Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, у якому вказує наступне. Вона з 08.08.2003року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2011 року шлюб розірвано. Під час перебування у шлюбі, вона разом з [PERSON], за спільні кошти купили квартиру №174 за адресою м. Запоріжжя, вул. Портова,6. Згідно ч.3 ст.70 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, щ розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2013 року було визначено місце проживання їхньої з відповідачем дитини за місцем її проживання. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2012 року було стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти н утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій формі у розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Після винесення судом рішення, щодо стягнення аліментів, з заробітної плати [PERSON] щомісячно утримувались гроші у розмірі 500 грн.. З квітня 2014 року [PERSON] перестав виплачувати аліменти у звязку зі звільненням. Позивач вважає, що вказана сума аліментів недостатня для забезпечення фізичного, духовного розвитку, а також лікування неповнолітнього сина. Крім того, вона офіційно працевлаштована у ТОВ „Факультет та в середньому отримує заробітну плату у розмірі близького 1 100 грн. на місяць. З урахуванням Закону України „Про Державний бюджет в Україні на 2014 рік в частині встановлення прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років та прожиткового мінімуму для працездатної особи, позивач вважає, що аліменти, які вона отримує від відповідача, а також розмір її заробітної плати не достатній для забезпечення повноцінного фізичного, духовного розвитку, а також лікування сина. Вищевказані обставини, на думку позивача, мають суттєве значення та згідно з ч.2 ст.372 ЦК України, ч.3 ст.70 СК України частка її майна може бути збільшена, так як з нею проживає дитина, яка одержує розмір аліментів не достатній для забезпечення його фізичного, духовного розвитку, а також лікування. На підставі викладеного, позивач просить: виділити їй у власність ідеальну частку у розмірі 2/3 частини квартири [ADDRESS] вартістю 248 038 грн.; виділити у власність [PERSON] ідеальну частку у розмірі 1/3 частини квартири [ADDRESS] вартістю 124 019 грн.; стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, наполягаючи на підставах та обставинах викладених у позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], позов не визнав. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Просить в задоволення позову відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружились 08.08.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖС №100282 (а.с.55). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2011 року шлюб між ними розірвано (а.с.48). Від шлюбу мають дитину [PERSON],[INFO]. що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №144624 (а.с.54). Під час перебування у шлюбі, [PERSON] разом з [PERSON], за спільні кошти купили в рівних частках кожний, квартиру №174 за адресою м. Запоріжжя, вул. Портова,6, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 12.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3222 (а.с.35). Відповідно до технічного паспорту на квартиру №174 за адресою м. Запоріжжя, вул. Портова,6, [PERSON] та [PERSON] на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу належить по 1/2 частки квартири кожному. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 70 СК у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду, частка майна дружини (чоловіка) може бути збільшена, якщо з нею (ним) проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син (дочка) за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2013 року було визначено місце проживання малолітнього [PERSON], 19.02.2004 року, за місцем проживання його матері, [PERSON] (а.с.41). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2012 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій формі у розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.46) З квітня 2014 року [PERSON] не виплачує аліменти, що підтверджується довідкою Орджонікідзевського ВДВС ЗМУБ від 07.05.2013 року №819/10 (а.с.34). Позивач працює у ТОВ „Факультет та в середньому отримує заробітну плату у розмірі близького 1 100 грн. на місяць, що підтверджується довідкою про доходи №92 від 06.05.2014 року (а.с.49) З урахуванням Закону України „Про Державний бюджет в Україні на 2014 рік в частині встановлення прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років та прожиткового мінімуму для працездатної особи, суд вважає що аліменти, які позивач отримує від відповідача, а також розмір заробітної плати не достатній для забезпечення повноцінного фізичного, духовного розвитку дитини. Суд вважає, що вищевказані обставини, мають суттєве значення, а тому, згідно ч.3 ст.70 СК України частка майна позивача у спільному майні подружжя може бути збільшена, так як з нею проживає дитина, яка одержує розмір аліментів не достатній для забезпечення його фізичного, духовного розвитку. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2 480 грн. 38 коп..

Outcome: approved