Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~В жовтні 2018 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~В позовній заяві позивачі вказали, що є співвласниками будинку № 3-А по вул. Монастирська в м. Чорткові Тернопільської області. У вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який з липня 2015 року і по даний час за місцем реєстрації не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна у будинку не утримує. Його реєстрація у будинку позивачів створює їм незручності, що повязані зі сплатою надмірних комунальних послуг, ускладнюється вирішення питання щодо отримання субсидії. Тому [PERSON], [PERSON] просять визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 3-А по вул. Монастирська в м. Чорткові Тернопільської області. Позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, від них надійшли заяви про слухання справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, з якої вбачається, що позовні вимоги він визнає повністю, також просить розгляд справи проводити у його відсутності. Суд, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку № 3-А по вул. Монастирська в м. Чорткові Тернопільської області, що підтверджується договором купівлі-продажу частки житлового будинку від 10.12.2010 року, витягом з Державного реєстру правочинів № 9362674 від 10.12.2010 року, Типовим договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, посвідченим Чортківською державною нотаріальною конторою 11.02.1993 року та зареєстрованим в реєстрі за № 2-238, договором про порядок користування жилим будинком від 25.11.2003 року, зареєстрованим в Чортківському бюро технічної інвентаризації 26.11.2003 року під № 6011, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, індексний номер 18951161 від 13.03.2014 року, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 18956014 від 13.03.2014 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 18956465 від 13.03.2014 року. В будинку позивачів значиться зареєстрованим відповідач [PERSON], який фактично там не проживає і житлом не користується більше року. Актами про встановлення факту непроживання від 9 лютого 2018 року, 27 квітня 2018 року, 4 вересня 2018 року встановлено, що [PERSON] по місцю прописки не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в будинку не утримує. На даний час проживає за кордоном. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~За таких обставин, позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] без поважних причин не користується житлом понад один рік. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачці [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 704,80 гривень згідно квитанції АТ "[PERSON] [PERSON]" № N1D3C40792 від 4 жовтня 2018 року, що становить 352 гривні 40 копійок. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved