Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] звернулися з позовом до Житомирської міської ради та просять визнати за ними право власності на 57/100 частин жилого будинку за адресою: [ADDRESS] в 1/2 частці кожному в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON]. В обгрунтування позовних вимог зазначають, [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті залишилося нерухоме майно, у тому числі житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Позивачі звернулись із заявою про прийняття спадщини після померлого, однак, постановою від 04.10.2013 року державний нотаріус відмовила їм, оскільки для оформлення спадщини було подано дублікат договору купівлі-продажу від 16.07.1993 року 57/100 частин жилого будинку [ADDRESS] без витягу про його державну реєстрацію в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Оригінал витягу було втрачено. Померлий [PERSON] доводився позивачам чоловіком та батьком і інших спадкоємців, крім позивачів, немає. Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явилася, згідно поданої заяви просить розглядати справу у відсутності представника Житомирської міської ради (а.с.23). Вислухавши пояснення, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 16.07.1993 року [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купив 57/100 частин жилого будинку, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.85). Як вбачається з довідки КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради (а.с.15) згідно наявних даних, що знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи №13127 до моменту внесення в електронну базу-реєстр прав власності на нерухоме майно (2003 рік) за адресою: [ADDRESS] право власності на 57/100 ід.ч. жилого будинку зареєстровано за [PERSON] на підставі дублікату договору купівлі-продажу посвідченого Ширінською Л.В., заст.завідуючої Першої житомирської держнотконтори, 18.11.1994 року за р.№ 3-14104. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 05.02.1977 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 15.05.2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції (а.с.7). Підтвердженням того, що позивач [PERSON] є донькою позивача [PERSON] та померлого [PERSON] є копія свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.8), а також копія свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.9). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. До майна померлого [INFO] [PERSON] Першою житомирською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 18/2008 р., з копії якої вбачається, що спадкоємці померлого [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, мати померлого [PERSON] від спадщини відмовилася (а.с.36-81). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1482/02-31 від 04.10.2013 року (а.с.80-81) позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом в 1/2 частці на 57/100 частин житлового будинку [ADDRESS] після померлого [INFO] чоловіка та батька [PERSON] у зв'язку з тим, що разом з правовстановлюючим документом (договором купівлі-продажу) не був поданий витяг про його державну реєстрацію в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який був невід'ємною частиною правовстановлюючого документа, отриманого в період із 2004 року до 31.12.2012 року. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи, що на момент смерті [PERSON] йому на праві власності належала 57/100 частин жилого будинку по [ADDRESS], позивачі звернулись з заявами про прийняття спадщини, однак, позбавлені можливості оформити спадщину у зв'язку з втратою правовстановлюючого документу, визнання права власності за позивачами у порядку спадкування на 57/100 частин жилого будинку по [ADDRESS] не порушує прав інших осіб і не заборонено законом, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved