Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилається на те, що з травня місяця 2007 року розпочали спільно проживати з відповідачем по справі і перебували у фактичних шлюбних відносинах до березня 2013 року. 27 жовтня 2008 року народився син [PERSON]. Хоча шлюб офіційно не був укладений, відповідач визнав сина, що підтверджується актовим записом №127 в Книзі реєстрації народжень відділу реєстрації актів цивільного стану Городищенського районного управління юстиції Черкаської області від 19 листопада 2008 року. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов»язку утримувати свою дитину, хоча має сталий заробіток і можливості, не має інших грошових зобов»язань та не має на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, а тому змушена звернутися з позовом в суд з метою захисту інтересів дитини. В судове засідання, сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, не зявилися. Позивачка надала через канцелярію суду заяву від 10 жовтня 2016 року за вх.№5182/16 про слухання справи у її відсутність, змінивши позовні вимоги та просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту подачі позову до суду. Від відповідача надійшла заява від 10 жовтня 2016 року за вх.№5183/16 про розгляд справи без його участі, в якій вказав на те, що позов визнає. Неявка сторін не перешкоджає розглядові справи по суті, так як сторони повідомлені вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для обєктивного розгляду і слухає справу у їх відсутності. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши докази у справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей. Згідно зі ст. ст. 1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду, як джерело права. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, згідно до свідоцтва про народження Серії 1-СР №083167, позивачка і відповідач є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно до довідки виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 12 вересня 2016 року №5316 малолітній [PERSON] проживає біля позивачки та перебуває на її утриманні (а.с.7). Сімейним Кодексом України, а саме ст.182 та Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15.05.2006 року, визначено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, і бере до уваги обставини у відношенні малолітньої дитини про її стан здоров»я, дитячий вік, потребу в належному харчуванні, забезпеченні одягом, відсутність здатності утримувати себе самостійно та у відношенні відповідача, а саме, що він позовні вимоги визнав повністю, і приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як такого, що має можливість сплачувати аліменти у частці від заробітку, як то визначено ст.183 СК України. Позов підтверджується: копією свідоцтва про народження [PERSON], довідкою виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 12 вересня 2016 року №5316 . На підставі вищенаведеного, та

Outcome: approved