Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

В провадженні Каховського міськрайонного суду Херсонської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] в інтересах яких діє представник [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділ у справах дітей Каховської міської ради Херсонської області про визнання місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дитини. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] . Нетривалий час позивач проживав без реєстрації шлюбу з відповідачем за адресою: [ADDRESS] . Оскільки, на момент народження спільної дитини сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, відомості про батька внесенні на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. На початку березня 2020 року відносини між сторонами розірвано. Рішенням Каховського міськрайонного суду від 03.08.2020 року, позивача визнано батьком [PERSON] , [INFO] та в актовому записі про народження [PERSON] в графі « батько» вказано [PERSON] , змінено прізвище дитини з « [PERSON] на [PERSON] ». З моменту народження дитини, остання мешкала разом з позивачем . Відповідач про здоров`я дитини не піклувалась, як і про фізичний та моральний її розвиток. Дитина деякий час перебувала в патронатній сім`ї. відповідач не має бажання займатись вихованням власної дитини. Позивач посилається, що він працевлаштований, має стабільний заробіток, спиртних напоїв не вживає, позитивно характеризується. Просить визначити місце проживання дитини з позивачем та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 30.11.2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження. Позивач, представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали у повному обсязі з підстав, зазначених у позові. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що збере усі необхідні документи до наступного судового засідання, в послідуючі судові засідання не з"являлась, будучи належним чином сповіщеною про дату та місце розгляду справи. Представник третьої особи в судовому засідання не заперечував проти задоволення позовних вимог. Свідок, [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що є матір"ю позивача, з яким мешкає за адресою [ADDRESS] та онукою. [PERSON] . Відповідач раніше мешкала також з ними, але зараз не знає, де остання перебуває, за 2021 рік [PERSON] приходила до дитини два рази, приносила цукерки та щось з одягу ( одну річ). Вихованням [PERSON] , свідок з позивачем тільки і займаються, водять в дитячий садок, відвідують лікаря, відповідач жодного разу не відвела до садочка , не оплатила рахунки, ніколи не працювала, з дитиною не гуляє, не відвідує концерти, не навчає нічому. Коли позивач та відповідач мешкали разом, то вихованням дитини також займався тільки позивач, встигаючи працювати, а відповідач тільки спала і ходила з подругами гуляти. Свідки, [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що вказану родину знають давно, бо є сусідами та подругами [PERSON] , постійно відвідують [PERSON] та [PERSON] , грають з останньою, коли батько дитини на роботі або бабуся не може і дівчинка не в садочку. Відповідача бачили з дочкою приблизно два місяці назад, на вулиці, в квартирі не бачили більш, ніж чотири місяці. В садочок та на прогулянки [PERSON] водить виключно позивач, жодного разу не бачили відповідача поряд з дитиною, коли мешкала разом з позивачем - відповідач постійно спала. Заслухавши пояснення сторні, показання свідків та дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. Відповідно до свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , значаться [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 02 ( а.с.8). Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03.08.2020 року, [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Каховка Херсонської області, визнано батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Зобов`язано Каховський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) внести зміни в актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 02 від 05 січня 2018 року, складеного Каховським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, а саме: в графі «батько» вказати « [PERSON] , [INFO] , громадянин України, змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] » ( а.с.9-10). Відповідно до довідок про фактичне місце проживання, [PERSON] зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] ( а.с.11, 15). В матеріалах справи міститься довідка про доходи від 02.10.2020 року, виданої КЗ Херсонської обласної ради « Каховський геріатричний пансіонат», відповідно до якої [PERSON] , працює у КЗХОР « Каховський геріатричний пансіонат» з 19.11.2019 року по 15.04.2020 року. загальна сума доходу за період з 01.04.2020 року по 30.09.2020 року, без урахувань аліментів становить 31 078, 35 гривень ( а.с.12). Відповідно до характеристики, наданої КЗХОР « Каховський геріатричний пансіонат», [PERSON] , за період роботи в пансіонаті свої обов`язки виконує сумлінно та своєчасно, трудову дисципліну не порушує, дотримується правил внутрішнього трудового розпорядку, шанобливо ставиться до колег і підопічних пансіонату ( а.с.13). Також, до позовної заяви долучена характеристика від 02.10.2020 року, надана головою правління ОСББ « Велика Куликовська 92», відповідно до якої, [PERSON] , характеризується з позитивного боку, ввічливий, тактовний, часто проводить час з дочкою. До адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, скарг на його адресу не надходило. Заборгованість за комунальні послуги відсутня. ( а.с.14). Відповідно до довідки КНП КЦРЛ Каховської районної ради, [PERSON] , [INFO] , у лікаря психіатра та у лікаря нарколога КНП « Каховська ЦРЛ» на обліку не перебуває ( а.с.16). В матеріалах справи міститься декларація № 0000-ЕМРР-КЕ19, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] ( а.с.18). Окрім цього представником позивача долучена довідка від 15.02.2021 року видана завідувачем я/с № 10 « Казка», про відвідування [PERSON] дитячого садка № 10 « Казка» з 21.09.2020 року по теперішній час, 15.02.2021 року, вихованням дитини займається тільки батько, [PERSON] . Мати дівчинки в дошкільному закладі майже не з`являється, у вихованні дитини участі не приймає ( а.с.77). Відповідно до психологічної характеристики відносно [PERSON] , дівчинка привітна, життєрадісна. Рівень розвитку психічних процесів середній. [PERSON] доброзичлива, чемна, наполеглива, смілива, але поряд з цим буває уразливою та інколи дратівливою. Вихованням займається батько ( а.с.78). Відповідно до рішення виконавчого комітету Каховської міської ради Херсонської області від 13.04.2021 року, затверджено висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком , [PERSON] , [INFO] ( а.с. 102-103). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази, пояснення сторін та свідків по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України , сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У відповідності до статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Стаття 161 СК України, передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Стаття 19 СК України, передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини третьої статті 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність нерухомого чи рухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Відповідно до ч.1,2, 5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує загальне матеріальне становище сторін та потреби дитини даного віку. Відповідно до ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них; а також положення ст.185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що звернення позивача до суду спрямоване на захист прав та інтересів дитини, таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню . На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 180, 182 СК України,

Outcome: approved