Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру та зміну способу стягнення аліментів, посилаючись на те, що рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 08.06.2007 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.05.2007 року і до повноліття [PERSON]. В даний час обставини, які слугували підставою для стягнення аліментів з відповідача у вищезазначеному розмірі, істотно змінилися. З 2007 року позивач разом з відповідачем не проживає, діти проживають із позивачкою та перебувають на її утриманні. Зазначає, що відповідач не працює, заборгованість по аліментах склала 21611 грн. 63 коп.. У зв'язку з наведеним, позивач просить зменшити розмір та змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача визначивши щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі по 100 грн. на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Крім цього, просить виконавчий лист №2-143/07 року за рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 08.06.2007 року по справі №2-143/2007 року відкликати з відділу Державної виконавчої служби Вільшанського районного управління юстиції Кіровоградської області після повного погашення відповідачем заборгованості за вказаним листом. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність та не заперечує проти задоволення позовних вимог. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 14.01.2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вільшанського районного управління юстиції Кіровоградської області, та [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 29.10.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вільшанського районного управління юстиції Кіровоградської області (а.с.6-7). Рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 08.06.2007 року, з [PERSON] стягнуто на користь позивачки щомісячно в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь матері [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] починаючи з 30.05.2007 року і до повноліття [PERSON] (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 20.06.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вільшанського районного управління юстиції Кіровоградської області, після реєстрації розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.10). Згідно з довідкою про склад сім'ї, виданої 16.09.2016 року виконкомом Вільшанської селищної ради Кіровоградської області за №3511, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом з матір»ю [PERSON] (а.с.11). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам боржник [PERSON] на підставі примусового виконання виконавчого листа №2-143 від 08.06.2007 року, виданого Вільшанським районним судом про стягнення на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/3 частини на утримання двох дітей, станом на 30.09.2016 року має заборгованість по аліментам у розмірі 21611 грн. 63 коп. (а.с.12). Згідно з довідкою Вільшанської селищної ради Кіровоградської області від 17 жовтня 2016 року за №3723, та копією трудової книжки [NUMBER], [PERSON] не працює. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, передбачають в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України,не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року по справі N 6-143цс13, та згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Судом встановлено, що після стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання їх спільних дітей, відповідач не працює, має мінливий дохід, його матеріальний стан змінився, а тому суд вважає за необхідне змінити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] шляхом зміни способу їх присудження, з 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач є працездатною людиною, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, будь-які дані про те, що відповідач отримує інші матеріальні статки у матеріалах справи відсутні. А тому, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, щодо необхідності змінити розмір стягуваних аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання дітей, визначивши при цьому розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 100 грн. 00 коп. щомісячно на кожну дитину. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача мають бути стягнуті 551 грн. 20 коп. судового збору на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved