Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

До суду 27.08.2019 року надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною [PERSON] та встановити наступний порядок його участі у вихованні та особистому спілкуванні з дитиною, а саме: кожного вівторка та четверга щотижнево - з 17:00 год. до 20:00 год; кожної суботи щотижнево - з 10 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин з правом відвідування місця проживання (перебування) [PERSON] ; щорічне проживання сина [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , а саме: з третього по сьоме січня включно та з першого по тридцяте липня включно, за місцем проживання (перебування) [PERSON] та можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі і дідуся. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебував у шлюбі з відповідачкою та від шлюбу сторони мають малолітнього сина. Як зазначає позивач, після розірвання шлюбу місце проживання дитини визначено разом з матір`ю. При цьому, позивач посилається на те, що участь батька у вихованні сина між батьками досягнута не була, а тому розпорядженням органу опіки та піклування було встановлено відповідний порядок спілкування батька з дитиною. Позивач зазначає, що з його боку виконується вказане розпорядження, а дні призначені для спілкування з дитиною - не пропускаються, проте відповідачка чинить йому перешкоди у вихованні дитини, що порушує його право як батька на спілкування із сином, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та його представники заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Відзив на заявлені вимоги до суду не надійшов. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила встановити дні спілкування, згідно з їх висновком так як відповідачка дійсно чинить перешкоди в спілкуванні батька з сином. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4) ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 141 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При цьому, згідно з ч.1 ст. 150 та ч.ч.1, 3 ст. 151 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Положеннями ст. 157 СК України, серед іншого, визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Водночас, відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Положеннями ч.4 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.06.2015 року. [PERSON] народився [INFO] , як вбачається з копії свідоцтва про народження. Згідно з свідоцтвом про народження, матір`ю [PERSON] є [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03.05.2017 року (справа №761/40257/6-ц) було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05.06.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №590. Як встановлено судом, розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації №527 від 11.09.2018 року місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] було визначено з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідно до розпорядження Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації №528 від 11.09.2018 року, було встановлено [PERSON] наступний графік побачень з малолітнім сином [PERSON] , а саме: щосереди з 17.30 год. до 20.00 год.; щосуботи з 10.30 год. до 13.00 год. Як зазначає позивач, з його боку виконувалось зазначене розпорядження в повному обсязі, однак відповідачка чинила перешкоди у його спілкуванні із дитиною. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] неодноразово звертався до Відділу соціально-правового захисту Шевченківського району служби у справах дітей та Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації з вимогою про зобов`язання [PERSON] не чинити перешкод у вихованні малолітнього сина [PERSON] . Разом з тим, вбачається, що відповідно до листа Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 26.06.2019 року, [PERSON] було повідомлено, що наразі його син перебуває вдома з бабусею, в зустрічі дитини з батьком нею було відмовлено, а питання наступного побачення з батьком, остання обговорювати не забажала. Так, ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, чергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 6 вказаної Конвенції, держави-учасниці визнають, що кожна дитина має невід`ємне право на життя. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину (ст. 19 Конвенції про права дитини) . За принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1). Відповідно до Конвенції ООН про права дитини діти мають право на належне спілкування та допомогу. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Як встановлено в суді, між сторонами по справі склалися конфліктні стосунки щодо часу спілкування позивача з дитиною, які самі по собі не можуть впливати, та як наслідок, усунути позивача від спілкування з дитиною. З пояснень позивача вбачається, що він прагне приймати участь у вихованні дитини та створювати для нього необхідні умови для розвитку, підтримання нормального здоров`я та відпочинку. Суду під час розгляду справи не надано допустимих та беззаперечних доказів того, що [PERSON] , як батько дитини, несе загрозу для дитини та його спілкування суперечить інтересам дитини. Крім того судом встановлено, що позивач не має можливості спілкуватися з дитиною так як відповідач чинить в цьому перешкоди. Частиною 5 ст.19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Актом обстеження умов проживання №288 складеного 17.08.2018 року Головним спеціалістом Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, встановлено, що за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] створено належним чином житлово-побутові умови для спілкування та участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] . Згідно Висновку Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.12.2019 року №109/04/40-11764 вбачається, що Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, рекомендує визначити наступні способи участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] , 2015 року народження, у такому порядку: -кожного вівторка та четверга щотижнево з 17:00 год. до 20:00 год.; -щосуботи з 10:00 год. до 20:00 год. з правом відвідування місця проживання (перебування) батька; -щороку з 3 січня по 7 січня за місцем проживання (перебування) батька; -щороку з 1 липня по 30 липня за місцем проживання (перебування) батька. Суд вважає, що порядок спілкування батька з сином, який визначений службою у справах дітей узгоджується з вимогами чинного законодавства, відповідає інтересам дитини та обставинам справи, враховує інтереси дитини, вік дитини, стан її здоров`я. Суду не надано доказів, що дитина негативно відноситься до батька. Суд також вважає, що вказаний порядок зустрічі позивача з дитиною не призведе до порушення прав останнього, прав відповідача по справі. Приймаючи до уваги вимоги чинного законодавства та оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що визначення способу участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування та проведення спільного відпочинку відповідає інтересам дитини та вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини. З огляду на викладене, приймаючи до уваги вік дитини, особливості його розвитку та відпочинку, суд вважає за доцільне визначити способи участі у спілкуванні та вихованні [PERSON] , 2015 року народження з батьком [PERSON] наступним чином: кожного вівторка та четверга щотижнево - з 17 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин; кожної суботи - з 10 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин з правом відвідування місця проживання (перебування) [PERSON] ; щорічне проживання сина [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , а саме: з третього по сьоме січня включно та з першого по тридцяте липня включно, за місцем проживання (перебування) [PERSON] . Крім того, враховуючи, що судом встановлено, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з сином, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з сином. У відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved