Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Хедайатулла, в якій, з урахуванням уточнень до позовної заяви, просить суд встановити факт того, що вона - [PERSON] проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з Хедайатулла в період з 1998року по грудень 2012року, визнати домоволодіння, загальною площею 389,8кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Марії Демченко, 4/2, та земельну ділянку, площею 0,0363га, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Марії Демченко, 4/2, спільною власністю подружжя, поділити майно між нею та відповідачем наступним чином: визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння, загальною площею 389,8кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Марії Демченко, 4/2, та на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0363га, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Марії Демченко, 4/2, відповідачу виділити 1/2 частину домоволодіння, загальною площею 389,8кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Марії Демченко, 4/2, та 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0363га, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Марії Демченко, 4/2, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що з квітня 1998року вона проживала однією сімєю у цивільному шлюбі з Хедайатуллою, 05.05.1969року народження, а 22.05.2003року у них народилася донька - [PERSON]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними характерами та морально-етичними поглядами на життя. Шлюбні відносини, як вказує позивач, між ними припинилися у грудні місяці 2012року, спільне господарство не ведеться, примирення між ними не можливо, угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя, між ними не досягнуто, з цінного майна, що підлягає поділу вона визначила спірне майно. Іншого цінного майна, що потребує поділу між сторонами позивачем не заявлено оскільки воно було втрачено під час пожежі у 2008 році. Також позивака вказує, що за час спільного проживання однією сімєю у цивільному шлюбі ними набуто наступне майно: домоволодіння, загальною площею 389,8кв.м., розташоване у м. Одесі, по вул. Марії Демченко, 4/2, вартістю 255401,00грн., та земельна ділянка, площею 0,0363 га, розташована у м. Одесі, по вул. Марії Демченко, 4/2, вартістю 210607,16грн. У звязку з тим, що у добровільному порядку розподілити вищезазначене майно не вдається можливим, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.06.2015року позов [PERSON] до Хедайатулла про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіки та жінки без шлюбу, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності було задоволено. 18.09.2015року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.06.2015року, оскільки майно, яке є предметом розгляду вказаної справи, знаходиться в іпотеці ПАТ «Дельта Банк», а їх не було залучено до участі у справі. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2016року заяву ПАТ «Дельта Банк» про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.06.2015року по справі №520/3431/15-ц було задоволено, заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.06.2015року по справі №520/3431/15-ц скасовано та призначено судове засідання. Крім того, у судовому засіданні 01.03.2016 року судом було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ПАТ «Дельта Банк». У судових засіданнях позивач та її представник заявлені позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Позивач, допитана у якості свідка, пояснила, що у 1998 році, у віці 17 років прибула до м. Одеси з м. Рені. З 1998 року по 2012 рік перебувала у родинних відносинах з [PERSON], однак реєстрації місця проживання у м. Одесі немала до серпня 2012 року, оскільки не було такої потреби. У 2012 році спільна донька [PERSON], [INFO],позивача та [PERSON] поступила до школи, та при вступі було необхідно надати відомості про реєстрацію її місця проживання, що спонукало позивача на реєстрацію місця свого проживання та поживання доньки у будинку за адресою м. Одеса, вул. Марії Демченко, 4/2, де вони фактично проживали вже тривалий час. Також позивач повідомила суд що у офіційних трудових відносинах у м. Одесі вона не перебувала, та трудової книжки немає, однак фактично весь час спільного проживання працювала у сфері надання косметологічних послуг. Щодо обставин придбання домоволодіння за адресою м. Одеса, вул. Марії Демченко, 4/2, то позивач, як свідок, надала наступні пояснення. В березні 2005 року вона придбала земельну ділянку (0,3 га) у с. Сухий Лиман, Овідіопольського району Одеської області, на кошти, що дав їй батько (17000,00 дол. США) , однак відповідач [PERSON] поза містом жити не хотів, тому вони вирішили придбати домоволодіння у м. Одесі. Оскільки грошей у їх родини на таку покупку не вистачало, позивач продала частину приналежної їй земельної ділянки у с. Сухий Лиман (приблизно 0,016га), а іншу частину позичила у рідної сестри. У наступному іншу частину вказаної земельної ділянки у с. Сухий Лиман (0,014 га) позивач передала своїй сестрі в рахунок погашення вищевказаної позики. Та таким чином позивач вказувала, що фактично домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Марії Демченко, 4/2 було придбано у тому числі за її кошти у інтересах її родини з [PERSON]. Щодо спільної дитини позивача та [PERSON], позивач повідомила, що вказана особа є дійсним біологічним батьком дитини, хоча відомості про батька до актового запису про народження [PERSON] внесені у порядку ст.135 СК України (за слів матері), оскільки особи не перебували в офіційному шлюбі, а також тому, що через відсутність у батька дитини прізвища та по-батькові виникли юридичні складнощі. У судових засіданнях відповідач [PERSON] вказав, що визнає обставини позову, а вимоги позивача вважає справедливими, залишив вирішення справи на розсуд суду. При цьому у наданих ним поясненнях відповідач вказав, що з 1998 року він та позивач проживали однією родиною, а з 2006 року - у домоволодінні за адресою м. Одеса, вул. Марії Демченко, 4/2, що було придбано за їх спільні кошти, однак у 2012 році їх відносини зіпсувались. Крім того [PERSON] вказав, що в грудні 2008 року у вказаному будинку сталася пожежа, внаслідок чого він фактично був знищений. Оскільки будинок було застраховано, позивач звернувся до ПАТ «УкрСиббанк», яке на той час було іпотекодержателем такого майна, та банк наполягав на тому, що спричинені пожежею збитки мають бути оцінені страховою компанією, де було застраховано такий будинок. Оскільки тривалий час представники страхової компанії за адресою будинку не зявлялись, а будинок увесь цей час не відновлювався внаслідок простою та замокання йому було спричинено додаткової шкоди. Оскільки подальше зволікання у відновленні будинку на думку [PERSON] було безхазяйним, він власними коштами відновив його до придатного для проживання стану, та в звязку з цим перестав повертати кредит банку. У наступному страховою компанією було здійснено відшкодування збитків у розмірі 66000,00 грн. Додатково на поставлені до нього питання [PERSON] пояснив, що повідомляв співробітникам банку при оформленні договору іпотеки, що він проживає з жінкою однією родиною без реєстрації шлюбу, та також вказав, що одружуватися та офіційно реєструвати свої відносини наміру не мав, оскільки після першого шлюбу, що було розірвано, він має негативні асоціації із офіцільною реєстрацією стосунків у родині. Окрім того вказав, що визнає [PERSON] своєю донькою, а розбіжності у заповненні документів повязані з тим, що йому видано паспорт громадянина України, де зазначено лише його Імя, натомість за традиціями національної меншини, до якої він належить, імя батька та прізвище на відносяться до його імені. У судових засіданнях представники третьої особи заперечували проти позову, просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, надавши при цьому письмові пояснення. В обґрунтування наданих письмових пояснень представник третьої особи посилається на те, що домоволодіння та земельна ділянка, за адресою: м. Одеса, вул. М. Деменко, 4/2, знаходиться в іпотеці ПАТ «Дельта Банк» як забезпечення виконання відповідачем Хедайатулла своїх обовязків за договором про надання споживчого кредиту №11135063000 від 29.03.2007року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та Хедайатулла, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 259\~000,00доларів США. Представник третьої особи зазначає, що 08.12.2011року між АТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитами, зокрема, за договором про надання споживчого кредиту №11135063000 та усіма договорами забезпечення за ним. Представник третьої особи вважає, що справжнього наміру щодо поділу майна подружжя у сторін немає, а є намір вивести спірне майно з-під обтяження, припинити іпотеку, не виконавши зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим, представник третьої особи просить відмовити у задоволенні позову. Також в ході розгляду справи судом були допитані свідки. Свідок [PERSON], згідно наданих суду пояснень - сестра позивача, пояснила, що позивач з 1998 року перебувала з [PERSON] у фактичному шлюбі, та вони разом орендували житло. В 2003 році у них народилась дочка, а приблизно у 2005 році вказані особи придбали власний будинок, для чого свідок 05 жовтня 2005 року надала позивачу позику, в розмірі 30000,00 доларів США, під заставу земельної ділянки у с. Сухий Лиман, площею 0,014 га. яку позивачем було придбано у складі земельної ділянки площею 0,3 га за подаровані батьком кошти. У наступному заборгованість позичальника за вказаною позикою була погашена шляхом передачі позикодавцю заставленої земельної ділянки. Додатково свідок вказала, що позивач та [PERSON] не проживають разом вже 4 роки. Свідок [PERSON] повідомила що позивач та відповідач проживали разом приблизно з 1998 року по 2012 2013 рік. Спочатку у орендованій квартирі, а потім переїхали до будинку, який купили разом. Також свідок бачила що позивач часто приїздила до будинку для того щоб контролювати ремонтні роботи, та зазначила, що позивач зверталася до неї особисто з проханням про надання їй позики для проведення у будинку ремонтних робіт. Також свідок пояснила, що позивач працювала в салоні краси, родичі їй допомагали. Іншого житла, за відомостями свідка, у позивача немає . Свідок [PERSON] повідомив суду що працював у сторін з 2006 року по 2007 рік, - робив ремонт у їх будинку за адресою м. Одеса, вул. М. Демченко, 4/2, та пояснив, що позивач та Хедайатулла були повноцінною сім`єю, проживали разом та вели спільне господарство. Так, свідок пояснив, що гроші за виконану роботу йому передавав Хедайатулла, а у випадку, коли його не було сплату здійснювала позивач. Свідок [PERSON] повідомив суду що працював у відповідача водієм з 2001 року до середини 2011 року. Надав суду пояснення що сторони проживали разом, та мають спільну дочку. Вказав, що наскільки йому відомо від самих сторін, будинок адресою м. Одеса, вул. М. Демченко, 4/2 було придбано сторонами за спільні кошти. Крім того свідок повідомив, що він з позивачем їздив в м. Рені, де вона позичала гроші у сестри, для придбання будинку. Коли сестра давала позику, то взяла з позивача розписку. Позивач приймала участь в будівництві, обирала меблі. Свідок [PERSON] повідомив, що позивач з 1998 року проживала разом з відповідачем, та спочатку вони орендували квартиру. Батьки допомагали позивачу грошима, та наскільки відомо свідку - віддали їй 17000,00 дол. США. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників та показання свідків, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Засади ст.ст. 3,11 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом. Звертаючись до суду за захистом свого права позивач визначає предмет та підстави позову самостійно. Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. При цьому відповідно до системного аналізу положень ст.ст. 10, 11, 27, 57-60 ЦПК України, сторони при вирішенні спору зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, позивач - [PERSON] та відповідач Хедайатулла проживають за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою (випискою з домової книги про склад сімї та прописку) за №492 від 20.11.2013року (а.с. 15). За цією ж адресою була зареєстрована позивач з 06 серпня 2012 року. 22 травня 2003 року у [PERSON] народилась донька, - [PERSON] (актовий запис про народження №1010 від 30.07.2003 року), при цьому згідно свідоцтва про народження, що було видано Відділом РАГС Київського районного управління юстиції м. Одеси (бланк серії 1-ЖД №179933, а.с. 11), її батьком було вказано [PERSON], що згідно пояснень учасників справи було внесено у порядку ст. 135 СК України (зі слів матері). Разом з тим надаючи оцінку таким обставинам суд також приймає до уваги викладені вище свідчення позивача та пояснення самого відповідача, а також свідків, щодо того, що Хедайатулла вважає вказану дитину своєю ,а себе її батьком, від самого її народження, та ставиться до неї та своїх батьківських обовязків добросовісно та відповідально. При цьому суд зауважує, що [PERSON] з 06.08.2012 року також зареєстрована за місцем проживання батьків за адресою: м. Одеса, вул. Марії Демченко, буд. 4/2 (а.с. 15). З акту сусідів від 21.12.2015року, завіреного головою Органу самоорганізації населення комітет мікрорайону «Золотий берег», вбачається, що [PERSON] та [PERSON], проживають за адресою: [INFO], з серпня 2006року по теперішній час (а.с.125). З довідки Одеської приватної загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів «Крок» від 18.12.2015року за №1053 вбачається, що [PERSON], 2003р.н., навчається в Одеській приватній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів «Крок» з першого класу (2010рік). На даний момент є ученицею 6-Б класу. За даними школи [PERSON] мешкала й продовжує мешкати за адресою: м. Одеса, вулиця Марії Демченко, будинок 4/2 (а.с. 127). В матеріалах справи також наявні довідки з КУ «Міський психіатричний диспансер» від 17.05.2010року та з Дитячої міської поліклініки №6 Київського району м. Одеси, в яких адреса [PERSON], 2003р.н., зазначена як м. Одеса, вул. М. Демченко, 4/2. У судових засіданнях було допитано в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які повідомили, що [PERSON] проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з Хедайатулла в період з 1998року по 2012 - 2013роки. У судовому засіданні відповідач також підтвердив факт спільного проживання однією сім'єю з [PERSON] без реєстрації шлюбі з 1998року по 2012рік. Таким чином, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, зокрема, фотокарток, та те, що відповідач не заперечує та визнає факт спільного проживання, позов [PERSON] в частині встановлення факту спільного проживання однією сім'єю з Хедайатулла без реєстрації шлюбу у період з 1998року по грудень 2012року включно, є доведеним, обґрунтованим та задовольняється судом. 01 листопада 2005року Виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 17 жовтня 2005року за №1427 Хедайатулла було видано свідоцтво про право власності, відповідно до якого, домоволодіння, розташоване в місті Одесі по вулиці Марії Демченка за №4/2 належить на праві приватної власності Хедайатулла. Свідоцтво видане замість договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом 07.10.2015р., р.№Д-264, зареєстр. ОМБТІ та РОН 10.10.2005р., р.№40863, стор.166, кн..275. (а.с. 12). Зазначене свідоцтво було зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» 02.11.2005року номер запису: 40902 в книзі: 276-42 (а.с. 13). 30 березня 2006року Хедайатулла отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0363га у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Марії Демченко, 4/2. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010650500441. Акт видано на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 14).\~ 05 жовтня 2005 року [PERSON] отримала у позику 30000,00 дол. США від [PERSON]. В наступному, в рахунок погашення такого боргу позивачем [PERSON] було передано частину земельної ділянки у розмірі 14 соток, під будівництво житлового будинку за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, с. Сухий Лиман, вул. Сонячна, 21. Вказані грошові кошти (30000,00 дол. США) були витрачені позивачем на придбання та будівництво житлового будинку, яке розташоване в місті Одесі по вулиці Марії Демченка за №4/2, що підтверджується наступними доказами. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що грошові кошти [PERSON] брала на купівлю будинку, за адресою: м. Одеса, вул. М. Демченко, 4/2, ремонт робили разом з Хедайатулла з 2006 по 2007 роки, а після пожежі у 2008році робили знову. Крім того з матеріалів справи вбачається, що договір на дизайн проект інтерєру житлового будинку було укладено з [PERSON], замовником по переробці опалення мансардного поверху була [PERSON]. При цьому суд зазначає про критичну оцінку таких договорів, оскільки вони не містять відбитків печаток та в них не зазначена адреса будинку, щодо якого їх укладено, однак враховуючи надані свідками пояснення суд вважає за можливе прийняти такі докази до уваги та надати їм оцінку разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, як таким, що свідчать на підтвердження вимог позивача. Крім того вказані обставини також підтвердив відповідач Хедайатулла. Таким чином, судом встановлено, що житловий будинок, за адресою: м. Одеса, вул. М. Демченко, 4/2, було придбано та відремонтовано за кошти, які вносилися безпосередньо [PERSON] та Хедайатуллою. Ст. 74 СК України передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою\~ або\~ в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте\~ ними\~ за\~ час спільного проживання, належить їм на праві спільної\~ сумісної\~ власності,\~ якщо\~ інше\~ не\~ встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому\~ іншому шлюбі, поширюються\~ положення\~ глави 8 цього Кодексу. Так, ст. 60 глави 8 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові\~ на\~ праві\~ спільної\~ сумісної\~ власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання,\~ ведення домашнього господарства, догляд\~за дітьми, хвороба\~ тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна,\~ що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за\~ взаємною згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При викладених обставинах, враховуючи, що судом встановлено, що позивач та відповідач проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з 1998року по 2012рік, суд зазначає, що земельна ділянка та домоволодіння, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Марії Демченко, 4/2, належать на праві спільної сумісної власності [PERSON] та Хедайатулла, та їх частки у зазначеній частині житлового будинку є рівними, у звязку з чим, позовні вимоги [PERSON] в цій частині також підлягають задоволенню. Також судом встановлено, що під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], 29 березня 2007року відповідачем - Хедайатуллою був взятий кредит в АКІБ «УкрСиббанк» в розмірі 259 000,00 доларів США для особистих потреб, що підтверджується копією кредитного договору №11135063000 від 29.03.2007року, яка наявна у матеріалах справи. В забезпечення виконання умов кредитного договору №11135063000 від 29.03.2007року, 29.03.2007року між АКІБ «УкрСиббанк» та Хедайатуллою було укладено договір іпотеки, предметом якого є земельна ділянка та домоволодіння, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Марії Демченко, 4/2. Однак, доказів того, що [PERSON] надавала згоду Хедайатулла на отримання кредиту в сумі 259 000,00 доларів США та передачу в іпотеку майна, суду надано не було. 08.12.2011року між АТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитами, зокрема, за договором про надання споживчого кредиту №11135063000 та усіма договорами забезпечення за ним Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому, суд зазначає, що за загальним правилом, майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка і дружини. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Положення Закону України «Про іпотеку» та договору іпотеки про те, що іпотекодавець не має права розпоряджатись предметом іпотеки без згоди іпотекодержателя до закінчення терміну дії іпотеки, не означає, що в судовому порядку не можна поділити майно подружжя шляхом визначення права власності на нього, оскільки право власності подружжя у рівних частках встановлюється законом, право володіння та користування майном не заборонено, а поділ майна подружжя не є розпорядженням майном. При цьому, доходячи висновку про визнання за позивачем прав власності на ? частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Марії Демченко, 4/2,суд зазначає про те, що відповідно до приписів діючого законодавства (зокрема ст. 23 Закону України "Про іпотеку"), у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Виходячи зі змісту наведених норм, ч.1 ст. 70 СК України, суд вважає позов [PERSON] в частині визнання за нею права власності на 1/2 частину земельної ділянки та 1/2 частину домоволодіння, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Марії Демченко, 4/2, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~331,00грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача - [PERSON]

Outcome: approved