Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] такими, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідач, який зареєстрований у зазначеній квартирі, тривалий час не проживає у ній, не цікавиться нею та не бере участі в оплаті комунальних послуг, тобто не виконує обов'язки членів сім'ї, що передбачені ст. 64 ЖК України, а вона змушена сплачувати комунальні послуги по утриманню житла самостійно. Позивач у судове засідання не з'явилася. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій заявник зазначила, що позовні вимоги її довірителя підтримує повністю та просить їх задовольнити, а також, просить допитати у судовому засіданні свідків. Відповідач та представник Управління ДМС України в Житомирській області, які були повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з»явилися і не надіслали заяв про розгляд справи за їх відсутності. За таких обставин, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Прийнявши до уваги пояснення свідка та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Встановлено, що [PERSON], [INFO], згідно копії довідки КП «ВЖРЕП № 2» Житомирської міської ради № 964 від 20.12.2013 року (а. с. 11) та довідки адресно-довідкового бюро (а. с. 3), зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. На даний час відповідач за вказаною адресою не проживає, житло не займає і за користування ним та комунальні послуги не сплачує. Так, суд переконаний у тому, що відповідач тривалий час строком більш ніж шість місяців не користуються вище вказаним житловим приміщенням, про що свідчать не тільки пояснення позивача, а також, копія акту КП «ВЖРЕМ № 2» Житомирської міської ради від 20.12.2013 (а. с. 12). Вище вказані обставини підтверджені показами свідків [PERSON] та [PERSON], які зазначили, що відповідач за адресою: [ADDRESS] тривалий час не проживає. Пункт 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" зазначає, що відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття, суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресована кореспонденція, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Оцінюючи надані докази, суд вважає їх належними, достовірними і тому приймає їх як основу для ухвалення рішення. Також, відповідно до вимог 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Враховуючи вище викладене, суд вважає вимогу позивача щодо визнання [PERSON] такими, що втратив право користування житловим приміщенням обґрунтовано та доведеною у судовому засіданні. Таким чином, оцінюючи встановлені обставини, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в зазначених вище межах.

Outcome: approved