Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернувся до відповідача з позовом про відшкодування шкоди у зв?язку з дорожньо-транспортною пригодою в порядку регресу. Свої вимоги мотивував тим, що 01.09.2016 року в м. Києві пр.-т. Голосіївський, трапилось ДТП за участю транспортних засобів марки «Hyundai» днз АА 2422 ОА під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] Цивільно-правова відповідальність автомобіля [NUMBER] застраховано згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власності наземних транспортних засобів № АІ 9082919. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року [PERSON] визнано у вчиненні правопорушення за ст.. 124, 122-4 КупАП. На підставі заяви про страхове відшкодування, Страхового акту від №0012852.09.16/1, Рахунку-фактури №БА-0015708 ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» здійснила виплату страхового відшкодування з вирахуванням франшизи в розмірі 71\~412,58 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 31.10.2016 року. Оскільки [PERSON] самовільно залишив місце пригоди, тому ПрАТ «СК»Саламандра-України» користуючись своїм правом звернувся до відповідача з вимогою відшкодування понесених витрат. Згідно Договору про надання фінансових послуг факторингу №01/25.05.2017 року від 25 травня 2017 року, вказане право вимоги перейшло від ПрАТ «СК «Саламандра-України» до ТОВ «МАРС.КАПІТАЛ». Відповідно до додатку до Свідоцтва ФК №296 про державну реєстрацію фінансової установи від 07.07.2011 року, видами фінансових послуг, які має право здійснювати Товариство без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства є зокрема й факторинг. ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» користуючись своїм правом звернувся до [PERSON] із повідомленням в порядку регресу про відшкодування понесених страховою компанією витрат, проте відповідачем зазначену суму не сплачено, а тому позивач вимушений звернутись до суду з вказаною вимогою. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи з опублікуванням оголошення про виклик до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності не надсилав. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод\~ чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно із ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. організації і громадяни, діяльність яких пов?язана з підвищеною небезпекою для оточення (транспортні організації, промислові підприємства, будови, власники автомобілів та ін.), зобов?язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Аналізуючи зазначені норми законодавства, роз»яснення, викладене в Постанові Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до висновку про стягнення спричиненої матеріальної шкоди з відповідача, який на момент ДТП керував автомобілем та своїми діями завдав матеріальних збитків водію іншого автомобіля. Згідно із ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. В судовому засіданні встановлено, що 01.09.2016 року в м. Києві пр.-т. Голосіївський, трапилось ДТП за участю транспортних засобів марки «Hyundai» днз АА 2422 ОА під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] Цивільно-правова відповідальність автомобіля [NUMBER] застраховано згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власності наземних транспортних засобів № АІ 9082919 (а.с. 4). Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року [PERSON] визнано у вчиненні правопорушення за ст.. 124, 122-4 КупАП, (а.с. 20). На підставі заяви про страхове відшкодування від 27.10.2016 року, Страхового акту від №0012852.09.16/1, Рахунку-фактури №БА-0015708 ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» здійснила виплату страхового відшкодування з вирахуванням франшизи в розмірі 71\~412,58 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 31.10.2016 року (а.с. 5, 15-17, 21, 24). Згідно Договору про надання фінансових послуг факторингу №01/25.05.2017 року від 25 травня 2017 року та Додатку №1 до Договору , вказане право вимоги перейшло від ПрАТ «СК «Саламандра-України» до ТОВ «МАРС.КАПІТАЛ» (а.с. 27-28, 29-37). На адресу [PERSON] позивачем було направлено Повідомлення по справі №0012852.16/1 про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) вих.. №652 від 30.06.2017 року, проте відповідачем відшкодування не сплачено (а.с. 25). Враховуючи все вищевикладене, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та можливість його задоволення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору в сумі 1 600.00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved