Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, в якій [PERSON] на підставі ст.ст. 104, 105, 110 Сімейного кодексу України просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який був зареєстрований 23 липня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про що було зроблено актовий запис №45. На обґрунтування своїх вимог у заяві посилається на те, що з відповідачем в даній справі вони перебувають в зареєстрованому 23 липня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області шлюбі. В шлюбі мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Причиною розпаду сім'ї стали непорозуміння та сварки між ними, у зв'язку з чим відповідач переїхав проживати до своїх батьків, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим, що і змусило її звернутися з позовною заявою до суду. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує і наполягає на їх задоволенні. Крім того, просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до приписів ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши справу, з'ясувавши правові позиції сторін, вивчивши надані докази, даючи їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. В підготовчому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано 23 липня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про що було зроблено актовий запис №45. Вказане підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.07.2005 року (а.с. 9). Оригінал свідоцтва про шлюб додано до матеріалів справи. В шлюбі у сторін народилось двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 7-8). Жодна зі сторін не виявила намірів примирення за браком такого бажання, в зв'язку з чим суд переконаний в тому, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, прийняття судом заходів щодо примирення подружжя суперечило б моральним засадам суспільства, а тому шлюб повинен бути розірваний на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторонам роз'яснюється, що згідно ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Понесені позивачем судові витрати згідно приписів ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Документально підтвердженими є витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved