Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 27.06.2014 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, батько матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В зв'язку з цим позивач прохала суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву слухати справу у її відсутність, позов підтримує, прохає задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву слухати справу у його відсутність, позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як було встановлено в судовому засіданні, що 27.06.2014 року сторони зареєстрували шлюб у Пархомівській сільській раді Краснокутського району Харківської області, актовий запис № 47. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Як свідчить довідка Пархомівської сільської ради від 05.05.2015 року, малолітня дитина проживає та зареєстрована в одному будинку з позивачем [PERSON] по [ADDRESS]. Згідно виконавчого листа, виданого Краснокутським районним судом Харківської області від 30.05.2013 року, [PERSON] є платником аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], 1999 року народження, в розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача до досягнення сином повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.02.2013 року. Як передбачає ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. В силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, суд, враховуючи вищезазначені норми закону, приймає до уваги також стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, а також те, що відповідач має стягнення за іншими виконавчими листами про стягнення аліментів, та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду аліменти у вказаному розмірі будуть достатні для забезпечення потреб неповнолітньої дитини в продуктах харчування, одязі, засобах гігієни, навчанні, відпочинку, тощо, а також не будуть ставити у скрутне становище платника аліментів. Крім того, позивач, на підставі п.3 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р., звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.. Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved