Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи за його відсутності до судового розгляду справи від нього не надійшло. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідача. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 15 травня 2013 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. 22 березня 2013 відповідач подарував своїм дітям квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], в рівних частках. З грудня 2012 року відповідач в зазначеній квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, не отримує кореспонденцію, особисті речі та документи відповідача в квартирі відсутні, але продовжує бути зареєстрованим в спірній квартирі. Вона, позивач, самостійно виконує всі обов'язки по утриманню зазначеної квартири. Вона, позивач, як законний представник своїх малолітніх дітей, які є власниками квартири, просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] до судового розгляду справи надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги по суті та за обставинами справи підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити, і у випадку неявки відповідача - згодна на розгляд справи за його відсутності на підставі наданих доказів та ухвалення заочного рішення. Позивачу роз'яснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача відповідно до вимог ст. 158 ч.2 ЦПК України, згідно якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином: смс повідомленнями, які направлялися відповідачу на номер телефону [NUMBER] та доставлені відповідачу, про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ст. 169 ч.4 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті у відсутність відповідача, суд, з її згоди, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Позивачу роз'яснений порядок перегляд заочного рішення за заявою відповідача. Судом досліджені письмові докази по справі: - копія паспорту та копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру відповідача [PERSON](а.с.5-6), якими підтверджується його особа громадянина України, факт реєстрації в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] та ідентифікаційний номер, присвоєний відповідачу, як платнику податків; - витяги з Державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с.7-8), згідно яких підтверджується реєстрація права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] - рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 травня 2013 року (а.с.9), яким підтверджується факт розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем та факт припинення сімейно-шлюбних відносин між сторонами в грудні 2012 року; - договір дарування нерухомого майна (а.с.10), яким підтверджується факт укладення 22 березня 2013 року нотаріально посвідченого договору дарування між [PERSON], який зареєстрований в [ADDRESS], як дарувальником та [PERSON] та [PERSON], від імені яких діяла законний представник мати - [PERSON], як обдарованими; - копія паспорту позивача (а.с. 11), якою підтверджується її особа громадянки України. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] з 22 листопада 2002 року по 15 травня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 травня 2013 року, ухваленим у цивільній справі № 209/1445/13-ц, провадження № 2/209/728/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 22 березня 2013 року між відповідачем, як дарувальником, та його малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON], від імені яких діяла як законний представник, їх мати [PERSON], як обдарованими, був укладений договір дарування, відповідно до якого відповідач подарував двом своїм донькам у рівних частках квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 10). 22 березня 2013 року право спільної часткової власності на зазначену квартиру за малолітніми [PERSON] та [PERSON] зареєстровано в державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с. 7,8). Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 травня 2013 року встановлений факт припинення сімейно-шлюбних відносин між сторонами у справі в грудні 2012 року. І саме з цього часу відповідач в спірній квартирі не проживає, а з 22 березня 2013 року не є її власником, але до теперішнього часу значиться зареєстрованим у зазначеній квартирі й в добровільному порядку після залишення квартири і після її дарування не знявся з реєстраційного обліку, що порушує права малолітніх власників квартири. Суд вважає, що позивач, як законний представник своїх малолітніх дітей, які після розірвання шлюбу з відповідачем у справі залишилися на вихованні матері, правомірно звернулася до суду з цим позовом про захист права власності своїх малолітніх дітей, оскільки за законом вона, як мати, повинна представляти в повному обсязі інтереси своїх дітей і вчиняти від їх імені та в їх інтересах усі правочини, які спрямовані на здійснення особистих немайнових прав. Таким чином, суд на підставі наданих позивачем і досліджених судом доказів, встановив, що відповідач [PERSON] за місцем своєї реєстрації не проживає з грудня 2012 року, права власності на спірну квартиру немає, єдиними власниками квартири по [ADDRESS] є діти позивача, права яких порушуються реєстрацією відповідача в зазначеній квартирі, оскільки існують перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні власністю. .І тому позивач дійсно має можливість захистити права своїх малолітніх дітей, тільки в судовому порядку шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку по квартирі. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Відповідно до ст.177 СК України батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має припущення щодо порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про здійснення певних дій для попередження такого порушення. Власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном (ст. 391ЦК України). Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно т. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що права малолітніх [PERSON] та [PERSON] повинні бути захищені шляхом зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку по квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]

Outcome: approved