Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 24.09.2005 р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 570, стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], яка народилась [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, і до досягнення дочкою повноліття. У судовому засіданні 15.04.2014 р. [PERSON] пояснив, що, зокрема, вважає за можливе зберегти сім'ю, щодо стягнення з нього аліментів будь-яких пояснень на надав. Ухвалою суду від 15.04.2014 р. [PERSON] та [PERSON] було призначено строк для примирення - двадцять один день, проте, як вбачається із заяви від 07.05.2014 р. [PERSON], за цей час вони не примирились, [PERSON] не зробив для цього ніяких конкретних дій. Після судового засідання, яке відбулось 15.04.2014 р., від [PERSON] заяви про визнання позову або заперечень проти позову не надходило. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] 24.09.2005 р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 570 (а. с. 5), вони є батьками дитини - [PERSON], яка народилась [INFO] (а. с. 6). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовом з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON] та підтримання цієї вимоги після призначення судом строку для примирення з [PERSON], свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження їхнього шлюбу суперечило б інтересам [PERSON] та інтересам дитини - [PERSON], що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] в частині вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON], а відтак задовольняє цю вимогу. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто [PERSON] зобов'язаний утримувати свою дочку [PERSON] до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Обставини, які мають бути враховані при визначенні розміру аліментів, [PERSON] та [PERSON] суду не повідомили, що оцінюється судом як те, що вони дійшли згоди щодо розміру аліментів, вказаного у позовній заяві. Згідно з частиною першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Беручи до уваги наведене, суд вважає, що позов [PERSON] в частині вимоги про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття, підлягає задоволенню, з урахуванням того, що розмір аліментів не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Пунктом 1 частини першої статті 367 Цивільного кодексу України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд, враховуючи інтереси малолітньої [PERSON], вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 243,60 грн. (судовий збір за позовною вимогою про розірвання шлюбу). Крім того, з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. (за позовною вимогою про стягнення аліментів), оскільки [PERSON] від сплати цього судового збору звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved