Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому вказує, рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 квітня 2013 року у справі № 562/508/13-ц стягнено з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 900 (девятсот) грн. по 450 (чотириста пятдесят) грн. на кожну дитину, щомісячно починаючи стягнення з 22 лютого 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що розмір аліментів, які стягнуто з відповідача на дітей є незначним і цих коштів не вистачає на забезпечення мінімальних потреб по утриманню дітей, забезпечення їх одягом, продуктами харчування. Зазначає, що її матеріальне і сімейне становище після ухвалення рішення суду від 24 квітня 2013 року про стягнення з відповідача аліментів погіршилося, а відповідача покращилося. Стверджує, що в неї 01 липня 2015 року народилася третя дитина; вона сплачує комунальні послуги; оплачує дітям гуртки, навчання, проїзд до місця навчання, купує засоби для навчання; їхня дочка [PERSON] має хронічне захворювання нирок та потребує постійного лікування. Повідомляє, що відповідач має постійну роботу в [PERSON] та отримує заробіток у розмірі 20\~000 грн., а також має заборгованість по пені у звязку з виникненням заборгованості по аліментах за період з 22 лютого 2013 року по 26 жовтня 2015 року, яка становить 40\~151 грн. 25 коп. В судове засідання позивач не з`явилася, проте надіслала заяву, у якій просить суд справу розглянути без її участі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Позивач 29.12.2015 року подала заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій просить суд стягнути з відповідача 5\~388 грн. додаткових витрат на лікування та навчання дітей, а також зобовязати відповідача покрити додаткові витрати на лікування та навчання дітей в розмірі 50% фактично понесених витрат, мотивуючи це тим, що їхня дочка [PERSON] страждає хворобою пієлонефрит, трахеобронхіт, дисфункція жовчного міхура та потребує постійного лікування, а син [PERSON] страждає гострим правобічним отітом і також потребує лікування. Крім того вказує, що несе додаткові витрати у звязку із навчанням дітей, дочка відвідує танці, а син ходить на боротьбу. А тому просить суд збільшити розмір аліментів до 1\~500 грн. щомісячно на кожну дитину і їх повноліття; стягнути 40\~151 грн. 25 коп. пені за заборгованість, яка виникла по сплаті аліментів; стягнути 5\~388 грн. 93 коп. додаткових витрат на лікування та навчання дітей, а також зобовязати відповідача покривати додаткові витрати на лікування та навчання дітей у розмірі 50% фактично понесених витрат. Відповідач в судове засідання на неодноразові виклики не з`явився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 квітня 2013 року у справі № 562/508/13-ц стягнено з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання сина \~-[PERSON] [INFO] та \~дочки [PERSON] [INFO], в твердій грошові сумі 900 (дев`ятсот) гривень по 450 (чотириста п`ятдесят) гривень на кожну дитину, щомісячно починаючи стягнення з 22 лютого 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до наявних у матеріалах цивільної справи копій медичних довідок [PERSON] страждає хворобою пієлонефрит, трахеобронхіт, дисфункція жовчного міхура, а [PERSON] хворіє гострим правобічним отітом. Згідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного Кодексу мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень. Відповідно до ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено чи збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За таких підстав суд погоджується з доводами позивача про те, що слід збільшити розмір аліментів, які стягуються рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24.04.2013 року у розмірі 450 грн. на кожну дитину у звязку з тим, що її матеріальне становище погіршилося, вона ніде не працює, діти хворіють та потребують лікування, однак аліменти у розмірі 1\~500 грн. на кожну дитину є завищеними виходячи з того, що відповідач офіційно не працює, а позивач не надала достовірних доказів про розмір його (заробітку) доходу, а лише у позові вказала, що відповідач працює у [PERSON] та отримує заробітну плату у розмірі 20\~000 грн., а відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тому з врахуванням встановлених у справі обставин позивачу слід визначити аліменти у розмірі 700 грн. на кожну дитину. Що стосується заборгованості відповідача по пені то суд дійшов наступних висновків. У позовній заяві вказано та з розрахунку пені від 26.10.2015 року вбачається, що розмір пені в звязку з виникненням заборгованості по аліментам за період з 22.02.2013 року по 26.10.2015 року становить 40\~151 грн. 25 коп. Відповідно до довідки розрахунку Здолбунівського ВДВС № 185 від 18.01.2016 року заборгованість [PERSON] станом на 01.01.2016 рік становить 900 грн. 16 коп. Згідно із ч. 1\~ст. 196 СК України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до роз`яснень п. 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~, передбачена\~ст. 196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення. З урахуванням того, що відповідно до положень\~Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом\~ст. 196 цього Кодексу\~пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Це пов'язано з тим, що\~ст. 61 Конституції України\~забороняє притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2\~ст. 550 ЦК України\~відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховуються. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається на наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, що висловлена в ухваленій за наслідками розгляду справи № 6-81цс13 постанові від 11.09.2013р., оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1\~ст. 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих зобов'язань, яке мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо, від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України і в постанові від 1 жовтня 2014 року за наслідками розгляду справи №6-149цс14. Застосований позивачем спосіб нарахування розміру неустойки не відповідає наведеній правовій позиції, яка згідно із ч. 1 ст. 360 (7)\~ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів України. Тому пеню необхідно вираховувати відповідно до позовних вимог позивача з 22 лютого 2013 року по 26 жовтня 2015 року включно, а саме: кількість днів прострочення множаться на 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Так, за лютий 2013 року за прострочених 7 днів 15 грн. 75 коп., за березень 2013 року за прострочений 31 день 279 грн., за квітень 2013 року за прострочених 30 днів 270 грн., за травень 2013 року відповідач вчасно сплатив аліменти, за червень 2013 року за прострочених 30 днів 270 грн., за липень 2013 року за прострочений 31 день 279 грн., за серпень 2013 року за прострочений 31 день 279 грн., за вересень 2013 року за прострочених 30 днів 270 грн., за жовтень 2013 року за прострочений 31 день 279 грн., за листопад 2013 року за прострочених 30 днів 270 грн., за грудень 2013 року за прострочений 31 день 279 грн., за січень 2014 року за прострочений 31 день 279 грн., за лютий 2014 року за прострочених 28 днів 252 грн., за березень 2014 року за прострочений 31 день 279 грн., за квітень 2014 року за прострочених 30 днів 270 грн., за травень 2014 року за прострочений 31 день 279 грн., за червень 2014 року за прострочених 30 днів 270 грн., за липень 2014 року відповідач вчасно сплатив аліменти, за серпень 2014 року за прострочений 31 день 279 грн., за вересень 2014 року відповідач вчасно сплатив аліменти, за жовтень 2014 року за прострочений 31 день 279 грн., за листопад 2014 року відповідач вчасно сплатив аліменти, за грудень 2014 року за прострочений 31 день 279 грн., за січень 2015 року за 31 день прострочення 270 грн., за лютий 2015 року відповідач вчасно сплатив аліменти, за березень 2015 року за прострочений 31 день 279 грн., за квітень 2015 року за прострочених 30 днів 270 грн., за травень 2015 року відповідач вчасно сплатив аліменти, за червень 2015 року за прострочених 30 днів 270 грн., за липень 2015 року за прострочених 31 день 279 грн., за серпень 2015 року за прострочений 31 день 279 грн., за вересень 2015 року за прострочених 30 днів 270 грн., за жовтень 2015 року за прострочених 26 днів 234 грн. Враховуючи зазначені вимоги закону, розмір пені за прострочення сплати аліментів становитиме за період з 22 лютого 2013 року по 26 жовтня 2015 року включно становить \~7\~107 (сім тисяч сто сім) грн. 75 коп., яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки. Що стосується позовних вимог позивача на рахунок стягнення додаткових витрат на лікування та навчання дітей в розмірі 5\~338 грн. 93 коп. та зобовязати відповідача покривати додаткові витрати на лікування та навчання дітей в розмірі 50% фактично понесених витрат то суд дійшов наступних висновків. З наданих позивачем копій квитанцій вбачається, що позивач витратила кошти на ліки, навчання, відвідування дітьми гуртків та харчування дітей у розмірі 5\~338 грн. 93 коп. Відповідно ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За таках оставин суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача потрачені нею додаткові витрати у розмірі 5\~338 грн. 93 коп., однак зобовязати відповідача покривати додаткові витрати на лікування та навчання дітей в розмірі 50% фактично понесених витрат, суд вважає за недоцільне, так як позивач у даному позові просить суд стягнути їх вже після фактичного понесення. Крім того позивач не надала належних доказів того, що дітям необхідно постійне лікування та вони постійно відвідують гуртки для розвитку своїх здібностей, а тому не надання належних доказів суперечить вимогам ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Тому позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідачки на користь держави.

Outcome: approved