Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в інтересах малолітньої дитини, з метою збереження його життя та здоров`я, рішенням виконавчого комітету Привільненської сільської ради Дубенського району № 17 від 03.04.20 "Про виконання батьківських обов`язків подружжям [PERSON] по відношенню до малолітнього сина" у гр. [PERSON] та гр. [PERSON] відібрано та тимчасово влаштовано їхнього сина, [PERSON] . Службою у справах дітей Дубенської райдержадміністрації про факт відібрання дитини було повідомлено Дубенську місцеву прокуратуру. Свого часу батьки [PERSON] за злісне ухиляння від виконання батьківських обов`язків, зловживання спиртним позбавлялись батьківських прав: матір - відносно 4 дітей; батько - відносно 2 дітей. Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 14.12.16 справа №559/2357/16-к матір дитини була визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України та присуджено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, яке відбувала з грудня 2016 по січень 2020. Після того як [PERSON] потрапила до в`язниці, батько дитини самоусунувся від виховання сина, з 1 класу навчання сина, жодного разу не приходив до школи та не цікавився його навчанням, перестав працювати, зловживав спиртним, а тому родина [PERSON] , будучи далекими родичами батька дитини, взяла [PERSON] до себе на виховання до повернення матері з в`язниці. Матір дитини, 27.01.20 повернулась з ув`язнення. Виконавчий комітет Привільненської сільської ради прийняв рішення № 4 від 29.01.20 «Про можливість повернення малолітнього [PERSON] батькам [PERSON] та [PERSON] » Своїм рішенням виконком зобов`язав батьків протягом місяця виконати певні вимоги для повернення дитини у сім`ю. Наступним рішенням від 28.02.20 № 15 «Про хід виконання рішення виконавчого комітету сільської ради № 4 від 29.01.20 «Про можливість повернення малолітнього [PERSON] батькам [PERSON] та [PERSON] », [PERSON] повернувся до батьків. Протягом місяця батьки дитини так і не змогли почати працювати, не змогли відмовитись від вживання спиртного, а тому було прийнято наступне рішення виконкому № 17 від 03.04.20 «Про виконання батьківських обов`язків подружжям [PERSON] по відношенню до малолітнього сина» яким, з метою збереження життя та здоров`я дитини, відібрав [PERSON] та тимчасово влаштував у сім`ю [PERSON] . В актах обстеження матеріально-побутових умов сім`ї відповідачів, членами комісії Привільненської сільської ради спочатку було зафіксовано відсутність умов для проживання малолітньої дитини (Акт від 29.01.20), пізніше (Акт від 27.02.20) спостерігалась позитивна динаміка і намагання батьків повернути дитину, а після повернення сина (Акти від 31.03.20, 01.04.20) почалось повернення до сумного минулого - в будинку бруд і холод, відсутність продуктів харчування для дитини, вживання батьками спиртного. Малолітній [PERSON] з 02.02.2017 на підставі проживання в сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, перебуває на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах. За місцем проживання відповідачі характеризується негативно. Вихованням дитини не займаються, на зауваження та рішення виконкому Привільненської сільської ради не реагують, не працюють, схильні до надмірного вживання спиртного. Вищевикладені факти неналежного виконання [PERSON] та [PERSON] батьківських обов`язків свідчать, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, що є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом та позбавлення їх батьківських прав. Вважають, що у разі задоволення позовних вимог щодо позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав, дитина уникне негативного впливу неадекватної поведінки батьків на свій морально-психологічний розвиток. З набуттям статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] буде влаштований у сімейні форми виховання, в яких отримає гідні умови проживання, буде забезпечений необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, отримає шанс на своє краще майбутнє. Представника позивача: начальник служби у справах дітей Дубенської районної державної адміністрації Матвійчук М.С. у судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених у ньому, та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, показала, що намагається змінитись у кращу сторону, шукає роботу, прибирає в хаті, готує їжу, купила курей. Доказів того, що зможе належним чином піклуватись про дитину надати не може. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про час, дату на місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв, клопотань до суду не надходило. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Згідно актів обстежень матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] від 01.04.2020, 31.03.2020, 29.01.2020, в будинку брудно, холодно, відсутні продукти харчування, батьки дитини перебували у нетверезому стані, на звернення членів комісії відповідали по хамські (а.с. 6-9). Рішенням виконкому Привільненської сільської ради № 17 від 03.04.20 «Про виконання батьківських обов`язків подружжям [PERSON] по відношенню до малолітнього сина», з метою збереження життя та здоров`я дитини, відібрано дитину [PERSON] та тимчасово влаштовано у сім`ю родичів дитини (а.с. 10, 14). Малолітній [PERSON] з 02.02.2017 на підставі наказу №13 Дубенської РДА перебуває на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах (а.с. 16). Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 14.12.16 (справа №559/2357/16-к) [PERSON] була визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України та присуджено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі (а.с. 17-18). За місцем проживання відповідачі [PERSON] та [PERSON] характеризується негативно. Вихованням дитини не займаються, на зауваження та рішення виконкому Привільненської сільської ради не реагують, не працюють, схильні до надмірного вживання спиртного (а.с. 19, 20). Згідно інформації Привільненської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 54 від 08.04.2020, за період навчання [PERSON] , його батько з першого класу жодного разу до сина не приходив, освітнім процесом не цікавився. Мати дитини [PERSON] приходила чотири рази, спілкувалась з сином (а.с. 21). За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивачем було надано до суду достатньо доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дітей. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачі ухиляються від виконання батьківського обов`язку відносно своєї дитини. Вони не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, не спілкуються з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі. Окрім того, відповідачі мають схильність до зловживання спиртними напоями. Зазначене є підставою для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України.

Outcome: approved