Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цією заявою і повідомила, що [INFO] померла її мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй нерухоме майно, а саме: 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS]. Заповіту померла зажиття не залишила, проте спадщину прийняв цивільний чоловік [PERSON] - [PERSON], який постійно проживав разом із нею з 1978 року і до дня смерті за однією адресою. [PERSON] помер [INFO], після чого вона, як рідна дочка, прийняла спадщину, шляхом подачі заяви у Другу тростянецьку державну нотаріальну контору, проте оформити спадщину не має можливості, оскільки неможливо підтвердити фактичні шлюбні відносини між матір'ю та батьком. У зв'язку з чим просила встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], у період часу з 31.12.1978 року і по [INFO] включно. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримала повністю, заяву просила задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Представник заінтересованої особи - Другої тростянецької державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, однак на адресу суду від завідувача нотаріальної контори Кощеєвої Г.С. надійшла заява, у якій остання, просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника контори. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази та надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення обґрунтована та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після смерті батьків є їх діти. Згідно зі ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали разом зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Стаття 3 СК України передбачає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ч.4 ст. 3 СК України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування", до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем у шлюбі. Таке право можуть мати й інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS], у період часу з 31.12.1978 року по [INFO] включно. Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 04.08.1971року ЗАГС Тростянецького р-на Вінницької обл., видно, що [PERSON] народилася [INFO], батьками записані [PERSON] та [PERSON], про що складено актовий запис № 220. Із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 03.05.1990року Ладижинським міським відділом ЗАГС, видно, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після чого прізвище дружини - «[PERSON]», про що складено актовий запис № 50. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 20.01.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ладижинського міського управління юстиції Вінницької області, видно, що [PERSON] померла [INFO]. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 22.11.2017 року Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, видно, що [PERSON] помер [INFO], про що складено актовий запис № 201. Із письмових пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] видно, що [PERSON] та [PERSON] з 31.12.1978 року по [INFO] жили однією сім'єю, без реєстрації шлюбу, у [ADDRESS]. Із свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 10.06.2005 року Виконавчим комітетом Ладижинської міської ради на підставі рішення № 327 від 25.05.2005 року, видно, що власниками житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON], по 1/3 кожен. Із домової книги на житловий будинок [ADDRESS] видно, що у ньому, серед інших, зареєстровані також [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Ці докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи, приймаючи до уваги норми діючого матеріального закону, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. Встановлення факту, про який просить заявниця має для неї юридичне значення, оскільки дає право на прийняття спадщини, іншого порядку чи можливості встановити такий факт вона не має. Встановлення такого факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. На підставі ст.ст. 89, 95, 258, 259, 263-265, 305-308, 315, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved