Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON], [PERSON], Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про позбавлення права користування житловим будинком та зняття з реєстрації. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування житлового будинку від 14.03.2007 року, технічним паспортом на будинок. Згідно довідки Могилівської сільської ради Царичанського району від 16.06.2014 року № 77 за вищевказаною адресою крім неї зареєстровані її син - [PERSON] і невістка [PERSON] (відповідачі в справі). Відповідачі з нею не проживають. Цивільно-правові угоди про користування житловим приміщенням між ними не укладалися, витрати на утримання домоволодіння вони не несли і не несуть. Відповідно до п.п.7-12 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995 року № 848 (із змінами та доповненнями) субсидія розраховується виходячи з кількості прописаних у житловому приміщенні (будинку) осіб. Субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на основі сурудньомісячного сукупного доходу осіб, прописаних у житловому приміщенні (будинку). Вона не має можливості оформити у відділі соціального захисту населення Царичанської райдержадміністрації субсидію на електроенергію, оскільки відповідачі є працездатними особами, зареєстровані за місцем її проживання і їх доходи зараховуються при призначенні субсидії. Добровільно знятись з реєстрації з належного їй будинку останні відмовляються. Враховуючи вищевикладане та посилаючись на норми ст.ст. 316, 317, 319, 391 ЦК України та ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", прохає суд усунути перешкоди у користуванні належним їй майном, а саме житловим будинком [ADDRESS] шляхом зняття їх з реєстрації та стягнути з відповідачів на її користь понесені нею судові витрати. У судове засідання позивачка не з'явилась, до суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу без її участі, від позовних вимог в частині стягнення судового збору на її користь з відповідачів відмовляється, в іншій частині позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, належним чином були сповіщені про день, час та місце розгляду справи в суді (через оголошення в газеті, рекомендованою поштою), заяви про причину неявки чи про відкладення розгляду справи до суду не надіслали. Представник відповідача - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу без його участі і винести рішення згідно вимог чинного законодавства. Вивчивши всі надані по справі докази та даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В даному випадку у судовому засіданні відповідно до норм ч. 1 ст. 61 ЦПК України встановлено наступне. Позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] згідно з договором дарування житлового будинку від 14.03.2007 року, технічним паспортом на будинок (а.с.4,6). За вищевказаною адресою крім позивачки зареєстровані її син - [PERSON] і невістка [PERSON], які є відповідачами в даній справі(а.с.5). [PERSON] не має можливості оформити у відділі соціального захисту населення Царичанської райдержадміністрації субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки колишні мешканці - [PERSON] та [PERSON] є працездатними особами та зареєстровані за місцем її проживання. Добровільно знятись з реєстрації з належного їй будинку останні відмовляються. Відповідачі не є членами сім'ї позивачки, цивільно-правові угоди про користування житловим приміщенням між ними не укладалися, витрати на утримання домоволодіння відповідачі не несли. Згідно ст. 383 ч.1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб ... . Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі безпідставно зареєстровані у житловому будинку [ADDRESS], тоді як фактично не проживають за вказаною адресою і власником будинку (позивачем) обґрунтовано заявлена вимога про зняття їх з реєстрації, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved