Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності, про поділ спільного майна подружжя та визначення права власності. Позовні вимоги уточнила 28.03.2016 року. Зазначивши, що 8 травня 1982 року вона уклала шлюб з відповідачем. 26.06.2015 року рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шлюб між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У період перебування в шлюбі на підставі рішення виконкому Довгинцівської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу № 335/1 від 12.09.1986 року відповідачеві була виділена земельна ділянка для будівництва житлового будинку по [ADDRESS]. В подальшому право користування земельною ділянкою було оформлене договором про безстрокове користування земельною ділянкою, посвідчений державним нотаріусом 4-ї державної нотаріальної контори м. Кривого Рогу 2.04.1993 року за № 1-1682. Протягом семи років сторони разом будували будинок та вели господарство за сімейні кошти, по закінченню на підставі акту про готовність будинку 03.05.1993 року Криворізьким БТІ було зареєстроване право власності на житловий будинок по [ADDRESS], а саме житловий будинок А-1 загальною площею 92, 90 кв.м., житловою площею 50, 1 кв.м., літню кухню Б, сарай (душ , вбиральня) В, № 1-3 забор, І - замощення , про що записано в реєстрову книгу № 258 сторінку № 92 запис № 61052 по [ADDRESS] , та посвідчено виданим на ім»я відповідача [PERSON] реєстраційним посвідченням. Вся сім»я [PERSON] сторони та їх діти проживали весь час та були зареєстровані в вказаному будинку. Після розірвання шлюбу позивач вирішила поділити спільне майно звернувшись до суду так як мирним шляхом відповідач не бажає ділити майно та отримувати правовстановлюючі документи на свої частки майна. Тому позивач просить суд: визнати за нею [PERSON] та відповідачем [PERSON] право спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно, а саме житловий будинок А-1 загальною площею 92, 90 кв.м., житловою площею 50, 1 кв.м., літню кухню Б, сарай (душ , вбиральня) В, № 1-3 забор, І - замощення , що розташований по [ADDRESS]. Виділити [PERSON] 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно, а саме житловий будинок , що розташований по [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку. Виділити [PERSON] 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно, а саме житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] та визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] до суду не з»явилася, у поданій заяві просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, але уточнила вимоги та просила визнати за нею [PERSON] та відповідачем [PERSON] право спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно, а саме житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], а також визнати за нею та відповідачем за кожним право власності на 1/2 частину житлового будинку. Відповідач [PERSON] надав заяву відповідно до якої позовні вимоги визнає, просить розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 8 травня 1982 року позивач [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] 26.06.2015 року рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шлюб між ними розірвано. (а.с. 20). Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У період перебування в шлюбі на підставі рішення виконкому Довгинцівської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу № 335/1 від 12.09.1986 року відповідачеві була виділена земельна ділянка для будівництва житлового будинку по [ADDRESS]. В подальшому право користування земельною ділянкою було оформлене договором про безстрокове користування земельною ділянкою, посвідчений державним нотаріусом 4-ї державної нотаріальної контори м. Кривого Рогу 2.04.1993 року за № 1-1682. Протягом семи років сторони разом будували будинок та вели господарство за сімейні кошти, по закінченню на підставі акту про готовність будинку 03.05.1993 року Криворізьким БТІ було зареєстроване право власності на житловий будинок по [ADDRESS], а саме житловий будинок А-1 загальною площею 92, 90 кв.м., житловою площею 50, 1 кв.м., літню кухню Б, сарай (душ , вбиральня) В, № 1-3 забор, І - замощення , про що записано в реєстрову книгу № 258 сторінку № 92 запис № 61052 по [ADDRESS] , та посвідчено виданим на ім»я відповідача [PERSON] реєстраційним посвідченням. Вся сім»я [PERSON] сторони та їх діти проживали весь час та були зареєстровані в вказаному будинку. (а.с. 6-19). Таким чином, судом встановлено, що в шлюбі подружжя побудували за спільні кошти вищезазначене нерухоме майно. Статтею 60 СК України,встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Право власності на знову створене майно (житлові будинки, будови, споруди та інше) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). На підставі акту про готовність будинку 03.05.1993 року Криворізьким БТІ було зареєстроване право власності на житловий будинок по [ADDRESS], а саме житловий будинок А-1 загальною площею 92, 90 кв.м., житловою площею 50, 1 кв.м., літню кухню Б, сарай (душ , вбиральня) В, № 1-3 забор, І - замощення , про що записано в реєстрову книгу № 258 сторінку № 92 запис № 61052 по [ADDRESS] , та посвідчено виданим на ім»я відповідача [PERSON] реєстраційним посвідченням. Отже сторони придбали в шлюбі спірний будинок на правовій підставі. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11»Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. У п. 22 цієї ж постанови зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Відповідно до ч. 3ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті60,69 СК України,ч. 3ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом (п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"). Пунктом 30 вказаної Постанови зазначено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. Позивач не ставить питання про поділ домоволодіння в натурі або стягнення грошової компенсації, а відтак є підстави визнати його спільною сумісною власністю, визнавши за кожним зі сторін право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS].

Outcome: approved