Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 16.11.2007 року між нею та [PERSON], в якому народилася дочка [PERSON], [INFO], залишивши дитину на проживанні з нею. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідач матеріально сім'ю не утримує, агресивно відноситься до неї та погрожує фізичним насильством, подружніх відносин не підтримують фактично шлюб носить формальний характер. Ухвалою суду від 13.06.2016 року позовні вимоги в частині визначення місця проживання малолітньої дочки [PERSON]Л.з матір'ю, залишено без розгляду. Позивач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності ( а.с.23,40). Такі дії позивачки не суперечать вимогам ст. 158 ЦПК України, згідно якої особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи без її участі. В судовому засіданні її представник підтримав позов з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що примирення не відбулося. На даний час позивач проживає в Російській Федерації, звідки телефонувала йому і наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти розірвання шлюбу, так як вважає, що примирення в сім'ї є неможливим через поведінку саме позивачки. Так, після надання судом строку на примирення у квітні позивач сказала йому та дітям, що їде на ринок і з того часу її вдома не було. На даний час йому відомо, що вона виїхала за межі України. У обидвох дочок у квітні було день народження і їх мати не подзвонила до дітей та не привітала з святом, вона не цікавиться їхнім життям, матеріально їх не забезпечує. Він сам їм купує необхідний одяг та продукти харчування, також займається їх вихованням, матеріально забезпечує їх . Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 16.11.2007 року у виконавчому комітеті Тисівської сільської ради згідно актового запису № 26 укладено шлюб між сторонами ( а.с. 7 ), у якому народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с.5). Окрім того, подружжя виховує дочку позивачки - [PERSON], 16.04.2004р.н., народжену за час перебування її в іншому шлюбі. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із змісту позовної заяви, яку позивач подала до суду, вбачається, що як підставу своїх вимог вона вказувала на те, що відповідач матеріально сім'ю не утримує, агресивно відноситься до неї та погрожує фізичним насильством, подружніх відносин не підтримують, фактично шлюб носить формальний характер. Оскільки відповідач заперечував проти розірвання шлюбу і покликався на те, що заради двох дітей: спільної дитини [PERSON] та дочки позивачки від першого шлюбу [PERSON], вони могли б зберегти сім'ю. А, окрім того, на той час відповідач стверджував, що його дружина повернулася в сім'ю і стосунки між ними покращилися, то судом для примирення та збереження сім"ї надавався чотиримісячний строк, який не дав позитивних результатів. Встановлено, що розлад у сім"ї сторін носить тривалий характер, сторони так і не змогли створити міцної сім'ї і кожен з них проживає окремо. Так, позивач, залишивши відповідача та своїх дітей, з квітня 2016року з ними не проживає, перебуваючи в Російській Федерації та перестала піклуватися про них. За наведених підстав суд визнав, що шлюб носить формальний характер, сім'я фактично розпалась та зберегти її немає можливості. Згідно ч.1 ст. 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини справи. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 55 цього ж Кодексу дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної поваги, любові, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. А за ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. При таких обставинах, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливими, шлюб існує формально, позивачка категорично відмовляється перебувати в подальшому в шлюбі з відповідачем, отже подальше її перебування у цьому шлюбі суперечило б її суттєвим інтересам, суд, враховуючи інтереси кожного з подружжя, їх дітей, приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати. Бажання позивача залишитись на прізвищі, яке вона обрала при укладенні шлюбу, не суперечить вимогам ст. 113 СК України, де зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище . Питання судових витрат, що в даному спорі становлять сплату судового збору в сумі 551.20 грн., суд вирішує згідно вимог ст. 88 ЦПК України. Однак, беручи до уваги, що поведінка обох сторін свідчить про те, що кожен із них вчинив дії, що призвели до розпаду сім'ї, то судові витрати слід розділити між ними порівну. На підставі наведеного,

Outcome: approved