Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, в якій [PERSON] на підставі ст.ст. 104, 105, 110 Сімейного кодексу України просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований 06 листопада 2018 року Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було зроблено актовий запис №113. На обґрунтування своїх вимог у заяві посилається на те, що з відповідачем в даній справі вони перебувають в зареєстрованому 06 листопада 2018 року Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Причиною розпаду сім`ї стали їхні різні погляди на подружнє життя у зв`язку з чим з жовтня 2020 року фактичні відносини між ними припинилися, вони не проживають разом, не виконують сімейних обов`язків, шлюбних стосунків не підтримують, ведення спільного господарства припинено, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим, що і змусило її звернутися з позовною заявою до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує і наполягає на їх задоволенні. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ". Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до приписів ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши справу, з`ясувавши правові позиції сторін, вивчивши надані докази, даючи їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано 06 листопада 2018 року Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було зроблено актовий запис №113. Вказане підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.11.2018 року. Оригінал свідоцтва про шлюб додано до матеріалів справи. Від шлюбу сторони дітей не мають. Жодна зі сторін не виявила намірів примирення за відсутністю такого бажання, в зв`язку з чим суд переконаний в тому, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, прийняття судом заходів щодо примирення подружжя суперечило б моральним засадам суспільства, а тому шлюб повинен бути розірваний на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторонам роз`яснюється, що згідно ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Понесені позивачем судові витрати згідно приписів ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Документально підтвердженими є витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved