Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

В серпні 2015 року представник в інтересах позивача звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа: Приватне підприємство «Полісавтосервіс» відповідно до якого, просив суд стягнути невиплачене страхове відшкодування у розмірі - 17 332,40 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 15.01.2015 року між ним та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №002829, відповідно до умов п.п.3,4 якого предметом його є майнові інтереси позивача щодо розпорядження автомобілем [NUMBER] на строк з 21.01.2015 року по 20.01.2016 року. Із застрахованим транспортним засобом стався страховий випадок 26.01.2015 року та вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становив згідно рахунку від 06.02.1025 року - 42 771,85 грн., з яких 34 104,25 грн. були виплачені відповідачем для проведення ремонту на рахунок третьої особи 11.02.2015 року за вирахуванням 3-х несплачених платежів. Між тим, згідно акту виконаних робіт №ПО-00000343 від 26.03.2015 року реальний розмір вартості відновлювальних робіт склав - 60 104,25 грн. Різницю в сумі - 26 000 грн. позивач самостійно сплатив на користь третьої особи за проведений ремонт, отримавши акт виконаних робіт та в подальшому звернувся до відповідача із проханням відшкодувати додатково сплачені кошти, але отримав відмову, яку вважає неправомірною, тому звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав та стягнення коштів з відповідача. В судове засідання позивач не з»явився, але від його представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та задоволення позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, але направив до суду заперечення проти позову, де вказав, що ним було виконано умови укладеного між сторонами договору добровільного страхування транспортного засобу позивача, де згідно п.24.22 умов договору у встановлені строки ним 11.02.2015 року були перераховані кошти. Представник третьої особи ПП «Полісавтосервіс» в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, хо був повідомлений про дату і час розгляду справи по суті. Суд, дослідивши надані сторонами письмові докази, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 1 Закону України " Про страхування ", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтею 982 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку ( страхова сума ), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 26.01.2015 року на перехресті вул.Войкова-Л.Українки в м.Житомирі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Опель» д.н.з. [NUMBER] та автомобіля [NUMBER], який належить позивачу, під її керуванням, якому внаслідок ДТП було завдано пошкодження. Зіткнення автомобілів відбулося в результаті порушення водієм [PERSON] вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 06.02.2015 року (а.с.6). У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Правовідносини між позивачем та відповідачем ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» врегульовано умовами договору №002829 від 15.01.2015 року добровільного страхування автомобіля «Нисан», реєстраційний номер [NUMBER], укладеного між сторонами (надалі Договір) (а.с.4-5). Згідно положень ст.8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась, із настанням якої виникає обов»язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У відповідності до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п.п.7.1-7.3 укладеного договору страхова сума для застрахованого транспортного засобу становить - 248 000 грн., а сума страхового платежу була розбита для позивача шляхом їх сплати частинами за певний період часу (п.10.1-10.3). Як вбачається з умов договору, позивач виконав умови договору щодо сплати чергового платежу у зв»язку з чим, відповідач визнав свій обов»язок на виплату страхового відшкодування та платіжним дорученням від 11.02.2015 року виплатив на рахунок третьої особи кошти на виконання відновлювального ремонту автомобіля позивача в сумі - 34 104,25 грн. (а.с.11) на підставі наданого позивачем рахунку на оплату №136 від 06.02.2015 року за виключенням трьох несплачених платежів (42771,85 грн. - 8667,60 грн.). Між тим, актом фактично виконаних робіт від 26.03.2015 року за №ПО-00000343, що були виконані третьою особою - ПП «Полісавтосервіс», підтверджено витрачання коштів на ремонт автомобіля позивача в розмірі - 60 104,25 грн. (а.с.10), замість першочергово зазначених та сплачених за ремонт 42771,85 грн. При цьому, вказане підприємство є платником ПДВ та різницю коштів за ремонт в розмірі - 26 000 грн. було сплачено позивачем самостійно 26.03.2015 року, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.12), оскільки за його зверненням 19.02.2015 року до відповідача листом ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 01.04.2015 року у вказаній доплаті було відмовлено. Відмова мотивована тим, що умовами договору перерахування розміру вартості відновленого ремонту у зв»язку з подорожчанням запчастин не передбачено. Між тим, вказана відмова страхової компанії є неправомірною з огляду на наступне. Так, як вбачається з наданих позивачем доказів, то останній поніс реальні витрати з ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля, про що одразу повідомив відповідача із наданням підтверджуючих документів. Зазначені витрати та загалом сума відшкодування в розмірі - 60 104,25 грн. на здійснення відновлювального ремонту записані в межах страхової суми згідно п.п.7.1-7.3 укладеного між сторонами договору. Згідно вимог п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Крім того, за умовами п.14 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При цьому, з заперечень представника відповідача вбачається, що ним фактично визнається обов»язок щодо відшкодування коштів на відновлювальний ремонт, але останній, посилаючись на вимоги п.п.22.1, 24.1, 24.2.2 укладеного договору, вказує на виконання свого обов»язку і виплату коштів 11.02.2015 року та відсутність необхідності доплати коштів. Між тим, з заперечень вбачається, що згідно п.22.1 укладеного договору страхувальник в 30-ти денний строк з дня ДТП повинен надати усі документи на виплату страхового відшкодування, що було виконано позивачем, оскільки ДТП мало місце 26.01.2015 року, а повторну заяву на виплату збільшеної суми відшкодування по фактично понесених витратах на ремонт автомобіля позивачем було подано 19.02.2015 року, тобто в межах визначеного п.22.1 договору 30-денного строку для надання таких документів (а.с.13). Крім того, акт виконаних робіт був виданий лише 26.03.2015 року, що унеможливлює його подання раніше вказаної дати, а відтак посилання представника відповідача на відмову у виплаті усієї витраченої на проведення ремонту суми з підстав не надання усіх документів є безпідставним і є таким, що спрямоване на уникнення виконання своїх зобов»язань за договором від 15.01.2015 року. За таких обставин, підлягає стягненню з відповідача кошти страхового відшкодування на користь позивача у розмірі - 17 332,40 грн., які розраховані як 60 104,25 грн.(реальна остаточна вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача) - 34 104,25 грн.(виплачені раніше кошти страхового відшкодування) - 8667,60 грн.(неоплачені страхові платежі), а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі - 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved