Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на ті обставини, що заповіт, складений їх матірю на користь відповідача є недійсним, оскільки волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало її волі так як вона на час складання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. 15 грудня 2015 року позивач збільшив позовні вимоги, додатково просив стягнути з відповідача на свою користь 50000 грн. 00 коп. відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної йому внаслідок неповідомлення йому відповідачем про смерть матері. В судовому засіданні позивач позов підтримав, підтвердив викладені в позовній заві обставини, а саме те, що за наявними у їх матері [PERSON] захворюваннями вона під час складання заповіту не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Просив стягнути з відповідача моральну шкоду внаслідок негативного ставлення рідного брата, що потягло для нього негативні наслідки. Відповідач та його представник проти позову заперечували за недоведеністю вимог. Просили суд відмовити позивачу в позові та стягнути на користь відповідача 5000 грн. 00 коп. витрат на надання правової допомоги. Суд роз'яснював сторонам, зокрема - позивачу, право заявити клопотання про призначення по справі посмертної судово-психіатричної експертизи, проте скористатись таким правом сторони не побажали. Від раніше заявленого у позові клопотання про призначення експертизи позивач відмовився відповідно заяви від 15 грудня 2015 року і цю заяву позивач підтримав в судовому засіданні під час розгляду справи судом по суті. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 13 жовтня 2012 року [PERSON] склала заповіт, відповідно якого на випадок своєї смерті розпорядилася усім належним їй майном, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, а також всіма іншими майновими правами на користь [PERSON] Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 770. З першого та останнього абзаців спірного заповіту слідує, що він складений заповідачем яка розуміла значення своїх дій, добровільно і без будь-якого примусу. При цьому, особу і дієздатність [PERSON] були перевірені нотаріусом. 19 травня 2015 року [PERSON] померла. Як свідчать матеріали спадкової справи за отриманням спадщини до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] з заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] - 10 червня 2015 року та [PERSON] - 30 червня 2015 року. З представлений позивачем медичних даних слідує, що за життя [PERSON] протягом декілька років страждала на такі захворювання, як: дисциркуляторна атеросклеротична енцефалопатія, склеротичний паркінсонізм, двосторонній коксартроз; вертеброгенна люмбалгія, хронічний гастродуоденіт, гастроптоз І ст. Інших даних щодо стану здоров'я [PERSON] станом на день складення заповіту суду не представлено. Відповідно ч. 2 ст. 1257 ЦПК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Наявність у [PERSON] викладених у цьому рішенні захворювань не дає суду підстав вважати, що її волевиявлення відносно складеного заповіту на користь відповідача не було вільним і не відповідало її волі. У встановленому цивільним процесуальним законом порядку інших належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що на час складення спірного заповіту [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними позивачем суду не представлено. За такого, в частині позовних вимог про визнання заповіту недійсним в задоволенні позову слід відмовити. В силу ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Жодної з передбачених цією статтею підстав для відшкодування моральної (немайнової) шкоди з відповідача на користь позивача виходячи з обставин справи судом не встановлено, а тому і в даній частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Таким чином, позов не підлягає задоволенню повністю. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з наступного розрахунку. Позивачем протягом розгляду справи по суті всього сплачено 243 грн. 60 коп. судового збору на виконання ухвали суду від 11 грудня 2015 року за розгляд судом позовних вимог про визнання заповіту недійсним. Цією ж заявою позивач збільшив позовні вимоги, просив про стягнення моральної (немайнової) шкоди. проте розгляд цих позовних вимог судовим збором не оплачений. За такого, з [PERSON] на користь держави слід стягнути 551 грн. 20 судового збору. Згідно представленої суду квитанції, [PERSON] за надання правової допомоги представником було сплачено 5000 грн. 00 коп. Разом з цим, в силу ст. 1 ЗУ "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як слідує з журналів судового засідання представник [PERSON] приймав участь у судових засіданнях протягом 2 годин 56 хвилин. Дані про час, протягом якого представник [PERSON] приймав участь у вчиненні окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та/або під час ознайомлення з матеріалами справи в суді відсутні. За такого, виходячи із розрахунку 40% мінімальної заробітної плати (580 грн. 00 коп. (за час) * 2 години 56 хвилин), розмір компенсації витрат на правову допомогу [PERSON] не може бути не більшим за 1701 грн. 34 коп., які і підлягають відшкодуванню з позивача на користь відповідача.

Outcome: approved