Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, державного реєстратора Управління державної реєстрації ГТУЮ в Одеській області Іскрова Олега Вікторовича, [PERSON] в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Управління ДР ГТУЮ Іскрова О.В. №29245603 від 13.04.2016 року про припинення права власності №1420637 за [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням державного реєстратора Овідіопольського районного управління юстиції Марущак Ю.В. від 25.06.2013 року зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу №771 від 01.03.2006 року. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.05.2011 року, залишеним в силі Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15.11.2011 року визнано недійсним договір купівлі - продажу №771. 13.04.2016 року представник [PERSON] - [PERSON] , що діяла на підставі довіреності звернулась до відповідача - Державного реєстратора Управління ДР ГТУЮ Іскрова О.В. із заявою про скасування прав на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаної заяви державний реєстратор Управління ДР ГТУЮ Іскров О.В. прийняв рішення про скасування державної реєстрації права власності №29245603 від 13.04.2016 року на вищевказаний житловий будинок, право власності на який зареєстровано за [PERSON] .. Проте позивач вважає вказане рішення протиправним та просить його скасувати. Позивачка приймаючи участь в судових засіданнях 16.10.2019 року та 06.02.2020 року позов підтримала та просила його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. При цьому позивачка наголошувала, що рішення державного реєстратора є незаконним, оскільки на час його винесення діяла ухвала б/н про забезпечення позову від 08.09.2006 року прийнята Овідопольським районним судом Одеської області (суддя Курочка В.М.), якою накладено арешт на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . 25.06.2013 року Овідіпольським РУЮ Одеської області в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно було внесено номер запису про обтяження: 1420827 на підставі ухвали б/н Овідіопольського районного суду та прийнято рішення про державну реєстрацію право та їх обтяжень, індексний номер:3426089 на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою : [ADDRESS] . 14.06.2012 року відділ ДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області (слідчий Сімаченко С.С.) виніс постанову № 31730530 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . 30.10.2012 року реєстратором Одеської філії держпідприємства «Інформаційний центр» МЮУ за № 13183629 зареєстровано арешт майна на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . 18.03.2015 року ухвалою про забезпечення позову Овідіопольський районний суд Одеської області наклав арешт на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . 24.03.2015 року реєстраційною службою Овідіопольського РУЮ в Одеській області в державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень було внесено номер запису про обтяження: 9155234, на підставі ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області по справі № 509/3983/14-ц та прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 20232521 на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] .Таким чином до прийняття рішення про скасування державної реєстрації права власності від 14.04.2016 року за № 29245603 та після прийняття даного рішення, в Державному реєстрі речових право на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] містилася наступна інформація щодо застосування трьох обтяжень у вигляді арешту( номера записів про обтяження: 9155234,14220827 та реєстраційний номер обтяження:13183629), що позбавляло державного реєстратора приймати рішення про скасування державної реєстрації права власності від 14.04.2016 року за № 29245603. Окрім цього звернуто увагу суду, що відповідно доп.2ст.26 « Внесення записів до Державного реєстру прав» ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» записи скасовують якщо підстави за яких вони були визнанні - скасовані судом. Однак договір купівлі-продажу житлового будинку від 01.03.2006 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований в реєстрі за №771Ю було визнано - недійсним, а не скасовано судом. Судом не приймалося рішення про застосування реституції, тобто суд не приймав рішення про скасування реєстрації права власності [PERSON] , оскільки і не приймав рішення про стягнення грошових коштів переданих по договору купівлі-продажу. Виходячи з вищевикладеного питання про скасування реєстрації та поновлення реєстрації права власності, можливо було б виконати тільки за умови застосування судом правил реституції та за умови повного відшкодування позивачці грошових коштів, переданих за договором. Представники відповідача - Головного територіального управління юстиції в Одеській області судовому засіданні позов не визнавали, надавши до суду заперечення у письмовому вигляді, які мотивовані тим, що відповідно до ч. 4.2 ст. 26 Закону, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Підставою для прийняття рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Іскрова О.В. №29245603 від 13.04.2016 про припинення права власності №1420637 за [PERSON] на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] стало рішення Овідіопольського районного суду №2-1207/11 від 12.05.2011, яким визнано недійсним договір куплі-продажу між [PERSON] і [PERSON] . Із листа-відповіді Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області вбачається, що 14.04.2016 громадянкою [PERSON] , яка діяла на підставі довіреності від 05.11.2011 №2239 від імені [PERSON] до Овідіопольського районного управління юстиції було подано заяву про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №16490783 на об`єкт нерухомого майна за вищевказаною адресою. Під час розгляду вищезазначеної заяви працівником Управління державної реєстрації Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області було прийнято відповідне рішення про скасування державної реєстрації права власності №29245603 та припинено право власності №1420637. У позовній заяві [PERSON] стверджує, що заяву про державну реєстрацію припинення права власності на вищезазначений об`єкт нерухомого майна було подано не належною особою. Відповідно до Закону, заявник - власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Відповідно до п. 8 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, під час формування та реєстрації заяви у базі даних заяв уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник встановлює особу заявника, що здійснюється за документом, що посвідчує таку особу. У разі подання заяви уповноваженою на те особою уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник перевіряє обсяг повноважень такої особи за документом, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи. Так, документом, що підтверджує повноваження [PERSON] діяти від імені [PERSON] є довіреність від 05.11.2011 №2239. Отже, враховуючи вищевикладене, позивач хибно дійшов висновку про порушення відповідачем норм чинного законодавства у сфері проведення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо перевірки повноважень заявника. Отже, враховуючи вищевикладене, позивач помилково визначив Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області у якості відповідача. Між [PERSON] та Управлінням Головного територіального управління юстиції в Одеській області спірних правовідносин не виникало, а отже Управлінням не могло бути порушено прав та законних інтересів позивача. В судових засіданнях представники Головного територіального управління юстиції в Одеській області проти задоволення позову заперечували, вказуючи що позиція позивача стосовно того, що державний реєстратор не мав право приймати рішення про скасування права власності у зв`язку з тим, що на дату прийняття рішення про скасування державної реєстрації права власності від 14.04.2016 року у реєстрі значилися три обтяження у вигляді арешту нерухомого майна вказаного жилого будинку є хибною, оскільки згідно з п.6 ч.1 ст.24 Закону (у чинній редакції, на момент проведення реєстраційних дій), у державній реєстрації прав та їх обтяжень, може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Однак, відповідно до п.1ч.4ст.24 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частин 1 цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Підставою для прийняття рішення про припинення права власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , стало рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.05.2011 року, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] , а отже наявність обтяження у вигляді арешту не є підставою для відмови у державній реєстрації на підставі рішення суду, що у свою чергу підтверджує законність дій державного реєстратора. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні 05.12.2019 року підтримала пояснення представника Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Вислухавши пояснення позивачки, відповідачки [PERSON] , представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням державного реєстратора Овідіопольського районного управління юстиції Марущак Ю.В. від 25.06.2013 року зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу №771 від 01.03.2006 року. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.05.2011 року, залишеним в силі Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15.11.2011 року визнано недійсним договір купівлі - продажу №771. 13.04.2016 року представник [PERSON] - [PERSON] , що діяла на підставі довіреності звернулась до відповідача із заявою про скасування прав на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаної заяви державний реєстратор Управління ДР ГТУЮ Іскров О.В. прийняв рішення про скасування державної реєстрації права власності №29245603 від 14.04.2016 року на вищевказаний житловий будинок. Державний реєстратор при здійсненні реєстраційних дій керується ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (далі - Порядок №868) (чинного на час виникнення правовідносин), «Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141 (далі - Порядок №1141). Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч. 2, ст. 9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: - відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); - відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; - відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; - наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; - наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об`єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8 1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов`язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України. Преамбулою Закону 1952-IV передбачено, що цей Закон визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Зазначений Закон згідно зі статтею 1 регулює відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За частиною тринадцятою статті 15 Закону № 1952-IV порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України. Кабінет Міністрів України постановою від 22 червня 2011 року № 703 затвердив Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок), який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком (пункти 7, 10 Порядку). Під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями та приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації. Проаналізувавши наведені норми матеріального права, суд дійшов такого правового висновку: наявність в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте. Судом встановлено, що державний реєстратор Управління ДР ГТУЮ Іскров О.В. прийняв рішення про скасування державної реєстрації права власності №29245603 від 13.04.2016 року у момент, коли в Єдиному реєстрі заборон були наявні записи про арешт нерухомого майна на підставі ухвали Овідіопольського районного суду Одеській області від 18.03.2015 року №509/3983/14-ц. Тобто на момент винесення рішення вказане нерухоме майно знаходилось під арештом та державний реєстратор не мав права приймати рішення про скасування державної реєстрації. Приймаючи рішення про задоволення позову суд також враховує, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 травня 2011 року - визнано недійсним укладений між [PERSON] і [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Рєкою Л.А. 1 березня 2006 року за реєстраційним номером 771 договір купівлі-продажу жилого будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . При прийнятті рішення суд керувався положеннями ст.215 ЦК України. Статтею 216 ЦК України передбачено правові наслідки недійсності правочину. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути своїй стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, -відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч.5 ст.216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Як вбачається зі змісту рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 травня 2011 року, судом наслідки недійсності правочину не застосувалися, а тому суд приходить до висновку, що рішення від 12.05.2011 року про визнання договору купівлі-продажу недійсним, неправомірно було прийнято державним реєстратором в якості підстави для прийняття рішення про скасування права власності [PERSON] на житловий будинок адресою: [ADDRESS] , оскільки порушувало право [PERSON] , яка позбавлялася права власності на об`єкт нерухомості придбаний за оплатним договором, без отримання відповідної грошової компенсації. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд не приймає до уваги позицію сторони відповідачів, що відповідно до п.1ч.4ст.24 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частин 1 цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, оскільки підставою для прийняття рішення про припинення права власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , стало рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.05.2011 року, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] , а не рішення суду про визнання права власності, тому державним реєстратором правила п.1ч.4ст.24 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» враховані помилково. Враховуючи те, що державний реєстратор Управління ДР ГТУЮ Іскров О.В. прийняв рішення про скасування державної реєстрації права власності №29245603 від 13.04.2016 року у момент, коли в Єдиному реєстрі заборон були наявні записи про арешт нерухомого майна на підставі ухвали Овідіопольського районного суду Одеській області від 18.03.2015 року №509/3983/14-ц, те що рішення суду про визнання договору недійсним без застосування наслідків недійсності правочину, не могло бути підставою для скасування реєстрації права власності на нерухоме майно за [PERSON] , суд доходить висновку, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Іскрова Олега Вікторовича індексний номер: 29245603 від 13.04.2016р. про припинення права власності за [PERSON] на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] є протиправним, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Разом з тим суд приймає до уваги, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про скасування державної реєстрації прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому, після внесення такого запису, скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про скасування державної реєстрації права. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора є тотожними з позовними вимогам про скасування запису, який вчинено на підставі незаконного рішення, а тому задовольняє позов та скасовує запис про скасування права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який було внесено на підставі рішення державного реєстратора Іскрова О.В. від 13.04.2018 р. індексний номер: 29245603, про скасування права власності на будинок житловий з господарчими будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 436,7 кв.м., житловою площею 148,9 кв.м., за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved