Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Чепівської сільської ради Виноградівського району, треті особи: КП Виноградівське РБТІ, Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16.08.2015 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок в с.Гетеня по вул.Головна, 64. Згідно архівних даних будинок рахується за дідом позивачки [PERSON], який помер 06.11.2003 року. За життя дід [PERSON] та батько [PERSON] правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок не виготовили і заповідальних розпоряджень не залишили. Батько позивачки [PERSON] постійно проживав у даному будинку спільно з дідом позивачки, [PERSON], та позивачкою. До смерті батька та після його смерті [PERSON], яка зареєстрована і проживає в будинку, здійснює догляд за будинком, проводить ремонтні роботи, обробляє присадибну ділянку. Після смерті батька, позивачка [PERSON] звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про спадщину, однак їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить суд визнати за нею право власності на спадковий будинок в с.Гетеня по вул.Головна, 64 в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка та її представник подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Вимоги заяви підтримують повністю та просять суд такі задоволити. Представником відповідача подано до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі. З позовними вимогами позивача згідні та не заперечують проти їх задоволення. Представники третіх особі, повідомлені про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не зявилися, заяв та клопотань не подавали. Розгляд справи проведено без їхньої участі на підставі поданих доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. 06.11.2003 року помер дідусь позивачки [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №131299 від 06.11.2003 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складалася з житлового будинку в с.Гетиня по вул.Головна, 64 Виноградівського району. Заповіту за життя ним не залишено. З довідки виконавчого комітету Чепівської сільської ради Виноградівського району №02-40/205 від 10.02.2017 року, [PERSON], який помер 06.11.2003 року на день смерті був зареєстрований в [INFO], разом з ним проживали: [PERSON] - син, який помер 16.08.2015 р. та [PERSON] ([PERSON]) в.В., [INFO], внучка. Після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступив син спадкодавця [PERSON], батько позивачки, який належним чином не оформив свої спадкові права на спадковий будинок і 16.08.2015 року помер (копія свідоцтва про смерть серії І-ФМ №196846 від 18.08.2015 року). Заповіту батько позивачки не залишив, а тому спадкування проводиться в порядку спадкування за законом. Після смерті батька позивачка прийняла спадщину, так як на час його смерті постійно проживала з спадкодавцем в спадковому житловому будинку і проживає в ньому й на даний час, зареєстрована в ньому. Нещодавно позивачка звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщину після смерті батька, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Відповідно до виготовленого БТІ технічного паспорту та довідки КП «Виноградівського районне БТІ» №712 від 13.09.2016 року житловий будинок з надвірними будівлями в с.Гетеня по вул.Головна, 64 будівництвом завершений, рахується за [PERSON] на підставі довідки Чепівської сільської ради №1209 від 26.07.2016 року. В судовому засіданні обстежено копію незакінченої спадкової справи №34/2016 після смерті [PERSON], який помер 16.08.2015 року. В матеріалах спадкової справи містяться заяви жінки спадкодавця [PERSON] та доньки спадкодавця [PERSON], якими вони відмовляються від своєї частки у спадковому майні, що залишилося після смерті [PERSON], на користь [PERSON]. Крім того, до суду подано письмові заяви [PERSON] та [PERSON], де вказують, що не мають претензій до позивачки [PERSON], згідні, щоб за позивачкою визнали право власності на житловий будинок в с.Гетеня по вул.Головна, 64 Виноградівського району. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.). Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого і'суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 і та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивачка [PERSON] як спадкоємець після смерті спадкодавця [PERSON] має законне право на визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Outcome: approved