Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання зобов'язання за договорами поруки припиненими, посилаючись на те, що 16 листопада 2007 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником по всіх його правах та зобов'язаннях якого виступає Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», був укладений договір поруки №ОД13/11/2007/840-П/164/2, аналогічний договір поруки було укладено з [PERSON] №ОД13/11/2007/840-П/164/1, з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №ОД13/11/2007/840-К/164 від 16 листопада 2007 року. У зв'язку з тим, що протягом шести місяців від дня направлення позичальнику листа про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором достроково банк не пред'явив вимоги до поручителів, позивачі вважають поруки за договорами поруки №ОД13/11/2007/840-П/164/2 та №ОД13/11/2007/840-П/164/1 від 16 листопада 2007 року припиненими на підставі ч.4 ст. 559 Цивільного процесуального кодексу України. Позивачі в судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не сповістив, та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 16 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого виступає Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] був укладений кредитний договір №ОД13/11/2007/840-К/164. З метою забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором №ОД13/11/2007/840-К/164 між [PERSON] та банком 16 листопада 2007 року було укладено договір поруки №ОД13/11/2007/840-П/164/2. Того ж дня аналогічний договір поруки №ОД13/11/2007/840-П/164/1 банк уклав з [PERSON]. Згідно умов договорів поруки поручителі відповідають за зобов'язаннями позичальника, що витікають з кредитного договору №ОД13/11/2007/840-К/164 від 16 листопада 2007 року перед кредитором в повному обсязі. Пунктами 5.2., 5.3 договорів поруки передбачено, що цей договір вступає в силу з моменту його належного оформлення сторонами і дії до належного виконання зобов'язань за кредитним договором і за цим договором. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, виникла кредитна заборгованість. Відповідно до пункту 4.2.4. кредитного договору банк має вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений кредитним договором, а також в інших випадках передбачених кредитним договором. 13 листопада 2012 р. банк надіслав позичальнику досудову вимогу за вих. №5-3-02550 про дострокове виконання боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі, а саме: сума кредиту в розмірі 135 734,09 доларів США, сума відсотків за користування кредитом в розмірі 73 401,72 доларів США, сума пені та штрафів за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 28 836,86 доларів США. Відповідно до вимог ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з положеннями ч.4 ст.559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Зі змісту договорів поруки вбачається, що строк припинення поруки не встановлено, тому згідно з вимогами вищевказаних норм матеріального права, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково не пред'явить вимоги до поручителя. Таким чином, підставою для припинення договору поруки може бути недотримання кредитором строку звернення з вимогою до поручителя. Верховний суд України у правовій позиції (постанова Верховного суду України від 17 вересня 2014 р. № 6-53цс14) роз'яснив судам, що виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що «вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя». Строк виконання основного зобов'язання, забезпеченого порукою, встановлений кредитним договором та визначений до 14 листопада 2032 року. А надіславши досудову вимогу за вих. № 5-3-02550 від 13 листопада 2012 року про дострокове виконання боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі банк змінив дату виконання основного зобов'язання. З огляду на викладене у ПАТ «Комерційний банк «Надра» виникло право пред'явити вимогу до поручителів [PERSON] та [PERSON] про виконання порушених зобов'язань [PERSON] щодо сплати заборгованості за кредитними договорами, протягом наступних шести місяців. Однак, як вбачається з матеріалів справи, таку вимогу до поручителів в межах строку, зазначеного у частині 4 статті 559 Цивільного кодексу України банк не пред'явив. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: approved