Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до Територіальної громади міста Христинівка в особі Христинівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно. Посилається на те, що у 2006 році позивачем було збудовано нежитлове приміщення магазину по [ADDRESS] . Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта за результатами проведення технічного обстеження нежитлової будівлі магазину під літ А-1, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , замовник [PERSON] , встановлено його відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації. 16 листопада 2016 року позивач придбала земельну ділянку площею 0.0020 га кадастровий номер 7124610100:01:001:0558 по [ADDRESS] . Обставина придбання землі підтверджується договором купівлі продажу земельної ділянки не сільськогосподарського призначення посвідчений приватним нотаріусом Осикою Л.М. реєстраційний №4941. Згідно технічного паспорта на магазин по [ADDRESS] він складається з: нежитлове будівля магазин А-1, ганок а2. У 2006 році позивач здійснив будівництво приміщення магазину по [ADDRESS] без відповідного дозволу. Вирішуючи питання про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на самочинно збудовані приміщення, слід виходити з такого. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки по [ADDRESS] позивач являється її власником. У 2006 році позивачем здійснені будівельні роботи, що підтверджується технічним паспортом та звітом про технічне обстеження. Під час проведення будівельних робіт позивачем були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні та екологічні норми. З початку будівництва ніяких заяв, претензій та скарг щодо збудованих об`єктів не надходили, це свідчить про те, що ним не були порушені права інших осіб будівництвом зазначеного об`єкту. Будівництво хоча і виконано без отримання відповідного дозволу, але без порушення встановлених будівельних норм і правил, на земельній ділянці яка призначена саме для будівництва. Ухвалою суду від 17.02.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 09.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Задояний Ю.В. у судове засідання не зявились, проте від представника за довіреністю надійшла заява, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у їх відсутність. Представник відповідача Територіальної громади міста Христинівка в особі Христинівської міської ради, в судове засідання не з`явився проте до суду надано заяву про розгляд справи у відсутність представника міської ради, позовні вимоги визнають. В судовому засіданні встановлено, що у 2006 році позивачем було збудовано нежитлове приміщення магазину по [ADDRESS] . Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта за результатами проведення технічного обстеження нежитлової будівлі магазину під літ А-1, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , замовник [PERSON] , встановлено його відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації. 16 листопада 2016 року позивач придбала земельну ділянку площею 0.0020 га кадастровий номер 7124610100:01:001:0558 по [ADDRESS] . Обставина придбання землі підтверджується договором купівлі продажу земельної ділянки не сільськогосподарського призначення посвідчений приватним нотаріусом Осикою Л.М. реєстраційний №4941. Згідно технічного паспорта на магазин по [ADDRESS] він складається з: нежитлове будівля магазин А-1, ганок а2. У 2006 році позивач здійснив будівництво приміщення магазину по [ADDRESS] без відповідного дозволу. Вирішуючи питання про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на самочинно збудовані приміщення, слід виходити з такого. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки по [ADDRESS] позивач являється її власником. У 2006 році позивачем здійснені будівельні роботи, що підтверджується технічним паспортом та звітом про технічне обстеження. Під час проведення будівельних робіт позивачем були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні та екологічні норми. З початку будівництва ніяких заяв, претензій та скарг щодо збудованих об`єктів не надходили, це свідчить про те, що ним не були порушені права інших осіб будівництвом зазначеного об`єкту. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)"№ 6 від 30.03.2012 р. у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Згідно зі ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч.1, 2 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що небула відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних нормі правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Разом з цим, у відповідності до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб. Пунктом «б» ч.1 ст.19 Земельного кодексу України передбачена така категорія земель як землі житлової та громадської забудови. Згідно ч.1 ст.38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. Тобто, земельні ділянки, як для розміщення об`єктів житлової забудови, так і для будівництва торгових об`єктів, відносяться до однієї категорії земель земель житлової та громадської забудови. Відповідно до ч.5 ст.20 ЗК України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Таким чином, оскільки суду не надано жодних доказів, що будівництво об`єкту нерухомого майна будівлю магазину розташованого по [ADDRESS] , якйq складається з: магазину А-1, ганок №1, не порушує чиїсь права, землекористувач - Територіальна громада міста Христинівка в особі Христинівської міської ради не заперечила щодо задоволення позову, а також враховуючи той факт, що цільове призначення земельної ділянки не суперечить цільовому призначенню побудованої на ній будівлі, суд приходить до висновку, що позов про визнання права власності на нерухоме майно слід задовольнити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивачку.

Outcome: approved