Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Заявник 27.06.2017 року звернувся до суду із вказаною заявою посилаючись на те, що 18.03.2017 року померла її мати [PERSON] на території АР Крим. Видане в м. Севастополь свідоцтво про смерть, відповідно до\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території»\~ є недійсним. Просить встановити факт, що [PERSON], померла 18.03.2017 року в м. Севастополь АР Крим. В судове засідання заявник не зявився, просив слухати справу у його відсутність, заяву підтримує з підстав викладених у ній. Представник заінтересованої особи до судового засідання не зявився, та не повідомив про причини своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п.8 ч.1\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що заявник проживає в [INFO]. Вона є донькою померлої [PERSON], які обидва являються громадянами України. Вказані обставини підтверджуються паспортом серії МР 448057 та свідоцтвом про народження серії ІІ-КГ № 478364. Відповідно до п.1 ч.1, ч.4, ч.6\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою або рішенням суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Заявник звертався до органів РАЦСу для оформлення відповідних документів, але йому було відмовлено у звязку з відсутністю визначених документів. Пунктом 5 розділі ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених\~Наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року\~(далі - Правил) передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма N106/о), фельдшерська довідка про смерть\~\~(форма N106-1/о) Зі свідоцтва про смерть серії І-КМ № 517791 від 21 березня 2017 року, вбачається, що [PERSON], померла 18.03.2017 року в м. Севастополь Автономної Республіки Крим. Вказаний документ має реквізити та посилання щодо його видачі органом Російської Федерації. Відповідно до п.1\~ст.3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" від 15 квітня 2014 року\~(далі Закон), сухопутна територія Автономної Республіки Крим визнана тимчасово окупованою територією. Зі змісту ч. 2, 3\~ст.9 Закону\~вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За таких обставин, враховуючи, що вищевказане свідоцтво про смерть видане органом створеним у порядку не передбаченому законами України, воно є недійсним та не створює правових наслідків. Враховуючи викладене, а також те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для оформлення смерті, що відповідають законодавству України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви щодо встановлення факту смерті [PERSON], оскільки вказаний факт знайшов підтвердження під час судового розгляду, підтверджується доказами дослідженими в судовому засіданні, іншим чином здійснити державну реєстрацію смерті [PERSON] неможливо.

Outcome: approved