Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

В червні 2011 року прокурор Врадіївського району в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПП ВКП «Каро, після зміни позовних вимог, про визнання недійсним договору оренди землі, витребування у відповідача та повернення позивачеві земельних ділянок загальною площею 6.47 га., розташованих в межах території Гуляницької сільської ради (далі - земельні ділянки). В судовому засіданні прокурор, позивач, його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на те, що позивач на підставі державного акту є власником земельних ділянок, якими станом на день звернення до суду користується відповідач на підставі зареєстрованого договору оренди землі, який укладено від імені [PERSON] з відповідачем. Проте [PERSON], як орендодавець даний договір не підписувала, доручення на його підписання іншим особам не надавала. Про даний договір позивач дізналася в 2011р, з листа ПП ВКП «Каро», на її вимогу про повернення земельних ділянок. З огляду на те, що волевиявлення позивача не було направлено на укладення спірного договору, вважають його недійсним. В судовому засіданні відповідач [PERSON], його представники позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що договір оренди землі підписаний ймовірно чоловіком позивача [PERSON] відповідно до їх первісних показань, висновків первинної експертизи, та додаткова угода до договору оренди землі є його невід'ємною частиною, зареєстрована разом з договором., та підписана самим позивачем. Крім того, орендодавець до 2011р. не пред'являла претензій, не оспорювала спірний договір, отримувала орендну плату відповідно до договору, що свідчить про її вільне волевиявлення та схвалення дій іншої особи на укладення цього договору в письмовій формі. Також відповідач зазначив, що згідно наукового висновку науково - консультативної ради ВС України, постанови Верховного суду від 18.09.2013р., по даній цивільній справі, встановлено, що від імені [PERSON] укладено договір оренди землі, дії орендодавця направлені на виконання умов договору, додаткова угода до договору є дійсною, а тому договір оренди землі діє до 2020р.. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - відділу держземагенства у Миколаївській області Жоров М. В. будучи належним чином повідомлено про час та місце розгляду на розгляд справи не з'явився, звернувшись з заявою в якій просить слухати справу у його відсутність. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини: · 21.11.2000р. між орендарем ПП ВКП «Каро» та орендодавцем [PERSON] був укладений типовий договір оренди земельної частки (пай) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) терміном на 3 роки (типовий договір оренди земельної частки (паю) від 21.11.2000р.); · 30.12.2004р. орендодавець [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) отримала державний акт на право власності на земельні ділянки (земельна ділянка [NUMBER] площею 3,92 га кадастровий номер 4822380800:03:000:0167, земельна ділянка [NUMBER] площею 2,82 га кадастровий номер 4822380800:03:000:0210) загальною площею 6,74 га, розташовані в межах території Гуляницької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області серії МК №080771 (далі - державний акт) виданий Врадіївським районним відділом земельних ресурсів (державний акт); · ПП ВКП «Каро» володіє та користується земельними ділянками на підставі договору оренди землі, укладеного 01.09.2007р. з ним від імені [PERSON], строком на 7р., зареєстрованим у Врадіївському відділі Миколаївської регіональної філії державного підприємства «центр державного земельного кадастру» (далі - відділі МРФ ДП ЦДЗК) 10.03.2010р. за № 011048900043, додатком до якого є акт приймання - передачі земельної ділянки (далі - акт). Відповідно до п. 38 «Прикінцеві положення» договору, п. 3 Акту він складений в 3-х примірниках (договір оренди землі від 01.09.2007р., акт) · 10.09.2009р. між сторонами ПП ВКП «Каро» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 01.09.2007р., якою внесено зміни до п. 6 договору «Орендна плата» - у розмірі 3% від вартості земельної ділянки та строку його дії - продовжено строк дії договору 01.12.2020р., яка не пройшла державної реєстрації у відділі МРФ ДП ЦДЗК (додаткова угода від 01.09.2007р., довідка відділу Держкомзему № 319 від 25.06.2010р.); · 14.06.2011р. відповідачем ПП ВКП «Каро» відмовлено позивачеві [PERSON] у поверненні належних їй земельних ділянок, з підстав користування ними відповідачем на підставі договору оренди землі від 01.09.2007р. укладеного з [PERSON] (лист №14 від 14.06.2011р.); · відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №1535 від 03.10.2011р. підписи від імені орендодавця у двох примірниках договору оренди землі від 01.09.2007р. зареєстрованих Врадіївським реєстраційним відділом МРФ Центр ДЗК 10.03.2010р. за №041048900043, двох примірниках актів прийому - передачі земельної ділянки ймовірно виконані не [PERSON], а іншою особою та в одному примірнику договору оренди землі та акті - виконані не [PERSON], а іншою особою (висновок експерта №1535 від 03.10.2011р.); · відповідач отримувала, особисто, та через інших осіб орендну плату в грошовій та натуральній формі протягом 2007-2010р., на підставі договору оренди землі, відповідно до розписок та платіжних документів (розписки про отримання орендної плати за 2007, 2008, 2009рр., показання в якості свідків відповідача, позивача); При прийнятті рішення суд керується: - ст. ст. 14, 15, 16, 18, 19, 20 ч.1 Закону України "Про оренду землі" від №161-ХІУ від 06.10.1998р. (далі - закон №161-ХІУ), в редакції станом на день реєстрації договору оренди землі, згідно яких договір оренди землі укладається у письмовій формі, набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов та державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Договір землі підлягає державній реєстрації, і набирає чинності з моменту його державної реєстрації. Відсутність істотних умов у договорі оренди землі є підставою для визнання його недійсним. - ст.. ст.. 202 ч.1, 203 ч. 3, 207 ч.2, 210 ч.1, 215 ч.1, 407, 640 ч.3, 1212-1215 ЦК України, згідно яких правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між її власником і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності з моменту її проведення. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) Підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення сторонами вимог, в т.ч. - ч. 3 ст. 203 ЦК України (волевиявлення учасника правочину повинно бути вільним і відповідати його внутрішній волі). У разі якщо на виконання неукладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави. - ст. ст.125, 152 Земельного кодексу України, згідно яких, право оренди земельної ділянки виникає з моменту його державної реєстрації. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною; застосування інших, передбачених законом, способів. З огляду на вищевикладені норми ст.. 20 ч.1 закону №161-ХІУ, ст.. ст. 210 ч.1, 640 ч.3 ЦК України, встановлення в судовому засіданні факту здійснення державної реєстрації спірного договору оренди землі, суд вважає його укладеним, а отже - оспорюваним, таким що може бути визнаний недійсним за рішенням суду. Доказів, які б ставили під сумнів висновок експерта№1535 від 03.10.2011р, а також доказів наявності доручення [PERSON] іншій особі на підписання вказаного договору, на спростування того, що [PERSON] лише в 2011р. дізналася про існування договору оренди землі відповідач суду не надав. Посилання відповідача, представників на те, що отримання [PERSON] орендної плати протягом 2007-2010рр., не оспорювання нею умов спірного договору, свідчать про схвалення нею умов договору та дотримання сторонами істотних умов договору при його вчиненні, а тому умови договору відповідають дійсному волевиявленню позивача, суд вважає помилковими, з наступних підстав: Вчинення стороною дії (одержання орендної плати за договором) без отримання нею пропозиції укласти такий договір (оферти) не може підтверджувати її згоду на укладення договору, що передбачено ст. ст.. 641, 642 ЦК України. Доводи відповідача, які зводяться до того, що позивач отримавши орендну плату, відповідно до ч.1,2 ст. 241 ЦК України, схвалив спірний договір оренди є також необґрунтованими, оскільки особа, яка підписала спірний договір оренди взагалі не мала статусу представника орендодавця за відсутності повноважень, і тому наступне його схвалення є неможливим. Суд також вважає необґрунтованими посилання відповідача, представників щодо необхідності відмови в задоволенні позову з підстав продовження дії строку договору до 2020 року шляхом укладення додаткової угоди до Договору оренди землі від 10.09.2009 р., яка є невід'ємною частиною зареєстрованого договору оренди землі, постільки вона не пройшла державної реєстрації. Так зокрема п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», визначено, що відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Згідно зі ст.ст. 210,640 ЦК України, не є вчиненим також правочин, у разі не здійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Крім того не заслуговують на увагу посилання відповідача на постанову ВС України від 18.09.2013 р. (а. с. 178 т.2), науковий висновок науково-консультативної ради при ВСУ (а. с. 167 т.2), оскільки предметом розгляду та роз'яснення були вимоги про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, а ВС України, крім того, у постанові зазначив, що спірний зареєстрований договір оренди землі є укладеним, а отже - оспорюваним, та за рішенням суду може бути визнаний недійним. З огляду на вищевикладене, те, що позивач як орендодавець не підписував спірний договір оренди, згоди та повноважень на його укладення і підписання іншій особі не надавав, є всі підстави вважати доведеною відсутність у нього волевиявлення на укладення цього договору, а сам договір, виходячи з положень передбачених ч.1 ст. 215 підлягає визнанню недійсним, у зв'язку з недодержанням в момент вчинення правочину стороною вимоги, встановленої ч.3 ст. 203 ЦК України. Крім того, в зв'язку з неповерненням орендарем, орендодавцю земельної ділянки, право власника земельної ділянки (орендодавця) на землю підлягає захисту в загальному порядку, а тому, суд вважає вимогу позивача щодо зобов'язання відповідача повернути належну йому земельну ділянку, такою, що також підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved