Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Директор комунального некомерційного підприємства «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради звернувся до суду із зазначеною заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] у зв`язку із наявністю у останнього тяжкого психічного розладу. [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] , надійшов 15.07.2021 року о 15 год. 20 хв вперше за направленням лікаря-психіатра Психоневрологічного відділення КНП «Бердичівська міська лікарня» у супроводі батьків, в порядку примусової госпіталізації. Направлення на госпіталізацію було видане 15.07.2021 року лікарем-психіатром Психоневрологічного відділення КНП «Бердичівська міська лікарня» Дудан П.П. та лікаря-психіатра Консультативно-терапевтичного відділення КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» ЖОР Коренєвої Н.В., які після огляду [PERSON] зробили висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв`язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих та суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від його батьків. На підставі цих відомостей [PERSON] був оглянутий 15.07.2021 року о 15 год. 20 хв. черговим лікарем-психіатром Аніщуковим В.Я. у приймальному відділенні, а також був оглянутий 16.07.2021 року о 10 год. 45 хв. комісією лікарів-психіатрів у складі: лікаря-психіатра Чемоданової Т.В., лікаря-психіатра Турнової Є.В. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів №2906 від 16.07.2021 року [PERSON] знаходиться в стані гострого психічного розладу (наявність стійкої параноїдної симптоматики, емоційної нестійкості, неадекватної поведінки, агресивності, негативізму до оточуючих, схильність до резонерства), і тому потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. Встановлено діагноз: гострий поліморфний психотичний розлад із симптомами шизофренії, не асоційований зі стресом, параноїдний синдром. У судовому засіданні лікар-психіатр, представник КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради заяву підтримала та пояснила суду, що хворий на даний час перебуває в такому важкому стані психічного розладу, що потребує примусового лікування у психіатричному закладі в умовах стаціонару. Відповідно до висновку психіатричної лікарсько-консультативної комісії №507 на даний час [PERSON] перебуває в гострому психотичному стані, виявляє тяжкий психічний розлад, тому перебування на судовому засіданні є недоцільним. Батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, в якій заяву підтримали. Учасники судового розгляду не наполягали на обов`язковій участі відсутніх осіб, у зв`язку з чим судом вирішено проводити розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши думку учасників судового розгляду, зокрема, представника заявника, лікаря - психіатра, яка просила задовольнити заяву, думку прокурора, який вважає, що є всі підстави для задоволення судом такої заяви, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення. Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Згідно ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров`я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Відповідно до статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в закладі з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження такої госпіталізації (ч. 3 ст. 17 Закону). Відповідно до "Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги", схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року, в Принципі 6 зазначено, що будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному закладі у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить відповідно до Принципу 4 цього ж нормативно-правового акту, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: (а) внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або (б) у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи. Відповідно до ч. 2 ст. 342 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника закладу з надання психіатричної допомоги є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, виходячи із висновку комісії лікарів-психіатрів №2906 від 16.07.2021 року, яким встановлено психічний стан [PERSON] , який на даний час знаходиться в стані гострого психічного розладу, оскільки вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку як для оточуючих, так і для нього самого; з урахуванням того, що обстеження та лікування останнього можливе лише в стаціонарних умовах, суд вбачає необхідність госпіталізації [PERSON] у психіатричний заклад в примусовому порядку. На підставі п. 9 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід звернути до негайного виконання.

Outcome: approved