Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі АТ КБ «Приват Банк») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 03.10.2014 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт в сумі 1400 грн. У подальшому розмір кредитного ліміту був зменшений до 1100.00 грн. Банком свої зобов`язання перед відповідачем виконано, однак відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору № б/н від 03.10.2014 року щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та погашення суми заборгованості. Через невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором станом на 31.08.2020 року виникла заборгованість в розмірі 33 649 гривень 99 коп., що складається з: 1100 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 30 884 гривень 44 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 0.00 гривень - заборгованість за комісією, 1665 гривень 55 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача на його користь 33 649 гривень 99 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.10.2014 року та понесені судові витрати. У теперішнє судове засідання представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Крім того представник позивача на адресу суду направив заяву про зменшення розміру позовних вимог. Згідно зазначеної заяви просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за договором №б/н від 03.10.2014 року в розмірі 3 647 гривень 13 коп., з яких: 1100.00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 1100.00 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625, 2547 гривень 13 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 гривень заборгованість з пені. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце слухання справи, що випливає з наступного. Ухвалою суду від 22 січня 2021 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 04 березня 2021 року. Відповідачу було надано строк для надання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву. Ухвала про відкриття провадження по справі, позовна заява разом з доданими до неї документами були направлені відповідачу за адресою місця реєстрації. На адресу суду повернулося поштове повідомлення про підтвердження отримання відповідачем поштового відправлення 13 березня 2021 року. Згідно ухвали Миколаївського районного суду Одеської області від 04 березня 2021 року судове засідання було відкладено на 16 квітня 2021 року, оскільки в суді була відсутня інформація щодо повідомлення відповідачки про розгляд зазначеної справи. 04 березня 2021 року на офіційному сайті Миколаївського районного суду Одеської області у розділі, у якому розміщуються оголошення про виклик учасників судових засідань до суду був розмішений виклик (повідомлення) відповідача [PERSON] .. У теперішнє судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, зокрема: шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України згідно із ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву не подавала. Інших заяв і клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Суд вважає відповідача повідомленою належним чином про час та місце розгляду справи. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих позивачем по справі. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 03.10.2014 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт в сумі 1400 грн. У подальшому розмір кредитного ліміту був зменшений до 1100,00 грн.. Як вбачається з позову та доданих до нього матеріалів через невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором станом на 31.08.2020 року виникла заборгованість в розмірі 33 649 гривень 99 коп., що складається з: 1100 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 30 884 гривень 44 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 0.00 гривень - заборгованість за комісією, 1665 гривень 55 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Згідно з наданою банком заявою про зменшення розміру позовних вимог та розрахунком доданим до неї, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 31.01.2021 року становить - 1100.00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 1100.00 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 2547 гривень 13 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 гривень заборгованість з пені. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що порушене право позивача, підлягає захисту, шляхом задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача [PERSON] витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 2102 гривень 00 коп.

Outcome: approved