Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що [PERSON], яка є матір'ю [PERSON] та [PERSON], [PERSON], та [PERSON], який є батьком [PERSON] та [PERSON], будучи неодноразово судимими, особами, які зловживають спиртними напоями, самоусунулись від виховання та утримання своїх дітей. [PERSON] є бабусею вищезазначених дітей, які з нею проживають. У її квартирі є всі умови для проживання, відпочинку, дозвілля, сну, навчання дітей. Батьки з народження дітей жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надають. У зв'язку з чим, та посилаючись на ст. ст. 164, 165, 166, 180 Сімейного кодексу України просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [PERSON], [PERSON]В, та стягнути з [PERSON] на її користь, або особи, яка буде опікуватися дітьми, аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини заробітку щомісяця. Позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] та стягнути з [PERSON] на її користь, або особи, яка буде опікуватися дітьми, аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку щомісяця. В судові засідання з'являлась позивач [PERSON] та її представник, викладені в позові обставини та вимоги підтримали в повному обсязі, зазначивши, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню, догляду за дітьми, а тому позбавлення їх батьківських прав буде доцільним та відповідатиме інтересам малолітніх дітей. Стягнення з відповідачів аліментів сприятиме їх належному матеріальному забезпеченню. Інших неповнолітніх дітей у відповідачів немає, жодної особи на утриманні відповідачів не перебуває. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являлись, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за їх відсутності не подавали, у звязку із чим, суд, враховуючи заяву позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради у судове засідання, призначене на 27.03.2017 року не з'явився, надіслав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та ухвалити рішення, що відповідатиме інтересам дітей. Надав суду рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради № 93 від 23.03.2017 року, яким затверджено висновок органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав . Допитаний у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] показали, що відповідачі не приймають жодної участі у вихованні дітей, ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, неодноразово судимі. [PERSON] також зловживає наркотичними засобами. Останні жодної участі у житті дітей не приймають, матеріальної допомоги не надають. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, допитавши свідків, заслухавши пояснення позивача, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір'ю, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 160318, виданим 21.12.2007 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1387, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 160319, виданим 21.12.2007 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1388. [PERSON] є також матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народженням серії 1-КИ № 236862, виданим 19.05.2009 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий № 775. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00015752625, сформованого 01 вересня 2015 року, відомості про батька [PERSON], внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради № 93 від 23.03.2017 року, затверджено висновок органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 23.03.2017 року №93, згідно якого мати дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], та батько дітей [PERSON], [PERSON] - [PERSON] не працюють, зловживають алкогольними напоями, ведуть аморальний спосіб життя, самоусунулись від виконання батьківських обов'язків. Визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно дітей: [PERSON], [PERSON] та позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється він виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Під час судового розгляду встановлено, що відповідачі неналежним чином ставляться до виконання своїх батьківських обов'язків, проживають окремо від дітей, не зустрічаються з ними, не займаються їх вихованням, не надають коштів на їх утримання, не цікавляться їх життям, здоров'ям. Зазначене також знайшло своє відображення у характеристиці на [PERSON], складеною директором школи КЗО НВО № 113 м. Дніпра [PERSON] та класним керівником [PERSON], згідно якої батьки не приділяють уваги навчанню і вихованню сина, та у доповідній записці класного керівника [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] у якій директора КЗО НВО № 113 [PERSON] повідомлено про те, що відповідачі вихованням дітей не займаються, піклування про неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] бере на себе їх бабуся - [PERSON], характеристикою сім'ї учнів [PERSON] та [PERSON], складеною директором КЗО НВО № 113 Індустріального району м. Дніпропетровська [PERSON] та класним керівником [PERSON] Судом не встановлено, що відповідачам перешкоджали якісь обставини належним чином виконувати свої батьківські обов'язки. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що зазначені в позові та у судовому засіданні обставини, свідчать про невиконання відповідачами батьківських обов'язків знайшли своє підтвердження, а тому позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідачів суд виходить з наступного. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ратифікованої\~Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.91\~Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, з огляду на те, що діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, враховуючи, що відповідачі жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надають, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184\~цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує обставини, викладені в позовній заяві, повідомлені позивачем, свідками та передбачені ст. 182 СК України, та вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/2 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму, та з відповідача [PERSON] розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму, на утримання дітей: [PERSON], [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами щодо стягнення аліментів з 02 лютого 2017 року, суд присуджує стягнення аліментів з 02 лютого 2017 року.\~ \~ Судом також вирішується питання про розподіл судових витрат. На виконання приписів Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору, утім на виконання ч. 3 ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Крім цього, згідно ч. 1 статті 88 цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved