Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

[PERSON]\~звернулася до\~суду з\~позовом,\~в якому\~просить визнати виконавчий напис від 25.05.2017р., зареєстрований в реєстрі за № 3973, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що у жовтні\~2017\~року позивач\~отримала лист\~Міжрайонного відділу\~ДВС по\~Печенізькому,\~Чугуївському районах\~та м.\~Чугуєву Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Харківській області,\~з якого\~їй стало\~відомо,\~що Постановою\~державного виконавця\~від 11.10.2017р.\~відкрито виконавче\~провадження №\~54841080\~з виконання\~виконавчого напису\~№ 3973,\~виданого 25.05.2017р. приватним нотаріусом\~Чернігівського міського\~нотаріального округу\~[PERSON], про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 24.05.2012р. у розмірі 65\~018,47 грн. за період з 24.05.2012р. по 31.03.2017р. [PERSON] вважає, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив та не врахував факт безспірності заборгованості. Крім того, в тексті зазначеного виконавчого напису не вказано жодного документа, що підтверджує суму безспірної заборгованості, та документів, що підтверджують настання кінцевого терміну виконання зобов'язання чи факт прострочення виконання зобов'язання. Також, факт звернення ПАТ «КБ «ПриватБанк» у 2015 році до Чугуївського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] щодо стягнення заборгованості за даним кредитним договором (справа № 636/4564/15-ц), яка ухвалою від 08.12.2016р. залишена без розгляду, свідчить про\~відсутність безспірності.\~Крім того,\~у спірному виконавчому написі вказано, що стягнення проводиться за період з 24.05.2012р. по 31.03.2017р., тобто на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису (25.05.2017р.) з моменту виникнення права вимоги банку (24.05.2012р.) минуло більше трьох років, і вчинення нотаріусом вказаного виконавчого напису здійснено всупереч вимогам закону. У судове засідання позивач та її представник не зявилися, представник позивача надав заяву про підтримання позовних вимог і просив їх задовольнити, в якій вказав про розгляд справи без його участі. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, про дату судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно шляхом направлення судових повісток, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Представник МРВ ДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву ГТУЮ в Харківській області у судове засідання не зявився, про дату судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно шляхом направлення судових повісток, що підтверджується реєстром курєрської кореспонденції від 12.04.2018р. Перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню як такі, що знайшли своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] і ПАТ КБ «Приват банк» склались договірні правовідносини, в результаті невиконання умов яких банк подав до суду позовну заяву про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 18\~039,00 грн. Однак, ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 08.12.2016р. на підставі ч. 3 ст. 169 ЦПК України, в редакції, чинній на момент винесення ухвали, позовну заяву ПАТ КБ «Приват банк» залишено без розгляду (а.с. 13). 25.05.2017р. приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис за № 3973 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» не виплачених в строк, відповідно до умов Кредитного договору від 24.05.2012р. та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.03.2017р., грошових коштів у сумі 65\~018,47 грн., з урахуванням: заборгованість по тілу кредиту 5\~967,09 грн.; заборгованість за відсотками 52\~188,36 грн.; заборгованість з комісії та пені 3\~290,71 грн.; заборгованість по штрафам: (фіксована частина) 500,00 грн., (відсоток від суми заборгованості) 3\~072,31 грн., згідно якого стягнення здійснено за період з 24.05.2012р. по 31.03.2017р. (а.с. 12). Постановою державного виконавця МРВ ДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву ГТУЮ в Харківській області від 11.10.2017р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису та направлено відповідну постанову на адресу боржника - [PERSON] (а.с. 11). За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~ст. 18 ЦК України,\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1\~ст. 1 Закону України від 02.09.1993р. № 3425-XII «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим\~Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19\~ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. У відповідності до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують\~\~безспірність\~\~заборгованості\~\~або\~іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як передбачено п. 3.1. та 3.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172. Відповідно до п. 2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашений заборгованості. Відповідно до розяснень, наданих судам у п. 13\~постанови Пленуму ВСУ № 2 від 31.01.1992р. «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ, пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей\~34,\~36,\~87,\~88\~Закону України\~"Про\~нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Ради Міністрів України від 12.10.1976р. № 483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. (Абзац 1 п. 13 із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 2 від 13.01.1995р. та № 12 від 01.11.1996р.). Судом враховується, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, слід встановити, чи банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.05.2015р. № 6-158цс15. Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»,\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017р. у справі № 6-887цс17. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не надав суду доказів,\~що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про\~\~усунення порушення виконання зобов'язання та підтверджують отриманням ним даної вимоги. На думку суду, у даному випадку, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором обєктивно позбавила її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк». Позивач не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що виключає можливість вчинення виконавчого напису. Крім того, заборгованість позивача, яка значиться у виконавчому написі, не дає можливості зробити висновок щодо правомірності її нарахування, оскільки відсутні чіткі періоди нарахування пені за несвоєчасну сплату кредиту та процентів. Тобто, судом не встановлено, чи взагалі існувала заборгованість у [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк», чи була ця заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, суду не доведено безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved