Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

В квітні 2016 року Кредитна спілка «Співдружність» (далі - КС "Співдружність") звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача борг за кредитним договором № 141102/с від 19.11.2014 року в сумі 86 000,00 грн., мотивуючи свої вимоги наступним. Так, відповідно до кредитного договору №141102/с від 19.11.2014 року, укладеного між КС «Співдружність» та [PERSON], позивач надав відповідачу кредит у розмірі 25 000 грн., плата за користування яким становить 0,186 % денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, строком до 08.11.2016. Відповідач відповідно до умов кредитного договору взяв на себе зобов'язання повертати щомісячно суму кредиту та нараховані відсотки за кредит. Відповідно до умов договору №141102/с від 19.11.2014 року та п.1.1. Додаткового договору, сторони домовились про зміну розміру фіксованої відсоткової ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику, а саме у зв?язку із порушенням Графіку розрахунків Додатка №1 до Кредитного договору №141102/с від 19.11.2013 року в частині непогашення кредиту у проміжні строки, які становлять 30 календарних днів. За будь-яких умов, у разі своєчасного ненадходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком. Плата за користування кредитом, протягом строку визнання його як кредиту з підвищеним ризиком, становить 365 % річних, тобто 1 % денних на суму залишку по кредиту. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 58) Відповідач будучи належним чином повідомленим відповідно до положень ст.74 ЦПК України в судове засідання не з`явився та свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.43, 56). Зважаючи на викладене та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення дійсних взаємовідносин між сторонами, суд вважає за можливе за згодою позивача постановити рішення у справі на підставі наявних доказів в порядку заочного провадження згідно ст. ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час розгляду справи суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (ст. 214 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) Судовим розглядом встановлено, що 19 листопада 2014 року між КС «Співдружність» та [PERSON] укладено кредитний договір № 141102/с, згідно якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 25 000 грн. 00 коп., плата за користування яким становить 0,186 % денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, строком до 08.11.2016 року. Відповідно до умов договору № 141102/с від 19.11.2014 року та п. 1.1. Додаткового договору, сторони домовились про зміну розміру фіксованої відсоткової ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику, а саме у зв?язку із порушенням Графіку розрахунків Додатка № 1 до Кредитного договору № 141102/с від 19.11.2014 року в частині непогашення кредиту у проміжні строки, які становлять 30 календарних днів. Відповідач свої зобов?язання за кредитним договором з повернення тіла кредиту та відсотків не виконав, а тому позивач звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. 11.08.12015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Первишуна Н.Ю. вчинила виконавчий напис щодо звернення стягнення з [PERSON] на користь КС «Співдружність» станом на 27 липня 2015 року невиплачені в строк на підставі кредитного договору № 141102/с від 19.11.2014 року грошові кошти в сумі 25 000,00 грн. - основна сума кредиту; проценти за користування кредитом - 47 586,59 грн.; штраф за невиконання зобов'язань - 12 500,00 грн.; пеня за прострочення планового платежу - 101,49 грн.; плата за вчинення виконавчого напису - 2 351,88 грн., а всього 87 537,96 грн. (а.с. 9) 24.09.2015 головним державним виконавцем Відділу ДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 1379 виданого 11.08.2015 року (а.с.13) Однак, станом на момент звернення до суду з позовом заборгованість за виконавчим написом нотаріуса № 1379 виданого 11.08.2015 року погашена не була (а.с. 14 Фінансова довідка № 122/ю від 01.04.2016 року) Як вбачається з представленого позивачем розрахунку відповідач свої зобов`язання з повернення тіла кредиту та відсотків не виконав, відтак утворилася заборгованість, яка станом на 06.07.2016 року становить: борг по відсоткам за користування кредитом - 86 000,00 грн. (а.с.66) Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Підстави припинення зобов'язань зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України та не передбачають можливість припинення зобов'язання у зв'язку з ухваленням судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. В свою чергу, суд зважає на те, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористалась, свій контррозрахунок суду не представив, відтак суд виходить з наданого розрахунку позивача і приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, є обґрунтованими та їх слід задовольнити. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого ним судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved