Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в ? частці від усіх видів його заробітків щомісячно. У позовній заяві зазначено, що сторони по справі з 28 вересня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання в шлюбі в них [INFO] року народилася дочка [PERSON]. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні та вихованні. Шлюб між сторонами по справі розірвано 26 травня 2015 року. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. Інших дітей на утриманні немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Просила позов задовольнити та стягувати на утримання дитини аліменти в ? частині від усіх видів його заробітків щомісячно відповідно до вимог ч.1 ст.183 СК України. У судове засідання позивачка не прибула, направила на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Просила позов задовольнити повністю, дала згоду на ухвалення заочного рішення по справі. За ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі. Відповідач, представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнали повністю. Не погодилися із обставинами, які викладені у позовній заяві, оскільки відповідач добровільно надавав кошти на утримання дочки. Щодо стягнення аліменів в судовому порядку в ? частці від усіх видів заробітків відповідача щомісячно не заперечували, оскільки він має постійне місце роботи, інших утриманців у нього немає. Суд, вислухавши доводи відповідача, представника відповідача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 14 грудня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м.Києві. [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON], [INFO] в [ADDRESS] що підтверджується довідкою №624, виданою 23 лютого 2016 року виконавчим комітетом Рогатинської міської ради. Відповідно до рішення Дарницького районного суду м.Києва від 26 травня 2015 року, яке набуло законної сили 26 травня 2015 року, шлюб між [PERSON] і [PERSON], який був зареєстрований 28 вересня 2008 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис за №1852 було розірвано. [PERSON] працює старшим викладачем Івано-Франківського обласного інституту післядипломної освіти, що підтверджується довідкою 01/47, виданою 25 січня 2016 року Івано-Франківським обласним інститутом післядипломної освіти. [PERSON] працює в головному управлінні державної фіскальної служби України у м.Києві за адресою м.Київ, вул.Шолуденка, буд.№33 кв.№19, отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою №26-15-27/6, виданою 14 березня 2016 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. За ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Неповнолітні діти не здатні самі здобувати кошти для існування. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дітей - моральний обов'язок і найважливіший правовий обов'язок їх батьків. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення для справи, а саме матеріальне становище сторін по справі, стан здоров'я сторін по справі, ту обставину, що обоє батьків дитини працюють, інших утриманців немають, позивачка неспроможна самостійно забезпечити неповнолітній дитині прожиткового мінімуму. Відповідно до вимог ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Встановлення в законі правила про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) батьків переслідує, передусім, мету найповніше охороняти інтереси дитини, забезпечити їй одержання не лише необхідних для життєдіяльності коштів, але і зберегти, за можливістю, той рівень життя, який дитина мала при спільному проживанні з обома батьками. А тому позов про стягнення аліментів підлягає до задоволення в ? частці від заробітку відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved