Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася у Радивилівський районний суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності [PERSON] правовстановлюючого документа - акту на право приватної власності на землю серія Р2 №117237 від 24 жовтня 2003 року. З метою оформлення права на спадщину заявник звернулася із заявою до нотаріуса, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку через помилку у правовстановлюючому документі, а відтак виникла необхідність встановлення факту належності правовстановлюючого документа має юридичне значення для заявника. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали в повному обсязі, просили задовольнити та встановити факт належності батькові заявника [PERSON] правовстановлюючого документа, а саме, акту на право приватної власності на землю серія Р2 №117237 від 24 жовтня 2003 року. Заінтересована особа по справі приватний нотаріус [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, у якій вказав, що підтримує заяву [PERSON], просить справу розглядати у його відсутність (а.с.23). Представник заінтересованої особи по справі Мервинська сільськарада Грохівського району Волинської області у судове засідання не з'явилися, подали письмову заяву, у якій вказали, що підтримують заяву [PERSON], просять справу розглядати у відсутність їхнього представника. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона проживає в тому ж селі, що і батько заявниці [PERSON], який постійно до дня смерті проживав у [INFO], інших осіб із пірізвищем [PERSON] в селі не проживало. Він користувався земельною ділянкою, яка була у його власності, успадкувавши від його дружини. Заслухавши пояснення заявника, її представника та показання свідка, повно всебічно та об'єктивно оцінивши інші докази у їх сукупності, суд встановив, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно пункту №2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~вказано про те, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, то у разі відсутності спору, особа може звернутися в суд із заявою в порядку окремого провадження. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що на час розгляду справи втрачена можливість внесення змін або виправлень до правовстановлюючого документа в адміністративному чи іншому порядку. Із свідчень свідка, даних у судовому засіданні, досліджених судом копії свідоцтва про смерть І-ГЮ №179937, виданого 05.08.2015 р. Пляшевською сільською радою Радивилівського району Рівненської області, копії паспорта серії СР 396280 виданого 01.04.1998 року Радивилівським РВ УМВС України в Рівненській області, свідоцтва про народження І-АГ № 1091546 від 26.06.1967 року (повторне), свідоцтва про народження серії І-УР №782251 від 27.04.1960 року, копії посвідчення серії Э №067165 від 06.06.2005 року, підтверджуються факт належності правовстановлюючого документа - акту на право приватної власності на землю серія Р2 №117237 від 24 жовтня 2003 року [PERSON], який помер 05.08.2015 року (а.с.5-8). Крім того, даний факт підтверджується із дослідженої судом спадкової справи №106/2015 до майна померлого 05.08.2015 року [PERSON]. Норми ч. 1 ст. 294 ЦПК України зобов'язують суд сприяти особам, під час розгляду справ окремого провадження, у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією та законами України їхніх прав, свобод та інтересів. У суду немає сумнівів про те, що Державний акт на право приватної власності на землю Р2\~№117237\~від 24\~жовтня 2003\~року належить [PERSON], який отримав дану земельну ділянку у порядку спадкування після своє дружини [PERSON]. Внаслідок такої помилки, у заявника на даний час, виникла неможливість отримати свідоцтва про право на спадщину, так як не можливо довести належність правовстановлюючого документу [PERSON] У позасудовому порядку виправити помилку неможливо. Таким чином, дослідженні в судовому засіданні докази, у своїй сукупності, у відповідності до ст.ст. 76, 77, 78 ЦПК України є належними, допустимими та підтверджують факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа, а саме, акту на право приватної власності на землю серія Р2 №117237 від 24 жовтня 2003 року. Як вбачається із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у справах окремого провадження щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, відсутній спір та позовні вимоги, а заявник встановлює факт, що для нього має юридичне значення, а відтак судовий збір, сплачений при зверненні до суду необхідно залишити за заявником. На підставі викладеного,

Outcome: approved