Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 3,68 га, розташовану на території Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що 15 листопада 2007 року померла її мати [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,68 гектарів, розташованої на території Коробочкинської сільської ради. Спадкоємцями майна [PERSON] стали її діти [PERSON] та [PERSON]. У свідоцтві про народження [PERSON] прізвище матері записано як Василенко у звязку з тим, що на момент її народження батьки не перебували в офіційно зареєстрованому шлюб, а одружилися лише після її народження та на сьогоднішній день документу, який би міг підтвердити зміну прізвище [PERSON] на [PERSON] у Позивача не збереглося та відновити його неможливо. Окрім цього, Позивач [PERSON] після реєстрації шлюбу змінювала прізвище на Любіч, але документу який би міг це підтвердити також не збереглося та відновити його наразі неможливо у звязку з допущенням помилки в актовому записі. Враховуючи викладене, для оформлення спадкових прав виникла необхідність у встановленні факту родинних відносин між Позивачем [PERSON] та її матірю [PERSON]. В передбачений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом [PERSON] не зверталася, оскільки фактично прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України. Заяву про відмову від спадщини не подавала. Коли Позивач звернувся до нотаріальної контори за видачою свідоцтва про право на спадщину у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з відсутністю документів, що підтверджують родинний звязок та рекомендовано звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити (а.с. 15). Відповідач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, від неї надійшла заява про слухання справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с. 20). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності \~не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 15 листопада 2007 року померла мати Позивача [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №149254 (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,68 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер 6325484000:01:000:0420, розташованої на території Коробочкинської сільської ради призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Належність [PERSON] земельної ділянки підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ХР №095979, виданим 02.01.2003 на підставі розпорядження Чугуївської районної державної адміністрації від 10 рудня 2002 року №333, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 442 (а.с. 10). Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1, 2 ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями майна [PERSON] стали її діти [PERSON] та [PERSON]. Родинний зв'язок між [PERSON] та [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-ВЛ № 482570 від 29 червня 1976 року (а.с. 8). У свідоцтві про народження [PERSON] прізвище матері записано як Василенко у звязку з тим, що на момент її народження батьки не перебували в офіційно зареєстрованому шлюб, а одружилися лише після її народження та на сьогоднішній день документу, який би міг підтвердити зміну прізвище [PERSON] на [PERSON] у Позивача не збереглося та відновити його неможливо. Окрім цього, Позивач [PERSON] після реєстрації шлюбу змінювала прізвище на Любіч, але документу який би міг це підтвердити також не збереглося та відновити його наразі неможливо у звязку з допущенням помилки в актовому записі. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до п.1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Враховуючи викладене, для оформлення спадкових прав виникла необхідність у встановленні факту родинних відносин між [PERSON] та її матірю [PERSON]. Згідно ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати таке. Саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 23\~постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Відповідно до п. 3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Факт прийняття спадщини [PERSON] підтверджується інформацією виконавчого комітету Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області №02-41/1056 від 11.07.2016 року (а.с. 11), відповідно до якої на день смерті [PERSON] 15 листопада 2007 року вона дійсно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO] (колишня Радгоспна)[ADDRESS], та разом з нею була зареєстрована дочка [PERSON]. В передбачений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом [PERSON] не зверталася, оскільки фактично прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України. Заяву про відмову від спадщини не подавала. Відповідач, [PERSON], хоча і була зареєстрована, але фактично із спадкодавцем за однією адресою на момент її смерті не проживала, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, на спадкове майно не претендує та не заперечує проти оформлення спадкових прав Позивачем. Згідно з частиною 3 статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Коли Позивач звернувся до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з відсутністю документів, що підтверджують родинний звязок та рекомендовано звернутись до суду. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. П. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року N7 встановлено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved