Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Микитчин П.С., звернулася в суд із позовом до Підкамінської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, Рогатинської РДА Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває у колективній власності СВК «ім. Лесі Українки» в с. Підкамінь Рогатинського району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У позовній заяві зазначено, що [INFO] помер [PERSON] . Внаслідок його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на земельну частку (пай) розміром 32,11 умовних кадастрових гектарів у СВК «ім. Лесі Українки» на території Підкамінської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Позивачка по справі є єдиною спадкоємицею на майно померлого, в порядку спадкування за заповітом. Фактично прийнявла спадщину, на даний час бажає оформити свої спадкові права на земельну частку (пай), про що подала відповідну заяву у нотаріальну контору. Однак через те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий на ім`я [PERSON] втрачено, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. За вказаних обставин вона змушена здійснювати захист своїх спадкових прав на земельну частку (пай) у судовому порядку У судове засідання позивачка не прибула, представник позивачки направив на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Представники відповідачів, у судове засідання не прибули, направили на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без їх участі. Позовні вимоги визнають повністю, не заперечують проти задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 22 травня 2000 року Підкамінською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. Згідно заповіту, посвідченого 16 травня 2000 року Скарбовською П.І. , секретарем виконавчого комітету Підкамінської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області за реєстровим № 8, [PERSON] все належне йому майно і все майно на яке він матиме право на день смерті заповів [PERSON] . Згідно книги Підкамінської сільської ради про реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Рогатинською РДА, [PERSON] набув права власності на земельну частку (пай) розміром 32,11 умовних кадастрових гектарів у СВК «ім. Лесі Українки», про що на підставі розпорядження Рогатинської РДА від 07 листопада 2000 року № 327 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія РН № 304796. Державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори Андрейків Т.В. 15 листопада 2019 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СВК «ім. Лесі Українки» в с. Підкамінь Рогатинського району Івано-Франківської області, через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на земельну частку (пай). У постанові зазначено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем на майно померлого [PERSON] . У газеті "Голос опілля" № 40 від 18 жовтня 2019 року опубліковано оголошення про втрату сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 304796 виданого Підкамінською сільською радою відповідно до розпорядження Рогатинської РДА № 327 від 07 листопада 2000 року на ім`я [PERSON] . Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України. Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з роз`ясненнями Пленуму ВСУ, наданими в п. 11 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», та відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Процес приватизації землі розпочинався з передачі її у власність колективних сільськогосподарських підприємств (далі - КСП), сільськогосподарським кооперативам, акціонерним товариствам, створеним на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших державних підприємств на підставі державного акта на право приватної власності на землю з доданим до нього списком осіб, які мали право на одержання своєї частки землі. Відповідно до п.1 ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) (стаття 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)») Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Згідно з роз`ясненнями Пленуму ВСУ, наданими в п. 11 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спадкуванням за ст.1216 ЦК України є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на викладене, враховуючи, що позивач, який є єдиним спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину, але не може реалізувати своє право на оформлення спадкових прав в позасудовому порядку, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved