Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення додаткових витрат на утримання дитини, стягнення судових витрат звернулась [PERSON] . Ухвалою Рівненського міського суду від 26 листопада 2019 року провадження по справі в частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини закрито на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача розмір заявлених позовних вимог зменшив. Суду пояснив, що його довірителька та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду від 26 вересня 2018 року шлюб між ними розірвано, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з матір`ю. На даний час позивач ніде не працює, їх з відповідачем син з 28 лютого 2018 року являється інвалідом дитинства. Їй не вистачає коштів повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дитини, розвитку обдарувань. Відповідач у добровільному порядку ухиляється від утримання дитини, її вихованням не займається, не піклується про здоров`я сина, його фізичний, духовний розвиток. Тому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн. щомісячно, з урахуванням індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином повноліття та стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати за надану правову допомогу в розмірі 1500,00 грн. В судовому засіданні відповідач зменшений розмір заявлених позовних вимог позивача визнав та не заперечив проти їх задоволення. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2015 року від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 29 червня 2016 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №1681. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Рівненського міського суду від 26 вересня 2018 року по цивільній справі №569/13100/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №903 - розірвано; визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів є обґрунтованими, доведеними, визнаними відповідачем, а тому вони підлягають до задоволення. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що надання правничої допомоги позивачем було сплачено адвокату Гвяздовському А. Є. кошти в сумі 3000,00 грн. згідно квитанції до прибуткового касового ордера №РН-691-029 від 22 липня 2019 року, рішення прийнято на користь позивача, а тому витрати за надання правничої допомоги з врахуванням зменшеного розміну позовних вимог в цій частині в сумі 1500,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позовної заяви до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved