Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

в позові вказано, що 13/02/2006 р. було видано виконавчий лист №2-580 на виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 26/01/2006 р. про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина в сумі 367 гривень. Однак відповідач не сплачує аліменти, позивачка не працює, син навчається за денною формою в коледжі, відповідач займається наданням послуг і на думку позивача може мати дохід від 8000 до 10 000 гривень. Тому позивач просила суд збільшити розмір аліментів з відповідача до 1500 гривень та стягнути пеню за несплату аліментів в сумі 12169,72 гривень. Відповідно до п. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до довідки від 13/11/2015 р. [PERSON] навчається на 1-му курсі коледжу денної форми навчання. Виконавчий лист №2-580/2006 видано на виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 26/01/2006 р. про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина в сумі 367 гривень. Відповідно до довідки розрахунку відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції від 11/11/2015 р. заборгованість відповідача зі сплати аліментів на користь позивача становить 27524 гривень. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 ,,Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до п. 23 вказаної постанови, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України ,,Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу дитині. З урахуванням наведеного та реалізації принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню, оскільки раніше присуджений розмір аліментів не забезпечує належного рівня задоволення інтересів дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20/11/1989 р. в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Разом з цим в ст. 196 СК України вказано, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до розрахунку позивача пеня за неналежне виконання відповідачем обов`язку з оплати аліментів за період з 15/09/2005 р. по 01/11/2015 р. складає 12169,72 гривень. Заяв про застосування позовної давності відповідач до суду не подав. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду жодного доказу чи розрахунку на спростування доказів позивача чи, спростування розрахунку позивача. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазаченого суд, -

Outcome: approved