Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, тобто на момент прийняття Закону України Про громадянство посилаючись на те, що з моменту народження і по сьогоднішній день він проживає на території України. У 2002році він втратив паспорт старого взірця та довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, у звязку із складними життєвими обставини до відповідних органів з клопотанням про отримання паспорта громадянина України не звертався. Тому, саме встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року є необхідним для встановлення належності до громадянства України та отримання паспорта громадянина України. В судовому засіданні заявник [PERSON] свою заяву підтримав з мотивів, викладених у ній та просить її задоволити. Представником заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області подано письмове пояснення по справі, у якому зазначено, що у випадку наявності належних доказів підлягає становленню факт постійного проживання [PERSON],09.12.1968р.н. на території України за станом на 24.08.1991року. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав: Заявник [PERSON] народився 09.12.1968 року в с. Пишки Старосинявського району Хмельницької області, що стверджується свідоцтвом про народження VІІ-УР №0661397 виданим Ожарівським ЗАГС Старосинявського району Хмельницької області. З моменту народження з 1968 року по 1983 рік [PERSON] проживав в [INFO], а з 1983 року по сьогоднішній день проживає в [INFO] кім.21. Із записів трудової книжки [PERSON] серії БТ-І №9553696 вбачається, що: - з 18.08.1989 року [PERSON] працював муляром управління Тернопіль-облзв'язокбуду, наказ № 80-К від 18 серпня 1989 року по 24 червня 1991 року, наказ № 110-К від 24 червня 1991 року; - з 01.07.1991 року [PERSON] прийнятий на роботу в будівельну бригаду Тернопільського м/г підприємства по виробництву яловичини, наказ №106-К від 28 червня 1991 року; - у зв'язку з реорганізацією Тернопільського МПВЯ 01.10.1993 року [PERSON] був переведений в товариство з обмеженою відповідальністю «Лантана ЛТД» робітником по контракту, наказ № 46-К від 30 вересня 1993 року, де працював по 15 червня 1998 року, розпорядження № 13-К від 15.06.1998 року; - з 05.05.1999року [PERSON] працював сторожем МП « Будконструкція», наказ №7 від 28 травня 1999 року по 15 липня 1999 року, наказ №9А від 16 липня 1999 року; - з 16.03.2001року прийнятий на роботу в СМС «Оселя» м.Тернопіль оператором НКС з виконанням сторожа підприємства, наказ № 4К від 16 березня 2001 року по 15 червня 2001 року, наказ № 6К від 15 червня 2001 року; - з 22.02.2002 року працював формувальником бетонних виробів СП «Альфа -Тернобуд», наказ № 5 від 22 квітня 2002 року по 26 червня 2002 року, наказ № 10 від 26 червня 2002 року. Тернопільським міським відділом внутрішніх справ 10 листопада 1985 року [PERSON] був виданий паспорт серії V-ИД № 546830, про що є відмітка в свідоцтві про його народження. Користуючись паспортом старого взірця із штампом «Громадянин України», [PERSON] отримав в Державній податковій адміністрації м.Тернополя довідку про присвоєння ідентифікаційного номера [NUMBER]. Проте у 2002 році [PERSON] втратив паспорт старого взірця та довідку Державної податкової адміністрації м.Тернопіль про присвоєння ідентифікаційного номера, у звязку із складними життєвими обставини до відповідних органів з клопотанням про отримання паспорта громадянина України не звертався. Відповідно до довідки Тернопільського МВ УДМСУ в Тернопільській області №2584 від 01.04.2016року встановлено, що [PERSON] звертався до Тернопільського МВ УДМСУ в Тернопільській області із заявою щодо видачі паспорту замість утраченого, проте проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" (із змінами) затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок). Відповідно до вимог порядку (п.7 «а») встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991року. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що вимога заявника про встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року підлягає до задоволення.

Outcome: approved