Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначає, що 22 жовтня 2005 року між ними зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені з серпня 2020 року, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Крім того, зазначає, що дитина проживає разом з нею, відповідач періодично купує дитині речі, однак на достатньому рівні доньку не забезпечує, утримання дитини здійснює позивач. В свою чергу, відповідач є працездатним, працює на будівництві, має мінливий дохід, однак зобов`язаний утримувати дитину на належному рівні. Посилаючись на вищезазначені обставини, позивач просить розірвати шлюб між сторонами, стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини в твердій грошовій сумі - 1159 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. 19 жовтня 2020 року ухвалою відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні. Ухвалою суду\~від 30.11.2020\~року постановленорозглядати справу в заочному порядку. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, 22 жовтня 2005 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області складено відповідний актовий запис під № 661 (а.с. 8). Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Сторони є батьками неповнолітньої - [PERSON] , [INFO] (а.с.10 ). Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання №12095 від 30.05.2020 року та №23952 від 19.09.2020 року [PERSON] та позивач зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-14). Як зазначає позивач у позовній заяві, шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2020 року, подальше збереження сім`ї неможливе. Згідно зі \~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання \~за позовом \~одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ч. 2\~ст.\~114\~СК України передбачає, що \~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст.ст.\~111,\~112 СК України, а також те, що фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, відновлювати сімейні стосунки позивач не бажає, суд дійшов висновку, що примирення сторін є неможливим, а відтак подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін. З огляду на викладене,\~\~позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Після розірвання шлюбу сторін позивач не виявила бажання змінити прізвище, а відтак прізвище залишається " [PERSON] ". Розглядаючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України\~встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно\~ зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна,грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна,сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~ Відповідно до вимог ч.1\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. \~ При визначенні розміру аліментів суд враховує, що місцем проживання дитини є місце проживання матері, відповідач є працездатною за віком людиною та як батько повинен забезпечувати належний рівень утримання доньки, а відтак вважає за необхідно визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача на утримання дитини в твердій грошовій сумі - 1159 грн. щомісячно, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів, визначеного законодавством, починаючи з 23 вересня 2020 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 840,80 за вимогу про розірвання шлюбу та на користь держави\~судовий збір в сумі 840,80 грн. за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved