Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про визначення частки у спільній сумісній власності, в якому, враховуючи уточнення заявою від 07.02.2020 позовних вимог, просить визначити частку її померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , на рівні 1/3 ідеальної частки. Свій позов позивач мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина. За його життя померлий спільно з позивачем та відповідачем був співвласником квартири [ADDRESS] . Позивач та відповідач є спадкоємцями померлого 1-ї черги за законом на майно померлого. Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса від 21.01.2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] , оскільки у правоустановчому документі на квартиру частки співвласників не визначені. Вказані обставини і обумовили звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 19.02.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила позов задовольнити, справу розглядати у її відсутність. В підготовче засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву, в якій позов визнав, просив позов задовольнити, справу розглядати у його відсутність. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши у підготовчому засіданні обставини справи, матеріали спадкової справи №469/2019, інвентаризаційної справи №78652, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого ВВО «Хімпром» 02.06.1998 року, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , позивач [PERSON] та померлий [PERSON] , до дня смерті останнього, перебували в зареєстрованому шлюбі. (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідач [PERSON] є сином позивача [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №2103 (а.с.5). Після його смерті відкрилася спадщина. З копії спадкової справи №469/2019 вбачається, що позивач як спадкоємець померлого [PERSON] звернулася до Першої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.39). Син померлого [PERSON] (відповідач у справі) звернувся до Першої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь дружини померлого [PERSON] (а.с.45). Державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Прокопенко А.Л. 21.01.2020 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] . З копії постанови вбачається, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності, оскільки частка померлого в спільному майні не визначена. (а.с.46). Встановленим судом фактичним обставинам справи відповідають правовідносини, визначені нормами спадкового права, а також нормами ЦК України щодо спільної власності. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Згідно ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Зі змісту ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. При цьому, суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що [PERSON] є належним позивачем, яка не може юридично закріпити своє право на спадщину без попереднього визначення розміру частки спадкодавця в спадковому майні. Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності на спадкове майно з метою можливості надалі реалізувати позивачем право на спадкування. Вирішуючи вимогу позивача про визначення частки померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , суд враховує, що співвласниками квартири [ADDRESS] на час смерті [PERSON] були [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (3 особи), тобто кожному з них належала 1/3 частка вказаної квартири. При цьому суд враховує визнання відповідачем позову, а також ту обставину, що будь - яких інших домовленостей про розмір часток у праві на квартиру між співвласниками не було, жодних доказів щодо інших домовленостей суду не надано. Не визначення часток у праві спільної власності на наведену квартиру не дає можливості позивачу реалізувати своє право власності та право на спадкування, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Розподіл судових витрат суд не проводить, оскільки позивач просила залишити їх за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved