Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

В травні 2018 року [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що [INFO] народилась [PERSON] , її батьками є [PERSON] та відповідач [PERSON] . З часу народження, дитина мешкала разом із матір`ю, бабусею [PERSON] та із родиною брата матері - [PERSON] . [INFO] мати дитини - [PERSON] померла. Бабуся дівчинки - [PERSON] померла [INFO] . З цього часу дитина [PERSON] постійно мешкає із рідним дядько [PERSON] та його дружиною, позивачкою по справі - [PERSON] , які займаються її вихованням. Батько дівчини жодного дня із нею не проживав, самоусунувся від виховання своєї доньки, не цікавився її долею та життям, не виявляв бажання спілкуватися з нею та приймати участь у її вихованні, матеріально не допомагав, ніколи не забезпечував належними умовами для навчання, виховання та розвитку, не піклувався про стан її здоров`я. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по виховання дитини, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини позивачка вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Згодом [PERSON] , діюча в інтересах неповнолітньої [PERSON] , збільшила позовні вимоги та в остаточній редакції просила позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його доньки [PERSON] , а також стягнути з нього аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. (том 1 а.с. 118-119) 15 травня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 11 липня 2018 року до суду з боку відповідача [PERSON] була подана зустрічна позовна заява до [PERSON] про виключення з актового запису відомостей про батьківство, треті особи: Волноваський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, Служба у справах дітей Волноваської районної державної адміністрації. 16 липня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження по зустрічному позову за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 20 вересня 2018 року ухвалою суду зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , про виключення з актового запису відомостей про батьківство об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, присвоєно єдиний унікальний номер справи 265/4159/18. 26 вересня 2018 року до суду від позивача за зустрічним позовом [PERSON] надійшло клопотання про долучення у якості співвідповідачів орган опіки та піклування Волноваської міської ради Волноваського району Донецької області та орган опіки та піклування Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, оскільки [PERSON] не є опікуном неповнолітньої [PERSON] ( том 1 а.с. 71). 22 жовтня 2018 року по справі був проведений повторний автоматичний розподіл, в зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Щербіни А.В. ( том 1 а.с. 72). 01 листопада 2018 року ухвалою справу прийнято до провадження визначеним автоматичним розподілом суддею та призначено відкрите судове засідання ( том 1 а.с.73). 06 березня 2019 року за клопотанням відповідача [PERSON] про повернення до стадії підготовчого провадження, оскільки останній має намір уточнити свої зустрічні позовні вимоги, у справі призначено підготовче судове засідання. ( том 1а.с. 87). 16 квітня 2019 року ухвалою суду за клопотанням [PERSON] у підготовчому судовому засіданні призначено судово-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.( том 1 а.с. 99-100). 08 серпня 2019 року ухвалою суду в зв`язку із надходженням письмового висновку судово- генетичної експертизи провадження у справі було відновлено, та призначено подальший судовий розгляд. (том1 а.с. 126-127). 10 жовтня 2019 року ухвалою суду зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , про виключення з актового запису відомостей про батьківство, треті особи: служба у справах дітей по Лівобережному району Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, Служба у справах дітей Волноваської райдержадміністрації, Волноваський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області - залишена без розгляду, підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. ( том 1 а.с. 139-142) У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] , яка діє на підставі договору та ордеру, уточнені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково позивачка вказувала, що вихованням дитини займається виключно вона, батько дитини ніколи не цікавився її життям, не допомагав їй, не відвідував школу, не піклувався про її здоров`я, тому дівчинка не бажає не зустрічатися ні спілкуватися з батьком, відноситься до нього як до чужої людини. У неї з дівчинкою дуже довірливі та добрі стосунки, вона її називає «мамою». З лютого 2020 року відповідач щомісяця декілька разів на її ім`я для утримання доньки направляв по 500 гривень, які вони разом дівчинкою витрачали виключно на неї. Просила суд при винесенні рішення врахувати виключно інтереси дитини. Відповідач [PERSON] , заперечуючи проти позову, вказував, що має бажання спілкуватися з дочкою, але та уникає його, на телефонні дзвінки не відповідає. До себе забрати дитину він можливості не має, оскільки проживає в однокімнатній квартирі дружини. Він дійсно не навідувався до школи, де навчається донька, не цікавився її навчанням, здоров`ям, не робив подарунки, матеріально допомогу дитині не забезпечував, оскільки був обмежений в засобах існування, у період 2017 року проходив лікування пов`язане з погіршенням зору. В лютому 2020 року він вперше прийшов до доньки в школу, але остання відмовилася з ним спілкуватися, що на його думку свідчить про налаштування дитини проти нього. Він спілкувався із класним керівником та директором, дізнався про її шкільні справи, але телефон доньки йому не дали. Пояснював, що категорично відмовляється платити аліменти, однак буде доньці допомагати фінансово. Представник третьої особи, Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, Мамаєва С.В. , яка діє на підставі довіреності, підтримала висновки комісії служби доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки останній ухилився від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. До такого висновку члени комісії прийшли, отримавши інформацію з різних джерел, в тому числі поспілкувавшись з неповнолітньою [PERSON] , яка вказувала, що батько для неї чужа людина, позивачку по справі [PERSON] вона називає «матір`ю», вона є для неї авторитетом, є її підтримкою в усіх сферах життя та розвитку. Також вказувала, що при спілкуванні з [PERSON] вона бачила, як остання хвилюється та переживає, що її заберуть з сім`ї [PERSON] та віддадуть батько до якого у неї не має ні яких почуттів. При винесенні рішення просила врахувати тільки інтереси дитини. Представник третьої особи Служби у справах дітей Волноваської райдержадміністрації у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи без їх участі, при винесенні рішення врахувати інтереси дитини. Допитана у судовому засіданні у присутності педагога та спеціаліста Служби у справах дітей неповнолітня [PERSON] пояснила, що проживає разом із своєю мамою - [PERSON] , та братом, її рідна мати та бабуся померли, коли вона була маленька. Вона дуже звикла до [PERSON] , їй дуже добре і комфортно з нею, їй в родині [PERSON] створені всі умови для гармонійного життя та побуту, у них довірливі відносини, вона постійно цікавиться її життям, інтересами, вподобаннями, купує необхідний одяг, проводить з нею багато часу. Батько її життям, інтересами, здоров`ям ніколи не цікавився і для неї чужа людина. Перебуваючи у дуже схвильованому стані з приводу ситуації, що склалась в її родині, під час допиту неповнолітня [PERSON] дала суду чіткі та зрозумілі пояснення, що з батьком [PERSON] вона категорично не бажає ні жити, ні спілкуватись. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює медичною сестрою в лікарні, вхожа в родину позивачки [PERSON] . Пояснювала, що дівчинка [PERSON] мешкає із тіткою після смерті рідної матері та бабусі. У дівчини є своя кімната, всі необхідні речі, вона дуже гарно вдягається. Будь- яких скарг від дівчини вона ніколи не чула. Називає позивачку матір`ю. Батька [PERSON] вона бачила декілька разів, але це було дуже давно. Їй відомо зі слів дівчини, що вона не хоче спілкуватись із батьком, їй навіть неприємно розмовляти про нього. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона виконує обов`язки депутата в с. Калинівка та приймала участь при складанні акту обстеження умов мешкання неповнолітньої [PERSON] . Пояснювала, що умови мешкання у дівчини дуже гарні, в неї є своя кімната, ліжко, стіл, шкільне приладдя, одяг. Дівчина завжди усміхнена, в неї все добре. Останній раз вона бачила батька дівчини, колі тій було два роки. Зараз дитина не виявляє бажання спілкуватись про батька, тільки при згадці про нього одразу стає похмурою та сумною. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є родичкою позивачки [PERSON] . Знає обох сторін по справі. Коли померла мати дівчини, її вихованням займалась бабуся. Після смерті бабусі, дівчину залишила у себе позивачка, у якої дитина мешкає до цього дня. Батько усунувся від виховання дитини. Вважає, що дівчина йому не потрібна, до себе він її не забрав, казав, що нікуди забирати, що в нього інша родина, дитина буде йому тільки заважати. Неповнолітня [PERSON] називає позивачку матір`ю, в неї все є, всім забезпечена. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона до 4 класу була класним керівником неповнолітньої [PERSON] . Після смерті мами піклуватися про неповнолітню стала її бабуся. Після того, як бабуся померла, дівчина залишилась проживати в тій же родині та будинку разом із тіткою [PERSON] , де проживає і до теперішнього часу. Вона, як класний керівник перевіряла умови проживання дівчинки та пересвідчилася, що у неї є окрема кімната, стіл для занять, книжки, вона охайно виглядає. Позивачка цікавиться навчанням дівчини, ходить з нею на прийом до лікаря. Відповідач у житті дівчини участі не приймає, тому всі питання щодо навчально-виховного процесу керівництво школи вирішує з тіткою. Батько повідомив директора школи, що не може забрати дитину через складнощі у своєму житті. Батько особисто до закладу не з`являвся, участі у вихованні дитини не брав, батьківські збори в навчальному закладі не відвідував, навчанням не цікавився. Вказувала, що тітка для неповнолітньої є авторитетом, вона довіряє тільки їй, знайшла в ній підтримку. Суд, заслухавши сторін, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого виконкомом Лебединської сільської ради Новоазовського району Донецької області від 05.12.2007 року(том 1 а.с.5), та проведеної за клопотанням [PERSON] молекулярно-генетичної експертизи ( том 1 а.с. 122-124). Позивачка [PERSON] є тіткою неповнолітньої [PERSON] (том 1 а.с.13). Мати неповнолітньої - [PERSON] померла [INFO] , після чого неповнолітня [PERSON] стала мешкати разом із бабусею - [PERSON] ( том 1 а.с. 11). Після смерті [INFO] бабусі дівчини - [PERSON] , неповнолітня стала проживати з тіткою - позивачкою по справі [PERSON] (том 1 а.с.11-12,14). За місцем мешкання позивачка [PERSON] характеризується з позитивної сторони, займається вихованням своїх дітей та після смерті матері, племінницею - [PERSON] , 2007 р.н., повністю взяла на себе утримання та піклування за дівчиною ( том 1 а.с. 15). Згідно характеристики з місця навчання дитини, учениця 4 класу Маріупольської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів № 10 Маріупольської міської ради Донецької області [PERSON] , [INFO] , систематично відвідує школу. Успішністю учениці в школі, її поведінкою, цікавиться тітка [PERSON] . Також тітка успішно здійснює корекцію поведінки, прищеплюючи [PERSON] загальноприйняті норми спілкування, існування у соціумі, моральні якості. Дівчинка завжди охайно доглянута та одягнута. Протягом навчального року всі питання стосовно навчання дитини у школі вирішувалися з тіткою. Стосунки, які склалися в родині дуже теплі, комфортні, шанобливі. [PERSON] дуже тепло розповідає про свою родину, бо весь час дитина проживала в домі тітки і її сприймають як рідну ( том 1 а.с.9-10). 12 лютого 2020 року службою у справах дітей Волноваської районної державної адміністрації було проведено співбесіду із неповнолітньою та обстеження умов проживання сім`ї, в якій проживає неповнолітня [PERSON] , в ході якого встановлено, що в будинку створені належні умови для проживання дитини. Батько дитини проживає окремо, зв`язок з дитиною не підтримує. Дитина не бажає змінювати своє місце проживання, наявний міцний емоційний зв`язок дитини з тіткою [PERSON] (том 1 а.с.212-213). Відповідач [PERSON] перебував на обліку в Орджонікідзевському управлінні праці та соціального захисту населення м. Маріуполя як отримувач допомоги на дітей одиноким матерям (удовам, удівцям) на дитину [PERSON] , [INFO] у період з 01.07.2011 по 31.12.2015 у зв`язку зі смертю матері [PERSON] ( том 1 а.с. 82). У судовому засіданні не заперечував, що на час отримання допомоги, неповнолітня [PERSON] з ним не проживала, а жила разом із бабусею. Згідно наданої довідки з місця праці, відповідач [PERSON] працевлаштований в ПрАТ «МК «Азовсталь» на постійній формі працевлаштування з 03.06.2008 року, затримки у виплаті заробітної плати за останні 6 місяців відсутні. (том 1 а.с.153). З виробничої характеристики на ім`я відповідача [PERSON] вбачається, що останній працює на заводі «Азовсталь» з 2008 року, зарекомендував себе з позитивної сторони. ( том 1 а.с. 202). За висновком служби у справах дітей Маріупольської міської ради від 03.09.2018 року, служба вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] , з підстав ухилення останнього від своїх батьківських обов`язків. (том 1 а.с. 54-56). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно приписів ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно принципу статті 6 Декларації, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради від 27.02.1991р., держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу (далі - СК) України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «Z та інші проти Сполученого Королівства» від 10 травня 2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23 вересня 1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини інтереси малолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім`ї. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень у судовому засіданні позивача, основною підставою заявленого позову є неналежне виконання відповідачем обов`язків по вихованню та забезпеченню дитини. Ці доводи не спростовані у суді дослідженими матеріалами справи. Встановлено, що батько після засідання комісії з питань захисту прав дітей, не став виявляти більший інтерес до дитини, до її навчання та виховання. Під час розгляду справи з пояснень відповідача встановлено, що за час розгляду справи у суді останній прийшов до школи тільки один раз взимку 2020 року, поспілкувався з класним керівником і директором про успіхи доньки в навчанні, донька категорично відмовилася з ним спілкуватися і з лютого 2020 року раз на місяць на ім`я позивачки став відправляти по 500 гривень на утримання своєї доньки, категорично відмовляючись в подальшому сплачувати аліменти та не заперечуючи, щоб донька проживала в сім`ї позивачки. Всі дані факти в сукупності не можуть свідчити про те, що відповідач приймає всі міри, щоб не втрачати зв`язок із дитиною, та не має наміру відмовлятися від неї, бажає в подальшому виконувати свої батьківські обов`язки. До такого переконання суд прийшов з огляду на те, що з боку відповідача суду не надано переконливих доказів того, що відповідач - батько неповнолітньої [PERSON] критично ставиться до своєї поведінки в минулому стосовно доньки, намагається зміни відносини з донькою, найти з нею порозуміння, змінити її матеріально-побутові умови життя. Суд зазначає, що дитина повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Неповнолітня [PERSON] зазнала тяжкої психологічної травми, втративши матір, потім бабусю, а батько в свою чергу усунувся від виховання та розвитку дитини. Позивачка повністю замінила дитині матір, залишила її проживати в тому середовищі, будинку, створивши їй всі належні умови для гармонійного та комфортного проживання та розвитку. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.76, 81 ЦПК України. Суд вважає, що відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б спростували обставини про його умисне ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання своєї дитини, посилання на те, що позивачка налаштовує неповнолітню проти нього, відповідно він не може виконувати свої батьківські обов`язки, не знайшли своє підтвердження та спростовуються, як дослідженими доказами, так і поясненнями самого відповідача, який зі скаргами до органу опіки та поліції на поведінку позивачки не звертався. Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Зокрема, відповідно до положень ст.12 ч.1 Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини» (ратифікована Україною 27.02.1991 року), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами. Відповідне положення закріплено у статті 171 ч.2, 3 СК України, в якій зазначено, що думка дитини має бути врахована при вирішенні питань, що стосуються її життя. За таких обставин, враховуючи думку неповнолітньої дитини - [PERSON] , діючи в її інтересах, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідає інтересам дитини в даній ситуації. При цьому суд виходить із вимог ст. 9 Конвенції «Про права дитини» від 20.11. 1989 року, в якій зазначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками, крім випадків, коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Суд повинен приймати до уваги інтереси дитини, оскільки ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини фактично призводить до неможливості отримання дитиною паспорта громадянина України, отримання соціальних виплат, медичних послуг тощо. В свою чергу, і позивачем доведені обставини, які б давали підстави дійти висновку про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] та надані належні і допустимі докази невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків без поважних причин, а судом встановлена винна поведінки останнього щодо ухилення від виховання доньки і свідомого нехтування ним своїми обов`язками, тому наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, установлені пунктом 2 частини першої статті 164 СК України. Відповідно до норм сімейного законодавства, право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів має право той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тому суд приходить до висновку про стягнення аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітньої [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31 липня 2019 року ( з дня пред`явлення позовної вимоги) та до досягнення дитиною повноліття. Питання щодо судових витрат суд вирішує у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь держави судові витрати за вимогою про позбавлення батьківських прав у розмірі 704,80 грн. та за вимогою про стягнення аліментів в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved