Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить ухвалити судове рішення, яким встановити стягнення аліментів з [PERSON], [INFO] в її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], починаючи стягнення з моменту звернення до суду до досягнення дитиною повноліття в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В позовній заяві зазначила, що 3 травня 2012 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що виконкомом Незвиської сільської ради Городенківського району зроблено відповідний актовий запис за № 2. 16 жовтня 2012 року в сторін народився син - [PERSON]. Шлюбно - сімейні відносини між ними не склалися, з січня 2015 року вони живуть окремо. На даний час позивач звернулася до Городенківського районного суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Увесь час матеріальним забезпеченням та піклуванням про сина займаюся тільки [PERSON] Фінансової допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Оскільки добровільно приймати участь в матеріальних витратах на [PERSON] [PERSON] не бажає, позивач змушена звернутися до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання їхньої дитини. Відповідач фізично здоровий, працює ( їздить на сезонні роботи як в межах України так і за кордоном) та має хороший заробіток, конкретний розмір якого позивачу невідомий. Аналізуючи вказане, [PERSON] може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини без погіршення свого матеріального стану. Враховуючи те, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але добровільно цього не робить, позивач вважає свої позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач згідний сплачувати аліменти. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно представленої копії свідоцтва про шлюб серії 1-НМ № 107605, виданого 03.05.2012 р., шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Павлюк) [PERSON], [INFO], зареєстрований 03.05.2012 року у виконкомі Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 222338, виданого 22.10.2012 р. Судом встановлено, що малолітній син проживає разом з позивачем. Відповідач, який проживає окремо від сімї, в добровільному порядку кошти на утримання дитини не надає. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема ч.2 ст.51 Основного Закону визначено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Обовязок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею 180 СК України. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачене визначення розміру аліментів у частці від заробітку. При визначенні розміру аліментів суд, приймаючи до уваги обставини, визначені ст. 182 Сімейного кодексу України, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася до суду з позовом 24.01.2017 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved