Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], у якому просить суд надати дозвіл на виготовлення проїзного документу дитини до досягнення дитиною повноліття без згоди батька, та надати дозвіл на виїзд за кордон дитини без згоди батька, оскільки батько дитини не дає згоду на оформлення проїзного документу дитини, разом із тим не цікавиться життям дитини, не сплачує аліменти, не вітає дитину з днем народження. Сторони не з'явилися в судове засідання, будучи належним чином своєчасно повідомленими про дату, час та місце його проведення. Позивачка звернулася до суду із письмовою заявою, у якій просить розглянути цивільну справу за її позовом без її участі. Відповідач не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, не клопотав про відкладення справи, інших письмових звернень від нього до суду не надходило. Судовий розгляд проведено без участі осіб, що беруть участь у справі, на підставі наявних доказів в порядку ст.ст.169,224,225 ЦПК України. Дослідивши подані докази, всебічно та повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, що мають юридичне значення для прийняття рішення, суд прийшов до наступних висновків. Суд встановив, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано Рішенням Виноградівського районного суду від 14.10.2010 року. В шлюбі народили сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом із матір'ю. Позивач має змогу тимчасово вивозити сина за кордон на відпочинок та оздоровлення. Однак відповідач не дає добровільно згоди на оформлення необхідних для цього документів. Разом із тим, відповідач не спілкується із дитиною, не цікавиться його життям і здоров'ям, не сплачує аліменти на утримання дитини, присудженні судовим рішенням. Згідно п.2 ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, що слідує із змісту п.2 ст.155 Сімейного Кодексу України. Позивачка має можливість та намір виїжджати разом із дитиною за кордон для оздоровлення та відпочинку. Проте, відповідач, як батько дитини, без обґрунтованих підстав не надає дозвіл на виготовлення проїзних документів дитині та на виїзд дитини за кордон. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини та у яких виник спір, врегульовані нормами ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду громадян в Україну», та нормами прийнятих на його виконання підзаконних нормативно-правових актів. Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду громадян в Україну» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. А у відповідності до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. N 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. А без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків виїзд у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved