Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що житловий будинок № 64 по вул. Пасічна в с. Попружна, 1920 року побудови, відносився до майна колгоспного двору, головою та єдиним членом якого була його тітка [PERSON], яка набула права власності на вказаний будинок як на майно колгоспного двору. 30 вересня 2014 року [PERSON] померла, спадщину після смерті якої прийняв він, спадкоємець за заповітом, посвідченим 16 вересня 2000 року секретарем Попружнянської сільської ради [PERSON], за реєстром № 71, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Вважає, що [PERSON] за життя набула право власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору, а тому це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті останньої. [PERSON] сільська рада свідоцтва про право власності не видавала, що позбавляє його можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 30 вересня 2014 року [PERSON] на вищевказаний житловий будинок. Позивач в судове засідання не прибув, в позовній заяві зазначив, що просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не прибув, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просить справу розглядати без його участі (а.с. 40). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши письмову заяву про визнання позову представником відповідача, та перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 30 вересня 2014 року [PERSON] померла (а.с. 7). До спадкового майна померлої належить житловий будинок № 64 по вул. Пасічна в с. Попружна, реєстрація права власності на який згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 року не проводилась (а. с. 8) та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні. 10 лютого 2016 року пята сесія 7 скликання [PERSON] сільської ради прийняла рішення № 20 „Про перейменування вулиць села Попружна, яким вул. Ватутіна була перейменована на вул. Пасічна (а.с. 15). Відповідно до копії технічного паспорту (а.с. 20-22), довідки виконкому [PERSON] сільської ради від 21 березня 2018 року (а.с. 17) вказаний житловий будинок загальною площею 30,8\~кв.\~метри,\~житловою площею\~14,5\~кв.\~метри,\~вартістю 83219\~гривень розташований на не приватизованій земельній ділянці, на якій також знаходяться прибудова „а, сарай прибудова „Б, літня кухня „В, сарай „Г, колодязь питний № 1, огорожа № 2 та ворота з хвірткою № 3. З копії\~матеріалів спадкової\~справи (а.\~с.\~24-31)\~ встановлено,\~що після\~смерті [PERSON]\~із заявою\~про прийняття\~спадщини до\~Ставищенської районної\~державної нотаріальної\~контори за місцем відкриття спадщини у встановлений шестимісячний строк звернувся позивач, який отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна. 14 травня 2018 року державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документу, що посвідчує право власності на дане майно (а.с. 19). [PERSON] сільська рада листом № 47 від 23 березня 2018 року у відповідь на звернення позивача повідомила, що видача свідоцтв про право власності на імя померлих не передбачена. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як встановлено ч.1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.\~1\~ст.\~1270\~ ЦК\~України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки [PERSON] за життя набула права власності на вищевказаний житловий будинок,\~як на\~майно колгоспного\~двору,\~тому позивач набув право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 30 вересня 2014 року останньої на даний житловий будинок, і оскільки відповідачем позов визнається, то його слід задовольнити. Оскільки [PERSON] сільська рада до предявлення позову про визнання права власності в порядку спадкування на даний житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України на неї не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved