Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що під час проведення процедури ліквідації ТОВ «Хлібороб» с. Требухівці ним було придбано у власність, згідно договору купівлі -продажу № 25 від 03.05.2007 року, приміщення комори з благоустроєм с. Лисогірка площею 200 кв.м. та асфальтну площадку площею 1200 кв.м. вартістю 1067,50 грн.. Після укладення договору було складено акт приймання-передачі від 03.05.2007 р. та видано квитанцію до прибуткового касового ордеру № 3 від 03.05.2007 року, що підтверджував дійсну сплату суми зазначеної в договорі. З моменту купівлі-продажу майна і по даний час він добросовісно, відкрито використовує за цільовим призначенням будівлю комори (здійснено її поточний ремонт). Згідно рішення виконавчого комітету Меджибізької селищної ради № 16-7/2018 від 27.06.2018 року приміщенню комори присвоєно поштову адресу [ADDRESS] і 19.03.2019 року ним виготовлено на дану будівлю технічний паспорт. Однак з метою реєстрації права власності на вище вказане майно він звернувся до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Летичівської РДА Хмельницької області, однак йому рішенням № 48135771 від 07.08.2019 р. було відмовлено у зв`язку із невідповідністю документів, тому [PERSON] просить визнати за ним право власності на будівлю комори загальною площею 166,5 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, проте подав заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник Меджибізької селищної ради Летичівського району Хмельницької області в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність, вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його право власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. На підставі наведеного, ст. ст. 328, 392 ЦК України,

Outcome: approved