Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між сторонами та після розірвання шлюбу залишити позивачеві шлюбне прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що тривалий час шлюбні відносини припинені, спільного господарства позивач з відповідачем не ведуть, єдиний сімейний бюджет відсутній. [PERSON] вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Окрім того, у позовній заяві [PERSON] зазначила щодо проведення розгляду справи без її участі та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідач також просив справу розглянути без його присутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, про що зазначив у своїй заяві від 13.11.2020 (а.с. 17). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 24 лютого 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, актовий запис № 252, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 24.02.2007. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 3). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ст. 110 СК України шлюб скасовується в судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливо. Дослідивши матеріали справи, враховуючи положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім`я існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки. Як вже встановлено судом та вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції 24.02.2007, вбачається, що при одруженні позивач змінила\~дошлюбне прізвище\~« [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с. 3). При цьому, відповідно до\~статті 113 Сімейного кодексу України\~особа,\~яка змінила\~своє прізвище\~у зв`язку\~з реєстрацією\~шлюбу,\~має право\~після розірвання шлюбу\~надалі іменуватися\~цим прізвищем\~або відновити\~своє дошлюбне\~прізвище.\~Оскільки позивач\~проситьзалишити їй прізвище « [PERSON] », суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити\~шлюбне прізвище позивача \-\- « [PERSON] ». Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, на користь позивача підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 420,40 грн, інші 50 відсотків підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved