Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

[PERSON] Сільвестер звернувся до Золотоніського міськрайсуду суду з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, третя особа: [PERSON], про зняття арешту з майна. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що позивачу по справі разом із [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 26.09.2012 року належить житловий будинок №34 з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Щорса у с. Чапаєвка Золотоніського району Черкаської області та земельна ділянка, площею 0,2891 га, кадастровий номер 7121589401:01:004:0099, що розташована за адресою вул. Щорса, 34, с. Чапаєвка Золотоніського району Черкаської області. 20.01.2016 року позивачем була отримана постанова державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції [PERSON] від 12.01.2016 року про відкриття виконавчого провадження №49784307 щодо стягнення із позивача на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Одночасно із вказаною постановою позивачем була отримана постанова вказаного вище державного виконавця від 12.01.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно з якою державним виконавцем, у звязку із невиконанням в добровільному порядку виконавчого листа №2-3737/11, виданого 13.11.2015 року Соломянським районним судом м. Києва про стягнення вказаних аліментів, накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить позивачу. Вказана постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на думку позивача, винесена державним виконавцем Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції [PERSON] з порушенням вимог ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV, який діяв на час її прийняття, оскільки була винесена державним виконавцем до закінчення строку для самостійного виконання судового рішення. Окрім того, позивач по справі після проведення перерахунку по виконавчому провадженню №49784307 сплатив усю суму заборгованості, що стверджується відповідною квитанцією від 10.03.2016 року та своєчасно сплачує аліменти на підставі вищевказаного рішення суду. Постановою державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції [PERSON] від 06.04.2016 року матеріали вказаного виконавчого провадження направлено для виконання за місцем отримання позивачем доходу до Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції. Позивач звернувся до вказаного відділення ДВС України із заявою від 05.07.2016 року щодо зняття арешту із свого майна, оскільки заборгованості по виплаті аліментів не має, а сама постанова про арешт майна боржника винесена державним виконавцем із порушенням вимог чинного законодавства. Однак листом від 05.08.2016 року №08-01-36/27442 Центральним відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції у задоволенні вимог позивача відмовлено, оскільки, на думку відповідача, виконавче провадження про стягнення аліментів не завершене, а тому відсутні підстави для зняття арешту з майна. За вказаних обставин, вважаючи свої права на власність порушеними позивач звернувся до суду із позовною заявою в якій просив суд зняти арешт на житловий будинок № 34, що знаходиться по вул. Щорса у с. Чапаєвка Золотоніського району Черкаської області та земельної ділянки площею, 0,2891 га, кадастровий номер 7121589401:01:004:0099, що розташована за адресою вул. Щорса 34, с. Чапаєвка Золотоніського району Черкаської області. У судове засідання позивач та його представник не зявилися, однак від представника позивача за договором [PERSON] надійшла до суду заява, відповідно до якої останній просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Представник відповідача по справі Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву від 12.01.2017 року, в якій просив справу розглянути на розсуд суду та без участі представника відповідача. Третя особа по справі [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] у судове засідання неодноразово не зявилась, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, у порядку визначеному чинним законодавством. Згідно з клопотанням представника третьої особи [PERSON] про відкладення судового засідання призначеного на 31.10.2016 року третя особа [PERSON] заперечує проти задоволення позовних вимог позивача та зобовязувалася надати суду письмові докази щодо того, що позивач вводить в оману державну виконавчу службу та суд і приховує свої доходи, що призвело до неправильного обрахунку розміру аліментів та наявності у останнього заборгованості по їх сплаті. Враховуючи, що в подальшому ні третя особа, ні її представник в судові засідання не зявлялися, жодних доказів чи клопотань суду не надавали, а тому беручи до уваги їх неодноразові неявки до суду, та з метою забезпечення дотримання принципів розумності та своєчасності розгляду і вирішення справи, суд розглядає справу за відсутності третьої особи та її представника. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Як вбачається з договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.09.2012 року та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.09.2012 року позивачу по справі та [PERSON] належить житловий будинок № 34 з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Щорса у с. Чапаєвка Золотоніського району Черкаської області та земельна ділянка, площею 0,2891 га, кадастровий номер 7121589401:01:004:0099, що розташована за адресою вул. Щорса 34, с. Чапаєвка Золотоніського району Черкаської області, що стверджується державним актом на право власноста на земельну ділянку серії ЯМ №266896. Набуття права власності на вказане нерухоме майно позивачем по справі стверджується також витягом з державного реєстру правочинів №11885115 від 26.09.2012 року. Згідно з дублікатом виконавчого листа по справі №2-3737/11 від 20.12.2011 року, виданим Солом`янським районним судом м. Києва з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.04.2011 року і до досягнення нею повноліття, тобто до 14.09.2023 року. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.01.2016 року державним виконавцем Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції [PERSON] відкрито виконавче провадження № 49784307 з виконання виконавчого листа №2-3737/11 від 13.11.2015 року. Із вказаної постанови судом також вбачається, що заява про примусове виконання рішення суду стягувачем була подана 11.01.2016 року. Постановою, винесеною 12.01.2016 року державним виконавцем Петрашковою В.А. Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить позивачу по справі. Вказані постанови державного виконавця направлені на адресу позивача 12.01.2016 року, що стверджується відповідною відміткою на супровідному листі державного виконавця про направлення постанови. Згідно з ч. 2 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, який діяв на час винесення оспорюваної постанови, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Судом встановлено, що після проведення перерахунку по виконавчому провадженню № 49784307 заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів позивачем отримано розрахунок заборгованості по аліментах відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», який направлений на адресу позивача 10.03.2016 року, та із копії якого судом вбачається, що заборгованість позивача становила 14619 грн. 50 коп. Відповідно до квитанції № 0.0.517485466.2 від 10.03.2016 року позивач по справі сплатив на депозитний рахунок Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції кошти в сумі 14619,50 грн. Постановою про закінчення виконавчого провадження від 06.04.2016 року матеріали вказаного виконавчого провадження направлено для виконання за місцем отримання позивачем доходу до Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції. Із копії довідки-розрахунку від 17.01.2017 року за №14.1-36/129, виданої державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси, заборгованість по аліментах [PERSON] на утримання дитини станом на 31.12.2016 року відсутня. Таким чином судом вбачається, що державним виконавцем Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції [PERSON] було відкрито виконавче провадження 12.01.2016 року та відразу накладено арешт на майно [PERSON] без попереднього повідомлення останнього про відкриття виконавчого провадження, надання строку на добровільне погашення суми заборгованості, направлення належного розрахунку погашення суми заборгованості, тощо. З матеріалів справи судом встановлено та стверджено належними доказами, доданими до матеріалів справи, що позивач не маючи заборгованості по сплаті аліментів та здійснення своїх зобовязань, звертався до відповідних органів ДВС про зняття арешту із його майна, що суттєво обмежує його право володіння, користування та розпорядження своїм майном, однак отримував необґрунтовані відмови на свої вимоги. Згідно із ст.ст. 319-321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 60 Закону України „Про виконавче провадження" передбачає підстави та випадки для зняття арешту з майна. (Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності-суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу для зняття арешту). Так, ч. 5 ст. 60 Закону України „Про виконавче провадження" визначає, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи вказане та належне виконання позивачем своїх зобовязань по виконанню виконавчого листа №2-3737/11 від 20.12.2011 року, суд приходить до висновку про відсутність у державного виконавця будь-яких підстав для застосування забезпечення виконання судового рішення шляхом накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, що суттєво обмежує його право та право співвласника такого майна на вільне його володіння, користування та розпорядження. Що стосуються невизнання третьою особою позовних вимог та заперечення проти зняття арешту з майна [PERSON], суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно із ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зважає, що третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] в своєму клопотанні від 30.10.2016 року заперечували проти задоволення позовних вимог та посилались на наявність доказів, які зобовязувались надати суду, та які мали б ствердити наявність проведення неправильного обрахунку розміру аліментів та заборгованості по їх сплаті позивачем по справі. Однак стороною по справі жодних доказів суду надано не було, а тому обставини, на які посилається [PERSON] та її представник [PERSON] не підтверджені в судовому засіданні та не беруться судом до уваги при розгляді вказаної справи. При викладених обставинах суд вважає, що позов [PERSON] про зняття арешту підлягає задоволенню. На підставі зазначеного та

Outcome: approved