Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Видричанської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог: Рахівське районне управління юстиції в Закарпатській області в особі реєстраційної служби про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що після смерті, [INFO], її матері, [PERSON], залишилося спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS]. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачка звернулася до нотаріальної контори за місцем розташування спадкового майна із відповідною заявою, але у видачі такого їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та факту прийняття спадщини. Інших спадкоємців першої черги спадкування за законом після смерті матері не має. Просить суд винести рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті її матері, а саме, на житловий будинок [ADDRESS]. Позивачка - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликаючись на доводи наведені в позовній заяві, просить позов задовільнити. Представник відповідача, Видричанської сільської ради - сільський голова, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення. Представник сектору ДРРП на нерухоме майно Рахівського РУЮ в судове засідання не з`явився, завідувач сектору Петращук І.В. надав суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, вирішення даної справи залишає на розсуд суду, відповідно до чинного законодавства. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її прав на отримання власності в порядку спадкування, зокрема згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь, через відсутність правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. Судом встановлено, що [INFO] померла громадянка [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06 квітня 2015 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. Оскільки спадщина за померлою [PERSON] відкрилася [INFO], цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року). Згідно ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. З матеріалів справи, судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги спадкування за законом являється позивачка по справі [PERSON], яка згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 26.01.1982 року являється донькою спадкодавця. Відповідно до довідки виконкому Видричанської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області №472 від 10.03.2016 року позивачка дійсно являється єдиним спадкоємцем після смерті матері. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно, суд звертаєя увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства та застосовує редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги були особливою формою статистичного обліку, що здійснювалися в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначенні року побудування зазначався рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, будинок побудований у 1970 році. З довідки №151 від 27.01.2016 року виконкому Видричанської сільської ради, встановлено, що житиловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] дійсно належав [PERSON]. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не являвся об'єктом самочинного будівництва. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], як спадкоємець першої черги спадкування за законом, у відповідності до ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину, оскільки згідно довідки виконкому Видричанської сільської ради № 465 від 09.03.2016 року дійсно постійно проживала разом з матір`ю до дня її смерті та вела з нею спільне господарство. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі є єдиним спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ставилося.

Outcome: approved