Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до територіальної громади Веприцької сільської ради, третя особа: Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання за ним права на земельну ділянку площею 2,78 га в умовних кадастрових гектарах призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Веприцької сільської ради, Гадяцького району, Полтавської області, що являється спадковим майном, яке залишилось після смерті [PERSON], померлої 15.06.2002 року. В своїй позовній заяві позивач вказує, що його баба [PERSON] на підставі рішення Гадяцької районної державної адміністрації від 27.01.1997 року № 27 мала право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП « Заповіт Ілліча» розміром 2,78 га в умовних кадастрових гектарах, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Веприцької сільської ради, Гадяцького району, Полтавської області, але за життя не встигла отримати сертифікат на право на земельну частку (пай). 25.12.1998 року [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, яким заповіла належний їй жилий будинок з господарськими приміщеннями та все належне їй майно на що вона за законом матиме право на день її смерті позивачу - [PERSON]. 15.06.2002 року померла [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина, що складається з права на вказану земельну ділянку, яке фактично прийняв [PERSON], так як на момент її смерті фактично вступив в управління та володіння її майном, відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини. Позивач звернувся із заявою до Гадяцької державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, де йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку у звязку з відсутністю на неї правовстановлюючого документа. З цієї причини він не має можливості оформити право на земельну ділянку, тому вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивач [PERSON] надав до суду заяву в якій просив його позовні вимоги задовольнити, справу розглянути без його участі. Представник відповідача територіальної громади Веприцької сільської ради до суду не з"явився, але надали заяву в якій вказують, що позовні вимоги [PERSON] визнають, проти їх задоволення не заперечують і просять справу розглянути без участі їх представника. Представник третьої особи Гадяцької державної нотаріальної контори до суду не з"явився, але надали заяву в якій просять справу розглянути без участі представника державної нотаріальної контори, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечують. Відповідно до ч.1 п.3 ст.169 ЦПК України, суд може розглянути справу без позивача за наявності від нього заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Гадяцької районної державної адміністрації від 27.01.1997 року № 27 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП « Заповіт Ілліча» розміром 2,78 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя [PERSON] у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) не реєструвався та не видавався, що підтверджується довідкою відділу Держземагенства у Гадяцькому районі № 31-28-99.4-978/21-16 від 21.12.2016 року . Відповідно до ч.1 ст. 534 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. 25.12.1998 року [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений у виконавчому комітеті Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області та зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під № 135, яким на випадок свої смерті заповіла належний їй жилий будинок з господарськими приміщеннями та все належне їй майно на що вона за законом матиме право на день її смерті і яке знаходиться в с. Веприк позивачу - [PERSON]. 15.06.2002 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ № 338494 виданого повторно 20.12.2016 року Гадяцьким районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області . Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) підтверджується відповідним сертифікатом, який діє до отримання громадянином державного акту на земельну ділянку. В пункті 3 Указу Президента України від 03.12.1999 року № 1529 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» також зазначається про те, що сертифікат на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною у ньому часткою. Отже, наявність належним чином оформленого та зареєстрованого сертифікату на земельну частку (пай) засвідчує право його володільця на виділення земельної ділянки в натурі та отримання державного акту про право власності на цю земельну ділянку.\~\~ Відповідно до роз»яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку ( пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку ( пай). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] мала право на вищевказану земельну ділянку. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з права на вищезазначену земельну ділянку, яке фактично прийняв [PERSON], так як на момент її смерті фактично вступив в управління та володіння її майном, відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 1633 від 12.12.2016 року. Позивачу було відмовленно у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю сертифіката на вказану земельну ділянку, що підтверджується постановою державного нотаріуса Гадяцької державної нотаріальної контори від 14.12.2016 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON]М повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved