Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] (надалі - Позивачі) звернулись з позовом до Першої київської державної нотаріальної контори та просили зняти арешт з квартири за адресою: [ADDRESS], зобов'язати Першу київську державну нотаріальну контору виключити з реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості про квартиру за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивачі вказали на те, що перебували на обліку дітей, залишених без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування і виховувалися в сім»ях опікунів. Враховуючи дані обставини, з метою захисту законних прав та інтересів дітей, виконуючи умови нормативно-правових актів, які діяли у 1998 році, на підставі листа прокуратури Московського району від 24.03.1998 року № 3, Першою Київською державною нотаріальною конторою внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо квартири [ADDRESS], власниками якої є позивачі. В даний час у зв»язку з досягненням повноліття позивачі не відносяться до осіб з числа дітей, залишених без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Позивачі вважають, що перебування вказаної квартири під арештом порушує їх права як власників та позбавляє права на розпорядження квартирою. За заявою позивачів від 20.11.2014 року відбулася заміна Відповідача у справі. В якості Відповідача залучено Реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві. Крім того, 20.11.2014 року позивачі звернулися із заявою про зміна позовних вимог, в якій просили зобов'язати Відповідача зняти арешт з квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] та [PERSON] та виключити з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості про квартиру [ADDRESS]. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивачі та їх представник про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, звернулися із заявою, в який просили розглянути справу за їх відсутності, зазначивши, що підтримують позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач Реєстраційна служба Головного управління юстиції у місті Києві, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Третя особа, Прокуратура Голосіївського району міста Києва, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України за згодою представника позивача провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], перебували на обліку дітей залишених без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування і виховувалися в сім'ї опікунів. Враховуючи даний факт, з метою захисту законних прав та інтересів дітей, на підставі листа прокуратури Московського району від 24.03.1998 року №3-к, Перша Київська державна нотаріальна контора внесла відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» особи із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування; особи із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених В даний час у зв»язку із досягненням повноліття, Позивачі не відносяться до осіб з числа дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, а тому підстав для арешту нерухомого майна немає. Позивачі є власниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 10.02.2000 року. 26.05.2014 року Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, звернулася до Прокуратури Голосіївського району м.Києва з листом про направлення до нотаріальної контори клопотання з метою зняття обтяження щодо квартири [ADDRESS], у зв»язку з досягненням [PERSON] та [PERSON] 23-річного віку та відповідно набуттям останніми повної цивільної дієздатності. Листом від 21.05.2014 р. № 94/189-14 (1100с-14), прокуратура Голосіївського району м. Києва повідомила [PERSON] про те, що обтяження на вищевказану квартиру не накладалося, а відповідно, і відсутні документи, що стали б підставою для його накладення. Крім того, з листа прокуратури Голосіївського району м. Києва від 10.07.2014 р. №94/189-14 (1602с) 14 вбачається, що на даний час в проваджені органів прокуратури Голосіївського району відсутні будь-які справи, які б мали відношення до вищевказаної квартири. Підстави перебування вказаної квартири під арештом відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частина 2 ст. 319 ЦК України встановила, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України: право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених законодавством. Положеннями ст. 386 ЦК України встановлено, що держава повинна забезпечити рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право на захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ч. 2 ст. 19 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі рішень судів, що набрали законної сили. За таких обставин, відсутні законні підстави для накладення обтяження на квартиру [ADDRESS]. Отже, накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обмежує законні права Позивачів як власників квартири, щодо вільного розпорядження майном, унеможливлює укладення договорів відчуження, здачі в оренду, тощо належної Позивачам квартири. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд, оцінюючи належність та допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності, приходить до висновку, що вимоги Позивачів знайшли своє доведення, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved