Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08 липня 2016 року. Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо від сім`ї, вихованням сина не займається, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Їй важко одній утримувати сина. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (Чотири тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікущомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з`явилися. До початку першого судового засідання позивач [PERSON] подала до суду заяву про зменшення позовних вимог. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 (Дві тисячі) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також позивачем заявлено клопотання про розгляд справи без її участі. В заяві на ім`я суду відповідач [PERSON] позов визнає, згідний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у запропонованому позивачем розмірі в сумі 2000 (Дві тисячі) гривень щомісячно. Просить розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 липня 2016 року. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 18.07.2017р. Здолбунівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Син сторін проживає з матір`ю, що стверджується інформаційною довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №02/11.1-631 від 15.02.2021р., виданою Здолбунівською міською радою Рівненської області. Позивач [PERSON] у позовній заяві зазначає, що батько дитини в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Їй одній важко утримувати сина. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч.3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд враховує обставини, визначені ст.182 СК України, та розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно частин 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що відповідач є здоровим і працездатним, і, як батько, зобов`язаний забезпечити достатній для дитини фізичний, духовний та соціальний розвиток, інших утриманців не має, запевнив суд, що спроможний сплачувати аліменти у запропонованому позивачем розмірі, суд вважає за можливе задовольнити позов у повному об`ємі. Відповідно до ч.2 ст.184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Outcome: approved