Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в сумі 6534,52 грн., заподіяної адміністративним правопорушенням з покликанням на те, що 17 квітня 2018р. о 17 год. на вулиці с. Лоні Перемишлянського району Львівської області на неї напав собака відповідачки, покусавши їй ліву молочну залозу. Від укусу молочна залоза опухла, утворилась гематома, позивачка відчувала сильну біль, тому змушена була звернутись за медичною допомогою у лікарню, де пробула на стаціонарному лікування в хірургічному відділенні з 19.04.2018р. по 02.05.2018р. За час перебування на лікуванні нею були затрачені значні для неї кошти на придбання медикаментів та медичні процедури і огляди на загальну суму 1534,52грн., які відповідачка відшкодувати у добровільному порядку відмовилась. В результаті протиправних дій [PERSON], яку відповідно до постанови суду було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.154 ч.1 КУпАП, позивачці була завдана моральна шкода, яку вона оцінює у розмірі 5000,00грн., оскільки перенесла моральні страждання, а пасивна поведінка відповідачки, щодо покриття витрат на лікування, потягнула за собою неспокійний сон переживання та ряд незручностей, зокрема і втрату працездатності. Вона пережила психологічний стрес, негативні емоції та перебувала тривалий час в страху нового нападу собаки, що порушило її життєвий спокій та нормальний ритм життя. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлений позов покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просили стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 1534,52грн. завданої їй матеріальної шкоди, 5000,00грн. моральної шкоди, а також 1409,60грн сплаченого при подачі заяви судового збору. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, просили відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог з покликанням на те, що порода собаки, яка належить [PERSON] і ніби-то покусала позивачку не є ні службовою, ні бійцівською, а відтак відповідно до п.1 ст.1187 ЦК України не є джерелом підвищеної небезпеки. Крім цього, [PERSON] відповідно до постанови суду у справі №449/500/18 вже була притягнута до відповідальності з приводу укусу собакою [PERSON], а тому не може бути двічі притягнута до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення. Вислухавши доводи та пояснення сторін, проаналізувавши обставини справи та документальні докази по ній, суд вважає, що в позов слід задоволити частково, мотивуючи це наступним. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, згідно ст.13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як ствердила позивачка та встановлено в судовому засіданні 17.04.2018р. о 17.00год. в с. Лоні Перемишлянського району Львівської області собака відповідачки [PERSON] покусала позивачку [PERSON], чим спричинила останній тілесні ушкодження. Відповідно до постанови Перемишлянського районного суду Львівської області від 05.06.2018р. (справа №449/500/18) [PERSON] визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 51.00грн. Постанова сторонами не оскаржувалась та набрала законної сили. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З представлених документальних доказів по справі, зокрема виписки із медичної карти стаціонарного хворого та епікризу хворої [PERSON] вбачається, що остання знаходилась на лікуванні в хірургічному відділенні в період з 19.04.2018р. по 02.05.2018р. з діагнозом: кусані (рвані) рани лівої молочної залози, гематома лівої молочної залози. У зв'язку з цим позивачем були понесені витрати на придбання ліків на суму 1534,52 грн., що підтверджується копіями фіскальних чеків та квитанцій. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка зокрема полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, із знищенням чи пошкодженням її майна, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п.9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, а зокрема, стану здоров'я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його житті, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що винні дії відповідачки [PERSON] є протиправними, оскільки призвели до перенесення позивачкою душевного та психологічного стресу, остання на тривалий час втратила працездатність, а відтак вказаними діями позивачці заподіяна моральна шкода і така перебуває у причинно-наслідковому зв'язку з протиправними діями відповідача, а тому вимоги по відшкодуванню такої шкоди є законними та обґрунтованими. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує тяжкість завданої позивачу душевної травми, характер і глибину душевних та фізичних страждань позивача, яка змушена була звертатись за медичною допомогою та перебувала на стаціонарному лікуванні, не могла вести активний спосіб життя, не могла працювати, а також виходячи з вимог розумності і справедливості та з врахуванням матеріального становища сторін, суд вважає, що з відповідачки слід стягнути моральну шкоду в розмірі 2500 грн., яка думку суду, буде адекватною нанесеній моральній шкоді. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, за якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений нею при подачі заяви судовий збір у розмірі 1057.20 грн.

Outcome: approved