Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], Покровський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 12 червня 2017 року він отримав по пошті постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.05.2017 року, прийняту старшим державним виконавцем Безручко В.В. Покровського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області. Після отримання цієї постанови про відкриття виконавчого провадження він звернувся з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Після ознайомлення дізнався про наступне: ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з заявою про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] від 15.11.2016 року №5632, у відповідності до виконавчого напису від 15.11.2017 року вбачається про стягнення з Позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №ІDNH4КР 38490082 від 23 липня 2006 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 09.09.2016 року грошових коштів у сумі 40873,04 грн., з у рахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1402,68 грн. заборгованості за відсоткам у розмірі 10 187,72 грн. заборгованості з пені в розмірі 26860,11 грн. заборгованості по штрафам (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн. заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1922,53 грн. Стягнення здійснюється за період з 23.07.2006 року по 09.09.2016 року. У виконавчому написі приватний нотаріус посилається, як на підставу вчинення виконавчого напису на ст.. 34, ч.І п. 19, ст..87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на поставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10.12.2014 р. на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на поставі виконавчих написів нотаріусів» Вищевказаний виконавчий напис вчинений з численним порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню. Приватний нотаріус [PERSON] Чернігівського нотаріального округу міського округу при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився в безспірності заборгованості по кредитному договору, а саме, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Кредитний договір №DNН4КР38490082 від 23 липня 2006 року укладений строком на один рік, це підтверджується розрахунком, наданим відповідачем, в якому зазначено кінцевий термін сплати чергового платежу 21.07.2007 року, таким чином, право вимоги у відповідача до позивача про стягнення заборгованості виникло 22.07.2007 року, відповідач звертався до нотаріуса з вчиненням виконавчого напису 16.11.2016 року, тобто зі спливом майже 9 років, що втричі перевищує строк встановлений законодавством. Також підтвердженням того, що приватний нотаріус про вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості є той факт, що у виконавчому написі зазначено «Стягнення здійснюється за період з 23.07.2006 року по 09.09.2016 року» (заборгованість за черговим платежем в момент укладання договору не могла виникнути). Також приватний нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості кредитному договору, не витребував документи, які б вказували на факт передачі відповідачем позивачу суми грошових коштів, а також наявність сплати позивачем. Приватний нотаріус [PERSON] Чернігівського міського нотаріального округу при вчиненні виконавчого напису не витребував оригінал кредитного договору та засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У виконавчому написі приватний нотаріус посилається на те, що відповідач надав для вчинення виконавчого напису розрахунок заборгованості за договором станом на 09.09.2016 року грошових коштів у сумі 40873,04 грн., а не засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягузача про непогашення заборгованості. Приватний нотаріус [PERSON] Чернігівського нотаріального округу вчинив виконавчий напис не на документі, який встановлює заборгованість, а виклав його на окремому аркуші, який не прикреплений до цього документу . Законодавством передбачено, що виконавчий напис вчиняється на документі, що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, то він має бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріального документа. З огляду на вище перелічене сума заборгованості відповідачем не підтверджена ніякими документами, встановленими законодавством України, що нівелює положення про безспірність заборгованості. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» відповідач мав би надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, кредитний договір та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати. За таких обставин необхідно витребувати від Приватного нотаріуса матеріали на підставі яких вчинявся оскаржуваний виконавчий напис. Отримати такі відомості самостійно позивач не має можливості, оскільки ці документи є нотаріальною таємницею у розумінні ст. 8 Закону України «Про нотаріат». Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України: «...» Крім того, позивач вимушений був звернутися за правовою допомогою до адвоката за наданням йому консультації, збір необхідної інформації для звернення до суду, складанням позовної заяви, представленням інтересів в суді. Між позивачем та адвокатом Молчановою Н.В. був укладений договір про надання юридичних послуг від 12 червня 2017 року. У відповідності до умов цього договору вартість послуг адвоката складає 5000,00 грн., які позивач сплатив в момент підписання цього договору. Даний факт підтверджується актом виконаних робіт, квитанцією до прибуткового касового ордеру. Стаття 79 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов»язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Стаття 84 кодексу передбачає, що витрати на правову допомогу-це витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. Позивач просить суд визнати виконавчий напис від 15.11.2016 року №5632 вчинений [PERSON] Приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального міського округу щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк платежів відповідно до умов Кредитного договору №DNН4КРЗ8490082 від 23 липня 2006 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 09.09.2016 року грошових коштів у сумі 40873,04 грн., таким, що не підлягає виконанню. Позивач до судового засідання не з»явився, просив розглянути справу за його відсутністю за участю його представника Молчанової Н.В. Представник позивача Молчанова Н.В. до судового засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її присутності, позов просила задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача до судового засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його присутності та заперечення на позов, згідно яких просив у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити в повному обсязі. Третя особа: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Покровський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно Постанови Покровського ВДВС від 29.05.2017року відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь КБ «Приватбанк» заборгованості, за виконавчим написом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON](а.с.7). ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з заявою про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] від 15.11.2016 року №5632, у відповідності до виконавчого напису від 15.11.2017 року вбачається про стягнення з Позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №ІDNH4КР 38490082 від 23 липня 2006 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 09.09.2016 року грошових коштів у сумі 40873,04 грн.(а.с.8, 11-12). Стаття 87 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 цього закону встановлює умови вчинення виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності виконавчий напис видається у межах цього строку. Стаття 89 закону передбачає, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата(рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувана; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачується стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріусу. П 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 (із змінами та доповненнями) передбачає стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. ЦПК визначає підсудність справ щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом натаріуса - за місцем його виконання відповідно до ч. 12 ст. 110 ЦПК. Місце виконання : рішення визначене Закону України «Про виконавче провадження». Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення,розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Згідно пункту 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Пунктом 3.2. Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно гл. 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що однією з об'єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред'явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з'ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Верховний суд України у справі за № 6-887цс17 висловив правову позицію, та зазначив, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Крім того, заборгованість нарахована банком станом на 09.09.2016р. та позивач [PERSON], згідно з відміткою у паспорті громадянина України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] проживає в м.Родинське, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Таким чином, суд боржник проживає та зареєстрований на території, на якій здійснюється антитерористична операція, Указу Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України немає, то з нього відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не підлягає стягненню заборгованість з пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Яку у розмірі 26860,11 гривні було включено до заборгованості. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача. Отже, нормами чинного законодавства України передбачено такий спосіб захисту порушеного права як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене, враховуючи те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не були враховані обставини, які спростовують безспірність заборгованості між сторонами, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved