Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Позивач просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду. Завдану внаслідок залиття квартири, у розмірі 10465,00 грн., моральну шкоду у розмірі 7000,00 грн. та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Позивач являється власником магазину промислових та продовольчих товарів по [ADDRESS] . Відповідач проживає поверхом вище - у квартирі [ADDRESS] того ж будинку. 02 лютого 2020 року приміщення належного позивачеві магазину було затоплено внаслідок протиправних дій відповідача, а саме самовільного демонтажу батарей мережі теплопостачання у належній йому квартирі. Відповідач добровільно відшкодувати завдану шкоду не бажає, незважаючи на неодноразові усні та письмові звернення позивача. Вартість проведення ремонту приміщення відповідно висновку про вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт становить 9265,00 грн., а вартість послуг з визначення відновлювальних робіт склала 1200,00 грн., тому позивач просить стягнути з відповідача суму заподіяної шкоди з урахуванням витрат на проведення оцінки на загальну суму 10465,00 грн. Крім того, позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача їй було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 7000,00 грн., та також просить стягнути з відповідача. Позивач або його представник у судове засідання не з`явилися. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач [PERSON] , належно повідомлявся про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 10.11.2020 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 07.12.2020 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Позивач [PERSON] є власником магазину промислових та продовольчих товарів з кафетерієм по [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 31.05.2012 року приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Приходько О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 958 та копією витягу № 34712999 від 04.07.2012 року про державну реєстрацію прав. [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 26, виданою 25.06.2020 року начальником Житлово-будівельного експлуатаційного кооперативу «Агромаш-ДВА», та довідкою № 3620/08/16, виданою 13.10.2020 року Управлінням дозвільно - погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради. З акту обстеження технічного стану від 03.02.2020 року на предмет затоплення магазину « [INFO] » квартирою [ADDRESS] , вбачається, що при обстеженні виявлено, що внаслідок протікання води з квартири [ADDRESS] наявні сліди затікання, в залі № 3 пошкоджена стеля з армстронгу в кількості 36 штук, вийшла з ладу електропроводка та розетки, наявне випадіння між плитних швів довжиною 12 метрів та пошкодження торгівельного обладнання довжиною 1,5 м. в кількості 2 шт. Даний акт складено представниками ЖБЕК «Агромаш-2» та затверджено 03.02.2020 року. Згідно звіту про визначення вартості відновлювальних ремонтно-будівельних робіт внаслідок заподіяння матеріальної шкоди магазину промислових та продовольчих товарів з кафетерієм, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що складений 06.02.2020 року ПП Виробничо-комерційне Агенство «Ріко Інвест», встановлено, що вартість таких відновлювальних ремонтно-будівельних робіт складає 9265 грн. 00 коп. Відповідно до квитанції № 4517, виданої 12.02.2020 року ПП «ВКА «Ріко-Інвест» на ім`я [PERSON] , вартість оцінки збитків складає 1200,00 грн. 30.06.2020 року [PERSON] на адресу [PERSON] направлено вимогу про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, у якій [PERSON] просить відповідача відшкодувати їй нанесену матеріальну шкоду у розмірі 9265,00 грн. та витрати, понесені на послуги незалежного оцінювача у розмірі 1200,00 грн., що підтверджується копією зазначеної вимоги та квитанцією про відправку рекомендованого листа на адресу [PERSON] ОЦІНКА СУДУ Аналізуючи надані докази, суд дійшов висновку, що факт спричинення збитків позивачу внаслідок залиття квартири з вини відповідача знайшов своє підтвердження, оскільки з наданого позивачем акту вбачається, що пошкодження стелі з армстронгу, електропроводки та розеток, а також випадіння міжплитних швів та пошкодження торгівельного обладнання в належному позивачеві магазині відбулося саме через протікання води з квартири [ADDRESS] , де зареєстрований та проживає відповідач. Тобто наданий позивачем акт за формою та змістом відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі. Крім того, суд вважає доведеним розмір витрат позивача по оплаті послуг за визначення відновлювальних робіт, що підтверджується наданою суду квитанцією про оплату виготовлення звіту. На обґрунтування стягнення з відповідача моральної шкоди позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача їй було завдано моральної шкоди, яка виразилася у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя. Проте позивач не надала суду жодні належні, допустимі, достовірні докази в підтвердження самого факту спричинення моральної шкоди, тобто не надала докази душевних страждань позивача (ст.23 ЦК України), не обґрунтувала розмір моральної шкоди 7000,00 грн. При цьому, суд зазначає, що обов`язок доказуванню щодо розміру завданої моральної шкоди, виходячи із принципу змагальності сторін покладається на позивача. НОРМИ ПРАВА Згідно з правилами, викладеними в статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; у часники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 року № 417-VIII співвласники зобов`язані: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку. Ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 3 ст. 386 ЦК України встановлено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до статті 151 ЖК УРСР громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом. Згідно з пунктом 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Kабінету Mіністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, власники квартир, наймачі та орендарі зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримуватись правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла. Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушенні, має право на відшкодування заданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 N 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оцінюючи вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що відповідно до роз`яснень, даних у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації. З врахуванням наведеного, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивач, та стягнути на її користь з відповідача матеріальну шкоду, спричинену залиттям квартири, у розмірі 9265,00 грн., а також витрати по виготовленню висновку про вартість відновлювальних ремонтно-будівельних у розмірі 1 200,00 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди позивачеві слід відмовити в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Позивачем заявлено дві позовні вимоги - про стягнення матеріальної шкоди, та про стягнення моральної шкоди. При цьому, позивачем сплачено лише судовий збір у розмірі 840,80 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", встановлено ставку судового збору за подання позовної заяви не майнового характеру фізичною особою у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 840,80 грн. Таким чином, позивачем сплачено судовий збір за позовну вимогу майнового характеру в повному обсязі, згідно чинного законодавства. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір», встановлено ставку судового збору за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 2102,00 грн. Таким чином, позивачем судовий збір за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди не сплачено. Враховуючи, що позовні вимоги в частини стягнення матеріальної шкоди судом задовольняються в повному обсязі, а у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд відмовляє, відповідно ст.141 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн., а з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved