Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу у розмірі 79930 грн. та судового збору в розмірі 799,30 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.03.2013 р. позивачка надала відповідачу грошові кошти у розмірі 10000 дол. США, зі сплатою 3% в місяць за користування коштами, які [PERSON] зобов'язався повернути в строк до 10.09.2013 року. На підтвердження виконання вказаних зобов'язань відповідач [PERSON] склав розписку. В кінці серпня 2013 р. позивачу стало відомо, що отримані від неї кошти [PERSON] направив на погашення кредитних зобов'язань перед іншими кредиторами, просив відстрочити дату повернення боргу, але наявність потреби у грошових коштах самої позивачки, змусила звернутися до суду з позовною заявою про їх стягнення. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивачка надала заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, в якій також просила розглядати справу у її відсутність. Від представника відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про визнання позовних вимог, та зазначено, що у зв'язку з відсутністю грошових коштів на теперішній час, відповідач повернути борг не може. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 01 березня 2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 000 дол. США зі сплатою 3% за користування коштами. На підтвердження факту отримання позики було складено розписку, яку відповідач підписав власноруч. Відповідно до розписки, [PERSON] зобов'язувався повернути грошові кошти в строк до 10.09.2013 року(а.с.2). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Розписка відповідача є підтвердженням укладення договору позики між сторонами та його умов (ч.2 ст.1047 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до п.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ст. 625 ЦПК України,боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 533 ЦК України, якщо грошове зобов'язання визначено в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі. Згідно курсу НБУ на 12.12.2013 р. розмір основного боргу складає:10000 дол. США*7,993 грн.=79930,00 грн. Оскільки зобов'язання за договором позики відповідач не виконав, тому вказана сума підлягає стягненню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним та документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 799,30 грн. (а.с.8).

Outcome: approved