Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай). Позивач посилаються на те, що 01.01.1948 року була прийнята в члени місцевого колгоспу, що було внесено в її трудову книжку колгоспника колгоспу ім. Коцюбинського, що знаходиться на території Великоострожської сільської ради, де і пропрацювала до 1985 року, до виходу на пенсію. Позивач важко хворіла, у звязку із чим вимушена була виїхати на постійне місце проживання до своєї доньки в м. Коломия Івано-Франківської області, де і була прописана. У 2016 році позивач звернулася до Великоострожської сільської ради із заявою про визнання права на земельну частку (пай), як члена місцевого колгоспу ім. Коцюбинського, що знаходиться на території Великоострожської сільської ради та отримала відповідь, що доказів членства в КСП не надано. У звязку із вище викладеним позивач вимушена звернутися до суду. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення. Третя особа Хмільницька районна державна адміністрація Вінницької області, суду надали заяву про розгляд справи без участі її представника та вважають, що позовні вимоги можливо задоволити. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що відповідно до пенсійного посвідчення члена колгоспу від 18.06.1985 року та трудової книги № 18, [PERSON] була прийнята в члени місцевого колгоспу, що було внесено в її трудову книжку колгоспника колгоспу ім. Коцюбинського, що знаходиться на території Великоострожської сільської ради, де і пропрацювала до 1985 року до виходу на пенсію.(а.с.5-10) Відповідно до державного акту на право колективної власності на землю серії ВН від 04.04.1996 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 28, колективу передано у колективну власність 1616,5 га, для сільськогосподарського використання.(а.с.11-12) Згідно заяви від05.05.2016 року та відповіді Великоострожської сільської ради № 70/02-17 від 06.06.2017 року, [PERSON] зверталася Великоострожської сільської ради для визнання права на земельну частку (пай)., однак їй було відмовлено, у звязку із відсутністю документів, які б підтверджували її членство у відповідному сільськогосподарському товаристві. (а.с.14-15) Доказом того, що [PERSON] не припиняла членства в КСП ім. Коцюбинського з 1947 по 1998 рік, свідчить відповідь з архівного відділу Хмільницької районної державної адміністрації №01-05/75 від 01.06.2017 року та листом Архівного відділу Хмільницької районної державної адміністрації від 01.06.2017 року № 01-05/75.(а.с.15-16) Із повідомлення Відділу у Хмільницькому районі Головного управління держгеокадастру у Вінницькій області вбачається, що по бувшому КСП ім. Коцюбинського, середній розмір земельної частки (паю) становить 3,97 га в умовних кадастрових гектарах; а вартість земельної частки (паю) складає 154805,15 грн.(а.с.17) Дані правовідносини регулюються наступним: Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) зазначено, що згідно зі статтею 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі(на місцевості). Відповідно до п. 24 зазначеної постанови визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Згідно пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерноготовариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки, позивач підтримує позовні вимоги, відповідач їх визнв повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі\~ ст. ст. 15, 16 ЦК України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»,

Outcome: approved