Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

В вересні 2015 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 47305 грн. 32 коп. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] 24.04.2012 року було укладено договір банківського обслуговування №BL_NK00099574, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 11500 гривень на поточні потреби, а відповідач у свою чергу зобов"язувалась погасити кредит до 24.04.2015 року, сплатити за його користування проценти у розмірі 15% річних та щомісячну плату у вигляді комісії за управління кредитом у розмірі 1,50%від суми кредиту. Позивач виконав умови кредитного договору та надав відповідачу зазначені грошові кошти у повному обсязі. Вказана в позовній заяві заборгованість відповідачів перед позивачем виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON], умов договору банківського обслуговування від 24.04.2012 року, а саме: через порушення строків сплати платежів в рахунок погашення кредиту та нарахованих відсотків. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] 24.04.2012 року було укладено договір банківського обслуговування №BL_NK00099574, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 11500 гривень на поточні потреби, а відповідач у свою чергу зобов"язувалась погасити кредит до 24.04.2015 року, сплатити за його користування проценти у розмірі 15% річних та щомісячну плату у вигляді комісії за управління кредитом у розмірі 1,50%від суми кредиту (а.с.6-13). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав умови згаданого кредитного договору та надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у сумі 11500 гривень. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] умови договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим останній заборгував позивачу станом на 10.08.2015 року грошові кошти у сумі 47305 грн. 32 коп., що складається із прострочення до повернення кредиту у сумі 9182 грн. 61 коп., прострочених процентів за користування кредиту у сумі 2356 грн. 97 коп., простроченої комісії за управління кредитом у сумі 2932 грн. 50 коп., пені за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 32833 грн. 24 коп. Наявність вказаної заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с.4-5), який перевірено судом. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.626 ЦК України, договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved