Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

до суду надійшла заява представника заявника [PERSON] [PERSON], згідно якої заявник просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], який помер 2 лютого 2017 року в м. Сніжне Донецької області. В обґрунтування заяви вказує, що відповідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] є чоловіком заявника, актовий запис № 74. 2.02.2017 року помер [PERSON] внаслідок хронічної судинної недостатності, церебрального атеросклерозу з гіпертензією у місті Сніжне Донецької області, тобто на тимчасово окупованої території України. Похованням [PERSON] займалася заявник. Факт поховання [PERSON] в м. Сніжне Донецької області підтверджується фотокартками з місця поховання, медичними документами, довідкою про поховання. Представник заявника звернувся до Бахмутського міського віддіу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області щодо реєстрації смерті чоловіка заявника - [PERSON] та видачі свідоцтва про смерть. Однак у державній реєстрації смерті - [PERSON] 2.02.2017 року було відмовлено, оскільки пред'явлено документ, який не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 8.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Встановлення факту смерті чоловіка необхідно заявнику для прийняття спадщини. За цих обставин [PERSON] змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Представник заінтересованої особи, Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, в судове засідання не зявився. Разом з тим, 14.05.2018 року надав до суду заяву (вх. № 13879), згідно якої просив справу розглядати без участі представника відділу та винести рішення у відповідності до діючого законодавства, проти заявлених вимог не заперечував (а.с.24). Представник заінтересованої особи, Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в судове засідання не зявився, 10.05.2018 року надав до суду клопотання (вх. № 13621), згідно якого просив справу розглядати без участі представника управління, проти задоволення заяви не заперечував (а.с.23). Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки від 23.11.2015 року № [NUMBER] про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], фактичне місце проживання за адресою: [INFO] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-АБ № 079009 від 23.02.1968 року, 23 лютого 1968 року заявник (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON] одружилася з [PERSON], [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану 23.02.1968 року зроблено відповідний запис за № 74. Після одруження [PERSON] змінила прізвище на «Нечипоренко» (а.с.5). Згідно довідки про причину смерті (до форми № 106/у № 13) від 3.02.2017 року, виданої Центром первинної медико-санітарної допомоги (амбулаторія № 1) м. Сніжне Міністерства охорони здоровя ДНР, [PERSON] помер 2 лютого 2017 року у віці 76 років, причина смерті хронічна судинна недостатність, церебральний атеросклероз з гіпертензією (а.с.9,26). Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Заявник вказує, що [PERSON] помер в м. Сніжне Донецької області, а саме на території, яка на теперішній час є тимчасово окупованою, вона отримала свідоцтво про смерть (серії ДНР № 060786, видане 3.02.2017 року Сніжнянським міським відділом запису актів цивільного стану Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР) (а.с.8), однак отримане свідоцтво перешкоджає їй скористатися законними правами про реєстрацію факту смерті для отримання свідоцтва про смерть, виданого державним органом України, оскільки воно видане на тимчасово окупованій території, де органи влади України не здійснюють свої повноваження. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Так, представник заявника звернувся до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, однак, відповідно до листа № 15.14-96-1965 від 6.04.2018 року, йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], який помер 3.02.2017 року, та вказано, що форма документу, наданого заявником, а саме: свідоцтво про смерть № 060786 від 3.02.2017 року, для державної реєстрації смерті, не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 8.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (а.с.13). Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно зі ст. 18 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть, яке у свою чергу є підставою для виникнення певних цивільних прав та обовязків. Згідно матеріалів справи зазначені обставини ніким не оспорені. Цього факту не спростовано і зацікавленою особою. В судовому засіданні представником заявника було доведено про неможливість одержання документу, що підтверджує оспорюваний ним факт, іншим шляхом. Вказані причини суд визнає непереборними та такими, що істотно утруднюють заявнику можливість реєстрації смерті [PERSON] Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником заявника було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог. А тому суд задовольняє заяву [PERSON] та встановлює факт смерті [PERSON] 2 лютого 2017 року у м. Сніжне Донецької області. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною [PERSON] України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною [PERSON] України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved