Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Підволочиського районного суду із позовною заявою до Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області про стягнення з відповідача на її користь 1679 (одну тисячу шістсот сімдесят девять) гривень 74 копійки грошової компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік. Обгрунтовуючи свої вимоги позивач посилалася на те, що з 10 грудня 2009 року вона працювала на посаді землевпорядника Зарубинецької сільської раді, куди була прийнята на конкурсній основі, що підтверджується розпорядженням сільського голови від 09 грудня 2009 року № 46. Рішенням № 7 від 10 грудня 2015 року першої сесії сьомого скликання Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області «Про утворення комісій по реорганізації міської та сільських рад, обєднаної територіальної громади, шляхом приєднання до Скалатської міської ради» у звязку із реорганізацією міської та сільських рад шляхом приєднання до Скалатської міської ради в єдину обєднану територіальну громаду, Скалатська міська рада вирішила обєднатись із територіальними громадами сіл, в тому числі із селом Зарубинці Підволочиського району Тернопільської області, позивача було повідомлено про можливий перевід на інше місце роботи, або звільнення з роботи. У звязку із даною реорганізацією [PERSON] не була використана щорічна відпустка за 2015 рік, що підтверджується довідкою від 15.04.2016 року № 21, виданою Зарубинецькою сільською радою Підволочиського району Тернопільської області. Як убачається з даної довідки заборгованість за невикористану відпустку [PERSON] станом на 01.01.2016 рік становить 1679, 74 грн., з якої проведено всі відрахування. Однак, в добровільному порядку відповідач заборгованість не виплачує, тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду і посилаючись на ст. 55 Конституції України, ст. 74, 79, 81, 83 КЗпП України, просить суд стягнути із відповідача належну їй грошову компенсацію у сумі 1679, 74 грн. за невикористану відпустку. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити зазначені позовні вимоги. При цьому доповнила, що вона на посаді землевпорядника Зарубинецької сільської ради працювала з 10 грудня 2009 року по 22 лютого 2016 року , а з 22 лютого 2016 року по даний час працює спеціалістом відділу земельних відносин Скалатської міської ради. Однак, під час роботи вона мала дві не викростані відпустки, одну з яких використала, а за іншу просить стягнути грошову компенсацію. Представник Скалатської міської ради у судовому засіданні не був присутній, подав заяву у якій просить розглядати дану справу за їх відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних міркувань. 10 грудня 2009 року розпорядженням сільського голови Зарубинецької сільської ради від 09 грудня 2009 року № 46 [PERSON] була прийнята на роботу - на посаду спеціаліста Зарубинецької сільської ради на конкурсній основі. Рішенням № 7 від 10 грудня 2015 року, прийнятим першою сесією сьомого скликання Скалатської міської ради Підволочиського району на сьомому скликані першій сесії (перше пленарне засідання), «Про утворення комісії по реорганізації міської та сільських рад, обєднаної територіальної громади, шляхом приєднання до Скалатської міської ради» в якому зазначається, що Скалатська міська рада, вирішила утворити комісії по реорганізації міської та сільських рад шляхом приєднання до Скалатської міської ради та вказаний обовязок старост повідомити всіх працівників своїх рад про можливий перевід на іншу роботу або звільнення у звязку із реорганізацією у встановленому законом порядку, а також вивчити питання по працевлаштуванню всіх працівників, що на даний час працюють у радах. У звязку із даними обставинами, позивач втратила основне місце роботи, що підтверджується записом у трудовій книжці БТ-11 № 7532972 від 26 липня 1990 року у якій зазначається, що із 10.12.2015 року Зарубинецька сільська рада реорганізована шляхом приєднання до Скалатської міської ради на основі рішення № 7 від 10.12.2015 року. 22.02.2016 року позивача, переведено на посаду спеціаліста відділу земельних відносин та комунальної власності Скалатської міської ради на основі розпорядження № 40 від 22.02.2016 року. Як слідує із довідки № 21 від 15.04.2016 року, яка видана Зарубинецькою сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, про те що заборгованість за невикористану відпустку [PERSON] станом на 01.01.2016 рік становить 1679, 74 грн. також із платіжної відомості № 2, виданої Зарубинецькою сільською радою Підволочиського району, зазначено, що потрібно оплатити позивачу 1679, 74 грн. компенсації за невикористану відпустку. 14 липня 2015 року рішенням № 1070 «Про добровільне обєднання територіальних громад», на шостому скликані шістдесят третій сесії (друге пленарне засідання), Скалатська міська рада Підволочиського району вирішила обєднатись із територіальними громадами сіл, в тому числі із с. Зарубинці в Скалатську територіальну громаду з центром в м. Скалат. Пунктом 5 вказаного розпорядження правонаступником активів і пасивів міської та сільських рад визначено Скалатську міську раду, утворену внаслідок добровільного обєднання громад. Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України - юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників. Частиною 2 ст. 107 ЦК України передбачено, що після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обовязків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами. Оскільки правонаступництво це перехід прав та обовязків від одного субєкта до іншого, з урахуванням п. 5 рішення № 1070 «Про добровільне обєднання громад 14 листопада 2015 року», Скалатська міська рада являється правонаступником сільської ради с. Зарубинці Підволочиського району Тернопільської області. Згідно ст. 83 КЗпПУ і ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про відпустки», при звільненні працівника йому виплачується компенсація за всі дні невикористаної відпустки. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про відпустки», право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону. У відповідності ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 117 даного Кодексу, вразі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ст. 74 Кодексу законів про працю України, громадянам, якi перебувають у трудових вiдносинах з пiдприємствами, установами, органiзацiями незалежно вiд форм власностi, виду дiяльностi та галузевої належностi, надаються щорiчнi (основна та додатковi) вiдпустки iз збереженням на їх перiод мiсця роботи (посади) i заробiтної плати. Ст. 81 КЗпПУ - за бажанням працiвникiв, переведених на роботу з одного пiдприємства, установи, органiзацiї на iнше пiдприємство, в установу, органiзацiю, якi не використали за попереднiм мiсцем роботи повнiстю або частково щорiчну основну вiдпустку i не одержали за неї грошової компенсацiї, щорiчна вiдпустка повної тривалостi надається до настання шестимiсячного термiну безперервної роботи пiсля переведення. Якщо працiвник, переведений на роботу на iнше пiдприємство, в установу, органiзацiю, повнiстю або частково не використав щорiчнi основну та додатковi вiдпустки i не одержав за них грошову компенсацiю, то до стажу роботи, що дає право на щорiчнi основну та додатковi вiдпустки, зараховується час, за який вiн не використав цi вiдпустки за попереднiм мiсцем роботи. Так, відповідно до вимог ст. 83 КЗпПУ - у разi звiльнення працiвника йому виплачується грошова компенсацiя за всi не використанi ним днi щорiчної вiдпустки, а також додаткової вiдпустки працiвникам, якi мають дiтей. У разi переведення працiвника на роботу на iнше пiдприємство, в установу, органiзацiю грошова компенсацiя за не використанi ним днi щорiчних вiдпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок пiдприємства, установи, органiзацiї, куди перейшов працiвник. Представником відповідача не надано суду будь-яких доказів про надання позивачу відпустки за відпрацьований час або ж виплати компенсації за невикористану відпустку за цей період. Згідно п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995 року № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі ст. 83 КЗпП України вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки та додаткової відпустки для працівників, які мають дітей (ст.1821 КЗпП), тільки в разі звільнення його з роботи, а під час неї - лише за частину цих відпусток за умови, що тривалість наданих йому при цьому щорічної й додаткової відпусток становить не менше 24 календарних днів та що працівник не є особою віком до 18 років. Якщо працівник з не залежних від нього причин (не з його вини) не використав щорічну відпустку і за роки, що передували звільненню, суд на підставі ст. 238 КЗпП України має право стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки. Не виключається можливість такого ж вирішення цього питання і при частковій компенсації невикористаної відпустки працівникові, який продовжує роботу. При цьому слід мати на увазі, що тривалість визначеної в робочих днях щорічної відпустки (основної й додаткової), яка не була використана працівником за попередні роки, зберігається такою, якою вона була до набрання чинності Законом "Про відпустки" (до 1 січня 1997 р). Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення. Таким чином при встановлених обставинах та з урахуванням вимог Закону, суд вважає, що відповідачем допущено порушення трудових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення із відповідача в користь позивача 1679, 74 грн. невиплаченої грошової компенсації за невикористані дні основної відпустки, що не виплачені їй при звільненні. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За вказаних обставин суд вважає за необхідне стягнути із відповідача по справі, Скалатської міської ради Підволочиського району, в користь держави 551, 20 грн. судового збору. Враховуючи наведене,

Outcome: approved