Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

В січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], з участю третьої особи без самостійних вимог - служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення [PERSON] батьківських прав, мотивуючи свій позов тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з грудня 1998 року по жовтень 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2014 року [PERSON] засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді п'яти років двадцяти п'яти днів позбавлення волі, а саме засуджено за скоєння злочину відносно дитини [PERSON]. Мати [PERSON] своїми злочинними діями відносно власної доньки спричинила їй фізичний біль, нанесла тяжку душевну травму, принизила її честь та гідність. Дитина дуже пригнічена, перенесла стрес і знаходиться в тяжкому психологічному стані. Крім того, відповідачка не займалася і не займається та не приділяє жодної уваги відповідачка і меншій доньці - [PERSON], в зв'язку з чим, дитина давно проживає зі позивачем, знаходиться на його вихованні та утриманні. Відповідачка не виконує свої батьківські обов'язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Самоусунулася від будь-якого спілкування з дітьми та їх виховання, утримання. Спосіб життя відповідачки є антисоціальним, а саме вона зловживає спиртними напоями, схильна до агресії, внаслідок чого і спричинила тілесні ушкодження доньці [PERSON]. Для захисту інтересів своїх дітей позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, просили суд позов задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] суду пояснив, що після розірвання шлюбу вони домовилися із відповідачкою про те, що діти залишаються проживати з нею, а позивач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідачка ніде не працювала, вела негативний спосіб життя, вживала спиртні напої, приводила додому різних сторонніх дітям людей, крім того, вона не займалася вихованням дітей, постійно їх била. Діти скаржилися, що іноді їм нічого було їсти, бо всі гроші і продукти, які давав позивач для дітей, відповідачка витрачала на себе та своїх товаришів. Тому менша донька [PERSON] останніх два роки постійно проживає із позивачем та його батьками, а старша донька з вересня 2013 року також проживає із батьком. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали, просили в задоволенні позову відмовити. [PERSON] суду пояснила, що вона дітей любить, але в даний час з ними не спілкується, оскільки знаходиться в місцях позбавлення волі. Також зазначила, що вона дітей не била, а лише виховувала. Позивач матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав, а вона працювала неофіційно та сама утримувала дітей. Підтвердила пояснення позивача про те, що останніх два роки менша донька проживає не з нею. З травня 2013 року вона не спілкується із старшою донькою, бо не може знайти спільну мову. На запитання суду відповідачка пояснила, що позов про стягнення аліментів з позивача на утримання дітей не подавала через свою гордість. На злочини її штовхало безгрошів'я та завищені вимоги, зокрема, старшої доньки. Наприклад, старша донька вчинила істерику, бо захотіла на випуск у дев'ятому класі туфлі за 2000,00 грн., тому відповідачка вчинила свій перший злочин і купила дитині ці туфлі. Представник служби у справах дітей Вінницької міської ради в судовому засіданні підтримала висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно обох доньок. Суду пояснила, що мати відсторонила дітей від себе, а саме [PERSON] жила своїм життям, а діти своїм. Діти мають образи на матір, тому категорично проти спілкування з нею. Прокурор в судовому засіданні підтримала висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно обох доньок та просила позов задовольнити. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він сусід відповідачки. Квартира відповідачки гарна, багата. Часто бачив [PERSON] завжди у тверезому стані. Про стосунки відповідачки з дітьми йому нічого не відомо, однак менша донька [PERSON] останніх два роки не проживає з матір'ю. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є подругою матері відповідачки, знає [PERSON] з дитинства та характеризує її позитивно. Крім того, батьки відповідачки багато працюють, тримають в селі господарство, обробляють город і постійно допомагають відповідачці. Свідки [PERSON], [PERSON], які є батьками відповідачки, суду пояснили, що їх донька [PERSON] гарно відносилася до дітей, любила їх, лише останніх півроку у неї погіршились стосунки з старшою донькою [PERSON]. Менша донька [PERSON] останніх два роки не проживає з матір'ю. Крім того, зазначили, що вони багато працюють, тримають в селі господарство, обробляють город і постійно допомагають відповідачці та дітям продуктами та матеріально. Свідок [PERSON] - класний керівник [PERSON] з п'ятого класу по теперішній час, суду пояснила, що вихованням [PERSON] займаються лише батько та його батьки. Починаючи з шостого класу, на батьківських зборах чи шкільних заходах мати дівчинки жодного разу не була. Усі нагальні та організаційні питання вирішує тільки батько [PERSON] Спочатку вона неодноразово дзвонила матері дівчинки, але відповідачка посилалася на свою зайнятість або взагалі не відповідала на телефонні дзвінки. Також суду повідомила, що [PERSON] є нормальною, адекватною дитиною, навчається в силу своїх можливостей, дівчинка завжди охайна, гарно одягнута. Свідок [PERSON] - класний керівник [PERSON], суду пояснила, що вихованням дівчинки займаються лише батько та його батьки. За два роки навчання на батьківських зборах чи шкільних заходах мати дівчинки жодного разу не була, лише один раз мати забрала дівчинку зі школи. Усі нагальні та організаційні питання вирішує тільки батько [PERSON] Дитина не проживає з матір'ю і питання про маму дитині неприємні. Також суду повідомила, що [PERSON] є нормальною дитиною, відмінниця у класі, дівчинка завжди охайна, гарно одягнута. Свідки [PERSON], який є братом позивача та [PERSON], [PERSON], які є батьками позивача, суду пояснили, що відповідачка ніде не працювала, вела негативний спосіб життя, вживала спиртні напої, приводила додому різних сторонніх дітям людей, крім того, вона не займалася вихованням дітей, постійно їх била. Діти скаржилися, що іноді їм нічого було їсти, бо всі гроші і продукти, які давав позивач для дітей, відповідачка витрачала на себе та своїх товаришів. Тому менша донька [PERSON] останніх два роки постійно проживає із позивачем та його батьками, а старша донька з вересня 2013 року також проживає із батьком. Допитана в судовому засіданні неповнолітня [PERSON] суду пояснила, що підтримує позов батька про позбавлення батьківських прав її матері [PERSON], оскільки мати часто вживала спиртні напої, неодноразово застосовувала фізичну силу до неї, не займалась їх із сестрою вихованням, гроші та продукти витрачала на своїх товаришів. Батько їх із сестрою повністю матеріально забезпечує, а мама ні. На запитання суду пояснила, що маму не любить, відчуває образу на неї і хоче щоб її позбавили батьківських прав. Дитина ображається на маму за її байдужість та жорстокість до неї. Якщо мама виправиться і захоче в подальшому спілкуватися з нею, то вона не проти. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 60 ЦПК України). Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, думку прокурора, яка не заперечила щодо задоволення позову, думку дитини [PERSON], яка наполягала на задоволенні позову та дослідивши матеріали справи суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з грудня 1998 року, який між ними було розірвано в 2007 році, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER], де батьком записано [PERSON], а матір'ю [PERSON] (а.с. 7-8). Діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], що стверджується копією паспорта [PERSON] та довідками виданими ЖЕК №5 (а.с. 15, 92-93). З пояснень сторін та свідків суд встановив, що фактично [PERSON], [INFO] останніх два роки не проживає з матір'ю, а проживає з батьком та його батьками. [PERSON] з вересня 2013 року також фактично проживає із батьком. З пояснень свідків [PERSON] і [PERSON], а також довідок НВК ЗОШ №6 від 11.12.2013 року суд встановив, що за період навчання дівчаток у школі мати [PERSON] жодного разу не цікавилася їх навчанням у школі, вихованням та навчанням дітей не займається. Зв'язок з родиною школа підтримує через батька дітей (а.с. 9, 10). Згідно наданих НВК ЗОШ №6 характеристик, діти [PERSON] та [PERSON] характеризуються позитивно. Вихованням дітей займається батько [PERSON] (а.с. 11-12). Відповідно до довідки дошкільного навчального закладу№29 від 07.05.2014 року зазначено, що в період з 12.08.2008 року по 26.05.2011 року [PERSON] відвідувала ДНЗ №29 та зазвичай мати та батько забирали дівчинку з дитсадка. Крім того, батьки приділяли належну увагу вихованню дитини (а.с. 91). По місцю проживання відповідачка [PERSON] характеризується позитивно, скарг в МКП ЖЕК №5 від сусідів та мешканців будинку не надходило (а.с. 94). Судом встановлено і підтверджується вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2014 року, що 22.07.2013 року [PERSON] била доньку [PERSON] ременем, схопила її за волосся і штовхнула, від чого дитина впала та вдарилася головою об одвірок, що свідчить про застосування фізичного насильства до дитини та про умисне нанесення їй тілесних ушкоджень. За вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2014 року, який ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14.04.2014 року залишений без змін, [PERSON] визнано винною та засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді п'яти років двадцяти п'яти днів позбавлення волі. Обрано [PERSON] запобіжний захід у виді тримання під вартою до набуття вироком законної сили, взявши її під варту в залі суду (а.с. 4-5, 101-102). Крім того, із вказаного вироку суду видно, що відповідачка [PERSON] була судима 06.08.2012 року Замостянським районним судом м. Вінниці та 27.11.2012 року Староміським районним судом м. Вінниці за вчинення корисливих злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України. Висновком виконавчого комітету Вінницької міської ради від 25.03.2014 року №01-00-011-12836 визнано доцільним позбавити батьківських [PERSON] по відношенню до дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 56-58). Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. ст. 8, 10 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім'ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що грунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Стаття 164 СК України передбачає вичерпні підстави позбавлення батьківських прав. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. При вирішенні справи суд також враховує роз'яснення, викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». Враховуючи фактичні обставини справи, думку старшої доньки [PERSON], яка наполягала щодо задоволення позову, пояснення свідків та надані сторонами докази в сукупності суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] за заявлених ним підстав (ст. 164 ч. 1 пункти 2, 6 СК України) є доведений та підлягає до задоволення виходячи з такого. Суд вважає, що відповідачка [PERSON] свідомо ухиляється від свого батьківського обов'язку по вихованню дітей. Вона не цікавиться дітьми, не розуміє їх потреб, не спілкується з ними, не піклується про їх належний фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не проявляє до дітей належної турботи та інтересу, не забезпечує належного харчування і медичного догляду, лікування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України відповідачка не надала суду докази, які свідчать про її участь у вихованні та матеріальному забезпеченні обох доньок. Бажання змінити своє ставлення до дітей дієвими вчинками в судовому засіданні відповідачкою не підтверджено. Відповідачка не використовувала можливі шляхи для реалізації батьківського обов`язку. Такі обставини суд розцінює як винну поведінку матері по відношенню до обох доньок, як свідоме нехтування своїми обов`язками, нерозуміння потреб дітей, байдужість до долі дітей. Крім того, суд вважає доведеною вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2014 року ще одну підставу позбавлення батьківських прав [PERSON] - мати [PERSON] засуджена за вчинення умисного злочину щодо дитини [PERSON] Також на думку суду спосіб життя відповідачки [PERSON] (безробіття, вчинення корисливих злочинів, застосування до дітей фізичної сили як метод виховання, тощо) об'єктивно не сприяють нормальному вихованню дітей. Кожна дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Тому, враховуючи ставлення відповідачки до доньок [PERSON] та [PERSON], суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] буде здійснене в інтересах дітей і є способом захисту їх прав. При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, враховує, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини. Суд також вважає необхідним роз`яснити відповідачу, що відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Проте, відповідно до ст. 169 ЦПК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських праві і суд, перевіряючи, наскільки змінилась поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем по справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved