Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], про стягнення з нього аліментів на утриманні дитини та про стягнення аліментів на її утримання. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 04.11.2011 року вони зареєстрували шлюб у виконкомі Давидівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області , актовий запис № 03. Від шлюбу, за час спільного проживання, у них народилась донька [PERSON], яка проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Посилається на те, що причиною розпаду їхньої сімї, стали відсутність між ними взаєморозуміння і злагоди, постійні скандали і сварки, спричинили втрату почуттів одне до одного, а тому просила розірвати шлюб між ними. Також, просить стягувати з відповідача аліменти на утриманні доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення донькою повноліття, так як відповідач є працездатним, інших утриманців не має, зобовязаний приймати участь у вихованні дитини, піклуватись її здоровям та матеріально утримувати. Одночасно [PERSON] просить суд стягувати з відповідача також аліменти на її утримання в розмірі по 500 гривень щомісячно до досягнення донькою 3-х річного віку, тобто до 10.04.2019 року, так як в даний час вона не працює, а займається доглядом за дитиною. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що спільним життям не проживають як подружжя вже на протязі 7 місяців, за час окремого проживання відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча являється матеріально забезпеченим та працездатним. Вказала, що до квітня 2016 року чоловік працював вантажником в м.Чернівці, востаннє на день народження доньки 10.04.2016 року передав кошти в сумі 600 гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив суду, що дійсно вже на протязі 7 місяців вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, стосунки між ними неприязні, а тому позов в частині розірвання шлюбу він визнає. Заперечив позов повністю в частині стягнення з нього аліментів на утримання дружини в сумі по 500 гривень щомісячно до досягнення донькою трьох річного віку. При цьому пояснив, що на утримання доньки бажає сплачувати аліменти тільки в мінімальному розмірі, суму по 1000 гривень щомісячно він не визнає, так як неспроможний сплачувати аліменти в такому розмірі, оскільки в даний час він не працює, в лютому місяці перебував на лікуванні в лікарні. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав. Відповідно до п. 24\~ Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, так як втрачена основа подружніх відносин, що підтверджується мотивами викладеними в позовній заяві, тому суд вважає за таких умов, що шлюб може бути розірвано. Разом з тим, статтею\~ 180 Сімейного Кодексу України\~визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно вимог ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може зазначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.11.2011 року, укладеному у виконкомі Давидівської сільської ради Кіцманського району, актовий запис № 03 (а.с.6). За час спільного проживання у шлюбі у них народилась донька [PERSON] [INFO] (а.с.7). Судом встановлено, що малолітня донька сторін [PERSON], [INFO] проживає разом з матірю позивачкою - [PERSON] в с.Давидівці, Кіцманського району, Чернівецької області, перебуває на її повному утриманні (а.с.8) та що відповідач несе витрати на утримання доньки у незначному розмірі та не систематично, хоча може справно та своєчасно сплачувати кошти на утримання дитини, оскільки являється особою молодого віку, працездатний, хоча й не працевлаштований, інших утриманців немає. А та обставина, що в лютому 2017 року відповідач перебував на лікуванні, ніяким чином не може перешкодити йому сплачувати матеріальну допомогу у вигляді аліментів на утримання доньки, так як його тимчасове захворювання не призвело до обмеження чи втрати працездатності. Однак дана обставина враховується судом при визначенні розміру аліментів. Факт відсутності у батька можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обовязку по утриманню дитини. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище обох батьків, їх однакову міру відповідальності за виховання і розвиток дитини, відсутність у відповідача інших дітей та утриманців, стан здоровя дитини та відповідача. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину до 6 років на момент ухвалення рішення судом, що становить 1426 гривень, а тому кожен із батьків повинен у рівних частках забезпечувати потреби дитини, які не можуть бути меншими ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Разом з тим, суд рахує правильним відмовити в позові в частині стягнення аліментів на утримання позивачки, так як на підтвердження спроможності відповідача надавати таку матеріальну допомогу, [PERSON] не посилалась на жодні докази і такі докази в справі відсутні. Відповідач заперечував свою спроможність надавати таку допомогу. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності,

Outcome: approved