Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернулися [PERSON] та [PERSON] із позовом, у якому просили суд визначити ідеальні частки у праві спільної власності на двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] у розмірі по 1/5 на кожного співвласника. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що вони, разом із відповідачами [PERSON], [PERSON], та [PERSON], є співвласниками двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира належить ним на праві спільної сумісної власності відповідно до Свідоцтва про право власності на житло №1-06-278902-ц2 від 26.12.2006 р., виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради. З 2016 р. позивачі позбавлені відповідачами можливості користуватися зазначеним приміщенням. Враховуючи те, що частки у квартирі не виділені, вважають, що не мають можливості розпорядитися вказаним майном. З метою визначення ідеальних часток у рівному для усіх сторін розмірі (по 1/5 кожному), позивачі зверталися до відповідачів по справі, у тому числі, рекомендованими листами. Відповідачем [PERSON] було надано письмову згоду на визначення за усіма співвласниками часток у рівному розмірі, але відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від вирішення цієї проблеми позасудовим шляхом. У судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав відзив, у якому просив розглядати справу за його відсутності, зазначив про те, що проти задоволення позовних вимог він не заперечує та просить врахувати, що спір доведений до суду не з його вини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], а також третя особа - орган опіки та піклування державної адміністрації Шевченківського району м. Харкова у судове засідання не з'явилися, причину неявки суду не повідомили, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Зі згоди представника позивачів суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло №1-06-278902-ц2 від 26.12.2006 р., виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] мають на праві спільної сумісної власності квартиру загальною площею 42,7 кв.м. , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" від 22.02.2007 р., зазначену квартиру зареєстровано під реєстровим записом П-1-46373 у міському БТІ на праві спільної сумісної власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільною сумісною власністю є спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України, розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється лише за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Разом із тим, відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник у праві спільної часткової власності має право самостійно розпорядитися своєю часткою. Як вбачається з наданих позивачами листів від 21.06.2016 р., 11.07.2016 р., згоди щодо розпорядження та користування спірним майном між співвласниками немає. Оскільки право розпорядження вказаною квартирою за позивачами відповідачами не визнається, відповідно до ст. 3 ЦПК України це є підставою для захисту такого права у судовому порядку. Відповідно до ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги позивачів щодо визначення рівних часток у праві спільної власності на спірне майно законними та обгрунтованими. Приймаючи рішення про розподіл судових витрат по справі суд приймає до уваги те, що відповідач [PERSON] надавав свою згоду на позасудове вирішення спору у зазначений позивачами спосіб. Оскільки зазначений спір було доведено до суду з вини відповідачів [PERSON] та [PERSON], судові витрати згідно вимог ст. 88 ЦПК України мають бути стягнуті з відповідачів [PERSON] та [PERSON]. На підставі ст.ст. 361, 368, 369, 372 ЦК України,

Outcome: approved