Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22 січня 2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого останньому були видані кредитні кошти в розмірі 15000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання перед позичальником у відповідності до ч.1 ст.1054 ЦПК України виконав. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22 серпня 2017 року. Спадкоємцем, яка постійно проживала разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , яка мали право подати заяву про прийняття спадщини або про відмову від спадщини в строк з 18 серпня 2017 року по 18 лютого 2018 року. 21 січня 2019 року банком була направлена претензія кредитора до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. 06 лютого 2019 року банком було отримано відповідь з Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, в якій заначено, що заява-претензія державним нотаріусом отримано, зареєстровано за вх. 256/02-14 від 23 січня 2019 року та долучено до спадкової справи №1084/2017, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] . 30 вересня 2019 року до спадкоємця [PERSON] , було направлено лист-претензію, згідно якого банк пред`явив свої вимоги, але відповідачкою ніяких дій не було виконано. Станом на 16 квітня 2020 року заборгованість позичальника [PERSON] перед банком за кредитним договором № б/н від 22 січня 2014 року складає 15561,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. У судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно ст.280 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до ч.1 ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, АТ КБ «Приватбанк» посилалися на те, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 22 січня 2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 27,6% річних за користування кредитом. Позичальник [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до положень п.2.1.1.2.5 умов та правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п.2.1.1.3.3 умов та правил надання банківських послуг, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік. Позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту та оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Банк належним чином виконав свої зобов`язання та відкрив [PERSON] картковий рахунок. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Банк зазначав, що у порушення умов кредитного договору, за життя [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконував, допустив прострочення повернення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 16 квітня 2020 року за договором б/н від 22 січня 2014 року становить 15561,00 грн., яка складається з: 15561 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він мешкав разом з померлим. Для того, щоб встановити факт сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус за місцем відкриття спадщини перевіряє в паспорті відмітку про реєстрацію проживання спадкоємця та встановлює місця реєстрації проживання померлого за довідкою органів реєстрації. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину через подання заяви до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в строк, встановлений для цього законодавством, тобто шестимісячний строк. Своїми діями спадкоємець перериває для себе строк для прийняття спадщини і стає власником майна. Якщо спадкодавець подав заяву про відмову від спадщини у встановлений для цього строк, вважається, що він відмовився від спадщини. Зі змісту зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст.\~1270\~ЦК України строк. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. АТ КБ «Приватбанк», дізнавшись про смерть позичальника [PERSON] , який помер [INFO] , направив до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори претензію кредитора з проханням повідомити спадкоємців про наявність заборгованості спадкодавця перед банком та включити ці вимоги до спадкової маси, яка була отримана Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 12 грудня 2017 року. Банк, дізнавшись, що спадкоємцем після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , є [PERSON] , направив їй лист-претензію від 11 вересня 2019 року, однак відповіді не отримував. З довідки №6930 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 26 червня 2020 року виконавчим комітетом Першотравенської міської ради Дніпропетровської області вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №244 від 22 серпня 2017 року, на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , зі своєю сім`єю: дружина [PERSON] . Таким чином, спадкоємцем [PERSON] , в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачка [PERSON] - дружина. Звернувшись до суду з даним позовом, АТ КБ "Приватбанк" просило суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 15561 грн. 00 коп. З наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 22 січня 2014 року, вбачається, що станом на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , сума боргу за кредитним договором становила 14621,34 грн. Також, як вбачається з даного розрахунку, 20 серпня 2017 року, 27 вересня 2017 року та 10 жовтня 2017 року боржником було сплачено заборгованість за кредитним договором в розмірі 850,00 грн., 11,20 грн. та 836,57 грн. відповідно, тому з відповідачки слід стягнути заборгованість за кредитом з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості в розмірі 12923,57 грн. з розрахунку (14621,34 грн. 850,00 грн. 11,20 грн. -836,57 грн. = 12923,57 грн.), а також на підставі ст.141 ЦПК України судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1745,73 грн. (12923,57 грн. х 2102,00 грн. : 15561,00 грн.). В задоволенні решти позовних вимог відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved