Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він є власником [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2002 року. Відповідач є дружиною позивача та зареєстрована у спірній квартирі з 04.08.2005 року , але з квітня 2014 року в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, речі відповідача у квартирі відсутні, місце її перебування не відомо. У добровільному порядку відповідач не припинила свою реєстрацію у квартирі, чим порушує права позивача, як власника квартири, тому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням у спірному будинку. Позивач в судовому засіданні надав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві, наполягав на задоволені позову та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Зазначив, що вони з відповідачем фактично припинили шлюбні відносини та відпвідач пішла від нього. Відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих суду підстав, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином що підтверджується поштовим повідомленням. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивача, відповідач є дружиною позивача, яка з 2014 року у спірній квартири не проживає, речей її не має, де вона перебуває не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сусідом позивача, відповідач є дружина позивача, яка з квітня 2014 року у квартирі позивача не проживає, де вона перебуває не відомо, позивач не перешкоджав їй проживати у квартирі, її речі відсутні. Свідок зазначив, що приймав участь у обстеженні квартири та складанні акту про не проживання відповідача у спірній квартирі з квітня 2014 року, обставини викладені в акті підтверджує. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права та обов'язки сторін, справа розглянута у відсутності відповідача при заочному розгляді, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 24.06.2005 року виданого Жовтневим відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області [PERSON] уклав шлюб із [PERSON].( дошлюбне прізвище [PERSON]). Судом встановлено, що позивач є власником [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2002 року та про що проведено реєстрацію права власності у БТІ м.Маріуполя на зазначену квартиру на ім'я позивача та видано реєстраційне посвідчення від 05.09.2002 року та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно 02.05.2003 року. Згідно особистого рахунку відповідач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] з 04.08.2005 року. Відповідно до акту, складеного ЖКП «Житло «Центр» у [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], але з квітня 2014 року не проживає у зазначеній квартирі . Відповідно до вимог ч.2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Та відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд тв. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Однією з підстав для зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні" Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини, встановлені по справі, покази свідків, суд приходить до висновку, що відповідач, як особа, що понад один рік у спірній квартирі не проживає, права власності на квартиру не має, втратила право користування спірною квартирою, тому позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Outcome: approved