Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , в якій просить визнати [PERSON] , таким що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що їй, на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований відповідач по справі - [PERSON] , який є її колишнім чоловіком. Відповідно до рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2019 року шлюб між ними розірвано і відповідач більше двох років у квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує. Реєстрація відповідача порушує її право на вільне розпорядження і користування її майном. В добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації відмовляється, а тому вона вимушена звертатись до суду з даним позовом. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі не подав. Згідно вимог ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав та приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01 березня 2012 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності в рівних частках [PERSON] та її двом синам - [PERSON] і [PERSON] . Відповідно до рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2019 року та ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає більше року, що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 15 липня 2020 року та довідкою №58 від 13 липня 2020 року виданою КЗ "Затишок" Городищенської сільської ради Рівненського району Рівненської області. Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В силу вимог передбачених статтею 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідач в квартирі, яка належить на праві приватної власності позивачу, не проживає без поважних причин більше одного року, суд вважає, що відповідач втратив право на користування вказаним житлом. Реєстрація відповідача в квартирі позбавляє позивача можливості належним чином користуватися і розпоряджатися своєю власністю. В зв`язку з цим суд прийшов до переконання, що в наявності є порушення права позивача, за захистом якого спрямоване її звернення до суду, а тому позов підлягає до задоволення. Оскільки, позовна заява підлягає задоволенню повністю, в силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, сплата судового збору покладається на відповідача. На підставі ст.ст. 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved