Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, відповідач є батьком дитини, однак з дитиною не спілкується, життям її не цікавиться, участі у її вихованні та утриманні не приймає, тобто самоухилився від виконання батьківських обов'язків. Також позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. До суду надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, підтримання заявлених позовних вимог в повному обсязі та винесення рішення на підставі на явних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до суду надала заяву про розгляд справи за його відсутності та висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його малолітнього сина - [PERSON], 2012 р.н. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.05.2012. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.10.2016 у справі № 641/8049/16-ц шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Малолітній [PERSON], 2012 р.н., є дитиною-інвалідом, мешкає разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS], де створені усі умови для проживання дитини та її розвитку. Батько дитини, [PERSON], здоров'ям дитини не піклується, не супроводжує дитину у медичні заклади, в добровільному порядку матеріальну допомогу дитині не надає. Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Виконавчого комітету Харківської міської ради надано суду висновок щодо можливості та доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], 1992 р.н., відносно малолітнього сина - [PERSON], 2012 р.н. За таких обставин, суд вважає, що наявні підстави для задоволення вимог [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його малолітнього сина. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина, то в цій частині позов також підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи стан здоров'я дитини, а також той факт, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до дитини, матеріальної допомоги на його утримання не надає, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у заявленому позивачем розмірі. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved