Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про заборону та зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем, вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 1993 року, який розірвано на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 01 листопада 2012 року (справа №709/2340/2012). Від шлюбу в них народилося пятеро дітей: дочка [PERSON] - [INFO], син [PERSON] - [INFO], дочка [PERSON] - [INFO], дочка [PERSON] - [INFO] та син [PERSON] - [INFO]. Діти, окрім дочки, [PERSON], являються неповнолітніми, проживають разом з позивачкою та знаходяться на її повному вихованні та частковому утриманні. За час їх спільного проживання в шлюбі, ними за спільні кошти, власними силами в селі Ділове, Рахівського району, Закарпатської області, по вулиці Садовій, №10, було збудовано житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями. Земельна ділянка загальною площею 0,07 га. під дане будівництво була виділена відповідно до рішення Діловецької сільської ради Рахівського району, Закарпатської області від 05 травня 1995 року «Про відведення земельної ділянки під будівництво власного житлового будинку, господарських будівель та гаража». На даний час житловий будинок використовується за призначенням, він є придатним для проживання, ступінь його готовності фактично є стовідсотковим. Разом з тим, правовстановлюючі документи на зазначене нерухоме майно відсутні, так як житловий будинок не введений в експлуатацію. З метою виготовлення технічного паспорта на житловий будинок, позивачка звернулася до районного бюро технічної інвентаризації Рахівської районної ради Закарпатської області. Посадова особа технік з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] здійснив виїзд за місцем розташування спірного нерухомого майна для проведення замірів, обмірів та складання схем, однак, відповідач, [PERSON], категорично відмовився надати техніку КП «БТІ» вільний доступ до житлових та нежитлових приміщень будинку, його надвірних будівель та господарських споруд, у звязку із чим останнім унеможливлюється провести відповідні технічні заміри, обміри, описи спірного нерухомого майна та скласти про це відповідні підтверджуючі документи. Вважаючи зазначені дії з боку відповідача незаконними, такими що порушують її право, в тому числі, право власності чи користування нерухомим майном, що являється спільною сумісною власністю подружжя, звернулася в суд за захистом порушеного права, яке підлягає захисту. Зокрема, просила суд винести рішення, яким заборонити громадянину [PERSON], вчиняти особисто чи через третіх осіб будь-які дії, які б перешкоджали чи унеможливлювали вільний доступ громадянки [PERSON] та/чи особам, які її представляють/представлятимуть за законом чи за договором, до житлового будинку №10 (десять), його господарських будівель та споруд, що розташовані по вулиці Садовій в селі Ділове, Рахівського району, Закарпатської області, та до присадибної земельної ділянки загальною площею 0,07 га, на якій даний житловий будинок з надвірними спорудами знаходиться, та надати особам, які представляють/представлятимуть громадянку [PERSON] за Законом чи за Договором, вільний доступ до дворогосподарства №10, його господарських будівель та споруд, які розташовані по вулиці Садовій в селі Ділове Рахівського району Закарпатської області, та до присадибної земельної ділянки загальною площею 0,07 га, на якій даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами знаходиться, для проведення повноцінного обстеження зазначеного житлового будинку, його господарських будівель, надвірних споруд, прибудов та обстеження присадибної земельної ділянки, в тому числі, вчинення їх обмірів, вимірів, замірів, розрахунків тощо. Вирішити питання розподілу судових витрат. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, покликаючись на доводи наведені в позовній заяві, просить таку задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та показала суду, що позивачкою не доведено, що хтось звертався до відповідача з заявою про надання ним дозволу на проведення обміру будинку, також відсутній договір , укладений позивачкою на виготовлення технічної документації на будинок, який б підтверджували повноваження осіб, які бажають провести обміри та законність такого проведення. Окрім того, не має доказу про те, що житловий будинок №10 по вул. Садовій в селі Ділове Рахівського району є майном, що набуто сторонами під час шлюбу. Вважає даний позов безпідставним та просить відмовити в його задоволенні. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Увідповідності до положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана \~довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, \~крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно частин 1-2 статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини \~справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. \~\~\~ Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на \~\~\~всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON], перебувала в зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON], [INFO], з 01 серпня 1993 року, який на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 01 листопада 2012 року між ними розірвано (справа №709/2340/2012). Від цього шлюбу в них народилося пятеро дітей: дочка, [PERSON], [INFO], син, Іван, [INFO], дочка, [PERSON], [INFO], дочка, Анна, [INFO] та син, [PERSON], [INFO]. Діти, крім дочки, [PERSON], являються неповнолітніми, проживають разом з позивачкою та знаходяться на моєму повному вихованні та частковому утриманні. Позивачка та її представники стверджують, що за час спільного проживання сторін у шлюбі ними за спільні кошти та власними силами в с. Ділове Рахівського району Закарпатської області по вулиці Садовій, №10, було збудовано житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями. Земельна ділянка загальною площею 0,07 гектара під дане будівництво була виділена відповідно до рішення Діловецької сільської ради Рахівського району, Закарпатської області від 05 травня 1995 року «Про відведення земельної ділянки під будівництво власного житлового будинку, господарських будівель та гаража». Дійсно, будівельний паспорт на забудову земельної ділянки та рішення "Про відведення земельної ділянки під будівництво власного житлового будинку" були видані на ім'я відповідача [PERSON], однак документи були виготовлені в 1995 році, тобто під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Випискою із погосподарської книги №29 станом на 2011-2015 роки Діловецької сільської ради Рахівського району, Закарпатської області та довідкою тієї ж сільської ради №1413 від 25 липня 2017 року, підтверджено, що вказаний житловий будинок є у користуванні громадян руснак В.М. та [PERSON] Забудовниками даного будинку є вищевказані громадяни Причиною звернення з позовом до суду є відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно, яке в подальшому позивачка має намір, в судовому порядку, визнати спільною сумісною власністю, оскільки житловий будинок не введений в експлуатацію. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Так, для отримання правовстановлюючих документів на новостворене майно необхідно виготовити технічний паспорт на житловий будинок, його господарські споруди та надвірні прибудови з метою визначення технічних характеристик його приміщень, виготовлення плану та експлікації приміщень, складання зведеного акту оцінки будинку тощо. Встановлено, що з метою виготовлення технічного паспорта на житловий будинок позивачка звернулася до районного бюро технічної інвентаризації Рахівської районної ради Закарпатської області, посадова особа якої технік з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] здійснив виїзд за місцем розташування спірного нерухомого майна для проведення замірів, обмірів та складання схем. Відповідач, [PERSON], категорично відмовився надати техніку КП «БТІ» вільний доступ до житлових та нежитлових приміщень будинку, його надвірних будівель та господарських споруд, у звязку із чим останнім унеможливлюється провести відповідні технічні заміри, обміри, описи спірного нерухомого майна та скласти про це відповідні підтверджуючі документи. Наведене підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов, складеним комісією Діловецької сільської ради Рахівського району,Закарпатської області 14 липня 2017 року. У відповідності до положень статей 15-16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст.ст. 60-61, 63 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно статті 68 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дружина і чоловік, відповідно до положень частини 1 статті 69 цього ж Кодексу, мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до частин 2-3 статті 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). За змістом положень частин 4-5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування. Саме до таких правових висновків щодо застосування статей 331 Цивільного кодексу України та статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 02 грудня 2015 року (справа №6-1328цс15), яка відповідно до частини 2 статті 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Здійснити визначені законодавством дії, передбачені пунктами 5-6 частини 5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» з приводу прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту житлового будинку №10, що по вулиці Садовій в селі Ділове Рахівського району Закарпатської області, та відповідної реєстрації права власності на об'єкт містобудування, унеможливлюється для позивачки чи осіб, які її представляють за Договором, через незаконні дії Відповідача, [PERSON]. Положеннями статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316-317, 319, 321 Цивільного кодексу України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки діями відповідача, порушується право позивачки на вільне та безперешкодне право користування майном, що перебуває у її користуванні, окрім того дії відповідача унеможливлюють право позивачки на виготовлення правовстановлюючих документів про посвідчення права власності на житловий будинок. У відповідності до ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивачки слід стягнути 640 гривень судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду, відповідно до квитанції №0520810160 від 08.08.2017. На підставі наведеного,

Outcome: approved