Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 28.05.2013 року вона розірвала шлюб з відповідачем, про що Вінницьким районним судом Вінницької області було винесено рішення суду від 10.06.2013 року. Від шлюбу мають двоє дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість, оскільки фізично здоровий, працездатний інших утриманців не має. Позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак подала через канцелярію суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Справу просить розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав через канцелярію суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Справу просить розглядати у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.05.2013 року Вінницьким районним судом Вінницької області винесено рішення, яким шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстрований 17.02.2004 року у виконкомі Вінницько - Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №5 - розірвано (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач - [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, серії [NUMBER] від 09.02.2009 року та серії [NUMBER] від 24.02.2005 року (а.с.3,4). Діти проживають разом із позивачем і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Вінницько - Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 30.04.2014 року за №698 (а. с.5). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язків утримувати дітей, судом не встановлено. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Суд, при визначенні розміру аліментів враховує те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, також суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, зокрема те, що відповідач здоровий, працездатний, інших утриманців немає, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, визнав позовні вимоги в повному обсязі та дійшов висновку, що розумним і справедливим буде розмір аліментів на утримання дітей, визначений в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 30.04.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved