Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди батька. Дана позовна заява мотивована тим, що сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] На теперішній час сторони розлучені, з відповідача стягнуті аліменти на утримання дитини. Після початку подій н Сході України позивач з дитиною змушена систематично виїжджати до РФ, де навчається її син, але без відповідного дозволу батька дитини не може цього робити. Оскільки відповідач ігнорує інтереси дитини, не дає своєї згоди на її виїзд за кордон, позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить суд надати їй дозвіл на вивіз дитини - сина [PERSON], [INFO] без дозволу та супроводу батька [PERSON] на територію Російської Федерації. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Представники позивача, [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги, не заперечував проти задоволення позову. Третя особа надала заяву про розгляд справи без свого представника, рішення просила ухвалити на розсуд суду. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Слов'янським міськвідділом РАГС Донецького облуправління юстиції від 23.07.2003 року, [INFO] народився [PERSON], батьком якого є [PERSON], матір'ю - [PERSON]. При вирішенні питання про можливість надати позивачу дозвіл на вивезення дитини суд виходить з наступного. Згідно з ст. 61 ч. 1 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Статтею ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Підпунктом 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідченої копії, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину. За змістом Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок, затвердженої Постановою Верховної Ради № 475-XIV від 05.03.1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації. Статтею 3 «Конвенції про права дитини» встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до довідки від 20.07.2017 року ДБЗЗ Школа №2036 м. Москви підтверджує, що [PERSON], переведений до 9-К класу на 2017/2018 навчальний рік. В судовому засіданні встановлено, що дитина зарахована до школи м. Москви, для чого їй необхідно виїхати на територію РФ, проте відповідач безпідставно відмовляється надати в передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд неповнолітнього [PERSON] за кордон. Отже, проаналізувавши фактичні обставини справи, виходячи з вищенаведених норм матеріального права та

Outcome: approved