Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулась [PERSON] В судовому засіданні позивач розмір заявлених позовних вимог зменшила. Суду пояснила, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Рівненського міського суду від 15 січня 2014 року шлюб між ними розірвано, неповнолітня донька залишена на проживанні з нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їх неповнолітньої доньки, хоча працездатний. Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі по 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня прийняття рішення суду про розлучення і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання відповідач повторно не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовими повістками. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2001 року, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №135708 виданим 13 червня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне з якого вбачається, що [PERSON] народилася 04 червня 2002 року в м.Рівне, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за №981. Батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Рівненського міського суду від 15 січня 2014 року по цивільній справі №569/22794/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу позовні вимоги позивача задоволено. Шлюб укладений між [PERSON]І, та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу неповнолітню [PERSON] залишено проживати з матір'ю. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», установлено у 2018 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що в судовому засіданні було встановлено, що відповідач не надає позивачу належної матеріальної допомоги на утримання їх неповнолітньої доньки, хоча працездатний, а також те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Оскільки в судовому засіданні позивачем не подано до суду письмових доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, однак не змогла їх отримати у звязку з його ухиленням від їх сплати, тому аліменти слід стягувати з дня подачі даного позову до суду, а саме з 01 серпня 2017 року, а не з дня винесення рішення судом про розірвання шлюбу 15 січня 2014 року. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved