Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

[PERSON] (Позивачка) 26 листопада 2015р. звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий берег» (Відповідач) про стягнення нарахованої та не виплаченої заробітної плати, стягнення заробітної плати за весь час затримки виплати з урахуванням індексації. В обґрунтування позовних вимогах Позивач посилається на те, що з 01.11.2008 р. вона була прийнята на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий берег» на посаду головного бухгалтера та відповідно до наказу від 01.02.2011 року №14-к була звільнена за угодою сторін. Однак при звільненні відповідач, в порушення вимог ст. 47 КЗпП України, не провів з нею повного розрахунку та не виплатив всіх належних сум. Згідно довідки про заробітну плату заборгованість по заробітній платі за період серпнь 2010р. - січень 2011р. становить 21 473,44 грн. Вважає це порушенням її трудових прав та просить суд стягнути з відповідача на її користь нараховану але не виплачену заробітну плату у розмірі 21473 грн. 44 коп., індексацію заробітної плати в розмірі 231 грн. 12 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 245237 грн. 30 коп. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, з урахуванням думки позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, вважає можливим розглядати справу у його відсутність на підставі ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працювала у відповідача з 01 листопада 2008 року по 1 лютого 2011 року на посаді головного бухгалтера, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.3-17). На підставі наказу № 14-к від 01.02.2011 року позивачку звільнено з займаної посади з 1 лютого 2011 року за угодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України, що також підтверджується копією трудової крижки (а.с.17). Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий берег» від 17.11.2015р. №25 заборгованість вказаного товариства по виплаті заробітної плати позивачу становить 21 473 грн. (а.с.19). При цьому в довідці вказано період за який наявна заборгованість з серпня 2010р. по січень 2011р. включно. Положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що Позивачем доведено наявність заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий берег» по виплаті нарахованої проте невиплаченої їй при звільненні заробітної плати у розмірі 21 473,44 грн., а тому позовні вимоги в частині про стягнення вказаної суми підлягають задоволенню. Згідно до вимог ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Разом з тим, з урахуванням положень ст.11 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що з Відповідача на користь Позивача підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період, який вказаний в позовній заяві. Поряд з цим Позивач не позбавлений у подальшому права звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період, протягом якого не буде здійснена виплата по день фактичного розрахунку. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 29.01.2014р. у справі № 6-144цс13, предметом якої був спір про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди викладено правовий висновок, про те, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Перевірка розрахунку середнього заробітку за час затримки, яка вказана Позивачкою у позовній заяві, здійснена судом з урахуванням середньоденної заробітної плати Позивача, вирахуваної відповідно постанови КМУ №100 від 08.02.1995р., з розрахунку суми доходу, нарахованої Позивачці за два календарні місяці до звільнення (грудень 2010р - 2 458,20грн., січень 2011р. - 9 592,14грн.), середньої кількості робочих днів за вказані місяці (грудень 2010 - 23роб.дні., січень 2011р. - 19 роб.дні), а також кількості робочих днів за період з 1 лютого 2011 року по 01 жовтеня 2015 року, що складає - 1 169днів (за 2011р.(з 01 лютого) - 231день, за 2012р. - 251день, за 2013р. - 251день, за 2014р. -251день, за 2015р. (до 01жовтня) - 185днів). За результатами перевірки розміру суми, заявленої Позивакою, судом враховані положення ст.11 ЦПК України, за якою суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог. Таким чином, в межах заявлених Позивачем позовних вимог відповідно до розрахунку Позивача, перевіреного судом з урахуванням постанови КМУ №100 від 08.02.1995р., з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 1 лютого 2011 року по 01 жовтеня 2015 року затримки в розмірі 245 237,30 грн. Крім того, відповідно до ч. 6 статті 95 Кодексу законів про працю України, заробітна плата підлягає індексації в установленому законодавством порядку. Відповідно до статті 33 Закону України "Про оплату праці", у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. За змістом ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон), індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (ч.1 статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078). Структуру заробітної плати визначено у ст. 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено основну заробітну плату, додаткову заробітну плату та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №708/0/4-13 від 07.05.2013 роз'яснено, що індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком. За підрахунками Позивача, перевірених судом, розмір індексації заробітної плати Позивача за період із серпня 2010 року і по лютий 2011 року складає 231 грн. 12 коп.(а.с.19), які також, на думку суду з урахуванням положень ст.11 ЦПК України, підлягають стягненню із Відповідача на користь Позивача. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і на користь Позивача підлягає стягненню заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за період з серпня 2010р. по січень включно 2011р. у розмірі 21 473 грн. 44 коп., індексація заробітної плати в розмірі 231 грн. 12 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 лютого 2011р. по 01 жовтня 2015р. в розмірі 245 237 грн. 30 коп., а всього 266 941 (двісті шістдесят шість тисяч дев'ятсот сорок одну) грн. 86 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved