Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Рівненське регіональне управління державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про поділ майна подружжя звернулась [PERSON] В судовому засіданні позивач та представник позивача на протязі розгляду справи збільшували, зменшували розмір позовних вимог, уточнювали заявлені позовні вимоги остаточно просять суд в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнати ідеальні частки за позивачем та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] по 1/2 частині за кожним. Право спільної сумісної власності у квартирі [ADDRESS] за позивачем та відповідачем [PERSON] припинити. При вирішенні питання поділу зобов'язань по кредиту, борги поділити між сторонами пропорційно присуджених часткам у спільному майні. Виділити із спільної сумісної власності їй у власність диван 1 шт. орієнтовною вартістю 3000,00 грн.; газову плиту орієнтовною вартістю 3000,00 грн.; шафу - купе орієнтовною вартістю 2000,00 грн.; набір кухонних меблів орієнтовною вартістю 4500,00 грн.; меблевий набір із стінки та комп'ютерного столика орієнтовною вартістю 2000,00 грн., а всього на суму 14 500,00 грн. Виділити із спільної сумісної власності у власність відповідачу [PERSON] телевізор орієнтовною вартістю 1000,00 грн.; пральну машину орієнтовною вартістю 2000,00 грн.; мікрохвильову піч орієнтовною вартістю 300,00 грн.; люстри 3 шт. орієнтовною вартістю 800,00 грн.; диван 1 шт. орієнтовною вартістю 3000,00 грн.; холодильник орієнтовною вартістю 3000,00 грн.; відеокамеру орієнтовною вартістю 2500,00 грн.; DVD-програвач орієнтовною вартістю 500,00 грн.; пилосмок орієнтовною вартістю 400,00 грн., персональний комп'ютер орієнтовною вартістю 1000,00 грн., а всього на суму 14 500,00 грн. Стягнути з [PERSON] на її користь ? частину понесених нею судових витрат по справі за проведення судово-будівельної експертизи, судового збору, що становить 2417 грн. Повернути їй грошові кошти в сумі 210125,49 грн., які знаходяться на депозитному рахунку ГУ ДКСУ у Рівненській області згідно квитанції №164 від 04 грудня 2014 року, рішення в частині повернення їй грошових коштів в сумі 210125,49 грн. допустити до негайного виконання. Відповідач по справі та його представник остаточні вимоги позивача визнали повністю та не заперечили проти їх задоволення. Представник третьої особи в судовому засіданні заявлені позовної вимоги позивача не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. Заслухавши учасників судового процесу дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі суд прийшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що наявні законні та достатні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 24 квітня 1999 року сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Рівненського міського суду від 30 жовтня 2013 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] залишено проживати з позивачем. У період шлюбу, сторонами по справі за спільні кошти було набуто спільне майно, зокрема: двохкімнатна квартира [ADDRESS], придбана на підставі інвестиційної угоди №10 від 17 грудня 2001 року, передана у власність згідно акту №37 прийому-передачі житла від 19 травня 2009 року, право власності на яку зареєстроване за відповідачем відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 серпня 2009 року, виданого на підставі Розпорядження міського голови №986-р від 03 серпня 2009 року, ринковою вартістю на момент передачі 123 861,00 грн. На день звернення з позовом до суду квартира є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки від 02 жовтня 2009 року, укладеного між відповідачем (іпотекодавцем) і Рівненським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», ЄДРПОУ 25322934 (іпотеко держателем). Залишок коштів, що необхідно сплатити для повного виконання умов кредитної угоди №114 від 01 листопада 2004 року, укладеної між відповідачем та Рівненським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», з метою виконання умов договору №10-117 про дольову участь у будівництві (реконструкції) житла від 01 листопада 2004 року становить - 61 705,71 грн. Крім того у період шлюбу, сторонами по справі за спільні кошти було набуто спільне майно: мікрохвильова піч, орієнтовна вартість на час придбання 300,00 грн.; дивани 2 шт. загальна орієнтовна вартість на час придбання 6000,00 грн.; пральна машина орієнтовна вартість на час придбання 1300,00 грн.; холодильник орієнтовна вартість на час придбання 3000,00 грн.; люстри 3 шт., загальна орієнтовна вартість на час придбання 3000,00 грн.; газова плита орієнтовна вартість на час придбання 3000,00 грн.; відеокамера орієнтовна вартість на час придбання 2000,00 грн.; DVD-програвач орієнтовна вартість на час придбання 500,00 грн.; телевізор орієнтовна вартість на час придбання 1000,00 грн.; набір кухонних меблів орієнтовна загальна вартість на час придбання 4500,00 грн.; шафа-купе орієнтовна вартість на час придбання 2000,00 грн.; меблевий набір із стінки та комп'ютерного столика орієнтовна вартість на час придбання 2000,00 грн.; пилосмок орієнтовна вартість на час придбання 400,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Під майном ч.1 ст.190 ЦК України має на увазі окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина 4 статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки шлюбний договір між сторонами не укладався і судом не встановлено існування домовленості між сторонами щодо визначення часток у спільній сумісній власності, частки майна позивача та відповідача у спірному житлі є рівними. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Частиною 5 ст.71 СК України встановлено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Як роз'яснено у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11), вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч.4,ч.5 ст.71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні висновку №5/е судової будівельно-технічної експертизи від 27 червня 2014 року виконаної судовим експертом ППФ «Україна-Сервіс», розподілити квартиру [ADDRESS] в натурі на дві окремі ізольовані частини неможливо. Ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на момент її огляду 04 червня 2014 року становить 566 000,00 грн. Сторонами не надано суду жодних доказів щодо можливості поділу спірної квартири, а тому вказане майно суд визнає неподільним, згідно вимог ч.2 ст.183 ЦК України. Враховуючи встановлені по справі обставини та позицію сторін щодо предмету спору, а також неможливість реального поділу між сторонами неподільних речей відповідно до їх часток, суд вважає необхідним визначити ідеальні частки подружжя в цьому майні, а саме спірної квартири без його реального поділу і залишити її у їх спільній частковій власності. На момент розгляду справи спірна квартира перебуває в іпотеці на підставі договору іпотеки квартири, побудованої за рахунок коштів пільгового довгострокового кредиту. Згідно кредитного договору, сума наданого кредиту склала 95 384,00 грн. Відповідно довідки №536 від 19 грудня 2014 року виданої заступником директора Рівненського регіонального управління Фонду вбачається, що [PERSON] було надано кредит в сумі - 95 384,00 грн. Станом на 19 грудня 2014 року ним погашено кредит в сумі 33 678,29 грн. Залишок по кредиту на час розгляду справи становить - 61 707,71 грн. Отже у рахунок погашення кредиту на час звернення до суду з позовом за рахунок спільних коштів подружжям було сплачено 33 678,29 грн. (Відповідно, частка кожного з подружжя становить 16 839,15 грн.). Залишок кредиту на момент подачі позову склав 61 707,71 грн. Враховуючи, що позивач і відповідач, які оформили іпотеку і розірвали шлюб, так само, як і під час перебування в шлюбі, залишаються співіпотекодавцями і зобов'язані нести перед Рівненським регіональним управлінням державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» відповідальність за своїми кредитними зобов'язаннями. В судовому засіданні сторони дійшли згоди при вирішення питання поділу зобов'язань по кредиту, що борги діляться пропорційно присуджених часткам у спільному майні. За загальними правилами, борги діляться пропорційно присуджених часткам у спільному майні. Оскільки судом визнано двохкімнатну квартиру [ADDRESS] неподільною річчю та визначено ідеальні частки подружжя в цьому майні, а саме спірної квартири без його реального поділу і залишив її у їх спільній частковій власності. Борги слід поділити пропорційно присуджених часткам у спільному майні (61 707,71 грн. : 2 = 30 852,86 грн.), отже частка боргу позивача і відповідача перед Рівненським регіональним управлінням державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» становить по 30 852,86 грн. кожного. З метою уникнення порушення прав третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Рівненське регіональне управління державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» зобов'язати [PERSON] звернутись з заявою про переведення частини боргу до Рівненське регіональне управління державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та внести кошти в сумі 30 852,86 грн. в рахунок погашення кредиту. В судовому засіданні сторони дійшли згоди про поділ майна запропонований позивачем, а саме: виділити із спільної сумісної власності у власність позивачу [PERSON]: диван 1 шт. орієнтовною вартістю 3000,00 грн.; газову плиту орієнтовною вартістю 3000,00 грн.; шафу - купе орієнтовною вартістю 2000,00 грн.; набір кухонних меблів орієнтовною вартістю 4500,00 грн.; меблевий набір із стінки та комп'ютерного столика орієнтовною вартістю 2000,00 грн., а всього на суму 14 500,00 грн. Виділити із спільної сумісної власності у власність відповідачу [PERSON]: телевізор орієнтовною вартістю 1000,00 грн.; пральну машину орієнтовною вартістю 2000,00 грн.; мікрохвильову піч орієнтовною вартістю 300,00 грн.; люстри 3 шт. орієнтовною вартістю 800,00 грн.; диван 1 шт. орієнтовною вартістю 3000,00 грн.; холодильник орієнтовною вартістю 3000,00 грн.; відеокамеру орієнтовною вартістю 2500,00 грн.; DVD-програвач орієнтовною вартістю 500,00 грн.; пилосмок орієнтовною вартістю 400,00 грн., персональний комп'ютер орієнтовною вартістю 1000,00 грн., а всього на суму 14 500,00 грн. Оскільки такий розподіл майна та визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що наявні законні та достатні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в цій частині. Позивачем відповідно ч.5 ст.71 СК України, згідно квитанції №164 від 04 грудня 2014 року на депозитний рахунок ГУ ДКСУ у Рівненській області внесено в рахунок присудження одному з подружжя грошової компенсації грошові кошти в сумі 210 125,49 грн., однак під час розгляду справи позивач в частині вимог про присудження одному з подружжя грошової компенсації змінила, тому суд приходить до висновку, що вказані кошти слід повернути позивачу. Враховуючи, що від затримання виконання рішення в цій частині може статися значна шкода для позивача в зв'язку з інфляцію коштів, тому в цій частині рішення слід допустити до негайного виконання зобов'язавши ГУ ДКСУ у Рівненській області повернути [PERSON] грошові кошти в сумі 210 125,49 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір згідно платіжного доручення № 0000000002 від 09 квітня 2014 року в сумі 3654,00 грн. та проведено оплату за проведення будівельно-технічної експертизи згідно квитанції № 1989.445.1 від 26 червня 2014 року в сумі 1180.00 грн., а всього 4834,00 грн. Позов позивача задоволено, однак в судовому засіданні сторони дійшли згоди про рівний розподіл судових витрат між ними. Так як позивачем сплачено 4834,00 грн. : 2 = 2417 грн., тому 2417 грн., слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved