Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернувся [PERSON], посилаючись на те, що він з відповідачем з 23 лютого 2005 року по 09 лютого 2016 року перебував в шлюбі, від якого\~ мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з ним та перебувають на його утриманні. Позивач просив суд стягнути із відповідача на його користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини доходу (заробітку) щомісячно до їх повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, посилаючись на те, що відповідач допомоги на утримання дітей не надає, домовленості про добровільне виконання відповідачем обовязку утримувати дітей ними не досягнуто, договору про сплату аліментів не укладено, діти мають задовільний стан здоровя.\~\~\~\~ Дані позовні вимоги було задоволено заочним рішенням суду від 20 червня 2016 року. Ухвалою Ставищенського районного суду від 2 серпня 2016 року вказане заочне рішення суду було скасоване за заявою відповідачки [PERSON]. В своїй заяві про перегляд заочного рішення відповідачка посилалась на те, що вона ніде не працює, намагається отримати громадянство України. В судовому засіданні після скасування заочного рішення позивач уточнив позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання обох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття, зазначивши, що не оспорює того факту, що відповідач в даний час не має постійного місця роботи. Допитаний в якості свідка позивач суду показав, що з грудня 2014 року він з відповідачкою проживає окремо, діти з вказаного часу проживають разом з ним, відповідач участі в утриманні дітей не приймає взагалі, має у власності дві квартири в м. Києві, за вказаною в позові адресою по вул. Березницького Григорія, 20, яку здає в найм, та [ADDRESS], в якій вона в даний час проживає. Відповідач в судове засідання повторно не прибула, про час і місце судового розгляду оповіщена у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомила. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 23 лютого 2005 року по 22 січня 2016 року перебували в шлюбі, зареєстрованому Лівобережним відділом реєстрації актів цивільного стану м. Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 143 (а.с 9), мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] (а.с. 2), та [PERSON], [INFO] (а.с. 3), які з грудня 2014 року проживають разом з позивачем та перебувають на його утриманні (а.с. 6, 9). Вказані обставини підтверджуються показами допитаного в якості свідка позивача, копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 2, 3), довідками Іванівської [PERSON] ступенів (а.с. 4, 5), довідками виконкому Іванівської сільської ради (а.с. 6, 7), довідкою Іванівської амбулаторної загальної практики сімейної медицини (а.с. 8), копією заочного рішення Ставищенського районного суду Київської області від 22.01.2016 року (а.с. 9). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.1 ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, принцип якнайкращого забезпечення інтересів дитини лежить, в тому числі, у всіх діях та рішеннях суду щодо дитини. Також частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги ту обставину, що відповідач, як вона зазначає в заві про скасування заочного рішення, на даний час ніде не працює, і позивач вказаний факт визнав в судовому засіданні, та виходячи з матеріального становища сторін у справі, обов'язку утримання неповнолітніх дітей обома батьками, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дітей та їх потреб,

Outcome: approved