Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є законним представником [PERSON], на підставі нотаріальної довіреності. [PERSON] на підставі договору дарування належить квартира [ADDRESS] у Центральному районі у місті Маріуполі. 27.09.1999 року [PERSON] зареєструвала у зазначеній квартирі матір - [PERSON] На час проведення антитерористичної операції [PERSON] поїхала до РФ та отримала вид на проживання у РФ до 10.08.2020 року, повертатись до України не збирається. Зазначає, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальних послуг, не веде з позивачкою сумісного побуту, її речей у квартирі немає. Позивачка просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Представник позивача надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачка у судовому засіданні присутня не була, надала суду нотаріально посвідчену заяву з проханням розглядати справу без його участі, не заперечував проти задоволення позовної заяви. Відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України суд ухвалює рішення без фіксації судового процесу технічними засобами. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п.24 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року N 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить нормам діючого законодавства та не порушує нічиї права, вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування, зареєстрованого у реєстрі за №3-3948 від 06.10.1994 року, належить квартира [ADDRESS] у Центральному районі у місті Маріуполі. Згідно з особовим рахунком [NUMBER], виданою ЖКП «Житло «Центр» у квартирі [ADDRESS] у Центральному районі у місті Маріуполі зареєстровані: [PERSON] Згідно зі ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік. Відповідно до ч.2 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. З огляду на наведене суд вважає за можливе визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved