Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила змінити розмір аліментів, збільшивши його, та щомісячно стягувати з [PERSON] , аліменти на її користь, на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менш, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням і до повноліття дитини. На обґрунтування позову зазначила, що з 12.10.2007 вона перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] , мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09.10.2009 з відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн 00 коп. щомісячно. На даний час неповнолітня дочка потребує значно більшого догляду та матеріальних витрат, у зв`язку з чим збільшилися потреби в утриманні та розвитку дитини. Відповідач [PERSON] в змозі надавати доньці матеріальну допомогу, оскільки є працездатним. Проте, місце його роботи їй не відоме. На даний час сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, а крім того, призначений рішенням суду розмір аліментів є меншим ніж встановлений законом, адже у відповідності до вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17.05.2019 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 13.06.2019. 13.06.2019 судовий розгляд відкладено з причин нез`явлення відповідача та призначено нове судове засідання. 10.06.2019, 24.06.2019 позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи по суті за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. 25.06.2019 належним чином повідомлені сторони повторно в судове засідання не з`явилися. Відповідач [PERSON] , який повідомлявся рекомендованими листами, направленими йому судом (а. с. 20, 25), та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а. с. 23), не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутністю, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого не заперечувала позивач. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підтвердження доводів позовної заяви позивачем надано копії паспортів серія [NUMBER] , серія № [NUMBER] , свідоцтва про народження серія [NUMBER] , свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , з яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] (а. с. 3-4, 6, 8, 9). За рішенням Зміївського районного суду Харківської області №№ 2-983/2009 від 09.10.2009 з [PERSON] , [INFO] , уродженця сел. Комсомольське Зміївського району, Харківської області на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 350 (триста п`ятдесят) грн. щомісячно, з наступною індексацією відповідно закону, починаючи з 08 липня 2009 року та до досягнення повноліття дитини (а. с. 42-44). З довідки про розмір аліментів сплачених у твердій грошовій сумі № 334/В-4 від 27.09.2010, вбачається, що [PERSON] дійсно отримувала аліменти, згідно матеріалів виконавчого провадження з [PERSON] (квітень, травень 2010 року - по 800 грн 00 коп. щомісячно, серпень, вересень 2010 року - по 550 грн 00 коп. щомісячно, згідно з виконавчими листами № 2-982 від 09.10.2009, який видано Зміївським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання у розмірі 200 грн 00 коп., щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку - до [INFO] , а також згідно виконавчого листа № 2-983 від 09.10.2009 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 350 грн 00 коп. щомісячно (а. с. 10). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку, осіб №1076 від 01.04.2019 вбачається, що [PERSON] разом з дочкою [PERSON] , [INFO] , зареєстровані в буд. [ADDRESS] (а. с. 11). Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідністю з частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі системного аналізу зазначених вище норм слід зазначити, що чинним законодавством (статті 182, 183 Сімейного кодексу України) підвищений мінімальний розмір аліментів до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також передбачено стягування аліментів у розмірі частки від заробітку платника аліментів, якщо стягувач не просить визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, части 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умова для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Позивачем надано докази того, що наявні законні підстави для збільшення розміру аліментів до гарантованого мінімального розміру та стягування їх у розмірі частки від заробітку відповідача. Враховуючи, що відповідач будь-яких заперечень проти позовної заяви не надав, не спростував повідомлені позивачем обставини щодо наявності підстав для стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), позовна заява [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів в зв`язку зі збільшенням їх розміру, є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved