Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина, що складається з середньої земельної частки площею 1,89 умовних кадастрових гектарів, розташована на території Кізлівської сільської ради Буського району Львівської області. Позивач є спадкоємцем по закону до даного майна, фактично прийняла спадщину. До нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, не зверталася, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на дане спадкове майно. Просить суд визнати за нею право власності на означене спадкове майно. Позивач, до початку підготовчого судового засідання, подала письмове клопотання про розгляд справи слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просить позов задовольнити. Представник відповідача Кізлівської сільської ради подав лист з проханням справу слухати у відсутності їх представника, заперечень проти позову не мають. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області за викликом суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим 23.10.1995 року Кізлівською сільською радою підтверджується факт смерті [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 19. Померлому на праві власності належала земельна частка (пай) із земель НААГ «Дружба» площею 2,78 умовних кадастрових га., розташована на території Кізлівської сільської ради Буського району Львівської області (Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ЛВ № 5798 від 30.05.1997 р.) Згідно листа Відділу у Буському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 13.03.2000 року № 123 «Про затвердження технічної документації «Про внесення змін до проекту роздержавлення та приватизації земель» на [PERSON] розрахована частка 1,89 умовних кадастрових га, з них ріллі - 1,41 га, кормових угідь - 0,48 га.. Така і входить до складу спадщини. Судом встановлено, що спадкодавець заповіту не залишив. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 529 - 532 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємцями за законом у рівних частках є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, онуки і правнуки померлого, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем (перша черга), а також брати і сестри, дід та бабка померлого (друга черга). Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично вступила у володіння і розпорядження спадковим майном. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Інших спадкоємців, які могли б претендувати на зазначене вище майно немає. Враховуючи вище викладене, те що відповідач позов визнає, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивач набула права власності на спадкове майно на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved