Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

В серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 22.01.2005 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. В жовтні 2011 року рішенням Дзержинського міського суду Донецької області шлюб між сторонами по справі було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач деякий час надавав матеріальну допомогу на утримання сина добровільно, однак зараз таку допомогу не надає, інших утриманців не має. Позивач просить у судовому порядку стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 25 відсотків з усіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення сином повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 22.01.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні матері, батько матеріально не утримує сина в добровільному порядку. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач має неповнолітнього сина, працездатний, має змогу виплачувати аліменти на утримання дитини, інших утриманців не має. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 182, 183, Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у частковому співвідношенні до його заробітку у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дсина. Проаналізувавши надані докази, враховуючи стан здоров'я, матеріальний стан дитини та відповідача, суд дійшов висновку, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини його доходів не порушує інтереси дитини, його право на достатній життєвий рівень та забезпечення гармонійного розвитку та є достатнім для його утримання, тому позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню повністю. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved