Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 23.11.2002 року вона уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народилося двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою, та син - [PERSON] , [INFO] . З відповідачем вони давно подружнім життям не живуть, спільного господарства та побуту не ведуть. За час перебування у шлюбі вони часто розходилися. Через відсутність взаємоповаги один до одного у них склалися неприязні стосунки. Через постійні сварки внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства їх шлюб розпався. Позивач зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, та суперечить її інтересам. Рішення про розірвання шлюбу прийнято давно, а тому термін на примирення просить на давати Позивач у судове засідання не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву відповідно до якої просить розглянути справу без її участі, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 23.11.2002 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області. У сторін є неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Як встановлено згідно пояснень позивача в позовній заяві та не заперечується відповідачем, через відсутність взаємоповаги один до одного у сторін склалися неприязні стосунки. Сторони давно подружнім життям не живуть, спільного господарства та побуту не ведуть, через постійні сварки внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства їх шлюб розпався. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу є неможливим, про що свідчить зміст позовної заяви. Відповідач позов визнав. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене вище, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд уважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved