Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд зобовязати [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], за власні кошти демонтувати перегородку з дверним блоком, самочинно влаштовану на площі холу загального користування під літ. LХХУІІ на третьому поверсі гуртожитку по вул. Вигоди, 36 у м. Львові та замурувати самочинно влаштований дверний проріз між житловою кімнатою під літ. 91 та холом загального користування під літ. LХХУІІ на третьому поверсі гуртожитку по вул. Вигоди, 36 у м. Львові. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до ст.. 100 ЖК України перепланування та переобладнання жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сімї, які проживають разом з ним та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету. Всупереч цьому відповідач, яка є мешканкою житлового приміщення під №91, здійснила перепланування квартири без дозвільних документів органів місцевого самоврядування. 16.09.2014р. працівниками ЛКП «Сяйво» складено протокол про адміністративне правопорушення здійснене гр. [PERSON], а саме за самовільне перепланування приміщення №91 шляхом пробиття дверного прорізу із частковим самовільним захопленням приміщення загального користування - холу під літ. LХХУІІ, який знаходиться на третьому поверсі будинку №36 по вул. Вигоди у м. Львові. 02.10.2014р. адміністративною комісією при Залізничній районній адміністрації гр. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 51,00 грн. за самочинне перепланування квартири в порушення вимог ст. 150 КУАП. 15.09.2015р. міжвідомча комісія при Залізничній районній адміністрації розглядала питання щодо самочинного перепланування відповідачкою житлового приміщення №91 по вул.. Вигоди, 36 у м. Львові. Згідно висновку комісії самочинне будівництво підлягає демонтажу, а житлове приміщення №91 слід привести до попереднього стану. Головою Залізничної районної адміністрації винесено розпорядження «Про самочинне будівництво здійснене гр. [PERSON]А.» від 16.09.2015р. № 576 яким, відповідно до п.1, затверджено висновок міжвідомчої комісії від 15.09.2015р., а п.2. гр. [PERSON] в термін до 25.09.2015р. зобов'язано демонтувати перегородку з дверним блоком, самочинно влаштовану на площі холу загального користування під літ. LХХУІІ на третьому поверсі гуртожитку на вул. Вигоди, 36 та замурувати самочинно влаштований дверний проріз між житловою кімнатою під літ. 91 та холом загального користування під літ. LХХУІІ. З метою добровільного виконання зазначеного розпорядження, ЛКП «Сяйво»18.09.2015р. та 29.09.2015р. направляло відповідачці попередження про добровільне виконання вимог п. 2 розпорядження Залізничної районної адміністрації від 16.09.2015р. № 576. Згідно акту ЛКП «Сяйво» від 07.10.2015р. в зазначений термін відповідачка добровільно не демонтувала самочинне будівництво, у звязку із чим просить позов задовольнити. До судового засідання представник позивача подав заяву про слухання справи без його участі, просить позов задовольнити. Представник відповідача позов заперечили, зазначивши, що вчинення самобуд не доведено документами, розпорядження позивача має рекомендаційний характер, тому позивач не мала його виконувати, але в провадженні суду є справа про скасування цього розпорядження позивача. Позов на її думку заявлений передчасно. Третя особа [PERSON], та її представник позов підтримали, пояснивши, що самовільно встановлена перегородка не дає їй можливості зайняти ту самовільно захоплену площу, бо вона була виділена їй. Просили суд позов задовольнити. Інші треті особи будучі належно повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.100 ЖК України виконання робіт, визначених частиною першою цієї статті, внаслідок яких змінюється площа, кількість чи склад приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду, допускається за письмовою згодою наймодавця (орендодавця), якщо інше не передбачено договором найму (оренди). Згідно ст.179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зі змісту п.4 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року №45, передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. При цьому, згідно п.1.4 Правил утримання житлових будинків та прибудинкової території, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2002 року №769 (що діяли на час переобладнання) передбачено, що переобладнання та перепланування жилих будинків, жилих і нежилих в будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів відповідно до законодавства. Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування. Виконання робіт по переплануванню, переобладнанню, реконструкції квартир і допоміжних приміщень без додержання дозволу, або проведення робіт не передбачених проектом, вважається самовільним. Власник, наймач (орендар) жилого чи нежилого в жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, зобовязаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. Відповідно до п.4.3 рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року №4-рп/2004 у багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі і з питань улаштування мансард, надбудови поверхів і т.ін. Згідно п.2 ст.369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено: відповідно до довідки від 05.10.2015 року [PERSON] та її донька [PERSON] проживають за адресою: [INFO], гурт. 16.09.2014р. працівниками ЛКП «Сяйво» складено протокол про адміністративне правопорушення здійснене гр. [PERSON], а саме за самовільне перепланування приміщення №91 шляхом пробиття дверного прорізу із частковим самовільним захопленням приміщення загального користування - холу під літ. LХХУІІ, який знаходиться на третьому поверсі будинку №36 по вул.. Вигоди у м. Львові. 02.10.2014р. адміністративною комісією при Залізничній районній адміністрації гр.. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 51,00 грн. за самочинне перепланування квартири в порушення вимог ст.. 150 КУАП./а.с. 4/. 15.09.2015р. міжвідомча комісія при Залізничній районній адміністрації розглядала питання щодо самочинного перепланування відповідачкою житлового приміщення №91 по вул.. Вигоди, 36 у м. Львові. Згідно висновку комісії самочинне будівництво підлягає демонтажу, а житлове приміщення №91 слід привести до попереднього стану. Як вбачається з розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради «Про самочинне будівництво здійснене гр. [PERSON]А.» від 16.09.2015р. № 576 яким, відповідно до п.1, затверджено висновок міжвідомчої комісії від 15.09.2015р., а п.2. гр. [PERSON] в термін до 25.09.2015р. зобов'язано демонтувати перегородку з дверним блоком, самочинно влаштовану на площі холу загального користування під літ. LХХУІІ на третьому поверсі гуртожитку на вул. Вигоди, 36 та замурувати самочинно влаштований дверний проріз між житловою кімнатою під літ. 91 та холом загального користування під літ. LХХУІІ. /а.с. 3/. З метою добровільного виконання зазначеного розпорядження, ЛКП «Сяйво»18.09.2015р. та 29.09.2015р. направляло відповідачці попередження про добровільне виконання вимог п. 2 розпорядження Залізничної районної адміністрації від 16.09.2015р. № 576. /а.с. 7-8/. Згідно акту ЛКП «Сяйво» від 07.10.2015р. в зазначений термін відповідачка добровільно не демонтувала самочинне будівництво. /а.с. 9/ Крім того, зі змісту п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року "Про незалежність судової влади" випливає, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Суд не зважає на зазначення представника відповідача про нібито порушеннях при прийнятті розпорядження, оскільки позивач має право на зверненням до суду за захистом цивільного права або законного інтересу, і процес прийняття рішення в даному випадку, навіть якщо такий був би доведений, є внутрішнім процесом прийняття рішення позивачем, що виходить за межі заявленого позову. Також суд критично відноситься до зазначень представника відповідача, про передчасність заявленого позову та недоведеність факту самочинного перепланування, оскільки навіть враховуючи місце розташування перегородок та самочинно влаштованих дверей, в результаті яких виключно відповідач або його сімя має можливість користуватись самочинно захопленим місцем загального користування, та виходячи з тривалості часу користування, цей факт є очевидним. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд, дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що позивачем доведено, що самовільне перепланування приміщенні № 91 шляхом пробиття дверного прорізу із частковим самовільним захопленням приміщення загального користування холу під літ. LXXVII, який знаходиться на третьому поверсі будинку № 36 по вул. Вигоди у м. Львові є самочинним будівництвом, як зазначено у розпорядженні голови рай адміністрації, позивачем доведено належними та допустимими доказами, що таке встановлення є переобладнання чи перепланування квартири, а документи ЛКП «Сяйво», на підставі яких було прийнято розпорядження є належним доказами, а тому позовну заяву слід зодовольнити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1218,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.1).

Outcome: approved