Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 12.08.2011 року по 14.03.2013 рік. Від даного шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO]. Вказує, що за час перебування у шлюбі відповідач не хотів працювати, забезпечувати сім'ю, постійно проводив спільний час зі своїми друзями, що призвело до фактичного припинення їхніх стосунків. Зазначає, що [PERSON] після розірвання шлюбу також не проявляє ніякого інтересу до дитини, не бере участі у її вихованні, не бажає спілкуватися з донькою, тим самим злісно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини. Просить суд позбавити батьківських прав відповідача щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Представник третьої особи на стороні позивача в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення останньому поштового відправлення (а.с.31). За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Судом встановлено, що відповідач злісно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини. Із письмового висновку служби у справах дітей Луцької міської ради від 12 березня 2015 року, випливає, що відповідач [PERSON] повністю самоусунувся від виховання та утримання своєї доньки [PERSON], матеріальної допомоги на придбання дитячого одягу, взуття, продуктів харчування, медикаментів не надає. Станом на 01.01.2015 року заборгованість по аліментах становить 18440 грн. Крім того, з 07.02.2013 року по 16.06.2014 рік відповідач був засуджений та відбував покарання в місцях позбавлення волі. Виходячи з викладеного, вважає що позбавлення батьківських прав відповідача щодо малолітньої [PERSON], [INFO], є доцільним та в інтересах малолітньої дитини (а.с.4). Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, а тому позовні вимоги, щодо позбавлення його батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved