Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON], просить визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ЯГ № 969745 виданий 02 липня 2009 року на ім'я [PERSON], який помер [INFO]. Визнати за нею в порядку спадкоємства право власності на земельну ділянку площею 1,2054 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 6820683500:04:003:0035, яка знаходиться на території Зіньківської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. В обґрунтування своїх вимог вона зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON], який був власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2054 га на території Зіньківської сільської ради, право на яку посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 969745. Позивачка є спадкоємцем майна померлого за законом, прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вище вказану земельну ділянку постановою приватного нотаріусом від 16.12.2013 року їй відмовлено, в зв'язку з тим, що нею не подано для вчинення таких дій правовстановлюючий документ на землю, з причин його втрати. [PERSON] вказує, що Державний акт був втрачений спадкодавцем за невідомих їй обставин. Про його наявність вона дізналася у відділі Держземагентства, де їй представили лише копію його архівного варіанту, після чого позивачка зробила оголошення у місцевій районній газеті про його втрату. Крім того в Державному акті невірно вказане прізвище батька, як власника, зокрема «[PERSON]» замість «[PERSON]». Помилку допущено при виготовленні державного акта, оскільки у додатку до розпорядження голови Віньковецької РДА від 16 липня 2008 року № 220, на основі якого видавався документ його прізвище значиться правильно, а саме «[PERSON]». Також в розпорядженні по батькові помилково зазначено як «[PERSON]» замість «[PERSON]», чого не допущено у державному акті. Таким чином отримати свідоцтво про право на спадщину позивачка не може, а єдино можливий шлях спадкування такої земельної ділянки є визнання судом за нею права власності. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Позивачка надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а справу слухати без її участі. Представником відповідача - Шпаком В.В. була надана заява, в якій він визнає позовні вимоги [PERSON] та просить розглянути справу без представника Віньковецької РДА. Представник третьої особи, реєстраційної служби Віньковецького районного управління юстиції - І.Б. Бережанська надала суду письмове клопотання, у якому просить справу розглянути за відсутності представника та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Представник третьої особи, відділу Держземагенства у Віньковецькому районі Хмельницької області, будучи повідомленим належним чином про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Справа розглянута у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Померлий був власником земельної ділянки № 954 площею 1,2054 га, що розташована на території Зіньківської сільської Ради Віньковецького району, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Його права власника посвідчуються державними актами серії ЯГ № 969745, виданим 02 липня 2009 року відділом земельних ресурсів у Віньковецькому районі на підставі розпорядження Віньковецької РДА від 16.07.2008 року № 220/2008-р. Державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010974900123. Позивачка [PERSON] є дочкою померлого та спадкоємцем першої черги за законом. Дане підтверджується свідоцтвом про народження позивачки [NUMBER] та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. 04 березня 2013 року приватним нотаріусом Віньковецького нотаріального округу за заявою [PERSON] відкрита спадкова справа № 22-2013 після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Постановою приватного нотаріуса від 16.12.2013 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право власності за законом на земельну ділянку, розміром 1,2054 га., що належала [PERSON], який помер [INFO], в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищевказане майно. Згідно інформаційної довідки відділу Держземагентства у Віньковецькому районі № 1795 від 19.12.2013 року, вартість земельної ділянки № 954, площею 1,2054 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Зіньківської сільської ради, яка належала [PERSON] згідно Державного акта серії ЯГ №. 969745, складає 21629,53 грн. Після відкриття спадкової справи нотаріус правомірно на підставі статті 25 ч.4 ЦК України відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право власності на спірні земельні ділянки за наявності нескасованих державних актів на померлого. Зазначені державні акти підлягають скасуванню як на підставі зазначеної вище правової норми, так і на підставі діючої на час звернення із заявою до нотаріуса статті 81 ч.1 п."г" Земельного Кодексу України. В ній зазначено, що громадяни мають право приватної власності на землю шляхом одержання її у спадщину. А позивачка являється спадкоємцем майна померлого за законом як дочка, що підтверджено свідоцтвом про її народження. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також, відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. З аналізу наведених правових норм, Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯГ № 969745, виданий 02 липня 2009 року відділом земельних ресурсів у Віньковецькому районі на підставі розпорядження Віньковецької РДА від 16.07.2008 року на ім'я [PERSON], який помер [INFO], слід визнати недійсним у зв'язку з фактичним набуттям прав на земельну ділянку позивачкою, як спадкоємцем померлого першої черги за законом. За [PERSON] слід визнати право на спірну земельну ділянку на підставі ст. 1261 ЦК України як за спадкоємцем майна померлого за законом першої черги.

Outcome: approved