Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

В позовній заяві позивачка вказала, що є власником квартири [ADDRESS] . У даній квартирі зареєстровані також відповідачі, які є дітьми мого бувшого чоловіка з яким шлюб в 2012 розірвано. Відповідачі в квартирі не проживає більше п`яти років, житлом не користуються, особистих речей та іншого майна в квартирі не утримують. У зв`язку з цим у позивачки виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг. Тому [PERSON] просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, подали суду заяву про слухання справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити з вищенаведених мотивів, у випадку визнання позову відповідачами вирішити питання про повернення 50 відсотків сплаченого судового збору. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, від них надійшли заяви, з яких вбачається, що позовні вимоги визнають, просять справу розглядати без його участі. Представник третьої особи в судове засідання подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, просить позовні вимоги задовольнити. Суд, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Договором міни від 03 березня 1998 року посвідченого завідуючим Чортківською державною нотаріальною конторою Лесейко В.В. та зареєстровано у Чортківському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №29 за реєстровим № 6591 12 березня 1998 року. В квартирі позивачки значиться зареєстрованим відповідач [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] які фактично там не проживають і квартирою не користуються більше п`яти років. Актом про встановлення факту непроживання від 21 травня 2020 року встановлено, що відповідачі по місцю реєстрації не проживають, комунальними послугами не користуються, особистих речей та іншого майна в квартирі не утримують, проживають в Португалії понад 5 років. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідачі без поважних причин не користується житлом понад один рік. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність повернення [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 840,80 гривень згідно квитанції ПАТ АБ "Укргазбанк" № 49369288 від 21.05.2020 року, що становить 420 грн. 40 коп.

Outcome: approved