Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

В серпні 2014 року позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Позовні вимоги мотивовані тим, що з 1991 року відповідач, забравши особисті речі, залишила спірну квартиру без поважних причин, квартирою не користується, не несе будь-які витрати по її утриманню, проте зберігає за собою формальне право на житло, в зв'язку з чим вони, як наймачі житлового приміщення несуть додаткові майнові витрати, а також не мають можливості реалізувати своє право на приватизацію державного житлового фонду. Просять ухвалити рішення, яким визнати відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою та зобов'язати УДМСУ в Полтавській області зняти відповідача з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивачі - подружжя [PERSON] просили задовольнити вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач [PERSON] до суду не з'явився, направив заву про розгляд справи в його відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явились двічі, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Визнавши подані позивачами докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності їх відповідної згоди, суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи. Судом встановлено, що позивачі є членами однієї родини, і за договором найму проживають в спірній квартирі, яка належить до державного житлового фонду, в якій згідно із представленими даними в якості члена сім'ї наймача значиться зареєстрованою відповідач (а.с. 13). Як вбачається із змісту представлених позивачами доказів [PERSON] не проживає в спірній квартирі з 1991 року - згадана обставина була підтверджена в суді показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та письмовими доказами - актом КЖЕП №1 (а.с. 14) і свого спростування в судовому засіданні не знайшла. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст. 72 ЖК України провадиться в судовому порядку. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, провівши аналіз представлених сторонами доказів, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що в суді знайшов підтвердження факт непроживання відповідача у спірному жилому приміщенні понад встановлені ст.71 ЖК України строки, а її формальна реєстрація у спірній квартирі перешкоджає позивачам реалізувати своє право на приватизацію державного житлового фонду, з огляду на що, вимоги щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом, підлягають до задоволення. Вирішуючи питання щодо обгрунтованості вимог позивачів про зняття відповідача з реєстраційного обліку, приймаючи до уваги положення ст.7 ЗУ "Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні", відповідно до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, суд вважає її такою, що не потребує врегулювання в спірному порядку, оскільки процедура та підстави зняття особи з реєстрації прямо передбачені в Законі. На підставі викладеного та

Outcome: approved