Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

В травні 2021 року представник позивача - адвокат Твердохліб М.В. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку у спадщині та частку у спільному сумісному майні, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] . Після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на частку в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] (позивачці по справі), [PERSON] (відповідачеві) та [PERSON] (спадкодавцеві). Позивач своєчасно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] , який є сином позивачки [PERSON] та померлого [PERSON] відмовляється подавати заяву про прийняття спадщини, хоча в силу ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину. При зверненні представника позивача - адвоката Твердохліб М.В. до нотаріальної контори з питання видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено в зв`язку з тим, що не можливо встановити склад спадкового майна, а саме, яка частина квартири належить спадкодавцю. Крім цього, нотаріус вказала, що у зв`язку зі смертю одного із співвласників [PERSON] , необхідно встановити наявність або відсутність домовленостей співвласників щодо часток кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності, а при наявності заперечень співвласника щодо визначення часток у праві спільної сумісної власності в рівних частках відповідно до ст. 372 ЦК України вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку. Тобто позивач не може реалізувати своє право на отримання свідоцтва право на спадщину за законом на частку померлого [PERSON] за наявності обставин, вказаних нотаріусом. 26 травня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 06 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача - адвокат Твердохліб М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлений судом належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення та оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. ст. 1218 та 1268 Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ст. 1274 Кодексу спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про одруження (а.с.56). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с.7) та після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконкомом Фастівської міської ради від 08 грудня 1999 року, квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , дійсно, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.9). Що також, підтверджено і довідкою Фастівської БТІ №408 від 22.04.2021 (а.с.18). Тобто є три учасника спільної сумісної власності: [PERSON] (позивач), [PERSON] (померлий, спадкодавець) та [PERSON] (відповідач). Частки у спільному сумісному майні - квартирі не визначені. Постановою завідувача Фастівської міської державної нотаріальної контори Бойко О.О. №258/02-31 від 29.03.2021 відмовлено [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] (а.с.16-17). Посилаючись на те, що не можливо встановити склад спадкового майна, а саме, яка частина квартири належить спадкодавцю так як дана квартира перебуває у спільній сумісній власності і у зв`язку зі смертю одного із співвласників [PERSON] необхідно встановити наявність або відсутність домовленостей співвласників щодо часток кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності, а при наявності заперечень співвласника щодо визначення часток у праві спільної сумісної власності в рівних частках відповідно до ст. 372 ЦК України вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку. Судом встановлено, що приватизована квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є трьохкімнатною, знаходиться на четвертому поверсі, загальна площа її становить 72,1 кв.м., житлова площа складає 44,0 кв.м., що підтверджено технічним паспортом (а.с.10-11). На сьогодні існує спір між позивачем та відповідачем, який відмовляється від вчинення встановлених законом дій - подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та заяву про відсутність заперечень щодо визначення часток у праві спільної сумісної власності в рівних частках, відсутність домовленостей співвласників щодо часток кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності, наявність або відсутність укладених між ними договорів про визначення часток у праві спільної сумісної власності. Даний факт підтверджується витребуваною у Фастівській міській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] (а.с.49-63). Відповідно до роз`яснень, даних в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Приписами ч. 2 ст. 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. П. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачає, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю. На підставі ст. 370 ЦК України частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Обставини, які вказують на необхідність відходу від принципу рівності часток при визначенні їх розміру, судом не встановлені. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням частини першої статті 280 ЦПК України. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку у спадщині та частку у спільному сумісному майні підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved