Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором про надання правової допомоги, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 14 вересня 2018 року між ним, як адвокатом, та відповідачем [PERSON] , як клієнтом, було укладено договір про надання правової допомоги, гідно з п.п. 1.1 якого позивач взяв на себе зобов`язання надавати відповідачу правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором, а відповідач зобов`язався оплачувати замовлення у порядку та строки, обумовлені Сторонами. У відповідності до п. 3.2 Договору, до отримання заборгованості по пенсійним виплатами Клієнт сплачує фіксовану суму за послуги Адвоката у розмірі 25000,00 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок Адвоката, або шляхом оплати готівкою впродовж 3 календарних днів після підписання Сторонами Акту наданих послуг. Акт наданих послуг підписується Сторонами впродовж п`яти календарних днів після набрання рішенням адміністративного суду у справі по зобов`язанню відновлення виплати пенсії Клієнту та (або) стягненню заборгованості по пенсійним виплатами законної сили. Підтвердженням оплати готівкою є видача Клієнту приходного ордеру із зазначенням суми оплати та виду наданих послуг. Позивач здійснював представництво інтересів відповідача у Донецькому окружному адміністративному суді по справі № 0540/8813/18-а за позовом [PERSON] до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління ПФУ в Донецькій області, про визнання неправомірними дії щодо припинення виплати пенсії та зобов`язання поновити нарахування та виплату пенсії, сплатити заборгованість зі сплати пенсії, шляхом підготовки та направлення на адресу Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління ПФУ в Донецькій області адвокатського запиту, підготовки та подання до суду позовної заяви, отримання судового рішення по даній справі. В результаті розгляду Донецьким окружним адміністративним судом вказаної справи позовні вимоги було задоволено, визнано протиправними дії Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління ПФУ в Донецькій області та зобов`язано відновити нарахування та виплату пенсії. Рішення суду набуло законної сили 02 січня 2019 року. У відповідності до акту наданих послуг від 03 січня 2019 року, адвокат [PERSON] надав, а [PERSON] прийняла правові послуги з представництва його інтересів та отримання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 0540/8813/18-а, вартістю 25000,00 грн. А отже, позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем в повному обсязі, а відповідач, в свою чергу, не сплатив адвокату кошти за надані послуги, в результаті чого позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором про надання правової допомоги в сумі 25000,00 грн., три відсотки річних в сумі 1726,03 грн., інфляційні витрати в сумі 3475,00 грн. та пеню в сумі 9150,00 грн., а всього - 39351,03 грн. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] повідомлялася про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у строк до 07 вересня 2021 року надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив. У зв`язку з тим, що м. Горлівка Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р., при цьому, з 27 листопада 2014 року припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у т.ч. до/з м. Горлівка (згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті УДППЗ "Укрпошта"). Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Згідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України «Відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи». Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Оголошення на офіційному веб-сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області про повідомлення відповідача про розгляд справи у спрощеному провадженні було опубліковано на офіційному веб-сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області і тому відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання правової допомоги, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. У відповідності до свідоцтва № 4127 від 16.11.2011 року, виданого Донецькою обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури (а.с. 18), [PERSON] має право на заняття адвокатською діяльністю. 14 вересня 2018 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги (а. с. 4-5), згідно з п. п. 1.1 якого він взяв на себе зобов`язання надавати відповідачу правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених Договором, а відповідач зобов`язався оплачувати замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами. У відповідності до Додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 14.09.2018 року, а саме - Акту наданих послуг від 03 січня 2019 року, підписаного як адвокатом, так і клієнтом, вбачається, що [PERSON] надав [PERSON] правові послуги з представництва інтересів [PERSON] та отримання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року у адміністративній справі № 0540/8813/18-а, вартість яких склала 25000,00 грн., а [PERSON] їх прийняла. (а. с. 6). Згідно з п. 3.2 Договору про надання правової допомоги від 14 вересня 2018 року, до отримання заборгованості по пенсійним виплатам Клієнт сплачує фіксовану суму за послуги Адвоката у розмірі 25000,00 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок Адвоката, зазначений в Договорі, відкритий у АТ Ощадбанк, або шляхом оплати готівкою впродовж трьох календарних днів після підписання Сторонами акту надання послуг. Акт надання послуг підписується Сторонами впродовж п`ти календарних днів після набрання рішенням адміністративного суду у справі по зобов`язанню відновлення виплати пенсії Клієнту та (або) стягненню заборгованості по пенсійним виплатам законної сили. Підтвердженням оплати готівкою є видача Клієнту приходного ордеру із зазначенням суми оплати та виду наданих послуг. Як вбачається з матеріалів справи, Акт наданих послуг сторони підписали 03 січня 2019 року, а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року у справі № 0540/8813/18-а за позовом [PERSON] до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління ПФУ Донецької області, про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, набрало законної сили 02 січня 2019 року (а. с. 9-16). Згідно з листом-повідомленням Донецького окружного адміністративного суду від 02.03.2021 року № 09-13/154/2021 (а.с. 8), представником позивача у адміністративній справі № 0540/8813/18-а виступав [PERSON] , дата реєстрації позовної заяви - 14 вересня 2018 року. На теперішній час відповідач не виконує свої зобов`язання за договором про надання правової допомоги від 14 вересня 2018 року та не сплатив позивачу вартість наданих послуг в сумі 25000,00 грн., передбачених п. 3.2 Договору та Актом наданих послуг, у встановлені Договором строки, що були обумовлені сторонами. Крім того, у відповідності до 6 Розділу Договору про надання правової допомоги, підписаного позивачем та відповідачем, а саме - згідно з п. 6.1, 6.2, встановлено, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За недотримання строків сплати, зазначених в п. п. 3.1, 3.2 Договору, Клієнт сплачує адвокату пеню у розмірі 0,1 % від суми прострочення за кожен день такого прострочення, а також на вимогу Адвоката зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. З огляду на вказані вище фактичні обставини у справі суд зазначає, що правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом Про адвокатуру та адвокатську діяльність . Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність , договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Згідно з положеннями ст. 27 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Суд також приймає до уваги при вирішенні по суті позовних вимог, що за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими главою 52 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 5 ст. 626 ЦК України, договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Таким чином, суд вказує, що договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним. Згідно зі статтею 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ст. 28 Правил адвокатської етики, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Відповідно до ст. 14 Правил адвокатської етики, адвокат надає правову допомогу відповідно до законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги - договір, за яким одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується надавати правову допомогу іншій стороні договору (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору, у випадку, якщо така оплата передбачена договором. До договору про надання правової допомоги також застосовуються загальні положення цивільного законодавства про договір. Суд зауважує, що адвокатський гонорар є однією з умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, та, в свою чергу, укладений між [PERSON] та [PERSON] договір від 14 вересня 2018 року містить вичерпний та детальний зміст умов щодо розміру адвокатського гонорару, його складових, порядку, способу та строків виплати, що береться судом до уваги при вирішенні даного спору та оцінюється як факт безумовного досягнення сторонами договору всіх умов, пов`язаних з виплатою адвокатської винагороди. Визнаним міжнародним стандартом здійснення адвокатської діяльності є принципи чесності та добропорядної репутації адвоката, який відображений в етичних кодексах поведінки адвокатів та який поширюється на всі напрями професійної діяльності адвоката. Договір про надання правової допомоги має відповідати вимогам закону та правилам, а також визнаним міжнародним та національним стандартам надання правової допомоги. Правові підстави для стягнення винагороди адвоката за надані послуги (гонорар) мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а саме - договором про надання правової допомоги, письмовими документами про проведені розрахунки між сторонами договору. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивачем на підтвердження своїх вимог надано суду Договір про надання правової допомоги від 14 вересня 2018 року, який підписаний сторонами, Акт наданих послуг від 03 січня 2019 року, який підписаний сторонами, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року, довідку Донецького окружного адміністративного суду на підтвердження подачі позову в інтересах відповідача у справі № 0540/8813/18-а, та виписку по особистому картковому рахунку [PERSON] за період з 07 січня 2019 року по 26 квітня 2021 року. Детальний та всебічний аналіз наданих позивачем до суду доказів свідчить про наявність належним чином укладеного між сторонами Договору про надання правової допомоги, змістом якого передбачено відповідальність сторін за порушення своїх зобов`язань. Умови підписаного сторонами Договору та Акту про надання послуг від 03.01.2019 року свідчать про безумовне досягнення сторонами всіх умов, пов`язаних з виплатою адвокатської винагороди та відповідальності за порушення строків або умов її виплати. На теперішній час відповідач не виконав свої зобов`язання, передбачені умовами підписаного ним Договору про надання правової допомоги від 14.09.2018 року, що підтверджується як відсутністю приходного ордеру із зазначенням суми оплати та виду наданих послуг, що передбачено п. 3.1 Договору, так і змістом наданої виписки позивача по особовому картковому рахунку за період з 07.01.2019 року по 26.04.2021 року. Датою початку розрахунків позивачем визначено 07.01.2019 року, оскільки згідно з п. 3.2 Договору, до отримання заборгованості по пенсійним виплатам Клієнт сплачує фіксовану суму за послуги Адвоката у розмірі 25000,00 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок Адвоката, зазначений в Договорі, відкритий у АТ Ощадбанк або шляхом оплати готівкою впродовж трьох календарних днів після підписання Сторонами акту надання послуг. Акт між сторонами був підписаний 03.01.2019 року, отже 04.01.2019 року є першим днем прострочення виконання відповідачем зобов`язання зі сплати отриманих послуг. Статтею 625 ЦК України передбачена цивільна-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд визнає правильним наданий позивачем розрахунок суми заборгованості з урахуванням інфляційних збитків, 3 відсотків річних та пені за недотримання строків виконання зобов`язань, який відповідає встановленим законодавством порядку, формулам розрахунку та умовам, прописаним у Договорі про надання правової допомоги від 14.09.2018 року. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за Договором про надання правової допомоги, укладеним між сторонами 14.09.2018 року, на загальну суму 39351,03 грн. Крім того, враховуючи, що позивач є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою до Акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 433887 від 22 лютого 2011 року, а отже, в силу приписів п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір , є звільненим від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, та приймаючи до уваги, що за приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved