Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до Державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб Максима Петровича, Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП», про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про державну реєстрацію права власності. Позов обгрунтований наступними обставинами. 13.06.2008 року між позивачем та АБ «Факторіал-Банк» було укладено договір кредиту №023-в/47 на придбання нерухомого майна, відповідно до якого, Банк надав у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 96000,00 доларів США на строк з 13.06.2008 року по 12.06.2028 року, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит не пізніше встановленого строку. Також, в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором кредиту, 13.06.2008 року між позивачем та АБ «Факторіал-Банк» було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачишевою Г.Л., зареєстрований в реєстрі за № 2399, предметом якого стало належне позивачу нерухоме майно, а саме: квартира під [ADDRESS] ) (на час звернення до суду - Святослава Ріхтера) в м. Одесі, яка в цілому складається з чотирьох кімнат, загальною площею 69,9 кв. м. у тому числі житловою 51,4 кв. м., придбана на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., зареєстрований в реєстрі за № 2392. Крім того, позивач вказав, що 13.06.2008 року між ним та АБ «Факторіал-Банк» було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя (з відповідальною умовою), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., зареєстрований в реєстрі за № 2400, відповідно до якого, іптекодавець передає, а іпотекодержатель приймає право продажу нерухомого майна, що є предметом іпотеки за іпотечним договором, укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавцем, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., зареєстрованим в реєстрі за №2397, в забезпечення виконання умов договору кредиту №023-в47 від 13.06.2008 року, укладеного між АТ «Факторіал-Банк» та позивачем. Як вказав позивач, 15.07.2008 року між ним та АБ «Факторіал-Банк» було укладено договір про внесення змін №1 до договору про задоволення вимог іпотекодержателя (з відповідальною умовою), посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., від 13.06.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2847. Також, позивач вказує, що 04.12.2009 року АТ «Факторіал-банк» було реорганізовано в Публічне акціонерне товариство «СЕБ БАНК», № запису 14801120023006654. Позивач [PERSON] стверджує, що виконуючи зобов`язання, відповідно до умов кредитного договору та графіку повернення кредиту, ним проводилися необхідні платежі, за реквізітами кредитора, але згодом ПАТ «СЕБ БАНК» без будь-яких попереджень та додаткових угод закрив всі рахунки, за якими проводилися операції по сплаті грошових коштів, згідно умов кредитного договору. Сплачені грошові кошти поверталися, реквізити (рахунки) для проведення операцій по здійсненню платежів позивачу не повідомлялися, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості проводити оплати, згідно кредитного договору та вимушений був призупинити виконання зобов`язань. Як вказав позивач, від виконання покладених на нього зобов`язань він не відмовлявся та наразі не відмовляється. В свою чергу, жодних вимог чи претензій від АТ «Факторіал-банк», ПАТ «СЕБ БАНК», будь-яких інших юридичних чи фізичних осіб щодо невиконання чи неналежного виконання умов договору кредиту на його адресу не надходило. Крім того, позивач вказав, що 17.09.2020 року йому стало відомо про прийняття 20.08.2020 року державним реєстратором Лиманської районної державної адміністрації Гриб Максимом Петровичем рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 53747310, від 25.08.2020, яким було зареєстровано за ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» право приватної власності на належне йому майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] . Також, позивач [PERSON] вказав що, однією із підстав для виникнення права власності за ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» є договір про відступлення прав за договорами іпотеки, серія та номер: реєстр №112, виданий 27.02.2019 року, видавник приватний нотаріус Київського МНО Антіпова І.В., але про його існування він не повідомлявся, копію не отримував. На думку позивача, вищевказане рішення державного реєстратора Гриб М.П. та проведена на підставі нього реєстрація за ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» права власності на належне йому майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] є не законними, оскільки, у державного реєстратора Гриб М.П. були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваного рішення та внесення запису про реєстрацію права власності за ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП», а відповідачами було порушено порядок проведення вказаних дій. Зокрема, як вказує позивач [PERSON] , вищевказана реєстрація права власності на іпотекодержателя як позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки була здійснена із порушенням вимог законодавства, а саме: -його, як іпотекодавця не було повідомлено про відступлення прав вимог за договором іпотеки, зареєстрованого в реєстрі за № 2847 та права вимоги за Договором кредиту № 023-в/47 від 13.06.2008 р. ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП»; -в інформаційній довідці відсутні відомості про відступлення прав вимоги за договором кредиту № 023-в/47, від 13.06.2008 р. ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП», у зв`язку з чим відступлення прав вимоги за іпотечним договором, зареєстрованого в реєстрі за № 297, без відступлення прав вимоги за договором кредиту, є недійсним; -він не отримував будь-яких вимог про усунення порушень; -державний реєстратор не повідомив власника майна про подання заяви на його відчуження; -іпотекодержатель, всупереч умовам іпотечного договору, від 13.06.2008 року, договору про задоволення вимог іпотекодержателя (з відповідальною умовою) від 13.06.2008 року, задовольнив свої вимоги, шляхом перереєстрації права власності на предмет іпотеки за собою, в той час як умовами передбачено можливість задоволення вимог, шляхом продажу від свого імені премета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу; -відсутність доказів проведення оцінки вартості іпотечного майна при зверненні стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Лимарської районної державної адміністрації Гриб М.П про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» права приватної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 69,9 кв.м, житловою площею 51,4 кв.м.; скасувати запис про право власності № 37889296 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; встановити порядок виконання рішення суду, шляхом скасування державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» на вказану квартиру. Позивач у судове засідання не з`явився, до канцелярії суду його представник надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а. с. 178 т.1). Представник відповідача ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить складена нею в приміщенні суду розписка про явку до суду (а. с. 174 т.1). Не зважаючи на те, що провадження у вказаній справі було відкрито 05.10.2020 року, Увалою суду про відкриття провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до Державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб Максима Петровича, Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП», про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про державну реєстрацію права власності, було призначено підготовче судове засідання на 04 листопада 2020 року. Також, цією ж Ухвалою суду було зазначено про направлення відповідачам копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів та запропоновано у п`ятнадцятиденний строк, з дня вручення їм ухвали про відкриття провадження у справі, надати відзив на позов, у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК. Також, цією ж Ухвалою суду було вказано відповідачам, що у цей же строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. Крім того, цією ж ухвалою суду було роз`яснено, що у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. 09.10.2020 року представник відповідача ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» 09.10.2020 року звернулась з заявою до суду про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.89 т.1). Також, ця ж представник відповідача була повідомлена своєчасно про явку до суду у підготовче судове засідання на 04 листопада 2020 року (а.с.94-95 т.1). Проте, замість того, щоб в установлені судом строки надати до суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази, що підтверджують заперечення проти позову, 03.11.2020 року електронною поштою до суду представник цього відповідача направила заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату (а.с.97-98 т.1). У зв`язку з заявою представника цього відповідача, розгляд справи було відкладено на 26.01.2021 року. І лише 10.12.2020 року цим представником відповідача ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» до суду було надано відзив на позов (а.с.108 т.1), в якому було вказано наступне. Так, представник відповідача ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» вказала, що відступлення прав вимоги за іпотечним договором, від 13.06.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2398, відбулося одночасно з відступленням права вимоги за основним зобов`язанням - договором кредиту № 023-в/47, від 13.06 2008 року (відступлення за яким здійснено на виконання протоколу електронних торгів № UA-EA-2019-01-10-000011-b, від 04.02.2019р.), а тому, згідно положень п. 2.12 вищевказаного іпотечного договору, відступлення права вимоги за договором здійснюється іпотекодержателем без необхідності отримання згоди іпотекодавця. Представник відповідача стверджує, що обов`язок повідомити боржника та іпотекодавця про відступлення прав на користь нового іпотекодержателя лежав на ПУАТ «ФІДОБАНК», а тому, ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» не може відповідати за його невиконання. Також, представник цього відповідача вказала, що ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» не зобов`язано надавати договір про відступлення прав вимоги державному реєстратору, а той в свою чергу не зобов`язаний перевіряти та встановлювати наявність/відсутність договору про відступлення прав вимоги за основним зобов`язанням. Відсутність інформації про такий договір в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та про реєстрацію права власності, графа «Підстава для державної реєстрації», не може говорити про відсутність цього договору як такого. Крім того, представник відповідача вказала, що 02.04.2019 року ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» надіслало [PERSON] вимогу про усунення порушення основного зобов`язання № 51/1, від 02.04.2019 року, яку адресат отримав 05.04.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням № 6501212436624, від 02.04.2019 року. Також, представник зазначила, що проведенню реєстраційних дій щодо реєстрації за ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» права власності на іпотечну квартиру передувала оцінка вартості предмета іпотеки, що підтверджується висновком про оцінку майна, виготовленим TOB «НІКА-МОРІС» 19.08.2020 року, згідно до якого, ринкова вартість об`єкта оцінки становить 571102 грн. 00 коп., що на 23052 грн. 00 коп. перевищує вартість, визначеної сторонами в іпотечному договорі. Як вказала представник, на момент укладення договору про відступлення прав вимоги, від 27.02.2019 року, загальний залишок заборгованості за кредитним договором № 023-в/47, від 13.06.2008 року, становив 3060588 грн. 82 коп., що перевищує ринкову вартість іпотечної квартири. Також, як вказує позивач, повідомлення власника об`єкта нерухомого майна про подання/отримання заяви здійснюється державним реєстратором не в обов`язковому порядку, а лише за наявності необхідних відомостей для такої дії, а саме, за наявності в Державному реєстрі прав абонентського номеру мобільного телефона та/або адреси електронної пошти власника об`єкта нерухомого майна, однак таких відомостей в Державному реєстрі прав державним реєстратором не було виявлено. На думку представника відповідача - ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП», неповідомлення державним реєстратором власника об`єкта нерухомого майна про надходження відповідної заяви не перешкоджає проведенню реєстраційних дій щодо реєстрації права власності. Окрім того, представник цього відповідача вказала, що іпотечним договором, від 13.06.2008 року, передбачено лише право, а не обов`язок іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», договір не містить заборони та містить серед іншого, право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку та на умовах, встановлених ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». На думку, представника цього відповідача, ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» було надано реєстратору увесь пакет необхідних документів для реєстрації права власності, серед яких: копія вимоги про усунення порушення основного зобов`язання № 51/1, від 02.04.2019 року, поштове рекомендоване повідомлення № 6501212436624, від 02.04.2019 року; копія іпотечного договору р. № 2398, від 16.06.2008 року; копія договору про відступлення прав за договорами іпотеки № 112 від 27.02.2019 року. Враховуючи викладене, представник ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.108-117 т.1). Відповідач - державний реєстратор Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб Максим Петрович у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду (а. с. 149, 157, 158, 162, 171, 172, 176 т.1). Судові повістки про виклик до суду на 26.01.2021 року (а. с. 149, 158 т.1), 03.03.2021 року (а. с.158 т.1), 15.04.2021 року (а. с.162 т.1) цим відповідачем було отримано особисто, що підтверджується рукописним текстом з підписом на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень. Будь-яких заяв, чи клопотань щодо розгляду справи, відзив на позов від державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Гриб М.П. до суду не надходили. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи, в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 13.06.2008 року між [PERSON] та АБ «Факторіал-Банк» було укладено договір кредиту № 023-в/47 на придбання нерухомого майна, відповідно до якого, Банк надав у тимчасове користування грошові кошти, у розмірі 96000,00 доларів США на строк з 13.06.2008 року до 12.06.2028 року, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит не пізніше встановленого строку, зі сплатою процентів за користування кредитом, у розмірі 12,5% річних (а.с.27- 36 т.1). На підставі договору купівлі-продажу, від 13.06.2008 року, [PERSON] набув права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.25 т.1). На підставі вказаного договору купівлі-продажу, від 13.06.2008 року, було зареєстровано право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.26 т.1). В забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № 023-в/47, від 13.06.2008 року, 13.06.2008 року між [PERSON] та АБ «Факторіал-Банк» було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачишевою Г.Л., зареєстрований в реєстрі за № 2399, предметом якого стало належне позивачу нерухоме майно, а саме: квартира під [ADDRESS] ), (на час звернення до суду - Святослава Ріхтера) в м. Одесі, яка в цілому складається з чотирьох кімнат, загальною площею 69,9 кв. м. у тому числі житловою 51,4 кв. м., придбана на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 2392 (а. с. 37 - 39 т.1). У відповідності до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця, або третьої особи. Окрім того, 13.06.2008 року між [PERSON] та АБ «Факторіал-Банк» було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя (з відповідальною умовою), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., зареєстрований в реєстрі за № 2400, відповідно до якого, іптекодавець передає, а іпотекодержатель приймає право продажу нерухомого майна, що є предметом іпотеки за іпотечним договором, укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавцем, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., зареєстрованим в реєстрі за №2397, в забезпечення виконання умов договору кредиту №023-в47, від 13.06.2008 року, укладеного між АТ «Факторіал-Банк» та позивачем (а. с. 41 т.1). 15.07.2008 року між [PERSON] та АБ «Факторіал-Банк» було укладено договір про внесення змін №1 до договору про задоволення вимог іпотекодержателя (з відповідальною умовою), посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., від 13.06.2008 року (а. с. 42 т.1). У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 та ч. 1 ст. 514 ЦК України, внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, до якої переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до договору про відступлення прав вимоги, від 27.02.2019 року, ПАТ «ФІДОБАНК», який є повним правонаступником ВАТ «АКБ «Престиж», ВАТ «Ерсте Банк», АБ «Факторіал Банк», ВАТ «СЕБ Банк» (надалі за текстом - Банк), від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «ФІДОБАНК» Коваленка О.В., на підставі Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», рішення виконавчої дирекції ФГВФО, від 02.07.2018 року № 1836 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» та Наказу ФГВФО, від 02.07.2018 року № 257 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» та ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» уклали договір про відступлення прав вимоги, за яким, Банк відступає новому кредитору належні Банку, а новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або поручителів, зазначених у Додатку № 1 за кредитними договорами та/або договорами поруки, в тому числі за договором кредиту № 023-в/47 від 13.06 2008 року, а новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі та порядку, визначених цим Договором (а. с. 118 - 120 т.1). Як вбачається зі змісту Договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, від 27.02.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 112, ПАТ «ФІДОБАНК», який є повним правонаступником ВАТ «АКБ «Престиж», ВАТ «Ерсте Банк», АБ «Факторіал Банк», ВАТ «СЕБ Банк» (надалі за текстом - Банк), від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «ФІДОБАНК» Коваленка О.В., відступило права вимоги за іпотечними договорами, зазначених у Додатку 1 до цього договору, а ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» набуло прав первісного іпотекодержателя за вказаними іпотечними договорами, в тому числі за договором іпотеки, від 13.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачишевою Г.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 2399 (а. с. 121 - 123 т.1). За змістом п. 2.12 Іпотечного Договору, від 13.06.2008 року, відступлення прав за цим Договором здійснюється іпотекодержателем без необхідності отримання згоди іпотекодавця, за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за кредитним договором. Відступлення прав Іпотекодержателем за цим Договором здійснюється за правочином про відступлення прав, який підлягає нотаріальному посвідченню. Також, у відповідності до п. 2.12 Іпотечного Договору, від 13.06.2008 року, Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити Іпотекодавця про відступлення прав за цим Договором та права вимоги за Договором кредиту. Проте, всупереч зазначеній вимозі п. 2.12 Іпотечного Договору, від 13.06.2008 року, до суду представником відповідача не було надано доказів того, що Іпотекодержатель письмово у п`ятиденний строк повідомив Іпотекодавця про відступлення прав за цим Договором та права вимоги за Договором кредиту. Зі змісту копій квитанцій, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] на виконання своїх зобов`язань здійснювалися грошові перекази на рахунки АБ «Факторіал-банк» (а. с. 51, 56, 57, 58, 59, 60 т.1) Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 04.12.2009 року АТ «Факторіал-банк» було реорганізовано в Публічне акціонерне товариство «СЕБ БАНК», № запису 14801120023006654 (а. с. 72 т.1). Також, згідно копій квитанцій, [PERSON] на виконання своїх зобов`язань здійснювалися грошові перекази на рахунки ПАТ «СЕБ БАНК» (а. с. 43 - 49, 52 - 55, 61 - 68 т.1). Пунктом 4.1 Іпотечного Договору, від 13.06.2008 року, сторонами визначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушень. В цьому документі повинно бути зазначено стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не більш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку, вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки - кв. [ADDRESS] , яка в цілому складається з чотирьох кімнат, загальною площею 69,9 кв. м. у тому числі житловою 51,4 кв. м. До суду надано відповідачем ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» вимогу [PERSON] , від 02.04.2019 року (а.с.125 т.1). Згідно до наданої відповідачем ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» ксерокопії повідомлення про вручення, в повідомленні вказана дата вручення: 05.04.2019 (а.с.126 т.1) Щодо заяви позивача, що, всупереч умовам іпотечного договору, від 13.06.2008 року, договору про задоволення вимог іпотекодержателя (з відповідальною умовою), від 13.06.2008 року, відповідач ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» задовольнив свої вимоги, шляхом перереєстрації права власності на предмет іпотеки за собою, в той час як умовами передбачено можливість задоволення вимог шляхом продажу від свого імені премета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, суд зазначає про таке. За змістом пункту 4.1 Іпотечного Договору, від 13.06.2008 року, у випадку невиконання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушених зобов`язань за цим, або кредитним договором у встановлений іпотекодержателем строк, такі вимоги іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки. В такому випадку, Договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, згідно ст. ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку», є правовою підставою для підписання договору купівлі-продажу Премету іпотеки Іпотекодержателем. Згідно п. 4.2 Іпотечного Договору, від 13.06.2008 року, Іпотекодержатель набуває права продажу від свого імені Предмету іпотеки, незалежно від настання строку виконання основного зобов`язання у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за Договором кредиту вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Договором кредиту строк, суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Договором кредиту строки сум процентів, комісій, та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Договором кредиту строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій); у разі смерті Іпотекодавця. У відповідності до вимог п. 4.3 Іпотечного Договору, від 13.06.2008 року, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: - за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; у позасудовому порядку, на підставі Договору про задоволення вимог Іпотекодержателя. Отже, як встановлено судом, умовами Договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, від 13.06.2008 року, та Договору про внесення змін №1, від 15.07.2008 року, сторонами було передбачено можливість задоволення вимог Іпотекодержателя, шляхом продажу останнім від свого імені премета іпотеки будь-якій особі, на підставі договору купівлі-продажу. Проте, відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП», не було здійснено продажу від свого імені премета іпотеки будь-якій особі, на підставі договору купівлі-продажу, а було здійснено перереєстрацію премета іпотеки на своє ім`я. Частиною 1 ст. 572 ЦК України передбачено, що в силу застави, кредитор (заставодержатель) має право, у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Також, можливість і порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені, у тому числі, і статтями 35-37 ЗУ «Про іпотеку». Так, ч. 1 ст. 35 Закону «Про іпотеку» передбачено, що, у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом позасудового врегулювання, на підставі договору. За змістом статті 36 зазначеного Закону, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором, або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст. 10 зазначеного Закону, державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. За змістом ч.2 ст. 18 вказаного Закону, перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України, у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно; ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності; актів приймання-передачі нерухомого майна неплатоспроможного банку перехідному банку, що створюється відповідно до статті 42 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Проте, жодного з наведених документіів реєстратору відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» для здійснення перереєстрації спірної квартири, надано не було. Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 25 грудня 2015 року, № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Однак, у відповідності до пункту 61 цього Порядку, для державної реєстрації права власності, на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами); довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, від 17.09.2020 року, 20.08.2020 року державним реєстратором Лиманської районної державної адміністрації Гриб Максимом Петровичем було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 53747310 від 25.08.2020 року, яким було зареєстровано за ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» право приватної власності на належне [PERSON] майно - квартиру, за адресою: [ADDRESS] (а. с. 69 - 71 т.1). Вказане також підтверджується і витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власностві, від 28.08.2020 року (а.с.124 т.1). Підставою для державної реєстрації стали: поштове рекомендоване повідомлення № 6501212436624, від 02.04.2019 року; вимога про усунення порушення основного зобов`язання № 51/1, від 02.04.2019 року; договір про відступлення прав за договорами іпотеки № 112, від 27.02.2019 року; іпотечний договір № 2398, від 16.06.2008 року, видавник Приватний нотаріус Одеського МНО Пачишева Г.Л.; договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 2400, від 13.06.2008 року, видавник Приватний нотаріус Одеського МНО Пачишева Г.Л.; договір про внесення змін № 1 р. № 2847, від 15.07.2008 року, видавник Приватний нотаріус Одеського МНО Пачишева Г.Л.; договір про внесення змін № 1 р. № 2488, від 15.07.2008 року, видавник Приватний нотаріус Одеського МНО Пачишева Г.Л. (а.с.69-70 т.1). Щодо заяви позивача про відсутність доказів проведення оцінки вартості іпотечного майна при зверненні стягнення на предмет іпотеки, суд зазначає про таке. Частиною 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття, на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки, іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Відповідно до наданого до суду відповідачем ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП», «Отчета об оценке имущества», від 19.08.2020 року, вартість чотирьохкімнатної квартири, загальною площею 69,9 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] визначена у сумі 20973,5 доларів США, що складає 571102 грн.(а.с.134 т.1). Згідно до описової частини вказаного «Отчета об оценке имущества», від 19.08.2020 року, у ньому відсутнє будь-яке схематичне внутрішнє зображення спірної квартири на час її оцінки, відсутня фотофіксація квартири та її характеристика на час її оцінки. В описовій частині цього « Отчета …» вказана оцінка Малиновського району, вулиці та міста, але не досліджуваної квартири. В «Отчете…» не вказано в якому стані знаходиться вказана квартира: чи здійснено в ній ремонтні роботи, якщо так, то які саме та якої вони якості. Не вказано, які встановлено в кухні, кухонні прибори та якої вони якості. Не вказано, які встановлено в санвузлі та в ванній кімнаті сантехнічні прибори та якої вони якості. Відсутня і фотофіксація внутрішнього зображення досліджувальної спірної квартири. Також, долучено заяву відповідача ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП», в якій зазначено, що при визначенні вартості квартири вважати вказаний об`єкт нерухомості, як «удовлетворительное» (а.с.142 т.1). Також, при визначенні вартості спірної квартири, долучено і технічний папорт на квартиру, не складений на час оцінки квартири, а складений ще в 2005 році на іншого власника спірної квартири (а.с.137-138 т.1). З урахуванням наведеного, суд критично відноситься до складеного «Отчета об оценке имущества», від 19.08.2020 року, яким визначена вартість квартири, загальною площею 69,9 кв.м., у сумі 20973,5 доларів США. Отже, виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, судом встановлено, що, всупереч вимогам пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 25 грудня 2015 року, № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, реєстратору не було подано іпотекодержателем належних відомостей про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності. Також, відповідачами до суду не було надано ні ксерокопії, ні оригіналу для огляду, належно складеної довідки, яка б містила відомості про суму боргу за основним зобов`язанням, станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів, для проведення відповідної державної реєстрації спірної квартири. Отже, у державного реєстратора Гриб М.П. були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на належну позивачу квартиру. Крім того, судом встановлено що, на момент вчинення відповідачем-2 реєстраційної дії в рамках процедури звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру за адресою: [ADDRESS] , вказана квартира була єдиним місцем постійного проживання позивача, оскільки останній не має у власності іншого приміщення пристосованого для проживання, чим було порушено приписи п.1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», від 07.06.2014 року. Так, згідно пункту 1 статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», вбачається, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя, або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Таким чином, починаючи з 07.06.2014 року для примусового стягнення (відчуження) нерухомого житлового майна, яке є предметом іпотеки необхідно дотримання такої умови, як згода власника житла про не застосування положень обумовленого Закону щодо мораторію на стягнення майна громадян. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку»). Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Підписавши договір про задоволення вимог іпотекодерателя, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій (заборону) на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження. Оскільки, належна позивачу квартира [ADDRESS] , має загальну площу 69,9 кв.м., тому, вказане іпотечне нерухоме майно, станом на серпень 2020 року підпадало під дію мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Отже, спірна квартира підпадає під дію Закону № 1304-VII, оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника, є його єдиним житлом, а загальна площа квартири не перевищує 140 кв. м. Виходячи з зазначеного, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] , має загальну площу 69,9 кв.м. (тобто, загальна площа квартири не перевищує 140 кв. м.), використовується позивачем як місце постійного проживання, а тому, на підставі дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнута (шляхом перереєстрації права власності на нерухоме майно), у тому числі, шляхом реєстрації права власності за ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП», як забезпечення виконання позивачем умов за Договором кредиту № 023-в/47 від 13.06.2008 р., укладеного в іноземній валюті. Таку ж правову позицію підтримано Великою Палатою Верховного Суду, викладену у постанові, від 20 листопада 2019 року, у справі № 802/1340/18-а (провадження №11-474апп19), відповідно до якої, обмеження, встановлені Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», поширюються не лише на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, а й на позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, яким є реєстрація права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем. Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові, від 19 травня 2020 року, у справі № 644/3116/18 (провадження № 14-45цс20) не знайшла підстав для відступу від правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду, від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а (провадження № 11-474апп19), про те, що квартира, яка використовується позивачем як місце постійного проживання, не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону № 1304-VII, у тому числі і шляхом реєстрації права власності за банком, як забезпечення виконання умов кредитного договору, укладеного в іноземній валюті. Такі ж висновки щодо застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» містяться у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2020 року № 524/10011/17, від 02 грудня 2020 року у справі № 127/31897/18 та у постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі №337/5054/19. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стосовно обраного позивачем способу захисту суд зазначає, що позовна заява містить, окрім вимоги про скасування реєстрації також вимогу про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 69,9 кв.м, житловою площею 51,4 кв.м. за Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП». Тобто, позовна заява у цій справі містить як вимогу про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, так і вимогу про скасування реєстраційного запису державного реєстратора про право власності на спірне майна. Згідно із Законом України, від 05 грудня 2019 року № 340-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України, від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) викладено у новій редакції. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року), відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, у розумінні положень наведеної норми права у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону № 1952-IV у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, належними наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець застеріг, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таких правових висновків дійшов Верховний Суд, у постанові від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду, від 09 грудня 2020 р. у цивільній справі №607/12919/19. Також, у справі № 644/3116/18 (провадження № 14-45цс20) Велика Палата Верховного Суду (постанова від 19 травня 2020 року) залишила без змін постанову Харківського апеляційного суду, від 18 листопада 2019 року, якою, зокрема, визнано незаконним та скасовано рішення приватного нотаріуса від 04 листопада 2016 року № 32221794 про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки. Тобто, Велика Палата Верховного Суду, переглядаючи справу № 644/3116/18, вважала, що скасування рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки є ефективним способом порушеного права іпотекодавця. Відповідно до пункту 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 7 лютого 2014 року № 5, право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК України). Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, як встановлено судом, зазначеною реєстрацією порушені права позивача, як власника нерухомого майна, гарантовані державою Україна, ст.1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року, норми якого, згідно положень ст. 9 Конституції України, мають пріоритет над нормами вітчизняного законодавства. Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права. Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі -2183,82 грн. (1681,60 грн + 25 грн. + 16.82 + 460.40) (а.с.1, 77 т.1). На підставі зазначеного та

Outcome: approved