Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого секретарем виконавчого комітету Юр`ївської селищної ради народних депутатів Павлоградського району Дніпропетровської області 16 вересня 1981 року, зареєстрованого в реєстрі за № 38. З метою реалізації свого права на отримання свідоцтва про право на спадщину як спадкоємець першої черги за законом [PERSON] звернулась до Юр'ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з відповідною заявою. Державний нотаріус постановою від 09 листопада 2020\~року відмовив [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з тим, що спадкодавець за життя не здійснив державної реєстрації права власності на нерухомість та відсутній оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок. Таким чином, на даний час позивачка не може оформити після смерті [PERSON] спадкові права на житловий будинок, в зв`язку з чим змушена звернутись до суду з позовом про визнання за нею в порядку спадкування за законом права власності на житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . 17.11.2020 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, в порядку підготовки справи до судового розгляду витребувано копію спадкової справи. Позивачка в судове засідання 07.12.2020 не з`явилась, проте надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, при цьому позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача Юр`ївської селищної ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій по суті визнав позовні вимоги та просив слухати справу за його відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що належить задовольнити. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Юр`ївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 06.04.2018 (а.с.\~19). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке належало померлому на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого секретарем виконавчого комітету Юр`ївської селищної ради народних депутатів Павлоградського району Дніпропетровської області 16 вересня 1981 року, зареєстрованого в реєстрі за № 38. Рішенням виконкому\~Юр`ївської селищної\~ради Дніпропетровської\~області від\~17.06.2020\~№ 1635\~житловому будинку\~присвоєно номер\~41 (а.с. 8, 11). Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.ст. 1217, 1258, 1261 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як виходить зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Юр`ївською селищною радою Дніпропетровської області 14.03.1980, [PERSON] була дружиною [PERSON] на момент його смерті (а.с. 20). Отже, позивачка є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] . За положеннями ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] позивачка прийняла шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, на підставі чого 13.07.2018 заведено спадкову справу №\~75/2018. З матеріалів спадкової справи встановлено, що спадкові договори, заповіти спадкодавець за життя не складав, відомості про інших спадкоємців, які мають право на спадкування після смерті [PERSON] в матеріалах спадкової справи відсутні (а.с. 29-61). Згідно з ч. 1 ст. 1296, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог закону [PERSON] звернулась до Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, однак державний нотаріус постановою від 09 листопада 2020\~року відмовив їй у вчиненні зазначеної нотаріальної дії в зв`язку з тим, що спадкодавець за життя не здійснив державної реєстрації права власності та не отримав правовстановлюючий документ на житловий будинок (а.с. 7). Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012\~року № 296/5). На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Отже, зазначена постанова державного нотаріуса є такою, що відповідає вимогам нормативних актів. Одночасно суд відмічає, що відсутність державної реєстрації права власності на житловий будинок за спадкодавцем [PERSON] стала тією обставиною, що унеможливила оформлення позивачкою права на спадщину в нотаріальному порядку. В свою чергу, встановлення моменту набуття особою права власності визначає законодавство, яке діяло на момент укладення відповідного договору. Враховуючи дату придбання померлим [PERSON] житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , застосуванню підлягають норми ЦК УРСР 1963\~року. Згідно з положеннями ст.ст.\~100,\~101,\~128\~ЦК УРСР 1963 року громадяни могли мати у власності житловий будинок, причому глава 10 "Особиста власність" цього ж Кодексу не пов`язувала виникнення такого права з його обов`язковою державною реєстрацією. А право власності у набувача майна за договором виникало з моменту передачі речі. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, також не передбачала здійснення державної реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, що знаходились в сільській місцевості. Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, виконавчі комітети місцевих рад здійснювали облік житлових будинків, розташованих в сільській місцевості, шляхом ведення погосподарських книг. Таким чином, за вказаними нормативними актами підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт придбання покупцем та передачі майна продавцем за договором незалежно від подальшого проведення державної реєстрації права власності за набувачем. За нормами, закріпленими в ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивачка є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] , інші спадкоємці, які могли б претендували на спадкове майно згідно даних Спадкової справи №\~\~75/2018 не заявили про свої права на спадщину, відсутність державної реєстрації права власності на житловий будинок за спадкодавцем позбавляє спадкоємця можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved