Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі ј частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до її повноліття. Вказаний позов [PERSON] надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 14.08.2019 року. 29.08.2019 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 26.09.2019 року прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог, судове засідання відкладено. У судовому засіданні позивач відмовилась від позовних вимог про стягнення аліментів на її утримання, підтримала позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, про що надала суду письмову заяву, просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач, будучи належно повідомленим про час і місце судового засідання, для розгляду позову не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, про перенесення часу судового засідання не клопотав, відзиву на позов, будь-яких пояснень чи доказів не надав. У зв"язку з викладеним, у відповідності до ст.223 ч.3 п.1) ЦПК України суд розглянув справу за відсутності відповідача на наявних у ній доказах. Розгляд справи проведено у відсутності сторін, у зв`язку із чим у відповідності до ст..247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Оцінивши та проаналізувавши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Так, зі свідоцтва про народження неповнолітньої [PERSON] , серії [NUMBER] , вбачається, що сторони по справі є її батьками. Дитина проживає спільно з матір`ю та перебуває на її утриманні. У відповідності до ст.180-182 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, судом встановлено, що відповідач у справі, який є батьком малолітньої дитини, зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення повноліття. Оскільки в добровільному порядку такого утримання [PERSON] не здійснює, і домовленості між сторонами про способи та розмір утримання не досягнуто, позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Як вбачається зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач, з якою проживає дитина, обрала стягнення аліментів у частці від доходу, що відповідає вимогам ст.ст.182, 184 СК України. З приводу розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, судом встановлено наступне. Згідно частини другої ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі ј всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законом, із індексацією розміру у відповідності до ст.184 ч.2 СК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved