Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

В жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилося після померлої [INFO] [PERSON] , та складається із Ѕ частки житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що за життя спадкоємець, яка була бабусею позивачки, склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. 21.03.2014 року , згідно якого усе своє майно вона заповіла позивачці. 27.11.2017 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. із заявою про прийняття спадщини після померлої бабусі. Приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. надано роз`яснення про неможливість видачі свідотцва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі, на спадкове майно - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із тим, що право власності на вищевказаний об`єкт нерухомості не зареєстрований. У зв`язку із тим, що внаслідок смерті бабусі, яка у встановлений законом порядку не зареєструвала Ѕ частки житлового будинку, на теперішній час нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування з заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на Ѕ частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, просила розглядати справу у її відсутність. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила справу розглянути за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала Ѕ частка житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 17.07.1978 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Широквасовою Г.К. в реєстрі №1-1056, що підтверджується довідками комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 21.11.2019 року №1509 та від 12.12.2019 року №1647. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.05.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить Ѕ частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] . Відповідно до заповіту від 21.03.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В., зареєстрованого в реєстрі за №455, [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що за законом на день смерті вона буде мати право, у тому числі всю належну їй частку житлового будинку з господарськими будівлями, надвірними спорудами та частку земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , вона заповіла [PERSON] (а.с.6 спадкової справи). Згідно розпорядження Ізмаїльського міського голови від 19.02.2016 року № 57р «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м.Ізмаїлі Одеської області » [ADDRESS] на [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №50028783 від 27.11.2017 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В., заповіт [PERSON] від 21.03.2014 року, чинний. [PERSON] є онукою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (прізвище після укладення шлюбу відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 16.11.1985 року (а.с.9) змінено на [PERSON] батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8), та свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.7), батьками якої [PERSON] та [PERSON] Осіб, які відповідно до вимог ч.1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, немає. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , будучи спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк 27.11.2017 року звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено матеріалами вказаної спадкової справи №105/2017, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Після померлої [PERSON] заведена спадкова справа №105/2017 від 27.11.2017 року. Письмовою відповіддю від 13.03.2018 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. відмовлено [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку житлового будинку у зв`язку із тим, що право власності на вищевказаний об`єкт нерухомості не зареєстрований (а.с.17). Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачки на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідачка визнала позов і обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст.81 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved