Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

В липні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 19.02.2014 року зареєстрований в реєстрі за номером 600 про звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS] таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.01.2008 року між позивачем та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено договір іпотеки № PLM -009/030/2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є., зареєстрованим в реєстрі за № 213, яким передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS]. При ознайомлені позивачем у квітні 2018 року з матеріалами виконавчого провадження № 52107986 у приміщенні Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, йому стало відомо, що 19.02.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 600 про звернення стягнення на вищезазначене іпотечне майно для задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Діями відповідача порушено права та законні інтереси позивача, як власника нерухомого майна, та іпотекодавця, а тому він змушений звернутися до суду із вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій вона повідомила суд, що спростувати докази надані позивачем не може, оскільки дійсно, досудова вимога вих. № 92-3-2/44819 була вручена позивачу особисто 09.12.2008 року. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з'явилася, на адресу суду направила заяву про розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 18.01.208 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № ML-009/030/2008 відповідно до умов якого, ЗАТ «ОТП Банк» надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 68 207 доларів США з ціьовим призначенням на купівлю нерухомого майна, на поточний рахунок № 2620 4 901785534, зі сплатою 20 % вартості нерухомого майна у відповідності до Договору купівлі - продажу на рік, з кінцевим терміном повернення до 18.01.2028 року. В забезпечення виконання кредитного договору № ML-009/030/2008 18.01.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено договір іпотеки № PLM -009/030/2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є., зареєстрованим в реєстрі за № 213, яким передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS]. Із матеріалів справи також вбачається, що 09.12.2008 року позивачем було отримано письмову досудову вимогу від 04.12.2008 року № 22-3-2/44819 про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-009/030/2008 від 18.01.2008 року. 19.02.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було видано виконавчий напис № 600 та запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] та яке на підставі договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є., зареєстрованим в реєстрі за № 213, передано в іпотеку ПАТ «ОТП Банк», яке є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», яке є правонаступником АКБ «Райффайзен Банк Україна» та право вимоги за яким було придбано ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за договором про відступлення права вимоги від 07.06.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстром № 5620. Строк платежу за вищезазначеним договором іпотеки настав 16.01.2014 року. На підставі вищевказаного виконавчого напису приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 19.02.2014 року постановою заступника начальника Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 07.09.2016 року було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису № 600 від 19.02.2014 року. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Слід зазначити, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яким встановлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. В матеріалах справи наявна копія досудової вимоги від 04.12.2008 року № 22-3-2/44819 про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-009/030/2008 від 18.01.2008 року, яка була отримана [PERSON] особисто 09.12.2008 року. Вказані обставини приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. перевірені не були. В той же час письмові вимога позивачу була надана 09.12.2008 року, а виконавчий напис вчинений 19.02.2014 року, тобто з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у тому, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться з дня виникнення права вимоги, якщо минуло не більше трьох років, на підставі виконавчих написів нотаріусів. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що однією з об'єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред'явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з'ясовано всі обставини у справі. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, зокрема виконавчого напису, який вчинено без вказання періоду з якого розрахована заборгованість [PERSON] Отже, нотаріусом не було перевірено розрахунок заборгованості, що надав відповідач, взагалі у разі його надання відповідачем нотаріусу пере вчиненням нотаріальної дії. Таким чином, як свідчать обставини справи, виконавчий напис вчинено із порушенням норм чинного законодавства. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved