Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та судових витрат звернулась [PERSON] . В судовому засіданні позивач суду пояснила, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 червня 2011 року, від якого мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не склалось. Вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та й взагалі майже не спілкуються. На даний час вони проживають окремо, шлюбні відносини між ними фактично припинені давно. Між ними втрачено взаємоповагу один до одного, що призвело до розпаду сім`ї. Таке становище стало суперечити її особистим інтересам та інтересам самого відповідача, тому вважає, що в подальшому є не за можливе збереження їхнього шлюбу, а тому він підлягає розірванню. Спору між ними з приводу поділу спільного майна та визначення місця проживання дітей немає. Крім того, у них з відповідачем немає на сьогодні спільного погодження щодо способу утримання їх з ним спільних дітей. Відповідач відмовляється надавати добровільно систематичну допомогу дітям, тому з урахуванням наведених обставин діти на сьогодні опинилися на повному її утриманні. Тому, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по справі. В судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги позивача в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів визнав та не заперечив проти їх задоволення. Позовні вимоги в частині стягнення судових витрат не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на ті обставини, що він звільняється від сплати судового збору оскільки являється учасником АТО. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 червня 2011 року. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 24 червня 2011 року Великожитинською сільською радою Рівненського району Рівненської області з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 червня 2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №8. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується дослідженими в судовому засіданні: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 05 березня 2012 року Великожитинською сільською радою Рівненського району Рівненської області з якого вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в с.Бармаки Рівненського району Рівненської області про що зроблено відповідний актовий запис за №7. Батьками записані: [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 17 листопада 2014 року Виконавчим комітетом Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в с.Бармаки Рівненського району Рівненської області про що зроблено відповідний актовий запис за №25. Батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та бюджету, фактично їх сім`я розпалась, перспектив для збереження сім`ї не вбачається, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, а в судовому засіданні встановлено, що відповідач також звільнений від сплати судового збору оскільки являється учасником АТО, тому судові витрати за дану позовну вимогу слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved