Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою відповідно до якої просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/4 частку квартири [ADDRESS] . Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1995 року. Від спільного життя мають сина, [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що він зловживав спиртними напоями, бив її, вів аморальний спосіб життя, притягувався до кримінальної відповідальності. Шлюбно - сімейні відносини між ними були припинені остаточно в 1999 році. Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом РАЦС Крюківського району 25.07.2000 року , актовий запис за № 217, шлюб між ними був розірваний. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів за № 15140/1 від 03.11.1997 року, нею та членами її сім"ї була приватизована квартира [ADDRESS] на 4-х осіб, а саме: [PERSON] (її мама), [PERSON] ( колишній чоловік), [PERSON] (син) та на її ім"я - [PERSON] . Після припинення шлюбних стосунків [PERSON] , в 1999 році забрав свої особисті речі, знявся з реєстрації за вищевказаною адресою та виїхав в невідомому їй напрямку. З цього часу [PERSON] ніколи не спілкувався ні з нею, ні з сином. Матеріальної допомоги на утримання сина також не надавав. Їй взагалі про нього нічого невідомо. Починаючи з 1999 року вона постійно проживає, відкрито користуюся та безперервно володіє квартирою [ADDRESS] Сплачує у повному обсязі вартість житлово-комунальних послуг. Заборгованості по оплаті за житло не має. [INFO] померла її мама, [PERSON] , після якої вона успадкувала 1/4 частину квартири [ADDRESS] . 07 листопада 2018 року державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори їй було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом (реєстровий № 5-1164, спадкова справа № 223/2018) відповідно до якого вона являється власником частки вищевказаної квартири в порядку спадкування. З 1999 року по даний час, тобто більш як 19 років поспіль, вона добросовісно, вільно, відкрито та безперервно володіє спірною квартирою, в тому числі і 1/4 часткою яка належить відповідачу по справі, [PERSON] , проводить в квартирі поточні ремонти та інше. Інших осіб, які претендують на 1/4 частину квартири [ADDRESS] не має. Вважає, що відповідно до ст. 344 ЦК України має право на визнання за нею права власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивача до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до якої позов підтримує та просить розглядати справу у відсутність позивача. Відповідач [PERSON] , який про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву до суду не подав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча завчасно подав до суду заяву відповідно до якої проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує та просить справу розглядати у його відсутність. Представник третьої особи - ОСББ «Мічурінець 73» в судове засідання не з`явився, хоча завчасно подав до суду заяву відповідно до якої проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує та просить справу розглядати у його відсутність. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, - постановив: провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача. Розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського райвиконкому м. Кременчука Полтавської області 25 липня 2000 року, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірваною та позивачу присвоєно дошлюбне прізвище [PERSON] .. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції 28.09.2002 року, позивач 28.09.2002 року уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу позивачу присвоєне прізвище « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.11.1997 року, виданого Управлінням житлово - комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів згідно розпорядження за №15140/1 від 03.11.1997 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 02.02.2018 року, [PERSON] померла [INFO] . Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Власенко Н.В. 07.11.2018 року та зокрема підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №144396446, сформованого 07.11.2018 року, [PERSON] успадкувала після померлої [INFO] року [PERSON] 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Тобто судом встановлено, що на даний час, позивачу [PERSON] належить 1/2 частина, а відповідачу [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частині квартири [ADDRESS] . Згідно довідки про склад зареєстрованих осіб, виданої ОСББ «Мічурінець 73» 22.11.2018 за вих.№7, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до електрофотокопії паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Крюківським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області 12.03.1996 року, останній знятий з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] з 15.12.1999 року. Згідно акту про фактичне не проживання, складеного головою ОСББ «Мічурінець 73» зі слів свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з 1999 року по даний час. Особистих речей його в квартирі не має. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Для набуття права власності за набувальною давністю згідно з правилами ст..344 ЦК України, по - перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство). По - друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до свого власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані, тощо). По - третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. Враховуючи положення ст. 335 і ст..344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст. 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст.13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з типових договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку [ADDRESS] від 25.02.2009 та травня місяця 2006 року, останні укладались матір`ю позивача [PERSON] , спадкоємцем якої є позивач. Згідно квитанцій про оплату житлово - комунальних послуг за 1999 - 2016 роки, які надавалися за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок по оплаті послуг відкрито на матір позивача [PERSON] та проводилась оплата наданих послуг з водопостачання, газопостачання та постачання електроенергії. Згідно довідки, виданої ОСББ «Мічурінець 73» 22.11.2018 за вих.№7, заборгованості по квартплаті по квартирі [ADDRESS] немає. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що вказані докази містять достатні фактичні дані, які свідчать про те, що позивач добросовісно заволоділа спірним нерухомим майном і понад десять років відкрито та безперервно ним володіє, а тому наявні підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачкою, в зв`язку з чим позов є законним та обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст..141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved