Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві зазначала, що 18.09.1999 року зареєструвала шлюб з відповідачем, про що відділом реєстрації актів громадянського стану міської ради м. Запоріжжя зроблено відповідний актовий запис № 930 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Жодної матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, він працює, але на якому підприємстві, за трудовою книжкою чи ні позивачу не відомо. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, позивач змушена була звернутися до суду. В зв'язку з чим просила суд стягнути з відповідача на її користь, на утримання неповнолітнього [PERSON], аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 600 гривень щомісячно з урахуванням індексації, до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, без проведення фіксації судового процесу, підтримала викладене в позовній заяві, наполягала на позовних вимогах, просила суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач до судового засідання не з'явився, причину неявки суду не сповістив, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку, про що свідчить наявний в матеріалах справи поштовий конверт, який повернуто до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», заперечень до позовної заяви не надав, тому, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають дитину - [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серіїї [NUMBER], видане Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції 28.12.2005 року. На даний час сторони разом не проживають, [PERSON] проживає разом з позивачем. Як зазначає позивач, відповідач не виконує обов'язку утримувати дитину, не надає жодної матеріальної допомоги, дитина перебуває на утриманні матері. Стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, а відповідно, він має можливість надавати допомогу на дитину. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. В силу ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вправі визначати розмір аліментів у твердій грошовій сумі або у частині від заробітку відповідача. Згідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач наполягала у позові на стягненні аліментів з відповідача саме у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісяця, але не менше ніж 30%. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10. ч. 3 ЦПК України). Наявність у відповідача [PERSON] мінливого доходу не виключає його обов'язку, як батька, сплачувати аліменти на неповнолітню дитину у належному розмірі та працювати більше чи шукати більш оплачувану роботу або інші джерела доходу. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. В силу ст. 141 СК України кожен із батьків зобов'язаний забезпечити половину від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує всі обставини, передбачені ст. 182 Сімейного Кодексу України, у тому числі й стан здоров'я дитини та відповідача, їх матеріальне становище, можливість відповідача надавати допомогу своїй дитині. Доказів того, що відповідач працює, суду не надано, а відтак суд на підставі ст. 11 ЦПК України та виходячи з заявлених вимог, погоджується з тим, що визначення позивачем аліментів у твердій грошовій сумі є обґрунтованим і таке не суперечить положенням ст. 184 СК України. При вищевикладених обставинах, з врахуванням розміру прожиткового мінімуму та враховуючи обставин передбачені ст. 182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн., щомісяця, починаючи з дати подачі позову до суду 28.11.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Встановлено, що позов було подано позивачкою [PERSON] до суду 28.11.2013 року (відмітка суду на позові а.с.1). Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також в силу ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позову позивачки, яка була звільнена від сплати судового збору у розмірі 229,40 грн. при подачі вищезазначеного позову до суду у цій справі, останній слід стягнути з відповідача у дохід держави за рішенням суду.

Outcome: approved