Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, у якому просить визнати виконавчий напис №7322 виданий 07.12.2019 року приватним нотаріусом Броварсьткого районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» заборгованість за кредитним договором №ВLаЖГА00070923 від 06 вересня 2011 року у розмірі 66 396, 40 гривень, таким, що не відповідає виконанню. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 31 січня 2020 року їй стало відомо про відкриття виконавчого провадження №60966632 про примусове стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» заборгованості в розмірі 67 196, 40 грн. З матеріалами виконавчого провадження ознайомилася 03 лютого 2020 року. Так, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.01.2020 року № 60966632 виконавчим документом є виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича від 07 грудня 2019 року №7322. Вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки виданий з порушенням п.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Так, виконавчий напис видано на підставі кредитного договору №ВLаЖГА00070923 від 06 вересня 2011 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» згідно Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 41448 від 28.05.2019 року. Документи, на які посилається нотаріус у виконавчому напису їй не надсилалися. В спеціальній частини кредитного договору зазначено термін повернення кредиту - 06 вересня 2014 року. Таким чином трирічний строк позовної давності минув з настанням цієї дати. Крім цього, рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2015 року в цивільній справі №734/2738/15-ц, що набрало законної сили 10 листопада 2015 року, стягнуто з неї за цим самим кредитним договором заборгованість у сумі 34 123, 33 грн. За таких обстави позивач вважає, що заборгованість за кредитним договором №ВLаЖГА00070923 від 06 вересня 2011 року не може бути безспірною та стягуватись за виконавчим написом нотаріуса. У судове засідання позивач не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Представник відповідача та треті особи у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, заяву про розгляд справи у їх відсутності та відзив на позовну заяву відповідачем не поданий. Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року було зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини: 06 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Український акціонерний банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування ВLаЖГА00070923, відповідно до якого останній були надано кредит у сумі 12 000, 00 гривень з процентною ставкою 15%; рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до [PERSON] , позовні вимоги було задоволено частково, та стягнуто з останньої на на користь позивача заборгованість за кредитним договором ВLаЖГА00070923 від 06 вересня 2011 року в сумі 34 123 гривні 33 коп.; 07 грудня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем було вчинено виконавчий напис про звершення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором ВLаЖГА00070923 від 06 вересня 2011 року, укладеним з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 41448 від 28.05.2019 року є ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС». Сума заборгованості складає 66 396 гривень 40 коп., у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 12 00, 00 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 7 560, 00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 12 702, 80 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0, 00 грн.; строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 0,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями - 34 133, 60 грн.; 26 грудня 2019 року ТОВ «ФК «Інвест Хаус» звернулося до приватного виконавця Плагіна Олександра Петровича із заявою про примусове стягнення, у якій просило відкрити виконавче провадження з примусового стягнення виконавчого напису, виданого Приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Колейчиком Володимиром Вікторовичем за №7322 від 07.12.2019 року про стягнення з боржника, яким є [PERSON] , коштів у розмірі 67 196, 40 гривень; 13 січня 2020 року приватним нотаріусом виконавчого округу Чернігівської області Плагіним О.П. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №7322 виданого 07 грудня 2019 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Інвест Хайс» заборгованості в розмірі 67 196 гривень 40 коп.; 13 січня 2020 року приватним нотаріусом виконавчого округу Чернігівської області Плагіним О.П. було винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] на підставі виконавчого напису №7323 виданого 07.12.2019 року. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню із наступних підстав: статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, зокрема, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункту 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «По нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 88 Закону України «Про нотаріат». Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2015 року в цивільній справі №734/2738/15-ц, що набрало законної сили 10 листопада 2015 року, стягнуто з [PERSON] за кредитним договором ВLаЖГА00070923 від 06 вересня 2011 року заборгованість у сумі 34 123, 33 грн. При цьому, судом було застосовано строк позовної давності до частини позовних вимог. Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Разом з тим, із змісту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що стягувачем заявлено вимогу про стягнення заборгованість за сумою кредиту у сумі 12 000 гривень, що є сумою кредиту, прострочену заборгованість за комісією - 7 560, 00 грн.; прострочену заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 12 702, 80 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0, 00 грн.; строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 0,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями - 34 133, 60 грн., після закінчення строку дії договору. Таким чином, на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису у боржника [PERSON] не існувало безспірної заборгованості перед стягувачем, сума, яка підлягає до стягнення з позивача визначена рішенням суду від 30 жовтня 2015 року, а тому нараховану суму боргу за тілом кредиту, відсотками та комісіями в розмірі 66 396 гривень 40 коп. не можна вважати безспірною в даному випадку. Відповідач не надав суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Виходячи із вищевикладеного, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Колейчик В.В. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 840, 80 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved