст.1 Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 року, кримінальну справу за звинуваченням [PERSON] за ч.1 ст. 125 КК України провадженням закрито. Факт спричинення тілесних ушкоджень позивачу представник відповідача в судовому засіданні не оспорює. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Позивач має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки внаслідок дій відповідача він зазнав фізичного болю та душевних страждань. На підставі викладеного та оцінуючи досліджені у судовому засіданні обставини при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер самої події та ступінь вини відповідача, глибини фізичних та душевних страждань позивача, який має похилий вік, оскільки 1929 року народження, являється ветераном Великої Вітчизняної Війни. З урахуванням характеру та обсягу моральних страждань, які зазнав [PERSON], а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, слід визначити до відшкодування моральну шкоду в розмірі, зазначеному у позові - 5000 грн Тому суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі. Судові витрати стягнути з відповідача на підставі ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS]. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він є власником вищезазначеного житлового будинку. В спірному будинку, крім позивача, також зареєстровані відповідачі, які більше чотирьох років у ньому не проживають, не сплачують комунальні послуги, не підтримують будинок у належному стані, при цьому перешкод для проживання у будинку для відповідачів позивач не створює і замки не змінював. Відповідачі за власним бажанням та з власної волі не проживають за місцем своєї реєстрації. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач просив суд розглядати справу у його відсутність, вимоги викладені у заяві підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі були належним чином та своєчасно повідомлені про час та місце судового засідання, будь яких заяв від них не надходило, причина їх неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.5). Згідно будинкової книги в спірному будинку прописані: позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON], які більше чотирьох років не проживають. Даний факт підтверджується довідкою та висновком Корабельного РВВС України в Миколаївської області (а.с.10-11). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідачі втратили право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

В жовтні 2013 року позивач ПАТ Комерційний банк «Експобанк» звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що 26.12.2007 року ВАТ «КБ Експобанк», правонаступником якого з 30.10.2009 року є ПАТ Комерційний банк «Експобанк» укладено договір кредиту і забезпечення № 115/2007 USD, з відповідачем [PERSON], за яким останній отримав кредит в розмірі 25550,00 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом - 12 % річних від суми кредиту. Однак, відповідач не виконав умов кредитного договору належним чином, систематично порушуючи свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 630678, 80 грн. Позивач прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 630678, 80 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю. Суд, заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26.12.2007 року ВАТ «КБ Експобанк», правонаступником якого з 30.10.2009 року є ПАТ Комерційний банк «Експобанк» укладено договір кредиту і забезпечення № 115/2007 USD (а.с.10-15). Станом на 11.10.2013 року заборгованість відповідача [PERSON] перед банком становить: строкова заборгованість за кредитом - 52877, 85грн., прострочена заборгованість за кредитом - 138383,05 грн., прострочена заборгованість за нарахованою щомісячною комісією за кредитне обслуговування - 2957,57 грн., пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості - 216766, 04 грн., пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів - 140193, 99 грн., пеня за несвоєчасну сплату нарахованої щомісячної комісії - 8191, 71 грн. Згідно ст.ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України "боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання". Відповідно до ст. 1054 ч.2, ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Оскільки відповідач неналежним чином виконував зобов'язання внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає стягнути з нього на користь позивача заборгованість в сумі 630678 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

В жовтні 2014 р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з послідуючою індексацією, оскільки мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Відповідно до заяви, позивачка просила про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.01.2001 р. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Згідно Довідки ЖКП ММР "Південь" від 23.04.14 р. за вих. № 915 неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] не надає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що батьки мають рівні обов'язки по утриманню дитини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

В жовтні 2014 р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Відповідно до заяви, позивач просив про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги, не заперечувала поти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився , повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.04.2001 р. до 22.09.2011 р. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] Згідно Довідки ЖКП ММР "Бриз" від 14.10.2014 р. за вих. № 1649 неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] не надає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що батьки мають рівні обов'язки по утриманню дитини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] обґрунтовані, та підлягають задоволенню. А саме з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального положення сторін і не суперечить інтересам дитини. З відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

В жовтні 2014 р. до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернувся [PERSON] з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин, відсутністю спільного з відповідачем господарства, бюджету, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Зазначає, що не має наміру відновлювати сім'ю, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала повністю. Суд, враховуючи норму ст. 158 ЦПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції-" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про шлюб, наявної в матеріалах справи. З позовної заяви вбачається, що позивач та відповідач мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка народжена у зареєстрованому шлюбі. Ст. 24 СК України вказує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. З ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу, укладеного між сторонами у даній справі, не суперечить закону, зокрема нормі ч. 2 ст. 110 СК України та не порушує прав інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

В жовтні 2014 р. до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернулась [PERSON] з вищевказаним позовом за містом вимог якого просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини від заробітку (доходу) щомісячно, на утримання повнолітньої дочки, [PERSON] (третьої особи). Аліменти просить стягувати безпосередньо на користь повнолітньої дочки. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав повністю. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), в якому просить визнати недостовірною інформацію відносно [PERSON], поширену [PERSON] [INFO] на своїй сторінці у Fасеbоок в мережі Інтернет, а саме: про проведення активістами Вінницької сотні самооборони майдану обшуків в будинках родини [PERSON] та виявлення паспорта громадянки Російської Федерації на ім'я [PERSON], зобов'язати Відповідача спростувати недостовірну інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена, а також судові витрати покласти на відповідача. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] [PERSON] на своїй сторінці у Facebook в мережі Інтернет оприлюднив коментар активіста Вінницької сотні самооборони майдану по прозвищу "[PERSON]", в якому розповідається про нібито проведені активістами Вінницької сотні самооборони майдану обшуки в будинках родини [PERSON] та виявлений під час такої акції паспорт громадянки Російської Федерації на ім'я [PERSON]. Позивач вказує, що є громадянкою України та ніколи не отримувала паспорта іншої держави, в числі Російської Федерації, а тому інформацію і фото, розміщені Відповідачем на своїй сторінці у Facebook, вважає поширенням недостовірної інформації та приниженням честі, гідності, а особливо її репутації, як народного депутата України. На підставі викладеного позивач звернувся із відповідним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином (а.с.21, 26). Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 09.08.2003 року уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований ВРАЦС Житомирського обласного управління юстиції про що зроблено запис №1188. Від даного шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO]; дочку [PERSON], [INFO]. Позов обгрунтовувався тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім"ю, шлюб між ними фактично розпався, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. На підставі вищезазначеного позивач просив розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, пред"явлений позов визнала та проти його задоволення не заперчувала. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити без участі сторін. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved