Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом внаслідок смерті [PERSON], яка померла [INFO]. У позовній заяві зазначено, що [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON]. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина за заповітом, складеним на користь позивачки. До складу спадщини входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Чернівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Позивачка прийняла спадщину, оскільки звернулася із відповідною заявою до нотаріальної контори. Проте оформити у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, як спадкоємець за заповітом не має можливості через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є також [PERSON] та [PERSON], проте вони від прийняття спадщини відмовилася, про що свідчать нотаріально посвідчені заяви. Просила позовні вимоги задовольнити повністю. У судове засідання позивачка, представник позивачки не прибули. Направили на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у її відсутності. Позов підтримують повністю. [PERSON], [PERSON] у судове засідання не прибули, направили на адресу суду заяви про визнання позову, просили справу розглядати у їх відсутності. Відповідно до вимог ст.27 ЦПК України, участь у судових засіданнях - це право, а не обов'язок сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с.Чернів Рогатинського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим 21 грудня 2009 року виконавчим комітетом Чернівської сільської ради. Відповідно до заповіту, посвідченого 20 листопада 1989 року у виконавчому комітеті Чернівської сільської ради, [PERSON] все належне їй майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] Відповідно до довідки № 534, виданої 17 листопада 2016 року виконавчим комітетом Чернівської сільської ради Рогатинського району [PERSON] на день смерті проживала одна в [ADDRESS]. Заповіт від імені [PERSON], який посвідчений в Чернівській сільській раді 20.11.1989 року за № 2 не скасовано і не змінено. Як вбачається з довідки № 1937/3-08, виданої 14 листопада 2016 року відділом Держгеокадастру у Рогатинському районі Івано-Франківської області, [PERSON] була власником земельної ділянки згідно держакту серія [NUMBER] загальною площею 1,0407 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 18 980,87 грн. У газеті "Голос опілля" № 38 від 01 жовтня 2016 року опубліковано оголошення про втрату Державного акта про право власності на землю серії [NUMBER], виданого 23 вересня 2009 року на підставі розпорядження Рогатинської районної державної адміністрації від 22 вересня 2008 року на ім'я [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини внаслідок смерті [PERSON], що підтверджується їхніми заявами. Державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори 19 листопада 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Чернівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного суб'єктивного земельного права, суб'єктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку, чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, позов слід задовольнити. За [PERSON], [INFO], жителькою [ADDRESS] ідентифікаційний номер [NUMBER] на слід визнати право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0407 га, нормативна грошова оцінка земельної ділянки - 18 980,87 грн., яка розташована на території Чернівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, яка на день смерті належала [PERSON], яка померла [INFO] в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved