Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

в березні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом про усунення перешкод в користуванні власно належним майном - квартирою. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.08.2003 року вона є одноособовим власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] колишній чоловік її доньки, в родинних стосунках він з позивачем не перебуває. У звязку з необхідністю відповідач був зареєстрований у квартирі, однак з листопада 2012 року в квартирі не проживає. Приводом для звернення до суду являється порушення її прав як власника. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач по справі [PERSON] в жодне судове засідання не з'явився, на виконання вимог ч. 9\~ст. 74 ЦПК України\~про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, у зв'язку з чим зі\~\~згоди позивача та на підставі ч. 4 ст.\~169, ст.ст.\~224,\~225 ЦПК України\~суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Судом прийнято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, висловлену ним у остаточному рішенні «Жук проти України» від 11 квітня 2011 року. Зокрема, в п. 25 йдеться про те, що принцип процесуальної рівності сторін, один із елементів більш широкої концепції справедливого судового розгляду, вимагає, щоб кожній стороні надавалась розумна можливість представляти свою позицію за таких обставин, які не ставлять цю сторону в суттєво невигідне становище по відношенню до протилежної сторони. Це означає надання сторонам судового процесу можливості ознайомитись з усіма пред'явленими доказами і зауваженнями та прокоментувати їх. Тобто, розглядаючи справи без участі сторін або ж однієї сторони, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто їхнє право бути присутнім під час судового розгляду не було порушено. Представник третьої особи - виконкому Покровської районної в м. Кривому Розі ради в судове засідання не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, та просили прийняти рішення згідно чинного законодавства. Вислухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 19.08.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2126, квартира [ADDRESS] (колишня Тухачевського) в місті Кривому Розі, Дніпропетровської області належить на праві власності позивачу [PERSON] Дана обставина також стверджується копією [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23602318 від 17.08.2009 року, що долучений до матеріалів справи. Відповідно до довідки № 17 від 29.03.2017 року, виданою Криворізькою об'єднаною міською ДІС в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно акту від 29.03.2017 року, посвідченого директором ТОВ "Житлокомцентр", відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з 12 листопада 2012 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] її колишній чоловік, вони проживали в квартирі її матері [PERSON], після розлучення 12 листопада 2012 року [PERSON] забрав свої речі і пішов з квартири, де він зараз їй не відомо, відносини вони не підтримують. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що їй відомо, що відповідач не проживає в [INFO] вже 5 років, речей в квартирі його не має, він ніколи не намагався повернутися жити до квартири. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюють питання власності, питання набуття і втрати права на користування житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються\~Конституцією України, Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до\~ст.317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386,\~391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 48\~Закону України «Про власність»\~власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~одною з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є остаточне рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Так, згідно з ст.41,55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до\~ст.150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розхпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, та відповідно такими, що мають бути задоволені.

Outcome: approved