Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, який мотивує тим, що 10.10.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з нею. Позивач зазначає, що через постійні сварки внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, їхній з відповідачем шлюб розпався. Вони давно з відповідачем подружнім життям не живуть, спільного господарства та побуту не ведуть, матеріально один одного не підтримують. За час перебування у шлюбі вони часто розходились. Через відсутність взаємоповаги один до одного у них неприязні стосунки, вони майже не спілкуються. Позивач вказує, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між нею та відповідачем є неможливим, та суперечитиме її інтересам. Рішення про розірвання шлюбу прийнято давно, а тому термін на примирення просить не надавати. Також позивач зазначає, що наскільки їй відомо відповідач постійного місця роботи не має, але має непоганий постійний дохід. Іншої родини, чи інших неповнолітніх дітей відповідач не має, не має на утриманні і інших осіб, зокрема, батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку. А тому на підставі вищенаведеного просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 1500 грн. на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому суд уважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Як встановлено по справі, 10.10.2011 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що видане виконавчим комітетом Холмецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 24.05.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 16.11.2016 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області відповідно. Як встановлено в ході розгляду справи сторони тривалий час проживають окремо, подружнім життям не живуть, через постійні сварки внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, їхній з відповідачем шлюб розпався, спільного господарства не ведуть. Через відсутність взаємоповаги один до одного у сторін неприязні стосунки і вони майже не спілкуються. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Як встановлено в ході розгляду справи та не заперечується відповідачем неповнолітні - донька [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] , проживають з матір`ю - [PERSON] . Статтею 180 СК України визначений обов"язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А тому враховуючи вищенаведене, та визнання відповідачем позовних вимог в тому числі щодо стягнення з нього аліментів, суд вважає, за необхідне стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду - 16.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved