Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Іваничівського районного суду Волинської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що їй на праві власності належить ? частина житлового будинку, який знаходиться в с.Литовеж по вул. Шевченка, 30 Іваничівського району Волинської області. У вище зазначеному будинку зареєстровані її колишній чоловік [PERSON] та син [PERSON], відповідачі по справі. Однак, [PERSON] з 2010 року у будинку не проживає. Останнє відоме його місце знаходження Російська Федерація, однак адреса місця його проживання їй невідома. 21 лютого 2012 року рішенням Іваничівського районного суду Волинської області, шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Син позивача, [PERSON] у будинку не проживає з 2009 року так як переїхав на проживання до м. Нововолинськ. Відповідачі догляду за будинком не здійснюють за комунальні послуги коштів не сплачують. Реєстрація відповідачів в її житловому будинку перешкоджає здійсненню нею права власності, користування та розпорядження належним їй майном, а також створює певні незручності матеріального характеру, в частині оплати за комунальні послуги. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, житловим будинком № 30 по вул. Шевченка в с. Литовеж Іваничівського району Волинської області. В судове засідання позивач не зявилася, подала суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідачі викликалися до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень\~ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідачі відзив не подали, наявні всі умови, встановлені\~ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень\~ст. 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст. 167 ЖК України, у разі вибуття члена сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, він втрачає право користування жилим приміщенням, з дня вибуття. Відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав, позивач [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку № 30 по вул. Шевченка в с. Литовеж Іваничівського району Волинської області. Копією з будинкової книги та довідками Литовезької сільської ради стверджується, що у вище вказаному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] Як стверджується матеріалами справи відповідачі в зазначеному будинку не проживають, будь-яких витрат по утриманню будинку не несуть, будь-яких звязків з позивачем не підтримують. Відповідно до акту обстеження житлового будинку від 17 жовтня 2018 року № 792, відповідач [PERSON] у будинку позивача з 2010 року не проживає, так як знаходиться у Російській Федерації. Згідно рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 21 лютого 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до акту обстеження житлового будинку від 17 жовтня 2018 року № 793, відповідач [PERSON] у будинку позивача з 2009 року також не проживає, місце його проживання м. Нововолинськ. Адреса його проживання позивачу невідома. Згідно статті 317\~ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що відповідачі перешкоджають позивачу у здійсненні права щодо розпорядження житлом, не сплачують комунальних послуг за жиле приміщення, не беруть участі в його утриманні. Оскільки відповідачі в зазначеному будинку не проживають понад рік, за відсутності будь-яких домовленостей із власником та законних підстав на збереження за ним житла, ніяких обовязків щодо утримання будинку не несуть, вони втратили право користування жилою площею в даному житловому будинку та, в порядку ст. 405 ч. 2 ЦК України, підлягають до визнання їх такими, що втратили право користування житлом в судовому порядку. Відповідно до ст.\~7\~Закону України\~"Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), отже, відповідачі підлягають зняттю з реєстраційного обліку.

Outcome: approved