Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення нею віку повноліття, тобто до 19 грудня 2030 року, посилаючись на те, що з 21.09.2012 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі і в них є спільна дитина донька [PERSON] [INFO]. Наразі шлюб між сторонами не розірвано, але сумісні відносини припинені, дитина повністю перебуває на утриманні позивача, а відповідач ніякої матеріальної допомоги на її забезпечення не надає, хоча спроможний це робити. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до статті 74 Цивільно процесуального кодексу України за адресою місця проживання про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом на підставі частини другої статті 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до слідуючого висновку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями Конвенції про права дитини та Декларації прав дитини інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі і мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON], серія І-ЕЛ № 131316 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області, її батьками є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.5). Отже, відповідач є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], будучи особою працездатного віку, не маючи інших дітей, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до статті 182 СК, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, конкретні обставини справи, докази надані сторонами та взаємовідносини, що склались між ними, беручи до уваги, що відповідач на даний час працює містовиком на Бахмацькому ринку „ Колос, в даний час проживає сам, утриманців не має та стягнень за іншими виконавчими документами не проводиться,що підтверджується доданими до справи доказами, суд знаходить підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення нею віку повноліття, тобто до 19 грудня 2030 року. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Окрім того, оскільки позивачі за подання позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, у відповідності зі ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у виді сплати 320 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, оскільки, виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У звязку з тим, що в матеріалах справи наявні документи в підтвердження понесених позивачкою витрат на правову допомогу в сумі 320 гривень, то дані витрати підлягають стягненню з відповідача, оскільки, вони належним чином підтверджені і їх розмір не перевищує граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах.

Outcome: approved