Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті\~\~своєї сестри [PERSON] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що\~її сестра [PERSON] померла 22.10.2015 року у м.Алчевськ Луганської області, про що було видано лікарське свідоцтво про смерть №533 від 23.10.2015 року Алчевським відділенням судово-медичної експертизи . Заявник звернувся до відділу державної\~\~реєстрації\~\~актів цивільного стану Краснокутського РУЮ у Харківській області з метою державної реєстрації смерті сестри та видачі свідоцтва про смерть, однак йому\~\~було відмовлено з тих підстав, що лікарське свідоцтво про смерть видане на окупованій території України та не є підставою для державної реєстрації смерті і рекомендовано звернутися до суду. В судовому засіданні заявник підтримав заявлену вимогу та прохав встановити факт смерті\~\~своєї сестри. Заінтересована особа - представник відділу ДРАЦСу Краснокутського РУЮ у Харківській області до суду не з'явилася, але надала заяву, в якій прохала розглядати справу за її відсутності та проти заяви не заперечує. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Як зазначає п. 18 вище вказаної постанови, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сестрою заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження та про шлюб [PERSON]. [PERSON] проживала та зареєстрована [INFO]. Зазначена територія належить до тимчасово окупованої території України. 22 жовтня 2015 року [PERSON] померла, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть №533, видане Алчевським відділенням судово-медичної експертизи державної установи « Луганське Республіканське бюро судово- медичної експертизи « Луганської народної республіки від 23.10.2015 року. Як вказано у вказаному лікарському свідоцтві про смерть , причиною смерті [PERSON] став крупноочаговий кардіосклероз . Вказане лікарське свідоцтво видане на тимчасово окупованій території, у зв»язку з чим не відповідає встановленим вимогам законодавства України. Допитана по справі свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила , що є дружиною заявника та підтвердила , що дійсно [PERSON] померла 22.10.2015 року на території Луганської області, яку вони поховали. Суд сприймає надане заявником вказане лікарське свідоцтво про смерть №533 від 23.10.2015 р., як носій конкретної інформації факту смерті [PERSON] та приймає до уваги, що не прийняття по суті рішення по даній справі може вплинути на права і обовязки заявника. [PERSON] є спадкоємцем майна померлої. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть та подальшого оформлення спадщини після смерті сестри. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON], оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявником свідоцтво про смерть, виданого державним органом України. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання. Приписами п.8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви\~\~про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть видане відповідним державним органом України. На підставі викладеного, та

Outcome: approved