Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона є власницею житлового будинку № 109 по вулиці Данила Галицького (колишня Смольна) у м. Словянську Донецької області. Відповідач [PERSON] зареєстрований у\~вищевказаному будинку,\~але не проживає за вищевказаною адресою з серпня 2014 року по теперішній час, виїхав на постійне місце проживання до іншої країни, особистих речей у будинку не має, позивач перешкод відповідачу у користуванні будинком не здійснює, останній з місця реєстрації не знявся. Позивач змушена нести додатковий тягар витрат з оплати житлово-комунальних послуг, у звязку з чим бажає зняти з реєстрації відповідача на підставі рішення суду. Просила суд визнати [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO], РНОКПП: [NUMBER], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 109 по вулиці Данила Галицького (колишня Смольна) у м. Словянську Донецької області. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України,\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Позивач [PERSON], належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, у судове засідання не зявилася. 09 січня 2019 року надала до суду Заяву, в якій просила суд справу розглянути без її участі, позов задовольнити у повному обсязі (а.с.30). Представник позивача\~-\~[PERSON],\~який діє\~на підставі\~Ордеру серії\~ДН №\~017825\~від 05\~грудня 2018\~року (а.с.10), належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, у судове засідання не зявився. 29 січня 2019 року надав до суду Заяву, в якій просив суд справу розглянути за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, у судове засідання не зявився. 22 січня 2019 року надав до суду Заяву, в якій просив суд справу розглянути за його відсутності, позов задовольнити у повному обсязі (а.с.34). Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 29 вересня 2003 року державним нотаріусом Першої слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-1205, [PERSON] є власницею ѕ часток житлового будинку № 109 по вулиці Смольній у м. Словянську Донецької області (а.с.14). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 05 листопада 1981 року державним нотаріусом Першої слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 6598, [PERSON] належить 1/4 частина житлового будинку № 109 по вулиці Смольній у м. Словянську Донецької області (а.с.16). Відповідно до відомостей домової книги для прописки громадян, що проживають в [INFO], [PERSON] зареєстрований у вищевказаному будинку з 09 лютого 2005 року (а.с.17-19). Згідно з\~[PERSON] №\~894\~від 07\~грудня 2018\~року,\~виданого керівником\~комітету мікрорайону\~Черевківка м.\~Словянська,\~гр.\~[PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою, але фактично за нею не проживає з серпня 2014 по теперішній час, особисті речі у будинку відсутні, що підтверджують свідки [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Згідно ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї. У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України). Відповідно до статті 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обовязки, а й орієнтовно вказує на його зобовязання. Основоположні принципи здійснення повноважень власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до пункту № 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 р. "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя"- наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. У відповідності до ст. 391 ЦК України: «Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном». Відповідно до вимог ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до розяснень, викладених у п.п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до вимог ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями статті 405 ЦК України відповідно до положень якої член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 3 Сімейного Кодексу України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом та мають взаємні права та обовязки. На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] не наполягала на відшкодуванні судових витрат за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved