Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

В квітні 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] р. померла його мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді належної їй [ADDRESS]. Спадщину після її смерті прийняв позивач по справі, оскільки у встановленому законом порядку позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки неможливо встановити належність [PERSON] спадкового майна - а саме вищезазначеної квартири в цілому, оскількии існують розбіжності щодо даної квартири в різних правоустановлюючих документах. Посилаючись на вищевикладене, позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] р. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Миколаївської міської ради в судове засідання не з'явився , відповідно до заяви, просив про розгляд справи без його участі, покладаючись на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] є сином [PERSON]. Відповідно до Договору міни від 18.11.1991 р. [PERSON] набула право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Вказана частка квартири складається з одної житлової кімнати літ. 19-5, 1/2 частки коридору, 1/2 частки ванної кімнати, 1/2 частки вбиральні та 1/2 частки шафи. При цьому між попередніми співвласниками [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір від 19.10.1991 р., посвідчений державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори, згідно якого сторони визначили порядок користування спірною квартирою, а саме в користування [PERSON] надійшла 1/2 частка квартири, яка складалась з однієї жилої кімнати, 1/2 частки коридору, 1/2 частки вбиральні, 1/2 частки ванної кімнати, 1/2 частки кухні, 1/2 частки шафи, а [PERSON] - 1/2 частка вказаної квартири, яка складалась з двох житлових кімнат, 1/2 частки коридору, 1/2 частки вбиральні, 1/2 частки ванної кімнати, 1/2 частки кухні, 1/2 частки шафи. 07.02.1992 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори, згідно якого [PERSON] отримала в дар квартиру за [ADDRESS] Зазначена квартира належала дарителю [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на квартиру, виданого Виконкомом Ленінської районної Ради народних депутатів 25.05.1991 р. Разом з тим зі змісту Довідки-характеристики, виданої ММБТІ [PERSON] для надання до нотаріальної контори в зв'язку з оформленням відчуження майна вбачається, що їй на праві власності належало дві кімнати в [ADDRESS] та 1/2 частки коридору, 1/2 частки вбиральні, 1/2 частки ванної кімнати, 1/2 частки кухні, 1/2 частки шафи. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй квартири [ADDRESS] в цілому. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів справи, у встановленому законом порядку до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини звернувся син померлої [PERSON] - позивач [PERSON]. Інші особи з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертались. Позивач [PERSON] звернувся до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], проте відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.03.2015 р., у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] позивачу було відмовлено з наступних підстав. Відповідно до ст. 68 ЗУ "Про нотаріат" нотаріус при видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом перевіряє склад спадкового майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Як вбачається з матеріалів справи, з метою оформлення спадкових прав позивачем було надано нотаріусу договір міни, посвідчений державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори та дублікат Договору дарування. Однак, на переконання нотаріуса, за вказаними документами неможливо встановити належність [PERSON] одного цілого об'єкта нерухомого майна - квартири. Так на підставі договору міни [PERSON] отримує 1/2 частку квартири, що належала [PERSON], і на підставі договору дарування вона ще отримує право власності на цілу квартиру [ADDRESS]. Відповідно встановити склад спадкового майна та законність виникнення права власності спадкодавиці на спірну квартиру не виявилось можливим. Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що вбачається описка в тексті Договору дарування від 07.02.1992 р., за яким до померлої перейшло право власності на 1/2 частку квартири, замість зазначеної в ньому квартири в цілому. Враховуючи вищевикладене та те, що іншим способом позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 392, 1216, 1241, 1261, 1270 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved