Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому з врахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з відповідача заборгованість із виплати заробітної плати в розмірі 4048,62 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 13986,30 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги покликається на те, що з 08.05.2013 р. працювала у відповідача на посаді провідного економіста Відділення «Західна регіональна дирекція ПАТ «КБ «Актив-Банк» у м. Львові. Звільнена з роботи 03.11.2014 р. на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, однак підприємство всупереч вимогам ст.116 КЗпП України не провело з нею повний розрахунок. Згідно довідки № 6685/16-1/1 від 04.11.2014 р. відповідач має заборгованість по невиплаченій заробітній платі станом на 04.11.2014 р. - 7 548, 62 грн. Позивач зазначила, що в період з 03.11.2014 р. по 25.05.2015 року відповідач сплатив їй 3500,00 грн. На підставі ст.ст. 116, 117 КЗП України просить стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в розмірі 4048,62 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 04.11.2014 р. по 25.05.2015 р. в розмірі 13986,30 грн. У судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належно повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. 12.06.2015 року від представника відповідача надійшло заперечення, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 23.12.2014 року № 838 « Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, прийнято рішення від 24.12.2014 року № 158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язана забезпечити збереження активів Банку, штучне зменшення ліквідаційної маси, в свою чергу може стати підставою для порушення прав вкладників на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами й невиправданих видатків з державного бюджету та необґрунтованого навантаження на Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що спричинить майнову шкоду Державі. У спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та запроваджена процедура ліквідації своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є спеціальним, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Станом на дату розгляду справи будь-які виплати за зобов'язаннями Банку не можуть здійснюватись за межами ліквідаційної процедури. Згідно з положенням ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» юридична особа або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань є кредитором банку, а після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації стосовно неплатоспроможності банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів передбачено ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, ч. 1 передбачено, що грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку є другочерговими. Позивач просила визнати її кредитором, подана заява була розглянута та в подальшому кредиторські вимоги позивача акцептовані Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 4048,62 грн. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з ПАТ «КБ «Актив-Банк» 4048,62 грн. невиплаченої заробітної плати не підлягають задоволенню, оскільки вказану суму позивач зможе отримати виключно в порядку задоволення вимог кредиторів другої черги в процесі реалізації майна банку. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали даної справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, а саме 08 травня 2013 року прийнята на роботу до відповідача та 03 листопада 2014 року звільнена за скороченням чисельності на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Вказане підтверджується копією трудової книжки позивача ( а.с. 7-8). Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивачу в день звільнення не було виплачено всіх сум, належних до виплати, що підтверджується копією довідки від 04.11.2014 року (а.с. 9), відповідно до якої станом на 04.11.2014 р. заборгованість ПАТ «КБ «Актив-Банк» по невиплаченій заробітній платі становить 7548,62 грн. Відповідно до наданої позивачем копії банківської виписки (а.с. 13-16) відповідач виплатив позивачу 3500 грн. заборгованості по заробітній платі, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 4048,62 грн. невиплаченої заробітної плати є підставними та підлягають задоволенню. У відповідності до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» визначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави зробити висновок, що передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини. Відповідачем не доведено відсутності вини у невиплаті належних позивачеві у день звільнення коштів, а тому, суд приходить до висновку, що невиплата позивачу належних сум в день звільнення відбулась з вини відповідача. Середній заробіток розраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Як вбачається з довідки відповідача про середню заробітну плату (а.с. 10) та не заперечується позивачем, середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 101 грн. 35 коп. Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає стягненню з відповідача, повинна бути нарахована за кількістю робочих днів у період затримки розрахунку при звільненні. Період затримки розрахунку за який позивач просить стягнути середній заробіток складає: з 04.11.2014 року по 25.05.2014 року. Середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні за період з 04.11.2014 року по 25.05.2014 року буде складати: 101,35 * 138 = 13 986, 30 грн., де 101 грн. 35 коп. - середньоденна заробітна плата, а 138 - кількість робочих днів за даний період. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи вищенаведене, у зв'язку з невиплатою з вини відповідача при звільненні [PERSON] всіх сум, що належали їй на день звільнення, відповідач повинен виплатити позивачу заборгованість по заробітній платі в розмірі 4048,62 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.11.2014 року по 25.05.2014 року в розмірі 13 986, 30 грн. Відповідно до ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Такі обмеження згідно п.3 ч.6 ст.36 цього ж Закону не поширюються на зобов'язання банку щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю працівників банку. Таким чином, посилання представника відповідача, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, на те, що з 24.12.2014 р. розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк», а тому задоволення вимог кредиторів банку здійснюється відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є безпідставними, оскільки порушені права позивача підлягають захисту в порядку передбаченому трудовим законодавством. На підставі ст.ст. 56, 116, 117, 237-1 КЗпП України та

Outcome: approved