Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Комунального підприємства Словянської міської ради «Словміськводоканал» про стягнення середнього заробітку за період несплати при звільненні працівника належної заробітної плати. Дана позовна заява мотивована тим, що [PERSON] з 01.07.2011 року була прийнята на посаду начальника планово-економічного відділу згідно з наказом № 246-к від 01.07.2011 року до КП «Словміськводоканал», а з 31.10.2014 року була переведена на посаду економіста відповідно до наказу № 306-к від 31.10.2014 року. З 18.02.2015 року була звільнена з посади економіста у звязку зі скороченням штату, п 1 ст. 40 КЗпП України, згідно наказу № 38-к від 18.02.2015 року. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідач не виконав вимоги ст. 116 КЗпП України і не сплатив позивачу належну заробітну плату, через що вона була змушена звернутися з позовом до суду про примусове стягнення з відповідача належної їй суми заробітної плати в розмірі 23391,34 грн. Суд вимоги позивача задовольнив та видав відповідний судовий наказ № 2-н/243/318/2015 про стягнення заборгованості по заробітній платі з відповідача. Але станом на 01.06.2015 року відповідач не виконав судовий наказ в повному обсязі. Відповідно до статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після звільнення відповідач не сплачував заробітну плату з 19 лютого 2015 року по 31 травня 2015 року, тобто 102 календарних дня, з яких 67 робочих днів. Середньоденна заробітна плата позивача становить 125,10 грн. Отже, загальна сума, яка підлягає стягненню становить 8381,70 грн. Просить суд стягнути з комунального підприємства Словянської міської ради «Словміськводоканал» середній заробіток з 19 лютого по 31 травня 2015 року. В судове засідання позивач не зявилася, однак надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Представник відповідача [PERSON], що діє на підставі довіреності № 4 від 05 червня 2015 року, в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Рішення просив винести відповідно до діючого законодавства. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] перебувала в трудових правовідносинах з Комунальним підприємством Словянської міської ради «Словміськводоканал» з 01.07.2011 року по 18.02.2015 року, про що свідчать відповідні записи у трудовій книжці позивача № БТ-І № 2648680 від 30 липня 1979 року. Також, відповідно до наказу № 38-к від 18.02.2015 року КП Словянської міської ради «Словміськводоканал», позивач з даного підприємства звільнена 18.02.2014 року. 20 березня 2015 року Словянським міськрайонним судом виданий судовий наказ про стягнення з КП Словянської міської ради «Словміськводоканал» на користь позивача [PERSON] 23391,34 грн. Відповідно до довідки КП Словянської міської ради «Словміськводоканал» № 1622/02 від 17.06.2015 року, заборгованість по заробітній платі станом на 01.06.2015 року становить 18526,52 грн. Проаналізувавши вищенаведені докази, суд доходить до висновку, що при звільненні позивача 18.02.2015 року відповідач КП Словянської міської ради «Словміськводоканал» не провів остаточного розрахунку, чим порушив вимоги ст.ст. 116, 117 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, у станови, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Проаналізувавши обставини справи, суд доходить до висновку, що спір про розмір заборгованості по заробітній платі був відсутній, оскільки судовий наказ, яким стягнуто з відповідача 23391,34 грн. на користь позивачки відповідачем скасований не був, набрав чинності. Як роз'яснено у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про оплату праці №13 від 24.12.1999р., не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", встановлено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена Постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України № 6-60 цс 13 від 03 липня 2013 року. Відповідно до п. 2 Постанови КМУ № 100 Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати від 08.02.1995 р., середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. З довідки, виданої відповідачем, вбачається, що середньоденна заробітна плата позивача, яка розрахована відповідно до вищезазначеної Постанови КМУ, складає 125,10 грн. Згідно додатку до листа Міністерство соціальної політики України № 10196/0/14-14-14/3 від 09.09.2014 року Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік кількість робочих днів у лютому 2015 року (з 19.02.2015 року) становить 7, у березні 2015 року - 21 робочий день, у квітні 2015 року 21 робочий день, у травні 2015 року 18 робочих днів, тобто стягнення середньої заробітної плати підлягає за 67 робочих днів. Таким чином стягненню підлягає сума грошових коштів в розмірі 8381,70 грн., з наступного розрахунку: 67 (робочих днів) х 125,10 грн. (середньоденна заробітна плата) = 8381,70 грн. На підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. Однак, статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог, тому суд вважає за необхідне стягнути середній заробіток на користь позивачки станом на 31 травня 2015 року, відповідно до її позовних вимог. Тобто, виходячи з встановлених по справі обставин, наведених законодавчих норм права та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ Про судовий збір передбачено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Виходячи з цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved