Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

В жовтні 2016 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява [PERSON], заінтересована особа Шевченківський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану, головного територіального управління юстиції у м. Києві про встановлення факту народження дитини. Заяву мотивовано тим, що [PERSON], є батьком [PERSON], яка народилась [INFO] в місті Сімферополь Автономна Республіка Крим, Україна. В липні 2016 року подружжя поїхало в гості до батьків [PERSON] в місто Сімферополь Автономної Республіки Крим, України. [INFO] перебуваючи на тимчасово окупованій території в місті Сімферополь Автономної Республіки Крим у [PERSON] народилась дівчинка. Фактом підтвердження родинного зв'язку є свідоцтво про народження їх дочки, де в графі мати записано, то [PERSON] є матерю, а [PERSON] є батьком [PERSON]. Повернувшись до місця проживання [PERSON] звернувся до Шевченківського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у м. Києві, щодо реєстрації народження дитини. Однак, йому було відмовлено у державній реєстрації народження дитини, оскільки заявником для підтвердження факт) народження дитини пред'явлено медичний документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545 „Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024. В зв'язку з чим просив суд встановити факт, народження дитини жіночої статі [INFO] у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим, Україна, а також встановити, що її матерію є [PERSON], а батько є [PERSON]. У судовому засіданні представник заявника [PERSON], підтримала вимоги заяви та просив суд їх задовольнити. Заінтересована особа Шевченківський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану, головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання свого представника не направило, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, [PERSON], є батьком [PERSON], яка народилась [INFO] в місті Сімферополь Автономна Республіка Крим, Україна. В липні 2016 року подружжя поїхало в гості до батьків [PERSON] в місто Сімферополь Автономної Республіки Крим, України. 14 травня 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в Центральному відділі реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, складено відповідний актовий запис № 800. Зареєстроване місце проживання [PERSON]: [ADDRESS]. Зареєстроване місце проживання [PERSON]: [ADDRESS]. Фактично подружжя проживає за адресою: [ADDRESS]. В липні 2016 року подружжя поїхало в гості до батьків [PERSON] в місто Сімферополь Автономної Республіки Крим, України. [INFO] перебуваючи на тимчасово окупованій території в місті Сімферополь Автономної Республіки Крим у [PERSON] народилась дівчинка. Документом, що підтверджує факт народження дитини є свідоцтво про народження від 28 вересня 2016 року серія [NUMBER] та дублікат медичного свідоцтва про народження серії 35 № 015064 від 21 вересня 2016 року, виданий Державною бюджетною установою охорони здоров'я Республіки Крим Республіканська клінічна лікарня імені Н.А. Семашко", місто Сімферополь. Де в графі мати записано, то [PERSON] є матерю, а [PERSON] є батьком [PERSON]. Разом з тим, на даний час АР Крим згідно з Постанови ВРУ від 17.03.2015р. №252-VIII та Розпорядження КМУ від 07.11.2014р. №1085 є тимчасово окупованою територією на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. За таких обставин реєстрація народження дитини в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, України унеможливлюється. На звернення заявника - [PERSON] із заявою про реєстрацію народження дитини Шевченківський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві відповів відмовою у проведенні державної реєстрації народження, оскільки пред'явлено медичний документ, форма якого не відповідає формі, визначенійнаказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 р. № 545. Згідно з п.7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи. Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 р. № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма N ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, , зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Надане заявником свідоцтво про народження не відповідає вимогам свідоцтва про народження, затвердженого законодавством України. Як зазначалось вище дане свідоцтво видано на тимчасово окупованій території України - м. Луганськ. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території У країни» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Приписами ч.1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї. Згідно до ч.1 ст. 17 вищенаведеного Закону, у разі порушення його положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно ч.1 ст. 2571ЦПК України Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась. Встановлення факту народження заявнику необхідне для реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження. Судом встановлено, що заявник позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію народження дитини у позасудовому порядку. За положеннями ст. 125 СК України дитина, батьки якої не перебувають у шлюбі, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. За ч. 1 ст. 135 СК України При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з п. 18 розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні якщо мати дитини не перебуває у шлюбі та немає спільної заяви батьків, прізвище та громадянство батька дитини зазначається за прізвищем та громадянством матері, а власне ім'я та по батькові - за вказівкою матері. За таких обставин, з метою захисту законних прав та інтересів заявника як громадянина України та народженої дитини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити вимоги заявника. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved