Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та судових витрат звернулась [PERSON] . В своєму позові позивач зазначає, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 січня 2015 року та мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років їх стосунки з відповідачем зійшли на нівець. Спільне життя між ними не склалося, у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, через що в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того що вони стали чужими людьми. Останніх два роки вони не живуть сім`єю, подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Можливості та потреби зберегти сім`ю немає. За таких обставин вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, інтересам дитини і відповідача. Спільна дитина залишається проживати разом з нею, спору щодо місця проживання дитини немає. Також просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, при цьому враховуючи те, що відповідач ніде не працевлаштований, але неофіційно підпрацьовує, а також те, що сторони дійшли згоди на суму аліментів в твердій грошовій формі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно. Тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; визначити місце проживання їх малолітнього сина з нею; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути понесені судові витрати по справі. В судове засідання позивач не з`явилась, однак подала до суду письмову заяву у якій просила провести розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. В судове засідання відповідач не з`явився, однак подав до суду письмову заяву у якій просив провести розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 січня 2015 року. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 16 січня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції у Рівненській області з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 січня 2015 року, про що складено відповідний актовий запис за №05. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Сторони по справі мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 16 січня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції у Рівненській області з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №05. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, між ним припинено сімейні відносини, позивач втратила до відповідача почуття любові, фактично їх сім`я розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, доведеними, та такими, що підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки від відповідача не надійшло заперечень того, що після розірвання шлюбу його спільний з позивачем малолітній син буде проживати з матір`ю, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, а також те, що розмір аліментів, які позивач просить суд стягнути з відповідача заявлений з врахуванням вимог розумності та справедливості, визнаний відповідачем, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1681,60 грн. в частині позовних вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача, а судовий збір в частині стягнення аліментів слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved