Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та збільшення розміру аліментів. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що неповнолітня дитина на даний час проживає з нею, за адресою: [ADDRESS] , оскільки батько практично з 2013 року не займається освітою дитини, не цікавиться його станом здоров`я, розумовим і фізичним розвитком. Відповідач жодного разу не навідувався до сина, коли він був у садочку, а також жодного разу не з`являвся і в школу, що також свідчить про ухилення його від виконання своїх батьківських обов`язків. Крім того, на даний час розмір аліментів, які стягнуті з відповідача не може забезпечити належне виховання та розвиток дитини, а тому просить суд збільшити розмір стягнутих аліментів на утримання дитини з 1/4 частки до 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину певного віку. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав повністю та просить задовільнити їх. В судове засідання відповідач будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, не з`явився, відзив на позовну заяву відповідачем не подавався. Відповідачем подано заяви про відкладення розгляду справи. Проте з урахуванням думки представника позивача та представника органу опіки та піклування суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача, оскільки відповідач в жодне судове засідання не з`явився, а лише подав заяви про відкладення розгляду справи. Будь-яких вагомих причин з наведенням відповідних доказів про неможливість з`явитися судове відповідач не надав. Представник органу опіки та піклування Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області Гуляр М.В. просила задовольнити позов, підтримавши висновок органу опіки та піклування Здолбунівської РДА Рівненської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Заслухавши представника позивача та представника органу опіки та піклування Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області Гуляр М.В., дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень викладених в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п.16 вказаної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З довідки ДНЗ № 5 "Усмішка" від 17 вересня 2018 року № 55 вбачається, що відповідач вихованням дитини не займався. Протягом трьох останніх років в ДНЗ не був. Відповідно до характеристики наданої Здолбунівською ЗОШ І-ІІІ ступеня № 4 вихованням неповнолітнього [PERSON] займається лише мати. 17.05.2019 року Здолбунівською районною державною адміністрацією надано висновок органу опіки та піклування № 1326/01-25/19 про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Таким чином, суд вважає встановленим у судовому засіданні, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї неповнолітньої дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, моральний та духовний розвиток, матеріально не утримує, тому позов про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим та підлягає до задоволення у повному обсязі. Щодо позовних вимог про збільшення розміру аліментів суд повідомляє наступне. Згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 21.11.2011 р. відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суд за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, позивачкою в обґрунтування своїх вимог про збільшення розміру аліментів не надано жодного доказу, який би свідчив про виникнення обставин наведених в ч.1 ст.192 СК України. Всі обставини на, які вказує позивачка були враховані при ухваленні рішення про стягнення аліментів Калинівським районним судом Вінницької області від 21.11.2011р., будь-яких нових обставин нею не вказано. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved