Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

До суду з названим позовом звернувся [PERSON] Ю.М.‚ посилаючись на те, що в період з 27 грудня 1987 року по 29 серпня 2005 року він з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу ними за спільні кошти був побудований житловий будинок № 3 по вул. Степова (до перейменування Кузнечна) в смт. Ставище Київської області, державна реєстрація якого здійснена на імя відповідача на підставі свідоцтва про право власності, виданого 1 листопада 2014 року виконкомом Ставищенської селищної ради. Після розірвання шлюбу, за взаємною згодою з відповідачем він залишився проживати в даному будинку, яким обоє продовжували користуватися. Спору щодо реалізації права спільної сумісної власності на будинок між ними не виникало. Він до цього часу зареєстрований і проживає в спірному будинку. Протягом вказаного часу відповідач не здійснювала спроб виписати його із вказаного будинку, не намагалася продати чи в будь-якій інший спосіб відчужувати будинок, тому його права володіти, користуватися та розпоряджатися спільним сумісним майном не порушувалися з часу розірвання шлюбу. У звязку з погіршенням між ними влітку 2016 року стосунків через одруження відповідача виникли непорозуміння щодо подальшого користування спірним будинку, остання стала оспорювати його право власності на будинок, порушуючи його право спільної сумісної власності на дане майно. 31 січня 2014 року відповідач отримала свідоцтво про право власності за № 17125694 видане реєстраційною службою Ставищенського РУЮ Київської області, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 282275332242, на земельну ділянку, кадастровий номер 3224255100:01:026:0032, площею 0,15 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування спірного житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Житловий будинок Позивач просить суд визнати вказаний житловий будинок загальною площею 104,2 м2 житловою площею 85,7 м2 вартістю 170170 гривень спільною сумісною власністю подружжя, визнавши на ним та відповідачем в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на ? частину даного житлового будинку вартістю 85085 гривень, за кожним. Позивач та його представник [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримали, підтвердили обставини, на які посилається позивач в позові. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнала, підтвердила обставини, на які посилається позивач в позові. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника, усну заяву про визнання позову відповідача, вважає, що визнання відповідачем вказаного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що з період з 27 грудня 1987 року по 29 серпня 2005 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 7, 10). В період шлюбу сторонами був побудований житловий будинок № 3 по вул. Кузнечна в смт. Ставище Київської області, державна реєстрація якого в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 8186912, номер запису 2342 в книзі 17, здійснена на імя відповідача на підставі свідоцтва про право власності, виданого 1 листопада 2004 року виконкомом Ставищенської селищної ради (а.с. 8-9, 79-80). Позивач з 10 січня 1992 року до цього часу зареєстрований і проживає в спірному будинку (а.с. 78). Спірний житловий будинок загальною площею 104,2 м2 житловою площею 85,7 м2 вартістю 170170 гривень розташований на земельній ділянці, приватизованій відповідачем (а.с. 12-14, 19-53, 60). Рішенням 5 сесії сьомого скликання Ставищенської селищної ради № 51 від 2 лютого 2016 року в вул. „Кузнечна в смт. Ставище перейменована на вул. „Степова (а.с. 11). У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. У відповідності ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до п.п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки вищевказаний будинок побудований сторонами в період шлюбу, - вказаний будинок слід визнати спільною сумісною власністю подружжя та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за кожним із сторін право власності на ? частину спірного житлового будинку. На підставі викладеного та

Outcome: approved