Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

В травні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що він є основним наймачем квартири [ADDRESS]. Крім нього, його дружини та сина [PERSON], [INFO] за вказаною адресою зареєстровані його діти: син [PERSON] та донька [PERSON], відповідачі по справі, які відповідно з 2008 року та 2012 року в зазначеній квартирі не проживають. За весь час діти в його квартирі не зявлялися, йому самому приходиться нести всі витрати по утриманню квартири, доглядати її, сплачувати комунальні послуги, тощо. Визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, необхідно йому для зняття останніх з реєстраційного обліку за адресою м. Дзержинськ, вул. Маяковського, 12/45 Донецької області. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. Належно повідомлені відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у їх відсутності суду не подавали, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дружиною позивача по справі. Суду підтвердила, що їх діти, син [PERSON] та донька [PERSON] вже тривалий час не проживають в їх квартирі за адресою м. Дзержинськ, вул. Маяковського, 12/45. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивача по справі. Суду підтвердила, що діти позивача по справі, а саме син [PERSON] та донька [PERSON] з батьками за адресою м. Дзержинськ, вул. Маяковського, 12/45 не проживають дуже тривалий час. Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно правовими актами. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач по справі є основним наймачем квартири [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно довідки про склад сімї № б/н від 16.01.2015 року з ДКП «Дзержинськжитлосервіс» (а.с. 6) в квартирі за вказаною адресою зареєстровані позивач по справі, його дружина [PERSON], їх діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Із інформації, повідомленої позивачем в своїй позовній заяві, яка ні ким і ні чим не спростована (а.с. 3), його син [PERSON] за вказаною вище адресою не проживає з 2008 року, а донька [PERSON] з 2012 року. Згідно довідки № 37 від 14.10.2014 року (а.с. ) [PERSON] з 01.08.2012 року по теперішній час працює в КЗ «Центр первинної медико санітарної допомоги № 6 м. Маріуполя». Згідно довідки № 159 від 17.10.2014 року (а.с. ) [PERSON] з 13.05.2014 року по теперішній час працює в ТОВ «Паралель М ЛТД» оператором мийної установки (АЗК № 27 м. Маріуполь Донецької області). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 71, ст. 72 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Факт того, що відповідачі не проживають в квартирі, основним наймачем якої є їх батько [PERSON], позивач по справі понад встановлені чинним законодавством строки також підтверджено актом вуличного комітету та показаннями свідків (а.с. 4). Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд вважає, що відповідачі з 2008 року та з 2012 року, тобто понад шість місяців, без поважних причин були відсутніми за місцем своєї реєстрації. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає позовні вимоги в цій частині повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved