Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

До Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 11.06.2021 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 03 вересня 2016 року сторони уклали шлюб, про що було видане відповідне свідоцтво про шлюб від 03.09.2016 року. Для кожного з них це був перший шлюб. [INFO] у сторін народився син, [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 25.01.2018 р. серія [NUMBER] , виданим Миргородським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області. Півтора року тому сімейне життя між сторонами поступово почало погіршуватися, що в кінцевому результаті унеможливило спільне проживання та призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально - психологічної атмосфери, що тяжким чином впливало на психічний стан позивачки. І як наслідок, в березні 2020 року, сімейне життя між сторонами категорично погіршилося та зруйнувалося, а після чергової сварки вони припинили спільне проживання. Позивачка з сином [PERSON] переїхала проживати окремо від відповідача. Тобто, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися остаточно. Відповідач та позивач не розуміють сутності та способів подолання проблем, які виникали в їхній сім`ї, внаслідок чого вони не можуть підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, як передбачено вимогами ст. 55 Сімейного кодексу України. На теперішній час ведення між сторонами спільного господарства та виховання сина припинене. За переконанням позивачки подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї, так і у відповідача на грунті сімейно-побутових проблем, та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Позивачка вважає що за таких умов шлюб необхідно розірвати. Позивачка зазначає, що обставин які б перешкоджали розірванню шлюбу немає. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам її сина. Ухвалою суду від 14.06.2021 року відкрито спрощене позовне провадження по справі з викликом сторін. В судове засідання учасники справи не з`явились, позивачка [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] (а. с. 25). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій прохав розглянути справу у його відсутність, зазначив, що згоден на розірвання шлюбу, примирення не потрібне, позов визнав, ( а. с. 26). Суд, вирішив за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст. 247 ЦПК України. Суд,\~вивчивши та\~проаналізувавши матеріали\~справи,\~приходить до\~висновку,\~що позов[PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.\~109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Шлюб між сторонами зареєстрований у Миргородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 03.09.2016 року, про що складено відповідний актовий запис № 237 (а. с. 10). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якого сторони записані батьками. (а. с. 8). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, причиною цьому послужили психологічна несумісність та різні погляди на шлюб та сім`ю. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст.\~112\~ч.2\~СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з положенням ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Оскільки позивач [PERSON] заявила, що вона бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON] », тому суд вважає за необхідне залишити позивачу прізвище «[PERSON] ». При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп., відповідно до ч. 2 ст.4\~Закону України\~"Про\~судовий збір" (а. с. 1). Відповідно до пункту 1 частини 2 та частини 6 статті 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 908 гривень 00 копійок судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду (а. с. 1).

Outcome: approved