Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Стаханівської Гімназії №26 Стаханівської міської ради Луганської області, в якій просить розірвати трудовий договір, укладений 23 серпня 2007 року між нею та Стаханівською Гімназією №26 Стаханівської міської ради Луганської області, за ініціативою працівника на підставі статті 38 КЗпП України, з дня набранням рішенням законної сили. В обґрунтування позову зазначила, що 23 серпня 2007 року на підставі наказу №445-к від 23 серпня 2007 року по Управлінню освіти та виховання м.Стаханова її було призначено вчителем фізики за переведенням. 15 вересня 2010 року на підставі наказу №723-к від 16 вересня 2010 року по Управлінню освіти та виховання м.Стаханова [PERSON] було призначено на посаду заступника директора з Навчальної виховної роботи на час відпустки за вагітністю та пологах основного працівника з 15 вересня 2010 року по 06 грудня 2010 року. 06 грудня 2010 року на підставі наказу №880-к від 06 грудня 2010 року по Управлінню освіти та виховання м.Стаханова позивача було призначено на посаду заступника директора з Навчальної виховної роботи на час відпустки по догляду за дитиною до трьох років основного працівника. 01 вересня 2012 року на підставі наказу №721-к від 31 серпня 2012 року по Управлінню освіти та виховання м.Стаханова їй було дозволено працювати додатково на посаді заступника директора з Навчально-виховної роботи. У зв'язку із проведенням антитерористичної операції на території діяльності Стаханівської Гімназії №26 Стаханівської міської ради Луганської області позивач позбавлена можливості продовжувати роботу на займаній посаді, вона була змушена покинути своє місце проживання та виїхати за межі міста та області. На даний час позивач позбавлена можливості поїхати до свого місця працевлаштування для розірвання трудового договору. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 березня 2019 року, вищевказану позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків. В установлені законом строки позивач усунула зазначені в ухвалі суду недоліки. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 березня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Відстрочено оплату судового збору до прийняття рішення по справі. Залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог, Департамент освіти та науки Луганської облдержадміністрації. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 квітня 2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. Будь-яких клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч.1 ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Судом встановлено, що зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) позивача: [ADDRESS], що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданим Стахановським МВУМВС України в Луганській області 14 лютого 1997 року /а.с. 8/. Відповідно до розпорядження КМУ від 7 листопада 2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Кадіївка (колишня назва м.Стаханов) включено до переліку таких населених пунктів. Також встановлено, що у зв'язку з проведенням антитерористичної операції в Луганській області, не можливістю там проживання, позивач покинула своє постійне місце проживання та працевлаштування в Луганській області та переїхала до смт.Пісочин Харківського району Харківської області, у зв'язку з чим [PERSON] було взято на облік внутрішньо переміщену особу, що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації №6324002724 від 09 лютого 2016 року /а.с. 10/, згідно якої фактичне місце проживання [PERSON] [ADDRESS]. [PERSON] з 2007 року перебувала у трудових відносинах зі Стаханівською Гімназією №26 Стаханівської міської ради Луганської області. З 23 серпня 2007 року була прийнята у зв'язку з переведенням на посаду вчителя фізики, з 15 вересня 2010 року позивача призначено на посаду заступника директора з НВР на час відпустки за вагітністю та пологах основного працівника з 15 вересня 2010 року по 06 грудня 2010 року, з 06 грудня 2010 року позивача призначено на посаду заступника директора з НВР на час відпустки по догляду за дитиною до 3-х років основного працівника, з 01 вересня 2012 року позивачу дозволено працювати додатково на посаді заступника директора з НВР, що підтверджується копією трудової книжки БТ-І №9052021 /а.с.11-15/. Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Як передбачено п.1 ч.1 ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Згідно зі ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Відповідно до п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Відповідно до ст.38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до ч.4 ст.7 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). У разі припинення приймання поштових відправлень на/з території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, така заява подається до відповідного районного, міськрайонного, міського, районного у місті центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи. Однак, як встановлено судом, позивач заяву роботодавцю рекомендованим листом не надсилала, посилаючись на відсутність такої можливості, у зв'язку з тим, що поштові відправлення на територію проведення АТО не приймаються. Відповідно до Указу Президента України від 14 листопада 2014 року №875/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (зі змінами),УДППЗ «Укрпошта» не здійснюється пересилання пошти на окремі території Донецької та Луганської областей. Разом з тим, положеннями ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено гарантії прав і свобод громадян України, які виїхали за межі тимчасово окупованої території, визначено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Суд, зважаючи на вищевикладене, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, та беручи до уваги те, що установа відповідача знаходиться на непідконтрольній Україні території, у позивача відсутня можливість припинити трудовий договір в інший спосіб окрім звернення до суду, оскільки поштова служба зв`язку не працює, зважаючи на об`єктивні обставини, що склалися в межах цієї справи, бути наділеним правом на розірвання договору з метою надання можливості позивачу в подальшому реалізовувати своє право на працю, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а трудовий договір, укладений 23 серпня 2007 року на підставі наказу №445-к між [PERSON] та Стаханівською гімназією №26 Стаханівської міської ради Луганської області, підлягає розірванню за ініціативою працівника, на підставі ст.38 КЗпП України, з дня набрання рішенням законної сили. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. суд відносить на користь відповідача, оскільки, у відповідності з вимогами ЗУ "Про судовий збір", позивачу було відстрочено оплату судового збору до прийняття рішення по справі. На підставі викладеного і

Outcome: approved