Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем та стягнення аліментів , вказавши, що з [PERSON] перебувають у шлюбі з 23 серпня 2008 року. Від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбне життя з відповідачем фактично припинене через відсутність взаєморозуміння, наявність різних поглядів на шлюб та сім`ю. Оскільки примирення неможливе , просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Також, позивачка , з огляду на те, що малолітня дитина проживає з нею, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1500 гривень щомісячно. В судове засідання позивачка [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 23 серпня 2008 року та мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, 4ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вбачається з пояснень , викладених позивачем в позовній заяві, вона не бажає більше підтримувати шлюбні стосунки з [PERSON] .. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, на примирення не згодна. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні ст. 112 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьком малолітньої дитини є [PERSON] - відповідач по справі, а матір`ю є позивачка - [PERSON] .. На теперішній час малолітня дитина проживає з матір`ю. Згідно, пояснень викладених позивачем в позовній заяві, сторони добровільно не домовилися про утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Тобто, встановлені судом обставини дають підстави дійти до висновку про встановлення судом обов`язку відповідача утримувати малолітнього сина. За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно вимог ч 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому ч.2 ст. 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи вищенаведене, вимоги ст. 182 СК України , стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище позивача, матеріальне становище відповідача, відсутність у [PERSON] інших утриманців, суд приходить до висновку, що позовну заяву в цій частині слід слід задовольнити, визначивши розмір аліментів на утримання малолітньої дитини за заявою позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. Також, слід зазначити, що визначений судом розмір аліментів забезпечить належне утримання малолітньої дитини та відповідає можливостям відповідача надавати матеріальну допомогу . Крім того, враховуючий, що відповідно до Закону України "Про судовий збір" позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову в частині вимог про стягнення аліментів , та ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2020 року позивачку звільнено від сплати судового збору в розмірі 840, 80 гривень за подання позовної заяви до [PERSON] в частині вимог про розірвання шлюбу, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 гривень за позовну вимогу в частині розірвання шлюбу та 840, 80 гривень за вимогу щодо стягнення аліментів, а разом 1681, 60 гривень. На підставі ст. ст. 105, 110-112, 180-182, 84 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved