Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO]. Стягнути з нього на її користь судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких [INFO] народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. Після народження дитини відносини з відповідачем погіршилися. З серпня 2012 року, коли дитині виповнилося 6 місяців, фактичні шлюбні відносини були припинені. Дитина залишилася проживати зі мною, відповідач спілкування обмежив та не відвідує дитину по даний час, не піклується та не утримує її. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню своєї дитини. З самого раннього віку дитина взагалі не знала свого біологічного батька. Заочним рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.04.2013 року [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), до повноліття дитини, що підтверджується копією виконавчого листа виданого 25.04.2013 року Комсомольським міським судом Полтавської області. Аліменти відповідач не сплачував жодного разу. Відповідач не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитину, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною що, необхідно для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу де культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умов для виховання дитини. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 29.03.2019 року №452 вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчог комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши докази,що знаходяться в матеріалах справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO], має батьків матір - [PERSON], батька - [PERSON]. Цей факт підтверджено свідоцтвом про народження дитини, [NUMBER], видане 06.03.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області. Заочним рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.04.2013 року [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), до повноліття дитини, що підтверджується копією виконавчого листа виданого 25.04.2013 року Комсомольським міським судом Полтавської області. Аліменти відповідач не сплачував жодного разу. Згідно довідки-розрахунку № 13514 Кременчуцького районного ВДВС ГТуЮ у Полтавській області від 19.06.2018 року - сукупний розмір заборгованості за аліментами становить 92 698,78 грн. Згідно довідки ДНЗ (ясла-садок) № 41 Кременчуцької міської ради Полтавської області від 04.07.2018 року № 01-25/108, вбачається, що батько не брав участі у вихованні дитини, її вихованням займалася мати Відповідач не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитину, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною що, необхідно для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу де культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умов для виховання дитини. Одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає не тільки з установлених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Фактичне місце проживання відповідача не відоме. Останнє відоме місце його реєстрації: [ADDRESS], згідно відомостей, що встановлені державним виконавцем та зазначені в довідці-розрахунку № 13514. Вказане суттєво ускладнює належне утримання та виховання дитини, адже для зміни місця реєстрації потрібна згода батька, для виїзду дитини закордон на оздоровлення також потрібна згода батька, або відповідні рішення суду (перелік не є вичерпним). Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 29.03.2019 року №452 вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Таким чином, після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON], [INFO], оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що позивачка займається вихованням дитини, повністю утримує, а відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань по утриманню дитини, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Декларація прав дитини, проголошена, Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитини повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 «Конвенції про права дитини», батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст.ст. 11,12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основні турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, я їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природні здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положення ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини, ч. 7,8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч.2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (дітей). Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичні духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечуй необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування своїми обов'язками. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину, зобов'язані забезпечувати здобуття дитиною повнової загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З огляду на наведене, суд вважає доведеним факт неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON], [INFO] . Таким чином , суд вважає, що [PERSON] ,вiдповiдно до вимог ст.164 Сiмейного кодексу України, повинен бути позбавлений батьківських прав щодо неповнолітнього сина, оскільки судом встановлено, що він, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, свідомо ухиляється від їх виконання. У зв'язку з цим позбавлення батьківських прав відносно його сина призведе до позитивного результату у його долі, забезпечить захист його прав та інтересів. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в сумі 704,80грн.,сплаченого нею при подачі позовної заяви.

Outcome: approved