Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, який обґрунтувала тим, що 18.10.2011 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Липовецького РУЮ Вінницької області, про що було зроблено актовий запис №62. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач працює неофіційно, має нерегулярний мінливий дохід, який повністю витрачає на власні потреби та добровільно допомоги на утримання сина не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними як подружжям не досягнуто. На даний час дитина потребує додаткових матеріальних витрат на його утримання, які вона, [PERSON], самотужки не в змозі забезпечити, тому просила суд присудити з відповідача до стягнення аліменти на її користь в твердій грошовій сумі в розмірі по 450 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до повноліття сина. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Додатково суду пояснила, що дитина перебуває на обліку в медичному закладі у лікаря невропатолога, в зв'язку із чим витрачаються і додатково кошти на придбання медикаментів та необхідного харчування, які відповідач також не відшкодовує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден виплачувати на утримання сина аліменти в розмірі 200 гривень щомісячно, вказавши, що з 20 червня 2009 року, тобто з часу закінчення освітньої школи по даний час він ніде не працює, а тому не має можливості надавати матеріальну допомогу у розмірі запропонованому позивачкою. Суд, заслухавши сторони, дослідивши усі зібрані у справі докази та давши їм оцінку в сукупності, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на таке. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], батьками дитини [PERSON], [INFO] зазначено сторін: батьком [PERSON], матір'ю [PERSON], які перебувають у зареєстрованому шлюбі, на що вказує свідоцтво про шлюб серія [NUMBER], проте як з'ясовано судом проживають окремо. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 2 СК України та згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17) за відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Як вбачається із довідки виданої виконавчим комітетом Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області від 14.02.2014 року за №138, дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON], відтак у позивачки виникло право на отримання аліментів від відповідача на утримання їх спільної дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі. При цьому суд має врахувати обставини, що наведені в ст.182 СК України. З огляду на викладене, а також з урахуванням обставин, що передбачені ст.182 СК України, суд дійшов до висновку, що відповідач, будучи працездатною особою, має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у запропонованому позивачкою розмірі в сумі по 450 гривень щомісячно, оскільки належних та допустимих доказів, які б вказували на неможливість виконання покладеного на нього законодавцем обов'язку щодо утримання своєї неповнолітньої дитини він суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину та дружину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову, а згідно з положеннями ст.180 СК України, до її повноліття. З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. На підставі ст. 88 ч. 3 ЦПК України, з відповідача в прибуток держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved