Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 08.02.2017 року звернувся позивач [PERSON] із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що 11.03.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір №ОД14/03/2008/840-К/90, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 111\~870,00 доларів США на строк до 10.03.2028 року зі сплатою 12.89% річних. З метою забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором 11.03.2008 року між позивачем та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір поруки №ОД14/03/2008/840-П/90. Останній платіж за кредитом позичальником було здійснено 19.05.2008 року, однак до цього часу банк не предявив вимогу до поручителя, у звязку з чим позивач просить визнати поруку за кредитним договором №ОД14/03/2008/840-К/90 припиненою. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що в договорі поруки строк дії поруки не встановлений, а тому порука не є припиненою в розумінні ч. 4 ст. 559 ЦК України. До того ж, сторони збільшили строк позовної давності до 10 років. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.03.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір №ОД14/03/2008/840-К/90, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 111 870,00 доларів США на строк до 10.03.2028 року зі сплатою 12.89% річних. З метою забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором 11.03.2008 року між позивачем та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір поруки №ОД14/03/2008/840-П/90. Згідно п. 5.3. договору поруки його дія закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобовязань згідно з умовами цього договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Так, під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобовязання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору. З умов кредитного договору вбачається, що позичальник зобовязується вносити мінімально необхідний платіж, що становить 1318 доларів США, щомісячно до 10 числа кожного місяці, а банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 12 числа поточного місяця. Отже, крім установлення строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Згідно п. 2.1. договору поруки, кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобовязання, що витікає з кредитного договору при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобовязання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обовязкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобовязання позичальника. Відповідно до вимог ч.2 т.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідна правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові суду від 29 січня 2014р. по справі № 6-155цс13. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 06.08.2015 року, останній платіж за кредитом позичальником було здійснено 19.05.2008 року. Жодних доказів предявлення банком вимоги до поручителя чи предявлення позову протягом шести місяців зі спливу строку виконання основного зобовязання відповідачем не надано. Аналіз положень ч. 4 ст. 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки протягом шести місяців з моменту виникнення заборгованості банк не предявив вимоги до поручителя, зобовязання за договором поруки слід вважати припиненим.

Outcome: approved