Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

В квітні 2015 р. позивач звернувся до районного суду з позовною заявою, в якій просить зняти арешт, накладений ВДВС Подільського РУЮ у м. Києвів в межах виконавчого провадження про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Позов мотивований тим, що виконавчий документ надійшов на виконання до відділу ВДВС Подільського РУЮ 26.01.2007 р., цього ж дня було відкрито виконавче провадження. Постановою державного виконавця райВДВС від 01.04.2014 р. було накладено арешт на все майно позивача, оскільки останній в добровільному порядку їх не сплачував з причини того, що не був проінформований належним чином, умислу навмисно не сплачувати аліменти позивач не мав. Тому до 01.03.2015 р. позивач повністю розрахувався по заборгованості за аліменти яка становила 54 508,59 грн. Виконавче провадження було закінчено 18.03.2015 р. у зв'язку з направленням за належністю виконавчого документа до ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Києві для подальшого стягнення аліментів з пенсії позивача, але по закінченню виконавчого провадження арешт з майна держ.виконавцем знятий не був. У березні 2015 р. позивач направляв офіційного листа до ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві щодо зняття арешту з його майна, на що 10.04.2015 р. позивачу було надано відповідь про відмову у знятті арешту з майна позивача. Під арештом на теперішній час перебуває квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] в Подільському районі м.Києва, автомобіль марки «Шкода» державний реєстраційний номер [NUMBER] 2008 року випуску. Вважає, що порушені його права як власника щодо вільного розпорядження та користування своїм майном, оскільки заборгованість він сплатив повністю і у забезпеченні реального виконання рішення суду держ.виконавцем у вигляді арешту майна не має потреби. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставини, вказавши, що у березні 2015 р. направляв офіційного листа до зазначеного відділу ДВС щодо зняття з майна арешту, на який 10.04.2015 р. було надано відповідь, де у знятті арешту з майна відмовлено. Під арештом на теперішній час перебуває квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] в Подільському районі м.Києва, автомобіль марки «Шкода» державний реєстраційний номер [NUMBER] 2008 року випуску. Вважає, що порушені його права як власника щодо вільного розпорядження та користування своїм майном, оскільки заборгованість він сплатив повністю і у забезпеченні реального виконання рішення суду держ.виконавцем у вигляді арешту його майна не має потреби. Він має намір продати майно, оскільки йому потрібні кошти на лікування сестри, але цього зробити не може через перебування майна під арештом. Представник відповідача - ст.державний виконавець Жарноклей О.А. у судовому засіданні просив прийняти рішення відповідно до вимог закону та пояснив, що 26.01.2007 р. ВДВС Подільського РУЮ у м. Києвів було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-105, виданого 11.03.1999 р. Ватутінським районним судом м.Києва, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі ? частини всіх видів заробітку. В добровільному порядку рішення не виконувалося, тому 01.04.2014 р. була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Заборгованість, яка виникла у боржника станом на 01.02.2015 р. у розмірі 54 508,59 грн. була повністю погашена, та від стягувача надійшла про це заява. 18.03.2015 р. виконавче провадження було закінчено та направлення для подальшого виконання до ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Києві - за місцем отримання пенсії боржником. Представник третьої особи ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] в судовез асідання не з'явилася, до суду подала заяву, в якій зазначила, що [PERSON] повністю сплатив всю заборгованість по аліментах і матеріальних претензій до нього вона не має. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що 26.01.2007 р. до відділу ДВС Подільського РУЮ у м.Києві надійшов виконавчий лист Ватутінського районного суду м.Києва від 11.031999 р. № 2-1015/99, де було відкрито виконавче провадження по стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини. Постановою державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві від 01.04.2014 р. в межах вказаного виконавчого провадження (ВП № 3296646) накладено арешт на все майно [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржникові. Постановою ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві від 18.03.2015 р. вказане виконавче провадження було закінчено та виконавчий лист направлено для подальшого виконання до ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Києві - за місцем отримання пенсії боржником. Позивач звернувся до відповідача з листом про звільнення майна з-під арешту. На дане звернення райВДВС повідомив (лист № 18867 від 10.04.2015 р.) про неможливість звільнення з-під арешту майна в силу вимог ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає зняття арешту по незавершеним виконавчим провадженням виключно за рішенням суду (арк.спр.5). Згідно до положень ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним. Частина 1 статті 321 ЦК України наголошує на тому, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно положень ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїмм айном на власний розсуд. Відповідно положень ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-якідії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Як достовірно встановлено в судовому засіданні, позивач по цій справі, який є боржником у виконавчому провадженні по стягненню аліментів, повністю розрахувався перед стягувачем [PERSON] по заборгованості за аліменти в розмірі 54 508,59 грн., яка виникла у нього під час перебування виконавчого листа на виконанні в ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві. Відсутність заборгованості [PERSON] перед [PERSON] на час розгляду справи підтверджена останньою наданою суду заявою (арк.спр.27). Отже, накладення арешту на майно позивача, при відсутності заборгованості по аліментах, обмежує його законні права, як власника, щодо вільного користування та розпорядження своїм майном. І в судовому засіданні достовірно встановлено, що в зв'язку з наявністю накладеного арешту на все майно позивач позбавлений права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у раз ійого порушення, невизнання або оспорювання. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що правові підстави арешту майна позивача на теперішній час відсутні, в зв'язку з чим порушені його права як власника майна, а тому ці права підлагають судовому захисту шляхом звільнення майна позивача з-під арешту. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27.08.1976 р. № 6 (зі змінами та доповненнями) передбачено, що правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що грунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Порядок зняття арешту визначений статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження», і, відповідно до частини 5 вказаної статті, у всіх інших випадках незавершенного виконавчого провадження, арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідноіз ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є заснованими на законі, обґрунтованими, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.41 ч.4 КонституціїУкраїни, ст.ст.317, 319, 321 ЦК України, ст.60 Закону України «Про виконавчепровадження,

Outcome: approved