Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. В своєму позові позивач зазначає, що він з 2004 року проживає у житловому будинку [ADDRESS] без реєстрації, добросовісно, безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає та утримує будинок. Позивач до початку судового засідання звернувся із письмовою заявою, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив справу слухати без його участі. Відповідач до початку судового засідання звернувся із письмовою заявою, в якій просить справу слухати без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до виписки з погосподарської книги № 5 на 2011-2015 роки Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області за № 938 від 11.09.2015 року, головою домогосподарства по [ADDRESS] є [PERSON] (арк.с. 5). Згідно довідки філії Братського району ПАТ «Миколаївобленерго» № 01/03-1291 від 25.09.2015 року, [PERSON] з 2004 року сплачує за використання електроенергії в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] (арк.с.6). Відповідно до довідки Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області № 940 від 11.09.2015 року, [PERSON] сплачує земельний податок в повному обсязі, починаючи з 2004 року, за земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (арк.с. 13). Згідно довідки Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області № 1316 від 16.12.2015 року, [PERSON] проживає з 2004 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] (арк.с. 12). Таким чином, позивач з 2004 року добровільно, безперервно, відкрито володіє нерухомим майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. другому п. 9 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснив, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Виходячи з викладеного вбачається, що позивач більше десяти років добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується житловим будинком, право власності за вказаним будинком не зареєстроване, тому суд приходить до висновку, що є всі законні підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачем на зазначений будинок у судовому порядку, оскільки даний засіб набуття права власності можна віднести до первісного, через те, що права набувача не ґрунтуються на попередній власності, а залежать тільки від сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 Цивільного Кодексу України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого, безперервного володіння майном як своїм. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід залишити за позивачем.

Outcome: approved