Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила усунути перешкоди в користуванні житловим будинком № 31 по вул. Д.Вишневецького (колишня - вул. Андрєєва) в с. Капустине Вітовського (раніше Жовтневого) району Миколаївської області шляхом виселення відповідача з цього будинку. В обґрунтування свого позову вказувала, що їй належить на праві приватної власності на цей будинок, в якому вона дозволила проживати та зареєструвала свого співмешканця [PERSON]. Однак потім їх відносини погіршилися і між ними сімейні відносини припинилися, хоча він продовжив проживати у будинку. З початку цього року він став вести себе неадекватно: пиячити, ображати її, принижувати не дозволяв нормальне співіснування та співжиття. Вона неодноразово з цього приводу зверталася до правоохоронних органів та до місцевої влади, але позитивних результатів це не дало. Тому просила суд постановити рішення про його виселити. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач заперечував проти позову та його задоволення, вказавши, що вселився до будинку з дозволу позивачки і ніяким чином не порушує принципи співжиття. Він рано вранці йде на роботу, а ввечері повертається, не пиячить, нікого не ображає, а все що про нього розказує колишня цивільна дружина, є неправдою. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. У силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. 11 серпня 2009 року позивачка [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], придбала житловий будинок № 31 з надвірними будівлями і спорудами, розташований по вул. Андрєєва (тепер вул. Д.Вишневецького в с. Капустине Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області. Будинок був придбаний на її особисті кошти, чого відповідачем не заперечувалося. Одночасно з купівлею будинку вона дозволила проживати в ньому своєму співмешканцю [PERSON], якого зареєструвала в будинку 1 жовтня того ж року. В той же час, їх спільне життя як сім'ї чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу припинилося, хоча вони продовжили проживати разом в цьому будинку.\~\~ Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб (ст. 383 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. За змістом ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 116 ЖК України передбачено, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Стаття 109 ЖК України передбачає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Право вимагати у судовому порядку виселення членів сім'ї, у т. ч. колишніх, власник жилого будинку (квартири) має відповідно до ст. 157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу, зокрема, якщо вони систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними. Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача. Із роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року вбачається, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо. Актами з'ясування обставин вчинення насильства в сім'ї від 29 червня 2017 року, складених Коларівською сільською радою вітовського району Миколаївської областіза заявами [PERSON], встановлено, що вона має психологічний розлад та моральні страждання внаслідок неправомірних дій від її співмешканця [PERSON] Крім того, 11 липня 2017 року постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Його визнано винним у вчиненні насильства у сім'ї, в тому, що 18 травня того ж року, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись разом із [PERSON] за їх місцем проживання, вчинив сварку із нею, погрожував фізичною розправою, лаявся нецензурною лайкою. Слід відмітити, що відповідно до цієї постанови [PERSON] в судовому засіданні визнав свою вину відносно даного правопорушення. Також, 28 квітня 2017 року відносно [PERSON] Вітовським ВП Корабельного ВП ГУ НП в Миколаївській області був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідно до якого він знову за місцем свого проживання вчинив насильство у сім'ї, що виразилося в тому, що, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, вчинив відносно дружини [PERSON] сварку, виражався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував розправою. Хоча постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 8 вересня 2017 року провадження в справі було закрито, оскільки вони не є членами однієї сім'ї, однак підтверджено протиправність дій [PERSON] відносно [PERSON] Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідач протягом останнього року систематично порушує правила співжиття, створюючи позивачці неможливі умови для проживання. У зв'язку з цим вона неодноразово зверталася до органів внутрішніх справ та до органу місцевого самоврядування, але позитивних результатів це дало. Такі обставини були також підтверджені показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Виходячи з цього суд знаходить доведеними підстави для задоволення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved