Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд винести рішення про стягнення з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісяця, і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького міського управління юстиції 21.03.2001 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №85. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надавши аналогічні пояснення, які викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, 19.03.2014 ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова [PERSON] оголошено у розшук, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого наявна у матеріалах справи (а. с. 3). Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок не залежить від матеріального становища батьків. Отже, обов"язок утримувати дитину є рівною мірою обов"язком як матері так і батька. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з позивачем та знаходяться повністю на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання даного обов'язку, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Суд вважає за необхідне визначити щомісячний розмір аліментів, який відповідач зобов'язаний сплачувати на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача. Відповідно до ст. 182 ч. 2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та слід стягувати з відповідача на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 (тисяча двісті гривень) гривень щомісяця, що підлягає індексації згідно до закону, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 08.07.2014 року - з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позов задовольняється, суд стягує в дохід держави відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача 243, 60 грн. судового збору. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць.

Outcome: approved