Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

До Ананьївського районного суду Одеської області звернулася із позовною заявою [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей з [PERSON] . Позовна заява позивачки обґрунтована тим, що між нею та відповідачем 11 лютого 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб, про в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №4. Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 11 січня 2018 року у справі №491/1368/17 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Від даного шлюбу позивачка та відповідач мають малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Як зазначається в позовній заяві, відповідач неналежним чином виконує зазначений батьківський обов`язок. Відповідач проживає окремо від позивачки і їхніх синів та матеріальної допомоги не надає, а саме: не виділяє коштів на придбання їжі, взуття, одягу, елементарних побутових речей, в котрих мають щоденну потребу діти. Відповідач інколи купує дітям солодощі, іграшки та деякі продукти харчування, однак робить це не на постійній основі. Таким чином, відповідач порушує права дітей на достатній життєвий рівень. Крім того, в позовній заяві зазначено, що діти перебувають повністю на утриманні позивачки, однак в умовах сьогоднішніх реалій, самостійно утримувати дітей позивачці стає дедалі важче. Наскільки їй відомо, відповідач працює не офіційно у м.Одеса, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків в нього немає, аліменти він нікому не сплачує. Позивачка у судове засідання, що призначене на 06 лютого 2020 року на розгляд справи не з`явилася, про дату, час та місце проведення якого була сповіщена належним чином, про що свідчить в матеріалах справи розписка про отримання нею 23 січня 2020 року судової повістки про виклик до суду (а.с.42). Проте, в матеріалах справи міститься заява позивачки, яку вона подала до суду 18 грудня 2019 року, в вказаній заяві вона просить розглядати справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує (а.с.35). Відповідач у судове засідання на розгляд справи не з`явився. При цьому, на зареєстроване місце проживання відповідача судом було направлено 23 січня 2020 року рекомендоване відправлення за вихідним номером 491/574/19/648/2020, однак вказане рекомендоване відправлення повернулося на адресу суду з відміткою центру поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с.46). В зв`язку з неодноразовою неявкою відповідача до зали судового засідання та для належного його сповіщення про дату, час та місце проведення судового засідання, що призначене на 06 лютого 2020 року на офіційному веб-порталі судової влади України 27 січня 2020 року було розміщеного оголошення про виклик до суду відповідача [PERSON] (а.с.45). Так, зі змісту частини 11 статті 128 ЦПК України вбачається, що з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення відповідача, та беручи до уваги письмову заяву позивачки, враховуючи відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивачки відповідача. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 11 липня 2019 року головуючим суддею по справі було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та встановлено відповідачеві строк для подачі відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 178 ЦПК України. Крім того, в ухвалі про відкриття провадження також зазначено, що відповідач відповідно до частини 1 статті 193 ЦПК України у строк для подання відзиву має право пред`явити зустрічний позов. При цьому, в установлені судом строки відповідачем до суду не було надано відзив на позовну заяву та не пред`явлено зустрічний позов. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, з урахуванням заяви позивачки, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачки, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, взявши до уваги письмову заяву позивачки, неявку відповідача та дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Кривий ріг Дніпропетровської області та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 19 березня 2012 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області (а.с.3). Відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] , виданого 30 жовтня 2001 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.5). Встановлено, 11 лютого 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, що підтверджується копією свідоцтв про шлюб серії [NUMBER] , виданого 11 лютого 212 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області (а.с.7). Однак, рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 11 січня 2018 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвання, що підтверджується копією рішення суду (а.с.10). Згідно з копією свідоцтва про народження, позивачка та відповідач мають неповнолітніх дітей, а саме: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 06 червня 2012 року Виконавчим комітетом Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області (а.с.8-9). З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) № 734 , виданої 18 червня 2019 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області вбачається, що позивачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та до складу її сім`ї входять: син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до довідки №735, виданої 18 червня 2019 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області позивачка [PERSON] проводить догляд за дитиною до 3 (трьох) років - [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 1 статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. У відповідності до статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частино 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Зі змісту частини 1 статті 183 СК України вбачається, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до часини 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зі змісту частини 2 статті 184 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до часини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто 19 червня 2019 року. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного суд беручи до увагу заяву позивачки та неодноразову неявку відповідача у судові засідання та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] , яка складається з двох окремих вимог про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень 00 копійок, щомісяця на кожну дитину окремо, з індексацією відповідно до закону, до повноліття дітей, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 19 червня 2019 року. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. З урахуванням того, що позивачкою заявлено дві позовні вимоги, враховуючи також положення статті 141 ЦПК України та те, що позивачка у справах про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідним покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок в прибуток держави за кожну вимогу окремо, а загальний розмір судового збору який підлягає стягнути з відповідача в прибуток держави становить 1536,80 грн. Згідно статті 282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до статті 283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Outcome: approved