Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із цією заявою, у якій просила встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу її та [PERSON], який помер [INFO] у період часу з 19.03.2009року по [INFO]. На обґрунтування своєї заяви повідомила, що [INFO] помер [PERSON]., після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Також заявниця зазначила, що із [PERSON] проживала у зареєстрованому шлюбі до 18.03.2009року, після розірвання якого так і продовжила проживати разом із ним, будучи пов'язаними спільним побутом, маючи взаємні права та обов'язки, аж до дня смерті [PERSON] Встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу потрібно їй для того, щоб прийняти спадщину після смерті [PERSON] та оформити її. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з'явилася, попередньо подала до суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримала повністю, заяву просила задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Представник заінтересованої особи - Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області у судове засідання не з'явився, попередньо подавши до суду заяву, у якій викладено прохання про розгляд справи за відсутності представника, у прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши докази та надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення обґрунтована та підлягає задоволенню з таких підстав. Дані правовідносини регулюються ЦК України та ЦПК України. Відповідно ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали разом зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини. Стаття 3 Сімейного Кодексу України передбачає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування", а саме у пункті 21 передбачено, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем у шлюбі. Таке право можуть мати й інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. У судовому засіданні встановлено, що дійсно [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу, будучи пов'язаними спільним побутом, маючи взаємні права та обов'язки більше п'яти років, а саме: із 19.03.2009року і аж до дня смерті [PERSON]., тобто до моменту відкриття спадщини. Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості. Із свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18.03.2009року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ладижинського міського управління юстиції Вінницької області видно, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено актовий запис№22. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.07.2016 року, виданого Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Вінницькій області видно, що [INFO] помер [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за №168. Із паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Ладижинським МВ УМВС України у Вінницькій області видно, що місе проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS]. Із письмових пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] видно, що дійсно [PERSON] та [PERSON] проживали у зареєстрованому шлюбі до 18.03.2009року, після розірвання шлюбу вони залишились проживати разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу аж до смерті [PERSON], тобто до [INFO]. Ці докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи, приймаючи до уваги норми діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу підлягає задоволенню. Встановлення факту, про який просить заявник має для неї юридичне значення, оскільки дає право на прийняття спадщини, іншого порядку чи можливості встановити такий факт заявник не має. Встановлення такого факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Outcome: approved