Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

В липні 2014 року ПАТ «Житомиргаз» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач є споживачем природного газу для опалення плити, однак не оплачує дані послуги з 01.11.2007 по 30.04.2014р. у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 1356 грн. 94 коп., яку просить стягнути на свою користь з відповідача та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що є докази в матеріалах справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS], є споживачем природного газу для опалення плити. Для проведення нарахування та оплати за спожитий природний газ відповідачу було відкрито особовий рахунок [NUMBER]. Відповідно до положень п. 7 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» між відповідачем та ПАТ «Житомиргаз» було укладено усний договір про надання послуг з газопостачання. Оскільки згідно норм Закону України «Про захист прав споживачів», договір це, усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочинну оформлюється квитанцією, товарним та касовим чеком тощо. Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідач, як споживач, користується послугами, які надає позивач з постачання природного газу для оплати плити та колонки. Між сторонами існують зобов'язальні правовідносини, які відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України повинні виконуватись сторонами належним чином. Згідно п.1 ст.530 ЦК України відповідач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Вказані зобов'язання відповідач не виконує, внаслідок чого за період з 01.11.2007 по 30.04.2014р. утворилась заборгованість в сумі 1356 грн. 94 коп., що підтверджується змістом розрахунку нарахувань по особовому рахунку, яка підлягає стягненню на користь позивача. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 1356 грн. 94 коп., що підтверджується змістом розрахунку нарахувань по особовому рахунку є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Крім того, згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved