Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що Рішенням Борщівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області №178-15/2017 від 30.06.2017 року їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться в с. Борщівська Турка, вул. Б.Хмельницького, 47, яка пізніше була затвердження сільською радою, таким чином, позивачка є власником вказаної земельної ділянки. Однак, в порушення права власності позивача на землю відповідачем створено перешкоди - виведено трубу для зливу нечистот без дотримання санітарних норм, а саме: стік води від скважини спрямований вздовж належної позивачці земельної ділянки, що призводить до того, що постійно стоїть застояна брудна вода, та відповідачем не облаштована належним чином компостна яма, внаслідок чого, відходи стікають на земельну ділянку позивача. З даного приводу, 21.06.2017 року зверталась із заявою у Борщівську сільську раду про порушення її прав відповідачкою та по даному факту було проведено обстеження присадибної ділянки жительки с. Борщівська Турка [PERSON] та складено відповідний акт №4 від 15.08.2017, у відповідності до якого відповідачці зроблено попередження про необхідність дотримання санітарних норм та побудови стічної каналізації. Однак, на даний час відповідачкою зазначені порушення не усунуто (що підтверджується відповіддю голови сільської ради від 02.03.2018 №10/01-40). Крім того, за заявою позивачки до голови Снятинської районної державної адміністрації було проведено комісійний виїзд на обстеження присадибної ділянки жительки с. Борщівська Турка [PERSON] представниками відділу у Снятинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області та управлінням Держпродспоживслужби у Снятинському районі та при виїзді на місце було встановлено, що межа земельної ділянки не порушена, однак відсутність у господарстві [PERSON] облаштованого септика та наявність каналізаційних стоків, що розтікаються дійсно перешкоджають позивачці у користуванні її земельною ділянкою, що підтверджується копією відповіді голови районної державної адміністрації від 11.12.2017 №Т-3/673. Отже, позивачка зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідачки вона не має можливості користуватись частиною своєї земельної ділянки, оскільки постійно на частині земельної ділянки позивачки стоїть застояна брудна вода, стікають відходи з компостної ями - погіршується стан її земельної ділянки, а тому позивачка звернулася у суд із даним позовом, яким просила усунути перешкоди у користуванні [PERSON], належної їй земельної ділянки по вул. Б. Хмельницького, 47, с. Борщівська Турка Снятинського району Івано-Франківської області, яку створила відповідачка - [PERSON], яка проживає [INFO], шляхом зобовязання її обладнати виведену трубу з належного їй житлового будинку для зливу нечистот у глибину її земельної ділянки з влаштуванням вигрібної ями (каналізації) та облаштувати майданчик (яму) для компосту у відповідності до діючих на території України санітарних та будівельних норм, та просила стягнути з відповідачки, [PERSON], на користь позивача понесені нею судові витрати у розмірі 704,80 грн. судового збору. Інтереси позивачки у суді представляє адвокат [PERSON], яка подала до суду заяву, де зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила позов задоволити, а справу розглядати у відсутності позивачки та її представника. Інтереси відповідачки у суді представляє адвокат [PERSON], який подав до суду заяву, де зазначив, що\~ проти позову заперечують, оскільки згідно Довідки Борщівської сільської ради №752/01-25 від 11.05.2018р. та Акту №2 від 17.07.2018р. обстеження присадибної ділянки жительки с. Борщівська Турка [PERSON] порушень межових знаків з боку [PERSON] не виявлено, у задоволенні позову просив відмовити, справу просив розглядати без участі відповідачки та її представника. Суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зокрема: Довідку про склад сімї [PERSON] №157/01-25 від 02.03.2018р.; Відповідь сільської ради від 02.03.18 №9/01-40; Відповідь сільської ради від 02.03.18 №10/01-40; Акт №4 від 15.08.2018р. обстеження присадибної ділянки жительки с. Борщівська Турка [PERSON]; Копію з карти експлуатації земель у с. Борщівська Турка; Відповідь голови райдержадміністрації від 11.12.17 №Т-3/673; Рішення Борщівської сільської ради №178 від 30.06.2017р.; Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №103766085 від 14.11.2017р.; Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №26013096 від 26.08.2014р.; Довідки Борщівської сільської ради №№ 982/01-15, 983/01-15 від 06.07.2017р.; Копію викопіювання з карти земель господарської території Борщівської сільської ради; Фотокопії; Довідку Борщівської сільської ради №752/01-25 від 11.05.2018р.; Акт №2 від 17.07.2018р. обстеження присадибної ділянки жительки с. Борщівська Турка [PERSON]\~ встановив, що дійсно з боку [PERSON] порушено санітарні норми, а саме: видено трубу для зливу нечистот вздовж земельної ділянки [PERSON], належним чином не облаштовано компостну яму, внаслідок чого\~ відходи стікають на земельну ділянку [PERSON] та постійно стоїть застояна брудна вода, що спричиняє [PERSON] перешкоди у користуванні нею належною їй земельною ділянкою. На підставі наведеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими та підставними, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 2 ст. 13 Цивільного кодексу України, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Відповідно до вимог ч.1 ст. 317\~ ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 78 Земельного Кодексу України встановлено, що право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. В силу ст.ст.4,15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» громадяни мають право на безпечні для здоров'я і життя умови побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище. Законодавством України громадянам можуть бути надані й інші права щодо забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя. Підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об'єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектування і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об'єктів зобов'язані дотримувати вимоги санітарного законодавства. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про планування і забудову територій", державні будівельні норми та інші нормативно-правові акти з питань планування і забудови територій (до яких належать регіональні і місцеві правила забудови) є обов'язковими для суб'єктів містобудування. Пунктом 1.1 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України 17.03.2011 № 145, передбачено, що вигрібна яма (вигріб) - це інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів. У відповідності до п.п. 2.21, 2.22 Державних санітарних норм та правил місць - рідкі відходи (фекалії, сеча, помиї), що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). Вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м. Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства. В умовах децентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м, при цьому відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. При цьому слід враховувати напрямок схилу ділянки. Згідно п.3.25а, п.3.26 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» відповідно до санітарних вимог майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб, сараї для утримання худоби і птиці - не ближче 12 м. Заперечення представника відповідача суд оцінює критично, оскільки позивачка не зазначає про порушення з боку [PERSON] меж її земельної ділянки, а лише просить облаштувати зливну трубу та компостну яму відповідно до вимог законодавства України, щоб усунути перешкоди, які заважають їй належним чином користуватися своєю земельною ділянкою. Враховуючи усе вище наведене суд приходить до висновку, що слід усунути [PERSON] перешкоди в користуванні нею своєю земельною ділянкою, шляхом зобовязання [PERSON] належним чином обладнати виведену трубу з належного їй житлового будинку для зливу нечистот у глибину її земельної ділянки з влаштуванням вигрібної ями (каналізації) та облаштувати майданчик (яму) для компосту у відповідності до діючих на території України санітарних та будівельних норм. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому, враховуючи норму даної статті, суд вважає, що позивач має право на відшкодування понесених нею витрат щодо сплати судового збору, таким чином із відповідачки слід стягнути у користь позивачки 704,80 грн. судового зюору, сплаченого позивачкою при зверненні у суд. На підставі наведеного та

Outcome: approved