Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила визначити їй додатковий, строк для подання заяви про прийняття спадщини по заповіту [PERSON], який помер [INFO] року. В обґрунтування позову вказала, що основною причиною, яка перешкодила їй звернутися у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини стало те, що вона вважала, що при наявності заповіту зможе в будь-який час оформити документи по прийняттю спадщини. Крім того, вона фактично прийняла спадкове майно так як постійно проживала з помершим [PERSON] Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив позов задовільнити. Відповідач - представник Шумлянської сільської ради в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу по суті в його відсутності, позов визнали в повному обсязі. За таких обставин, з урахуванням наданої представником позивача заяви, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та представника відповідача без фіксації судового засідання технічними засобами на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України. Суд,вивчивши письмові докази в справі в їхній сукупності, вважає, що позов підлягає. задоволенню . Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON]. Спадкоємцями після його смерті по заповіту спадкодавця [PERSON] - позивачка . Державним нотаріусом Підгаєцької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO], який постійно проживав в с. Шумляни Підгаєцького району, у зв"язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини. Згідно довідки Шумлянської сільської ради Підгаєцького району від 16 лютого 2016 року №136 на момент смерті [PERSON] разом з ним без реєстрації проживала його внучка [PERSON] Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За вимогами ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Статтею 174 ч. 4 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує прав відповідача чи інших осіб. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 , ст.1 Протоколу №1 до Конвенції по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. В силу ст. 6 Конвенції, кожна особа має право на ефективний захист своїх невизнаних прав. Згідно з ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3, 15 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Враховуючи те, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність має визначатися у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що причини пропуску звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини є об"єктивними, тому, враховуючи положення ст. 6 Конвенції, невизнане право позивачів підлягає захисту. На підставі викладеного, з метою захисту прав позивача, суд приходить до висновку , що строк позивачем пропущено з поважних причин, суд приходить до висновку про надання позивачу додаткового строку терміном два місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], тому позовні вимоги позивача про визначення додаткового строку на прийняття спадщини є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Витрати, понесені по справі, віднести на позивача.

Outcome: approved