overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача на повнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір»ю, позивачкою по справі, і навчається в Полтавському національному технічному університеті імені Юрія Кондратюка на денній формі навчання, на п"ятому курсі, термін навчання до 30.06.2015 року. В зв»язку з цим дитина потребує матеріальної допомоги. Сама позивачка не взмозі повністю утримати повнолітнього сина, так як в даний час не працює. В судове засідання подала клопотання яким підтримала позовні вимоги та просить розглянути справу без її участі. Відповідач позов визнав та подав аналогічне клопотання тому суд проводив розгляд справи без здійснення звукозапису у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до повного задоволення із наступних підстав. Шлюб між сторонами був розірваний в судовому порядку і з цього часу сторони проживають окремо. В цьому шлюбі сторони мають сина [PERSON], [INFO], на утримання якого по рішенню суду стягувалися аліменти до повноліття, батьком якого записаний відповідач. Син проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. В даний час син [PERSON] навчається в Полтавському національному технічному університеті імені Юрія Кондратюка на денній формі навчання, на п"ятому курсі, термін навчання до 30.06.2015 року і потребує матеріальної допомоги. Позивачка не взмозі надати утримання сину, так як в даний час ніде не працює Відповідач проживає окремо від дитини і зобов»язаний утримувати сина до закінчення навчання в університеті. Враховуючи стан його здоров»я та матеріальне становище, одержувані доходи, суд вважає його спроможним надавати дитині матеріальну допомогу, починаючи з 05.11.2014 року. Встановлені фактичні обставини справи свідчать, що відповідач порушує права дитини на належне батьківське виховання. Порушені права дитини підлягають захисту. Розмір аліментів, що підлягає стягненню суд встановлює в твердій грошовій сумі - 400 грн. Судовий збір в сумі 243 грн.60 коп. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що має доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач [PERSON]. Дитина проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає допомоги на утримання дитини і не приймає участі у її вихованні. Тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], батьками якої являються [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). З довідки № 28 виданої ЖКП "Пісківське" вбачається, що [PERSON], 2007 року народження, проживає разом з матір'ю [PERSON]. (а.с.19). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки Софії у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

В листопаді 2014 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що 09.02.2011 року укладено кредитний договір між ПАТ КБ «Приватбанк» з відповідачкою [PERSON], за яким остання отримала кредит у розмірі 12100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідачка не виконала умов кредитного договору належним чином, тому має заборгованість - 17220,59 грн. Позивач прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 17220,59 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та прохав його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Судом встановлено, що 09.02.2011 року укладено картковий рахунок з використанням кредитки «Універсальна» між ПАТ КБ «Приватбанк» з відповідачкою [PERSON] (а.с.10-11). Картка дійсна до 08/16. Станом на 31.10.2014 року заборгованість відповідачки перед банком становить 17220,59 грн.: заборгованість за кредитом - 8053,65 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6592,14 грн., заборгованість з комісії за користування кредитом - 1278,58, штраф (фіксована частина - 500 грн., штраф ( процентна складова) - 796,22 грн., яка врахована в новому розрахунку заборгованості (а.с.5-9). Отже, заборгованість становить 17220,59 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України "боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання". Відповідно до ст. 1054 ч.2, ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Оскільки відповідачка неналежним чином виконувала зобов'язання внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає стягнути з неї на користь позивача заборгованість в сумі 17220,59 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

В листопаді 2014 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що 29.06.2012 року укладено кредитний договір № 712/3413SFPR7 між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] 19.06.2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20130619-К, у відповідності до умов якого, ПАТ ««Платинум Банк» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів, право на одержання яких належить ПАТ «Платинум Банк», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідно до виписки реєстру боржників від 19.06.2013 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 8663, 87 грн. Однак, відповідач не виконав умов кредитного договору належним чином, тому має заборгованість - 8663, 87 грн. Позивач прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 8663, 87 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та прохав його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про час і місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що 29.06.2012 року укладено кредитний договір № 712/3413SFPR7 між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] (а.с.6-7). 19.06.2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20130619-К (а.с.17). Відповідачці [PERSON] повідомлено про відступлення права грошової вимоги та про зміну умов кредитного договору № 712/3413SFPR7 від 29.06.2012р. (а.с.15-16). Станом на 19.06.2013 року заборгованість відповідачки [PERSON] перед банком становить 8663,87 грн.: заборгованість по тілу кредиту - 6564, 59 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 703 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості - 1396,28 грн. Отже, заборгованість становить 8663, 87 грн. Згідно ст.ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України "боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання". Відповідно до ст. 1054 ч.2, ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Оскільки відповідачка неналежним чином виконувала зобов'язання внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає стягнути з неї на користь позивача заборгованість в сумі 8663, 87 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати договір № 1/354 купівлі-продажу незавершеного будівництва об'єкта нерухомого майна, яке розташоване в смт. Матвіївка, пров. Відродження, буд. 10. Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача, згідно наданої заяви, просив розглядати справу без його участі, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Про причини неявки в судове засідання відповідача та представника третьої особи суду не відомо. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 14 червня 2001 року на Універсальній Біржі "Рона" між [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 1/354 купівлі-продажу незавершеного будівництва об'єкту нерухомого майна, яке розташоване в смт. Матвіївка, пров. Відродження, буд. 10. Сторони за угодою повністю виконали умови договору, продавець передав зазначену квартиру покупцю у власність, а покупець передав продавцю обумовлену договором суму. До теперішнього часу договір ніким із сторін не оспорений. Відповідно до частини 2 статті 47 ЦК Української РСР за такого вказаний договір слід визнати дійсним, а поданий позов задовольнити. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт її проживання понад п"ять років однією сім'єю із [PERSON], який помер [INFO]. Необхідність встановлення даного факту заявник пов"язала із реалізацію свого права на спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] В судове засідання заявник та заінтересована особа, які були належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, не з»явилися, до суду подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. При цьому, заявник свою заяву підтримала, а заінтересована особа проти її задоволення не заперечила. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1264 Цивільного кодексу України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які прожили зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно зі статтею 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Червонохатківської сільської ради Романівського району Житомирської області, [PERSON] дійсно з 1980 року по [INFO] проживала разом із [PERSON] та вела з ним спільне господарство по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. З матеріалів спадкової справи, заведеної нотаріусом після смерті [PERSON], вбачається, що спадкоємці попередніх черг відмовилися від спадщини на користь [PERSON] Наведені вище обставини на переконання суду свідчать про обґрунтованість доводів заявника, щодо її проживання однією сім'єю із [PERSON] На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON], звернулася до суду з вказаним вище позовом. В заяві вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 27 липня 2015 року. Від спільного проживання мають п"ятеро дітей 1998, 2001, 2003, 2006 та [INFO], які проживають разом з нею. Відповідач працездатний, інших утриманців не має. Але добровільно не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Просила постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/2 частини. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила що діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та згоден надавати матеріальну допомогу дітям. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, Суд, прийшов до висновку про те, що є підстави для задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду 27 липня 2015 року. (а.с.2) Від спільного проживання мають п"ятеро дітей: доньку [PERSON] -[INFO], доньку [PERSON] - 30.01. [INFO], сина [PERSON] - [INFO], сина [PERSON] - 23.12..[INFO] та сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження, які знаходяться на утриманні позивача. (а.с..3-7) . Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд врахував, що відповідач працездатний, має тимчасові заробітки, інших утриманців не має, та не бажає надавати дітям матеріальну допомогу у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу). У звязку з наведеним вище, Суд приходить до висновку, що заява позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 487,20 гривень за розгляд справи в суді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.11.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту №2006909627 відповідно до якого він отримав кредит. 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладений договір факторингу №22/12/14/1-1 за яким ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25572,80 грн. за вказаним кредитним договором. Оскільки внаслідок невиконаних відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 25.08.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 25572,80 грн. просив стягнути з нього вказану суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу у його відсутності, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27.11.2013 між відповідачем [PERSON] та ПАТ "ОТП Банк" укладений договір про надання споживчого кредиту №2006909627 відповідно до якого банк надав йому кредит, що підтверджується копіями договору та додатками до нього (а.с.7-9). 22 грудня 2014 року за договором факторингу №22/12/14/1-1 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги від [PERSON] заборгованості за кредитним договором, що підтверджується копією договору факторингу (а.с.19-22). З розрахунку заборгованості (а.с.4) вбачається, що станом на 25.08.2015 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в сумі 25572,80 грн., з яких 22487,29 грн. залишок заборгованості за кредитом, 0,74 грн. - нараховані відсотки та 3084,77 грн. комісія. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборговану суму по кредитному договору у розмірі 25572 грн. 80 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1218 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з вказаним позовом та просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою м. Миколаїв, вул.Потьомкінська, 206 -А. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником вказаного житлового приміщення, разом із ним в спірному будинку зареєстровані мати позивача [PERSON] та відповідач. Також позивач зазначив, що відповідач тривалий час за місцем реєстрації не з'являється, жодної участі в утриманні житлового приміщення не приймає, та його реєстрація порушує інтереси позивача як власника, а за такого просив позов задовольнити. В подальшому позивач надав до суду уточнену позовну заяву в якій змінив підстави позову, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням відповідно до ст.405 ЦК України, оскільки не проживає в спірному домоволодінні понад один рік. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав суду заяву, відповідно до якої просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістив. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: Спірне домоволодіння розташоване за адресою м. Миколаїв, вул.Потьомкінська буд.206-А належить [PERSON], згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.10.2007 року, підстава набуття права власності - рішення виконкому Миколаївської міської ради від 07.08.2004р. /а.с.13/. Відповідно довідки від 23.11.2015 року, наданої ТОВ "Центральний 1" в спірній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON], останній зареєстрований з 07.08.2008 року /а.с.4/. Згідно акту про непроживання відповідач не проживає в спірній квартирі з жовтня 2010 року /а.с.5/. Згідно ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач будучи членом сім'ї власника (сином), без поважних причин не проживає в спірному домоволодінні понад один рік, та втратив право користування спірним житлом. Виходячи з вказаних обставин та зазначених правових норм суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Про стягнення судових витрат позивачем не заявлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача, згідно наданої заяв, просив розглядати справу без його участі, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує. Про причини неявки в судове засідання відповідачів суду не відомо. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 28 листопада 1997 року на Товарній Біржі "Нерухомість-Південь" між [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 1447 купівлі-продажу квартири [ADDRESS] Сторони за угодою повністю виконали умови договору, продавці передали зазначену квартиру покупцю у власність, а покупець передала продавцям обумовлену договором суму. До теперішнього часу договір ніким із сторін не оспорений. Відповідно до частини 2 статті 47 ЦК Української РСР вказаний договір вважається дійсним. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS] Як вбачається з заповіту, посвідченого приватним нотаріусом ММНО Шаталюк В.М. 07 травня 2001 року та зареєстрованого в реєстрі за № 768, [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось [PERSON] Позивач, яка є донькою померлої, вчасно звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Разом з цим, в зв'язку з тим, що вищевказаний договір не був дійсним, позивач не могла надати належного правовстановлюючого документу на спадкове майно. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті Враховуючи, що договір № 1447 купівлі-продажу квартири [ADDRESS] є дійсним, то після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді вказаної квартири. Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом, за нею слід визнати право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, задовольнивши тим самим позов.

Outcome: approved