Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовною заявою про про виселення відповідачів та звільнення приміщення від особистих речей. Позовні вимоги мотивує тим, що 13.03.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту №305/30-Ж-08, відповідно до якого, банк надає у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 30 000,00 доларів США. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором №305/30-Ж-08, [PERSON] як «Іпотекодавець» передав в іпотеку: домоволодіння, загальною площею 129,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] не належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання по кредитному договору - AT «Альфа Банк» звернув стягнення на домоволодіння Іпотекодавця на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» (п 4.5.3. Іпотечного договору) та звернувся з відповідною заявою до державного реєстратора. Правовою підставою для реєстрації права власності AT «Альфа Банк» на нерухоме майно, є відповідне застереження в п.п. 4.5.3. Договору іпотеки від 13.03.2008 року, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.01.2021 р. № 241880064, було зареєстровано право власності за AT «Альфа-Банк», а саме на: домоволодіння, загальною площею 129,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Проживання відповідачів в квартирі, що належить на праві власності акціонерному товариству "Альфа-Банк", та відмова добровільно звільнити помешкання, перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися нерухомим майном на свій розсуд, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси банку. Тому, просить виселити відповідачів з домоволодіння, загальною площею 129,9 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS] та зобов`язати відповідачів звільнити дане приміщення. Ухвалою суду від 12 березня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачі які належним чином повідомлялися про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження, своїм правом подати відзив на позов, у встановлений судом строк, не скористалися. Про розгляд справи повідомлялися через опублікування у мережі Інтернет за веб-адресою: mkm.zk.court.gov.ua. Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що 13.03.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту №305/30-Ж-08, відповідно до якого, банк надає у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 30 000,00 доларів США (а.с.11-14). В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором №305/30-Ж-08, [PERSON] як «Іпотекодавець» передала в іпотеку: домоволодіння, загальною площею 129,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-16). Оскільки [PERSON] не належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання по кредитному договору - AT «Альфа Банк» звернув стягнення на домоволодіння Іпотекодавця на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» (п 4.5.3. Іпотечного договору) та звернувся з відповідною заявою до державного реєстратора. Правовою підставою для реєстрації права власності AT «Альфа Банк» на нерухоме майно, є відповідне застереження в п.п. 4.5.3. Договору іпотеки від 13.03.2008 року, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.01.2021 р. № 241880064, було зареєстровано право власності за AT «Альфа-Банк», а саме на : домоволодіння, загальною площею 129,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-19). 27 грудня 2019 року акціонерне товариство «Альфа-Банк» зверталося до відповідачів з письмовою вимогою про добровільне виселення з будинку [ADDRESS] , однак, відповідачі дану вимогу не виконали (а.с.20-22). Згідно рішення №5/2019 AT «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було прийнято рішення щодо припинення акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк», виникає у акціонерного товариства «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року (а.с.23-36). Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно Довідки Центру надання адміністративних послуг Мукачівської міської ради № 01-40/11083, в будинку який знаходиться за адресою: [ADDRESS] - власником якого є AT «Альфа Банк» , зареєстровані : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Малолітні (неповнолітні) [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані в зазначеному житловому приміщенні після укладення договору іпотеки, тобто передача в іпотеку відбулась раніше за реєстрацію в ній малолітньої (неповнолітньої) особи (а.с.17). Відповідно до частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації, а тому місцем проживання особи може бути будь-яке жиле приміщення, у якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення. Отже, місцем проживання неповнолітньої або малолітньої особи є фактичне місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона дійсно проживає. Окрім того, фактично неповнолітня не має майнових прав на нерухоме майно, що перебуває у власності Позивача. Позивач звертався до відповідачів з вимогою звільнити житлове приміщення, намагався врегулювати питання в досудовому порядку (а.с.20-22). Проте, незважаючи на відсутність будь-яких правових підстав для проживання у квартирі, колишній власник, продовжує користуватися ним та відмовляється добровільно виселятися. Такі дії Відповідача створюють перешкоди у здійснені законних прав власника, який не може вільно користуватись та розпоряджатися нерухомим майном. Відповідно до ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Аналогічні норми закріплені у ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 33 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» необхідно зазначити, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої «власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм, майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням, володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача». Аналіз наведених норм права свідчить про те, що для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність обох підстав, позивач повинен бути власником майна та внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном (правовий висновок Верховного Суду від 07.06.2018 року справа №317/725/16-ц). Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстав, передбачених законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Враховуючи вищенаведене, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved