Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Вінницької міської ради про визначення частки у спільному майні. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] являються співвласниками земельної ділянки площею 0,0945 га, кадастровий номер 0510100000:03:022:0303 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Колгоспна, 12. Згідно договору дарування від 17.02.1988 року, позивач являється власником 63/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарським будівлями та спорудами № 12 по вул. Колгоспній у м. Вінниці. 15.11.2014р. мати позивача - [PERSON] померла і позивач оформила спадщину після її смерті, що складається з 37/100 часток житлового будинку з прибудовами господарськими будівлями та спорудами номер 12, по вул. Колгоспній в м. Вінниці. З метою оформлення спадкових прав на інше майно, а саме на земельну ділянку площею 0,0945 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться у м. Вінниці по вул. Колгоспній, 12, позивач звернулася до Другої Вінницької нотаріальної контори, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.01.2016р. Причиною відмови нотаріуса у видачі свідоцтва є те, що не визначена частка кожного власника у спільній сумісній власності на земельну ділянку, оскільки земельна ділянка була передана позивачу та її матері [PERSON] у спільну сумісну власність і нотаріус не може визначити склад спадкового майна та належність цього майна спадкодавцеві, а саме на яку частку земельної ділянки необхідно видавати свідоцтво про право на спадщину після померлої [PERSON] За таких обставин, позивач звернулася до суду та просила визнати, що: - частка [PERSON] становить 37/100 частки від земельної ділянки площею 0,0945 га, кадастровий номер 0510100000:03:022:0303 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, за адресою м. Вінниця вул. Петра Ніщинського (Колгоспна) 12, належної померлій згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ВН №052062 зареєстрованого 27.06.2002р. зареєстрованого за ВН№3/1791. - частка [PERSON] становить 63/100 частки від земельної ділянки площею 0,0945 га, кадастровий номер 0510100000:03:022:0303 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, за адресою: м. Вінниця вул. Петра Ніщинського (Колгоспна) 12, належну [PERSON], згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ВН №052062 зареєстрованого 27.06.2002р. зареєстрованого за ВН№3/1791. Разом з тим, 20.04.2016 року, до початку розгляду справи по суті, представник позивача звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову, в якій просив визначити, що: - частка [PERSON], померлої 15.09.2009 року, в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0945 га, кадастровий номер № 0510100000:03:022:0303 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Петра Ніщинського (Колгоспна) 12, становила 1/2 частки; - частка [PERSON], в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0945 га, кадастровий номер 0510100000:03:022:0303 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Петра Ніщинського (Колгоспна) 12, становить 1/2 частки; Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, підтримав повністю та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що права Вінницької міської ради не порушуються, міська рада не претендує на земельну ділянку, яка є предметом позовних вимог, а тому при вирішенні позовних вимог представник відповідача покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали цивільної справи та спадкової справи № 36/2015, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 листопада 2014 року померла [PERSON], про що було зроблено відповідний актовий запис за № 3184 та підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 307104, яке видане 18 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області.(а.с. 39) Позивач [PERSON], [INFO], є донькою померлого спадкодавця - [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії ЯР №097507.(а.с.40) Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України, після смерті [PERSON], яка померла 15 листопада 2014 року. Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 12, що знаходяться по вулиці Колгоспній у місті Вінниці, співвласниками вказаного житлового будинку являються: [PERSON], якій належить 63/100 частки житлового будинку та [PERSON], якій належить 37/100 частки житлового будинку.(а.с. 51) Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], подавши до Другої вінницької державної нотаріальної контори, у передбачений законодавством строк для прийняття спадщини відповідну заяву про прийняття спадщини від 30.01.2015 року та отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-2747, на 37/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами номер 12, що знаходяться по вулиці Колгоспній в місті Вінниці. З матеріалів спадкової справи також вбачається, що [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом після померлої [PERSON], оскільки заповіту померла не залишила, а інших спадкоємців передбачених законом немає та, відповідно, до нотаріальної контори не зверталися. Разом з тим, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ВН № 052062, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів від 29.03.2001 року № 464, земельна ділянка площею 0,0945 га, яка розташована по вулиці Колгоспній, 12, в місті Вінниці, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належить на праві спільної сумісної власності померлій 15.11.2014р. [PERSON] та позивачу [PERSON] Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Проте, 13.01.2016 року, державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої, у зв'язку із відсутністю визначення частки померлого у спільному майні, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,0945 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться у місті Вінниці, по вулиці Колгоспній, 12, після смерті [PERSON], померлої 15.11.2014 року. (а.с. 14) Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Оскільки нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Разом з тим, ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Враховуючи відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, [PERSON], як співвласник та спадкоємець одного із співвласників земельної ділянки, правомірно звернулась з позовом до суду про визначення розміру часток співвласників на земельну ділянку, площею 0,0945 га, кадастровий номер 0510100000:03:049:0051, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться у місті Вінниці, по вулиці Колгоспній, 12, яка належить на праві спільної сумісної власності їй та [PERSON], померлій 15.11.2014 року. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. В судовому засіданні сторони не заперечували, що частки померлої [PERSON] та позивача [PERSON] у праві спільної сумісної власності на зазначену вище земельну ділянку є рівними та становлять по 1/2 частки. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення, що частки [PERSON], померлої 15.11.2014 року та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0945 га, кадастровий №0510100000:03:022:0303, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Колгоспна, 12, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд є рівними та становлять по 1/2 частки, а отже позов підлягає задоволенню. Враховуючи характер спірних правовідносин, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі наведеного та

Outcome: approved