Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що [INFO] помер її дід [PERSON] , який постійно проживав в с. Ялинівка, і після його смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) в розмірі 2,93 га в умовних кадастрових гектарах і вона є спадкоємцем за заповітом, зареєстрованому в реєстрі № 33 15.07.1996 року. Для оформлення спадщини вона звернулася до державного нотаріуса, однак їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, тому [PERSON] просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 2,93 га в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Ялинівської сільської ради Летичівського районну Хмельницької області (сертифікат серії ХМ № 0409779 ), як на спадкове майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилася, проте подала заяву в якій вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Представник відповідача Летичівської селищної ради та відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали заяви в яких просять розглядати справу у їх відсутність, проти задоволення вимог не заперечують. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах , що не заборонені законом. Згідно ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов`язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Відповідно до ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його право власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. На підставі наведеного ст.ст. 328, 392, 1216, 1225, 1268 ЦК України ст.ст. 81 ч.1, 125 ЗК України,

Outcome: approved