Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

В вересні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до Вугледарського міського суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Вугледарської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди батька та оформлення проїздних документів. Позовна заява мотивована тим, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було між ними розірвано. Від даного шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Позивачка зазначає, що її родичі мешкають у Російській Федерації, Автономній Республіці Крим та Греції, тому має намір тимчасово виїжджати до вказаних країн. Проте на даний час місце перебування відповідача, батька дитини невідоме, що ускладнює оформлення відповідних дозвільних документів на виїзд дитини за кордон без супроводу батька, що в свою чергу перешкоджає їй у розвитку її здібностей, її спілкування з родичами у іншій країні, яке може в подальшому сприяти їй у влаштуванні свого життя. З вищенаведених причин позивачка просить суд дозволити їй без згоди другого з подружжя виготовлення проїздного документа для виїзду дитини, [PERSON], [INFO], за межі України. Дозволити одному з подружжя, а саме матері дитини, [PERSON] тимчасові поїздки за кордон з дитиною [PERSON] без згоди та супроводу другого з батьків. Зобов'язати Управління державної міграційної служби видати документи на неодноразовий виїзд неповнолітньої дитини - [PERSON] за кордон до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка участі не приймала, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, просила суд справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином судовою повісткою через матір. До початку судового засідання головуючий суддя під час телефонної розмови за номером [NUMBER], вказаному матір'ю на розписці з'ясував, що відповідач знаходиться за межами України, в Російській Федерації, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Вугледарської міської ради про час та місце слухання справи був повідомлений належним чино, не з'явився з невідомої причини. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог з таких підстав: Судом встановлено що [PERSON], 24.06 2008 року зареєструвала шлюбні відносини з [PERSON] Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами були розірвані 19.03.2010 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу від 26.04.2010 року серія [NUMBER] (а.с.4-5). Після розірвання шлюбу, донька залишилась мешкати разом із позивачкою та перебуває на повному утриманні [PERSON] (а.с.6). Раніше відповідач не заперечував проти тимчасового виїзду дитини [PERSON] з позивачкою за кордон, про що свідчить остання нотаріально посвідчена заява (а.с.7). Крім того заявив таку згоду по телефону. Згідно ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїздного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п.18 «Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №231 від 31 березня 1996 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. З урахуванням обставин справи та вказаних норм права суд вважає те, що позбавлення можливості неповнолітньої [PERSON] виїхати за кордон порушує її законні права та інтереси, зокрема ст.33 Конституції України, яка визначає для громадян України вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, та ст.1 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», згідно якої громадянин України має право виїхати з України і не може бути обмежений у цьому праві. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи інтереси дитини, а також той факт, що батько дитини не заперечує щодо виїзду дитини [PERSON] за кордон й умови проживання в зоні АТО, підданя загрозі життю дитини і позивачки, та в м. Вугледар, які не відповідають побутовим вимогам та інтересам дитини суд вважає, що позов слід задовольнити. На підставі ст.33 Конституції України, ст.ст. 1, 4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", п.18 «Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №231 від 31 березня 1995 року з наступними змінами і доповненнями, ст. 154, 155 СК України,

Outcome: approved