Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя звернулась [PERSON] В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги уточнили, просять суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та виділити у власність [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS]; виділити у власність [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS]; право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] припинити. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача уточнені позовні вимоги повністю визнали та не заперечили проти їх задоволення. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 вересня 1976 року, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб (повторне) серії [NUMBER] виданим 06 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. За період шлюбу сторонами було придбано квартиру [ADDRESS], що підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом на нерухоме майно серії [NUMBER] від 27 травня 2013 року. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.2 ст.60 СК України, вважається,що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до роз'яснень викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст.71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі, коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частиковій власності. Відповідно до ч.1 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Тобто, як слідує з положень ст.ст.60,61 СК України вказана квартира, яка була придбана сторонами під час шлюбу є об'єктом права спільної сумісної власності сторін по справі і, згідно вимог ст.ст.69,70 СК України підлягає поділу між сторонами в рівних частках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними письмовими та допустимими доказами, не спростовані відповідачем, а тому вони підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1091,98 грн., рішення прийнято на користь позивача, сторони в судовому засіданні не заперечили судові витрати розділити порівну, тому половину судових витрат слід стягнути з відповідача на користь позивача, а саме 546 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved