Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати та пені. Позов обґрунтований тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 жовтня 2011 року набула у власність земельну ділянку, розташовану на території Бобринецької міської ради Кіровоградської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] грудня 2012 року між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, зареєстрований у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі 27.12.2012 року за №352081014003019. За вказаним договором відповідач зобов'язаний сплачувати щорічно орендну плату в розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, тобто 3506,40 грн. на момент укладення договору, з урахуванням індексації в строки до 30.12 поточного року, однак зазначене зобов'язання не виконує. В порушення умов договору відповідачем не сплачено орендну плату за 2012-2016 роки, у зв'язку з чим виникла заборгованість в загальній сумі 16907,71 грн. Крім того, відповідно до п.14 вказаного договору оренди землі у разі невнесення орендної плати у строки визначені договором справляється пеня у розмірі 0,03% несплаченої суми за кожен день прострочення. Внаслідок несвоєчасної сплати орендної плати позивач також просить стягнути з відповідача пеню за 2016 рік в сумі 1688,22 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору щодо несплати орендної плати просить суд розірвати договір оренди та стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати та пеню за прострочення зобов'язання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, додатково вказавши, що нотаріально посвідчена заява [PERSON] від 07.12.2012 року про отримання позивачкою орендної плати наперед в сумі 100 000 грн. не є доказом сплати орендної плати, оскільки заява була оформлена та кошти були отримані 07.12.2012 року до набрання чинності договором оренди, тобто до 27.12.2012 року. Крім того, договір оренди не містить умов виплати орендної плати наперед. Також, в заяві зазначений розмір орендної плати в сумі 5000 грн. на рік, при цьому в договорі визначений інший розмір орендної плати. Представник відповідача Бондаренко І.А. заперечила проти задоволення позову, оскільки договір оренди набрав чинності з моменту його підписання 07.12.2012 року, тобто в день отримання грошей за заявою. Подала до суду заяву про застосування строків позовної давності. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 27.11.2012 року є власником земельної ділянки, площею 4,8728 гектар, яка розташована на території Бобринецької міської ради Бобринецького району Кіровоградської області, за межами населеного пункту (а.с.7). 07 грудня 2012 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір оренди землі, зареєстрований у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27 грудня 2012 року за №352081014003019, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 4,8728 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8-9). Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Частиною 1 статті 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельного кодексу України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Сторони договору погодили умови, за якими договір оренди укладений на 20 років (п.8) та визначили розміри та строки сплати орендної плати (п.9-11), орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки до 30.12. поточного року. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації. При цьому, нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно п.5 Договору становить 116880 грн., тобто орендна плата складає 3506,40 грн. (116880 грн. ? 100 ? 3 = 3506,40 грн.). Відповідно до ч. 1 ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Вказаному праву орендодавця кореспондує обов'язок орендаря сплачувати орендодавцю орендну плату за володіння і користування його земельною ділянкою. Відповідно до статті 21 вказаного Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Згідно п.38 договору оренди землі від 07.12.2012 року дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.32 вказаного Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельного кодексу України та іншими законами України. Відповідно до п. "д" ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. За змістом статті 610 ЦК України цивільне законодавство розрізняє наступні порушення зобов'язання: невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктом 41 договору оренди землі передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Пунктом 14 договору передбачено у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,03% несплаченої суми за кожен день прострочення. Судом встановлено, що відповідачем всупереч п. 11 умов договору оренди землі від 07 грудня 2012 року орендна плата за спірним договором за 2012, 2013, 2014, 2015, та 2016 роки до 30.12 поточного року не сплачувалась позивачу взагалі. Згідно розрахунку позивача та умов договору відповідач заборгував позивачу орендну плату з часу виникнення заборгованості до часу звернення до суду у 2012 році - 38,43 грн., у 2013 році - 3523,93 грн., у 2014 році - 4379,49 грн., у 2015 році - 5024,67 грн., у 2016 році - 3941,19 грн. та пеню в сумі 1688,22 грн. Отже, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідачем було допущено істотне порушення договору оренди землі, а саме систематична несплата орендної плати позивачу за користування належної йому земельної ділянки за 2012-2016 роки, тобто позивач був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору, що є підставою для розірвання договору та стягнення заборгованості з орендної плати в загальній сумі 16907,71 грн. та пені за прострочення зобов'язання за рік в період з 15.08.2016р. по 15.08.2017р.( день звернення до суду з позовом) в загальній сумі 1688,22 грн.. За правилами ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.125 та ч.5 ст.126 ЗК України, в редакції чинній на час виникнення правовідносин, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону, або договором оренди землі та договором відчуження права оренди землі, зареєстрованими відповідно до закону. За змістом ст.18 Закону України «Про оренду землі» в редакції чинній на час виникнення правовідносин, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно пункту 43 Договору, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Надану стороною відповідача копію нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 07.12.2012 року як доказ сплати орендної плати за спірним договором позивачу наперед, за змістом якої [PERSON] отримала від [PERSON] орендну плату в сумі 100000 грн. за наступні 20 років оренди, з розрахунку 5000 грн. на рік, суд визнає неналежним доказом, оскільки зобов'язання зі сплати орендної плати не може виконуватись до виникнення вказаного зобов'язання, яке пов'язується з моментом досягнення сторонами в належній письмовій формі згоди щодо всіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України) та набрання ним чинності, що в свою чергу пов'язується з його державною реєстрацією (п.43 Договору). Заява була складена 07.12.2012 року, тобто до укладення спірного договору оренди землі від 07.12.2012 року, що був зареєстрований у відділі Держкомзему в Бобринецькому районі 27 грудня 2012 року, за яким виникли зобов'язання між сторонами, зокрема щодо сплати орендної плати. Крім того, сам спірний договір оренди землі не містить посилання на вказану розписку, чи отримання орендної плати орендодавцем наперед, а навпаки вказане твердження відповідача спростовується умовою пункту 11 Договору про внесення орендної плати до 30 грудня поточного року. Представник відповідача Бондаренко І.А. подала заяву про застосування строків позовної давності, яка не підлягає задоволенню виходячи із наступного. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені); Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 5 статті 267 ЦК України визначено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Оскільки судом не встановлено порушення строку позовної давності щодо вимог про розірвання договору оренди землі, так як порушення відповідачем умов договору оренди землі щодо несплати орендної плати мало системний та триваючий характер починаючи з 2012 року й до звернення до суду за захистом порушеного права, а вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати у цьому випадку є похідними, а в частині стягнення пені заявлені в межах річного строку давності, окрім того, позивачка [INFO] є особою похилого віку ( 79 років) та юридично необізнаною, тому суд поновлює їй строк позовної давності щодо вимог про стягнення орендної плати за 2012 рік та 2013 рік, визнавши поважними причини його пропуску та вважає, що позивачем в іншій частині вимог не пропущено строк позовної давності, і його право підлягає захисту. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати в розмірі 1280 грн.

Outcome: approved