Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Управління у справах сім'ї та молоді про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди та супроводі батька. Дана позовна заява мотивована тим, що сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 21.08.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. На теперішній час малолітня дитина, [PERSON], мешкає разом з матірю, [PERSON] в м. Горлівка Донецької області бо виїхати із нею на постійне місце проживання на підконтрольну территорію України не має можливості. Всі їхні близькі родичі та друзі виїхали на підконтрольну територію України, тому донька відсутність спілкування сприймає дуже болісно. Окрім цього, постійно знаходячись у зоні бойових дій, дитина ризикує своїм здоров'ям та життям, вона часто боїться виходити з дому. Факт постійного проживання дитини у районі проведення АТО вкрай негативно впливає на її моральний розвиток та психологічний стан, до того ж вона ще й не може спілкуватись із родичами, яких вона дуже любить, не може виїхати на оздоровлення до моря або лісу щоб просто побути у тиші без гармат та на свіжому повітрі для покращення психологічного стану. З часу припинення шлюбних відносин відповідач участі у вихованні та догляду за донькою не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання не надає, чинить перешкоди у здійсненні заходів спрямованих на розвиток дитини, на її моральний та психічний стан. Також відповідач відмовляється надати у передбаченому законом порядку дозвіл на виїзд дитини на підконтрольну територію України для відвідування родичів та відпочинку. Вважає, що відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд доньки за межі окупованої території, порушує права доньки на повний та гормонійний розвиток, можливість перепочити від страждань війни, обстрілів, постійного переляку та вказує на зловчивання відповідачем своїми батьківськими правами. На даний час у позивача виникла необхідність періодично їздити на підконтрольну територію України для відвідування родичів. Проте для виїзду дитини на підконтрольну Україні територію необхідний дозвіл батька дитини. Просить суд надати їй дозвіл на виготовлення документів та на виїзд дитини - [PERSON], [INFO], без дозволу та супроводу батька [PERSON] на непідконтрольну Україні територію. Позивач, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в зв'язку з чим, суд відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи, належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого міським ВРАЦС Горлівського МУЮ Донецької області від 05.01.2007 року, [INFO] народилась [PERSON], батьком якої є [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Рішенням Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 21.08.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. При вирішенні питання про можливість надати позивачу дозвіл на вивезення дитини суд виходить з наступного. Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Статтею ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Автономну республіку Крим віднесено до тимчасово окупованої території України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Згідно з п. 3 Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 722 від 16.09.2015 року, в'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57. Підпунктом 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідченої копії, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину. За змістом Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок, затвердженої Постановою Верховної Ради № 475-XIV від 05.03.1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації. Статтею 3 «Конвенції про права дитини» встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», - документами, що надають право громадянина на виїзд з України і в'їзду в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон та проїзний документ дитини. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» - оформлення проїзного документу дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Статтею 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. В судовому засіданні встановлено, що від батька дитини неможливо отримати дозвіл на її виїзд з території яка тимчасово не контролюються українською владою, на підконтрольну територію України, оскільки з ним відсутній зв'язок та він уникає зустрічей. Отже, проаналізувавши фактичні обставини справи, виходячи з вищенаведених норм матеріального права та

Outcome: approved