Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

В березні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи Служби у справах дітей ВМР про позбавлення батьківських прав, мотивуючи позов тим, що з 07.11.2008 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано між ними на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 14.10.2010 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. 25.09.2012 року між позивачкою та [PERSON] було укладено шлюб і з того часу вони з донькою проживають з теперішнім чоловіком позивача, якого донька вважає своїм батьком. Відповідач [PERSON] з моменту народження доньки [PERSON] не цікавився її життям, здоров'ям, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитині вже дев'ять років, вона не знає свого біологічного батька та відповідно немає до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачила, хоча позивачка ніколи не створювала перешкоди у спілкуванні з дитиною. З моменту народження доньки [PERSON] відповідач жодним чином не приймав участі в її утриманні (ні в грошовій формі, ні в натуральній формі), хоча мав на це можливість. Відповідач жодного разу не відвідував батьківські збори, не поцікавився станом навчання та виховання доньки, не брав участі у роботі батьківського комітету класу, де навчається донька [PERSON]. Він не проявляє будь-якого інтересу до потреб [PERSON], до її захоплень і уподобань. Вихованням [PERSON] займається позивачка та її чоловік [PERSON] і разом вони приділяють багато уваги до навчання та виховання [PERSON], допомагають дочці у навчанні, регулярно відвідують школу, батьківські збори, організовують відпочинок та дозвілля, тощо. Спілкування позивачки з відповідачем щодо доньки полягає лише в питаннях отримання дозволів на тимчасовий виїзд дитини на відпочинок за межі України. Оскільки відповідач [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо доньки [PERSON], тому позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просили суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, подав суду заяву від 21.06.2018 року, у якій справжність підпису [PERSON] засвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. про те, що відповідач [PERSON] дає згоду на позбавлення його батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у зв"язку з неспроможністю приймати участь у її вихованні та утриманні. Засвідчив, що дана заява вчинена ним свідомо, без примусу, є безумовною, її зміст відповідає дійсній волі відповідача як батька дитини. Просив розглянути справу про позбавлення його батьківських прав за його відсутності, проти позову не заперечив. Правові наслідки позбавлення батьківських прав, передбачені ст. 166 СК України відповідачу [PERSON] роз"яснені (а.с. 94). Представник відповідача - адвокат [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав, просив слухати справу в його відсутність (а.с. 88). Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву, відповідно до якої просить слухати справу у її відсутність, підтримує висновок органу опіки та піклування (а.с. 84). Допитана в судовому засіданні малолітня дитина [PERSON] повідомила суду, що вона має сім'ю: маму [PERSON], батька [PERSON] та двох братиків. Вони всі разом дружно проживають, весело відпочивають, багато подорожують. Також зазначила, що вона бажає мати прізвище [PERSON]. Заслухавши пояснення позивача та її представника, враховуючи заяву відповідача [PERSON] про визнання позову та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 07.11.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 14.10.2010 року (а.с. 13-14). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], виданого відділом РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області (а.с. 12). Згідно довідки з місця проживання №2077 від 02.03.2018 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживає позивач [PERSON], її чоловік [PERSON] та двоє неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Крім того, в даній квартирі зареєстровані ще мати і брат позивачки. 25.09.2012 року між позивачкою [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області (а.с. 15). З того часу позивачка [PERSON] з донькою [PERSON] разом проживають з теперішнім чоловіком позивачки, якого дитина вважає своїм батьком. Чоловік позивачки - [PERSON] працює директором ТОВ «Ваш Теплий Дім» та за період з лютого 2017 року по лютий 2018 рік отримав дохід у розмірі 66804,85 грн. (а.с. 22). З відповіді головного лікаря TOB «Альтамедіка Плюс» від 12.02.2018 №8 вбачається, що у період з 2013 року і до 2017 року донька [PERSON] отримувала лікарську допомогу у фахівців TOB «Альтамедіка Плюс», оглядалась дерматологом, педіатром, хірургом. Враховуючи давність звернень, встановити присутність батька під час огляду лікарів достовірно неможливо, лише педіатр [PERSON] зазначила, що батька на огляді не було (а.с. 18). З характеристики учениці 3-А класу [PERSON] та відповіді адміністрації КЗ «ЗОШ І-ІІІ ступенів № 26 ВМР» від 05.02.2018 року вбачається, що [PERSON] навчається у даній школі з 2015 року. Зарекомендувала як старанна, працелюбна учениця. Виховується [PERSON] у родині мами [PERSON] та її чоловіка [PERSON], які створюють належні умови для розвитку, навчання і виховання дитини. За період навчання з 01.09.2015 року по 05.01.2018 року батько дитини [PERSON] жодного разу не відвідував батьківські збори, заходи з участю батьків та дітей, не спілкувався з вчителями, не цікавився успіхами дитини (а.с. 16-17). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину (ч. 2 - 4 ст. 150 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п .2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Суд приймає до уваги те, що відповідач [PERSON] не займається вихованням та матеріальним забезпеченням своєї доньки протягом тривалого часу, не цікавиться її навчанням і розвитком, здоров'ям, умовами життя, що стверджується письмовими доказами. Дитина зхнаходиться повністю на матеріальному забезпеченні матері та її чоловіка [PERSON] Крім того, згідно висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.05.2018 року №01-00-011-23812 визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 85-86). Всі досліджені в сукупності докази по справі дають підстави суду вважати, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини [PERSON],при цьому суд враховує, що відповідач не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO], надавши нотаріально посвідчену заяву, а тому необхідно позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO]. За клопотанням позивача судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved