Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 3,0396 га, яка розташована на території Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] року помер її батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Козіївською сільською радою Краснокутського району Харківської області 22 січня 2004 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої зокрема увійшло право на земельну частку (пай) 3,47 умовних кадастрових гектарів, яка належала її померлому батькові на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], що перебувало у колективній власності КСП ім. Леніна, який був зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) [NUMBER] від «19» березня 2001 року. За життя її батько [PERSON] склав заповіт від 08 серпня 2003 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області реєстр № 240, у якому все своє майно заповів доньці, [PERSON] (родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб) 20 червня 2003 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право на землю громадян було зареєстровано Державний акт на право власності на землю серії [NUMBER] від 20 червня 2003 року на ім'я [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 3,0396 га., в тому числі ріллі (ділянка [NUMBER]) 2,9414 га., сіножаті (ділянка [NUMBER]) 0,0982 га. із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за межами населеного пункту на території Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області. У зв'язку зі смертю громадянином [PERSON] даний державний акт не отримано, дане підтверджується довідкою від 26.06.2017 року №83/145-17 виданої Відділом у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Інших спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку майна немає, про що свідчить довідка Пархомівської сільської ради Краснкоутського району Харківської області. В нотаріальному порядку прийняти спадщину позивач позбавлений можливості, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу. Позивач має намір успадкувати майно, оскільки являється спадкоємцем заповітом, в зв'язку з чим звернулася до суду з даним позовом та прохає: поновити строк звернення до суду з позовом та визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку після смерті батька [PERSON] В судове засідання позивач не з'явився, однак її представником була надана заява, про підтримання позовних вимог [PERSON] та про слухання справ у його відсутність. Представник відповідача - Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника. Проти позову не заперечував. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Козіївською сільською радою Краснокутського району Харківської області 22 січня 2004 року. відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 3,0396 га, яка розташована на території Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, що належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], що підтверджується довідкою від 26.06.2017 року №83/145-17 виданої Відділом у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. По Козіївській сільській раді Краснокутського району Харківської області зареєстрований заповіт від 08 серпня 2008 року, реєстраційний номер 240, згідно якого [PERSON] все своє майно де б воно не було і з чого б не складалося заповів доньці, [PERSON] (родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб, які знаходяться в матеріалах цивільної справи). Вказаний заповіт на день смерті заповідача [PERSON] не відмінений та не скасований. Позивачка [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу ( відмова нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори за №431/02-17 від 24.03.2017 року., яка мається в матеріалах справи) Таким чином позивачка змушена була звертатись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів, оскільки в позасудовому порядку прийняти спадщину не можливо. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування " відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджується державним актом серії [NUMBER], що підтверджується довідкою від 26.06.2017 року №83/145-17 виданої Відділом у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Також суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо поновлення їй строку на звернення до суду з позовною заявою, оскільки суд вважає, що позивачем строк звернення до суду з позовною заявою пропущено з поважних причин. Окрім цього, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом після смерті батька - [PERSON], має законне право на земельну ділянку в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved