Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

[PERSON] у жовтні 2020 року звернувся до суду з позовом в якому з урахуванням уточнених в судовому засіданні позовних вимог просив визнати за ним право на земельну частку (пай) по Полонській міській раді Полонського району Хмельницької області як за пенсіонером з числа колишнього колективного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Маяк», а у разі відсутності із земель запасу Полонської міської ради ОТГ розміром 3,30умовних кадастрових одиниці. В обґрунтування позову зазначав, що він з 15.02.1995 року був прийнятий в члени колгоспу КСП «Маяк», де працював заправщиком паливно- мастильних матеріалів. Згідно протоколу зборів засновників спілки селян агрофірми «Маяк» Полонського району Хмельницької області від 19.02.2000року №2 було вирішено вивести його із членів ССВ і звільнити із займаної посади згідно поданої заяви, з видачею земельних і майнових паїв. З даного часу вважав, що отримав право на земельну частку (пай). У 2002 році трагічно загинули його два єдиних сина, тому всі ці роки не було психологічної можливості займатися виділеним земельним паєм. У 2020 році коли звернувся до Держгеокадастру щоб отримати правовстановлюючі документи на виділений пай, однак йому стало відомо, що його не було включено до списку громадян-власників земельних часток (паїв). У зв`язку з тим, що його помилково не включили до списку осіб, котрі мали право на земельну частку (пай), тому просить суд позов задовольнити та врахувати поважну причину через яку він раніше не вирішував дане питання. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Представник Полонської міської ради подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у їхню відсутність, заперечень щодо задоволення позову не має. Представник ГУ Держгеокадастру до суду не з`явився, також подали заяву про розгляд справи у їхню відсутність та надали пояснення в яких зазначили, що ГУ Держгеокадастру не розпоряджається спірною земельною ділянкою, оскільки вона належить до земель колективної власності, а не до земель державної власності. [PERSON] дійсно був членом колгоспу КСП «Маяк» для якого в 1995 році було видано Державний акт на право колективної власності на землю. Позивача повинні були включити до списку членів КСП, що мали право на отримання земельної частки (паю), чого із невідомих причин зроблено не було. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази суд вважає позов підлягає до задоволення. Встановлено, що згідно даних трудової книжки [PERSON] 15.02.1995 року його було прийнято на роботу заправщиком паливно- мастильних матеріалів КСП агрофірми "Маяк"та цього ж дня прийнято в члени цього колгоспу. Протоколом зборів засновників спілки селян агрофірми «Маяк» Полонського району Хмельницької області від 19.02.2000 року №2 було вирішено вивести його із членів ССВ і звільнити із займаної посади згідно поданої заяви, з видачею земельних і майнових паїв. 06 жовтня 1995 року КСП агрофірми «Маяк» отримало Державний акт на право колективної власності на землю. Позивача не було включено до списку членів названого КСП, що є додатком до Державного акта на право колективної власності на землю. Сертифікат на земельну частку (пай), які отримували члени КСП в 1996 році йому не видавався. Вказані обставини сторонами визнаються і не заперечуються. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Згідно із п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до\~державного акту на право колективної власності на землю. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Отже, необхідною умовою для отримання земельної частки (паю) є членство в колективному підприємстві. Як зазначено вище, на час отримання Державного акту на право колективної власності на землю, [PERSON] був членом КСП агрофірми «Маяк» та мав право на земельну частку (пай), але до списків на отримання земельної частки (паю) із невідомих причин внесений не був. Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом у 2020 року, як на причину поважності пропуску строку [PERSON] посилався на те, що про порушення свого права він дізнався у 2020 року, оскільки у 2002 році поховав двох єдиних синів (а.с.90,90), що стало непоправною втратою, від перенесеного горя не мав психологічної можливості займатися цими питаннями, оскільки вважав, що було прийнято рішення про виділ йому земельного паю та його включено до списку, тому не хвилювався. Відповідно до ст.71 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), що була чинна на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з\~дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права (ст.76 ЦК УРСР). \~ \~ \~ \~Статтею 75 ЦК УРСР передбачено, що позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін по справі. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року), правовідносини, які виникли до набрання ним чинності, повинні регулюватися законодавством, яке діяло на час їх виникнення, а пунктом 6 передбачено застосування його правил про позовну давність до позовів, строк пред`явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим\~Кодексом. На пред`явлення позову про витребування належного громадянину майна, інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений ст. 50 Закону України «Про власність» і ст. 71 ЦК УРСР (чинних на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом. Право на позов у позивача виникло у 2020 році саме тоді про порушення якого він дізнався, тому суд вважає, що трирічний строк давності ще не минув. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідно до наданої інформації відповідачем, що станом на даний час на території Полонської міської територіальної громади наявні землі запасу, що можуть бути виділені громадянам, які помилково не були включені до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved