Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] та органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] є батьком її сина [PERSON], [INFO]. Дитина постійно проживає разом з нею у її сім'ї та вона займається її вихованням та забезпеченням. Відповідач після народження сина покинув сім'ю та жодного разу не бачив сина, не цікавиться його життям, розвитком, не дає йому жодної матеріальної допомоги. Посилаючись на вказані обставини просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Крім цього зазначила, що відповідач жодного разу свого сина не бачив, ніколи не надавав жодної допомоги та не займається його вихованням. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, оскільки викликався за місцем реєстрації. Представник органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Сасин В.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Прокурор прокуратури Тячівського району Дьолог Я.М. в судовому засіданні зазначив, що є всі підстави для задоволення позову. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та третьої особи, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно даних свідоцтва про народження малолітнього [PERSON], [INFO], його батьком значиться відповідач [PERSON] (а.с.6). Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Із довідки Топчинської сільської ради № 291 від 22 вересня 2014 року вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS], і має наступний склад сім'ї: [PERSON] - чоловік та [PERSON] - син (а.с. 10). Згідно акту про обстеження матеріально-побутових умов життя [PERSON] вбачається, що вона виховує сина [PERSON] з чоловіком [PERSON] (а.с.11). Згідно характеристики виданої Нижньоапшанською сільською радою вбачається, що [PERSON] характеризується з позитивної сторони, однак участі у вихованні та утриманні своєї дитини не приймає (а.с. 9). Із письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] не бачив свого сина з часу його народження, не допомагає йому матеріально, не утримує його та не займається його виховання, тобто ухиляється від батьківських обов'язків. Згідно висновку органу опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації від 25 вересня 2014 року за №170 відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Цим же рішенням дано згоду на позбавлення відповідача батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57, 60 ЦПК України. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. У поданій позовній заяві і в судовому засіданні позивача зазначила, що відповідач [PERSON] з сином не спілкується, ним не піклується, тобто залишив його на призволяще, без належних засобів до існування та без фізичної, матеріальної, духовної та моральної підтримки. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що наведені позивачем і досліджені в судовому засіданні докази, а саме, письмові пояснення свідків, акт обстеження житлово-побутових умов позивача, висновок органу опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації від 25 вересня 2014 року за №170, письмова характеристика відповідача з місця проживання, безсумнівно свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання сина і свідоме нехтування ним цими своїми обов'язками. Згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач довів підставність своїх позовних вимог зазначеними вище доказами, а відповідач не надав суду жодного доказу. А тому, суд вважає, що для захисту прав та інтересів малолітньої дитини, позов слід задовольнити і позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved