Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним вище позовом, в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з 28.05.2009 року перебуває у шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі в них народилися діти: син [PERSON] - [INFO]., дочка [PERSON] - [INFO]. та син [PERSON] - [INFO], які проживають разом із нею. 28.12.2017 року Дрогобицьким міськрайонним судом, винесено рішення № 442/7895/17, яким вирішено стягувати аліменти з відповідача на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON]. На утримання сина [PERSON], відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, тобто не виконує свого батьківського обов?язку передбаченого ст.. 180 СК України, тому вона змушена звернутися з даним позовом в суд. 04.07.2018 року винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності. Просить стягувати аліменти з відповідача на утримання сина [PERSON] в розмірі 800 грн. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з»явився, від його захисникак поступило клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в розмірі 800 грн. щомісяця. Оскільки сторони в судове засідання не з»явилися, то судове засідання проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. З»ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що [PERSON] та [PERSON] з 28.05.2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час перебування в шлюбі у сторін народилося троє дітей: син [PERSON] - [INFO]., дочка [PERSON] - [INFO]. та син [PERSON] - [INFO], які проживають разом із позивачкою. 28.12.2017 року Дрогобицьким міськрайонним судом, винесено рішення № 442/7895/17, яким вирішено стягувати аліменти з відповідача на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON]. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України).- Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивачка перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Суд переконаний, що позивач потребує допомоги на утримання сина [PERSON], а відповідач зобов»язаний таку допомогу надавати, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved