Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов мотивований тим, що позивач проживає у квартирі №39 багатоповерхового житлового будинку, який розташований за адресою проспект Свободи б.13 у м. Хмільнику Вінницької області, в якій зареєстровані також [PERSON], [PERSON], та [PERSON] Однак, окрім них на даний час за цією ж адресою ([ADDRESS]) зареєстрований колишній чоловік його внучки [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою №17-30/557 від 15 лютого 2018 року. Дана квартира належить позивачу на праві приватної власності. 12.11.2005 року внучка позивача [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] У 2006 році у них народилась донька. Тривалий час вони наймали собі житло, у звязку із чим позивач запропонував їм проживати разом з ним та надав згоду на проживання відповідача, що стало підставою для його реєстрації по місцю проживання. Однак, у подальшому спільне сімейне життя у них не склалося, у звязку із чим 24 лютого 2016 року заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області (справа №149/59/16-ц) даний шлюб було розірвано. Відповідач протягом тривалого часу за вищевказаною адресою не проживає, оскільки перестав бути членом сімї позивача, їх відносини не повязані спільним побутом та спільним проживанням, більше двох років місце перебування та проживання відповідача не відоме. У звязку із вище викладеним вважає позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом.. Ухвалою суду від 19.04.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі, та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.05.2018 року підготовче провадження у справі закрито та розгляд справи призначено до судового розгляду. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Судові витрити просить залишити за ним. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлено завчасно і належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у справі доказів достатньо для вирішення справи по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 103 від 30.04.1993 року [PERSON] та членам його сімї [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної власності 13/100 долі квартири, загальної площею 73, 4 кв.м., яка розташована по проспекту Свободи, 13/39 в м. Хмільник вінницької області.(а.с.5) Згідно заочного рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24.02.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано.(а.с.12) Відповідно до довідки № 17-30/557 про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]І.(а.с.13) Згідно довідки № 07-21/1612 від 20.12.2017 року [PERSON], який зареєстрований за адресою м. Хмільник [ADDRESS] [PERSON] тривалий час (2 роки) не проживає за даною адресою. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно із ч. 1ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно дост. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У пункті 39 ППВССУ від 07.02.2014 N 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" зазначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина 1 статті 405 ЦК). Таким законом не може бутиЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбаченіглавою 32 ЦК. Тому стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положеннястатті 405 ЦК. Відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом, і у цьому випадку положення статей71,72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою [INFO], але протягом 2-х років не проживає, а позивач у звязку з їх реєстрацією позбавлений можливості повною мірою володіти, користуватись та розпоряджатися вищезазначеним будинком, чим обмежуються його права як власника згаданого об'єкта нерухомості. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved