Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], і стягнути аліменти на їх утримання. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є опікуном неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], які проживають разом з нею і повністю знаходяться на її утриманні, а мати - відповідач по справі [PERSON] по відношенню до своїх дітей батьківської турботи тривалий час не проявляє, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не створює належних умов для їх розвитку і природних здібностей, на підставі чого, діючи в інтересах дітей, просить суд позбавити відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених вище, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] викликалася в судові засіданні за адресою місця реєстрації згідно вимог абз. 4 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, однак в судові засідання повторно не з'явилася, не надавши до суду заяви про розгляд справи за її відсутності. Рекомендовані листи до судових повісток повернуті до суду з поштовими відмітками про те, що адресат відмовився від одержання. Представник служби у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Дворічанського району Харківської області в відкрите судове засідання не з'явилася, надавши заяву з проханням слухати справу за її відсутності та не заперечувала проти задоволення позову, також надала до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 03 липня 2015 року № 00015547267, [PERSON] народилася [INFO], її батьком значиться [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 03 липня 2015 року № 00015546968, [PERSON] народився [INFO], його батьком значиться [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Відповідно до рішення Дворічанського районного суду Харківської області по справі №618/229/16-ц, від 17 червня 2016 року, малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було відібрано від матері [PERSON], без позбавлення батьківських прав. Згідно з розпорядженнями Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області №309 та 310 від 12 липня 2016 року, малолітнім [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до рішення виконавчого комітету Куп'янської міської ради Харківської області №301 від 20 липня 2016 року, [PERSON] було призначено опікуном над малолітніми дітьми: [PERSON] і [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, та підтверджено в судовому засіданні малолітні [PERSON] і [PERSON], фактично мешкають за місцем проживання опікуна - позивача у справі, за адресою [ADDRESS] в належних умовах, що підтверджується актом обстеження умов проживання, наданим представником служби у справах дітей. Згідно з характеристикою №01-35/214 від 25 травня 2017 року, виданої Куп'янським навчально - виховним комплексом №7, [PERSON] навчається у Куп'янському НВК №4 з 2 класу. Опікун приділяє належну увагу вихованню дівчини. Відповідно до характеристики №01-35/232 від 07 червня 2017 року, виданої Куп'янським навчально - виховним комплексом №7, [PERSON] відвідує навчальний заклад з серпня 2016 року. Опікун приділяє достатню увагу вихованню дитини в сім'ї. Згідно з актом обстеження житлово - побутових умов сім'ї від 19 червня 2017 року, виданого депутатами Новоєгорівської сільської ради Дворічанського району Харківської області та актом обстеження умов проживання від 06 липня 2017 року, умови для проживання дітей з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] - відсутні. Згідно з довідкою - характеристикою Новоєгорівської сільської ради Дворічанського району Харківської області №131/02-20 від 19 червня 2017 року, [PERSON] за місцем проживання характеризується виключно негативно. Відповідно до висновку № 01-30/387 від 14 серпня 2017 року органу опіки та піклування Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, огрунтовано доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно її малолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Згідно із ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні. Відповідно до ч.2, 3 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» N 2402-III від 26.04.2001р., сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ст.12 вищевказаного Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до положення ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень, наданих у п.16 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дітей (аліменти) можуть присуджуватися за рішенням суду у частці від доходу їх батька або у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. З урахуванням всіх обставин справи, стану здоров'я та матеріального становища дітей та платника аліментів, суд визначає цю частку у розмірі 1/3 частина від усіх видів заробітку щомісяця, присуджуючи аліменти, згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, від дня пред'явлення позову. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей: не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, не створює належних умов для розвитку їх природних здібностей, матеріально не забезпечує, у зв'язку з чим вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей, застосування до неї такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав відносно малолітніх - [PERSON], [PERSON] та стягнути з неї аліментів на їх утримання. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 51 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 164, 165, 166 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007, № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року,

Outcome: approved