Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, згідно із яким [INFO] померла мати позивача [PERSON], яка заповіту не залишила. Осіб які відносяться до першої черги згідно ст. 1261 ЦК України крім позивача [PERSON] немає. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], розміром 2,46 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області, виданого 08.04.1997 року Оратівською РДА. Нотаріально оформити прийняття спадкового нерухомого майна позивач позбавлена можливості, так як у визначені законодавством терміни для прийняття спадщини після смерті спадкодавця не звернулась до нотаріальної контори у зв'язку з віддаленістю місця проживання від місця відкриття спадщини, тому на сьогоднішній день поважність причини пропуску шестимісячного строку довести не в змозі. Тому [PERSON] просить суд, визнати за нею право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], розміром 2,46 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області, виданого 08.07.1997 року Оратівською РДА в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Справу просить розглядати без її участі. Представник відповідача Чернявської сільської ради Вінницької області Титоренко Г.М., будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Від учасників судового розгляду до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 08.07.1997 року, яка знаходиться на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області, розміром 2,46 в умовних кадастрових гектарах виданого Оратівською РДА, який належить [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.04.1979 року [PERSON] є матір'ю [PERSON]. Згідно довідки № 304 від 02.11.2017 року виданої Чернявською сільською радою Оратівського району Вінницької області, що в записах в по господарській книзі виконавчого комітету Чернявської сільської ради за № 5 померла [PERSON], на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS]. На час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем: дочка - [PERSON]. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON] В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 ЦК УРСР , а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963 р.), прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 85 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. Право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. На підставі ст. ст. 524-527, 524, 529, 534, 550 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 16, 346, 1216, 1218, 1225, 1262, 1268 ЦК України,

Outcome: approved