Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту також - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі по тексту також - відповідач), в якому просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, зареєстрованого у 1997 році. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище " [PERSON] " та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що 15 листопада 1997 року Панасівською сільською радою Любарського району Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . В період спільного проживання у них народилися троє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] , які на цей час досягли повноліття і є самостійними, а також донька - [PERSON] , [INFO] , яка зараз проживає з позивачкою і питання про стягнення аліментів на її утримання буде вирішено окремо. Позивач вказує, що надалі з відповідачем не можуть проживати разом і підтримувати подружні відносини. Причиною фактичного розпаду сім`ї і звернення до суду послужила поведінка чоловіка, який за будь яких, навіть надуманих причин влаштовує скандали і суперечки, в ході яких виражається нецензурною лайкою, в грубій та цинічній формі принижуючи честь і людську гідність позивачки. Все це відбувається систематично і в присутності дітей, що негативно позначається на їх здоров`ї, а тому подальше спільне проживання стало нестерпним та неприйнятним для позивачки. Відповідач давно не проявляє батьківської уваги до дітей та байдужий до справ сім`ї, а тому прийшло розуміння неможливості збереження їхнього шлюбу. З огляду на викладені вище обставини, рішення про необхідність розірвання шлюбу є твердим переконанням позивачки і примирення між ними бути не може. Позивач в судове засідання не з`явилась, але в позовній заяві вказала, що просить справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання на розгляд справи не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час, дату і місце засідання повідомлявся належним чином. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що справу слід розглядати у порядку заочного провадження у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 15 листопада 1997 року Панасівською сільською радою Любарського району Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у позивачки та [PERSON] народилися діти: донька - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] , які на цей час досягли повноліття і є самостійними, та донька - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до квитанції від 31 серпня 2021 року [PERSON] сплатила 600 грн. за отримання юридичної консультації. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 908,00 грн. та витрати у зв`язку з отриманням юридичної консультації в сумі 600 грн.

Outcome: approved