Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], з урахуванням уточнених вимог, про стягнення аліментів на період свого навчання в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14 квітня 2017 року до 14 січня 2018 року. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач є учнем 1-го курсу Державного навчального закладу «Олександрійський професійний ліцей» професії кухар, навчається на денній формі навчання у м. Олександрія та потребує допомогу, але відповідач її добровільно не надає. Відповідач непрацездатної дружини або батьків не має, стягнень за виконавчими документами з нього не справляється. Тому, посилаючись на норму ст. 199 СК України, просить задовольнити позовні вимоги. Сторони в судове засідання не з'явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач через канцелярію суду подала уточнюючу заяву, просила розгляд справи проводити у її відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позов визнає повністю та проти його задоволення не заперечує. Судом проведено розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалено рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що визнання позову відповідачем [PERSON] є добровільним, повним, беззастережним. Також суд на підставі наявних у справі документів, встановив, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісячно, від дня пред'явлення позову до суду. З врахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 640 грн. На підставі наведеного вище,

Outcome: approved