Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 23.01.2001 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], спадкоємцем якого є відповідач [PERSON], та [PERSON] придбали нежитлове приміщення №11, загальною площею 58,9 кв.м., що становить 56/1000 ідеальних часток житлового будинку літ. А по вул. Шептицького, 4 в м. Чернівці та складається з службової кімнати 11-1 площею 13,2 кв.м., службової кімнати 11-2 площею 9,5 кв.м., приміщення 11-3 площею 30,5 кв.м., службового приміщення 11-5 площею 6,7 кв.м.., а також нежитлове приміщення №12, загальною площею 18,50 кв.м., що займає 14/1000 ідеальних часток житлового будинку літ. А по вул. Шептицького, 2 та складається з службової кімнати 12-1 площею 18,50 кв.м. У відповідності до умов вище вказаного договору, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками зазначених нежитлових приміщень та їх частки рівні. Вказувала на те, що з 04.10.1974 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] під час якого у них народився син [PERSON] 10.11.2013 року [PERSON] помер та після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частку нежитлових приміщень по вул. Шептицького, 4 та по вул. Шептицького, 2 в м. Чернівці. З метою прийняття спадщини вона та її син [PERSON], як спадкоємці майна померлого, звернулись з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] Проте постановою від 10.03.2016 року їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що частки співвласників у зазначеному майні не визначені. Зазначала, що вона та [PERSON] постійно проживали разом з спадкодавцем, після його смерті фактично вступили у володіння та управління його майном, проте реалізувати своє право на оформлення спадщини та отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину не мають можливості у звязку з тим, що частки співвласників у спільному майні не виділені. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила визнати, що частки [PERSON], який помер 10 листопада 2013 року, [PERSON], [PERSON] Лук»яновича, який помер 30 червня 2011року, [PERSON], як співвласників нежитлового приміщення №11 загальною площею 58,9 квадратних метри та складається із : службової кімнати 11-1 площею 13,2 квадратних метри, службової кімнати 11-2 площею 9,5 квадратних метри, приміщення 11-3 площею 30,5 квадратних метри, службового приміщення 11-5 площею 6,7 квадратних метри, що знаходиться за адресою : м. Чернівці вул. Шептицького,4 є рівними і складають по 1/4 частині на кожного; визнати, що частки [PERSON], який помер 10 листопада 2013 року , [PERSON], [PERSON] Лук»яновича, який помер 30 червня 2011року, [PERSON], як співвласників нежитлового приміщення №12 загальною площею 18,50 квадратних метри та складається із: службової кімнати 12-1 площею 18,50 квадратних метри, що знаходиться за адресою : м. Чернівці вул. Шептицького, 2 є рівними і складають по 1/4 частині на кожного. Позивач в судове засідання не зявилась, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, від них до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали та не заперечували проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заяву відповідачів про визнання позову слід прийняти та позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Так, судом встановлено, 23.01.2001 року між КП «Персей» (продавець) та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого покупці придбали в рівних частинах приміщення: 14/1000 частин житлового будинку літ. А, загальною площею 1302,80 кв.м по вул. Шептицького,2 в м. Чернівці, що складається з кімнати 12-1 площею 18,50 кв.м., а також 56/1000 частин житлового будинку літ. А загальною площею1072,20 кв.м. по вул. Шептицького, 4 в м.Чернівці, що складається з службової кімнати 11-1 площею 13,2 кв.м., службової кімнати 11-2 площею 9,5 кв.м., приміщення 11-3 площею 30,5 кв.м., службового приміщення 11-5 площею 5,7 кв.м. (а/с 16). Згідно договору, укладеного між [PERSON] міською радою та співвласниками від 23.01.2001 року 56/1000 ідеальних часток житлового будинку літ. А по вул. Шептицького,4 в м. Чернівці, нежитлові приміщення №11 у вказаному будинку були виділені в натурі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та право спільної часткової власності вказаних осіб та міської ради на вказані приміщення припинено (а/с 17). В подальшому були виділені в натурі 14/1000 ідеальних частко будинку літ. А по вул. Шептицького, 2 в м. Чернівці у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та право спільної часткової власності на нежиле приміщення № 12 припинено, що підтверджується копією договору про виділ в натурі частки нерухомого майна від 22.10.2004 року (а/с 19). Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності, є спільною сумісною власністю. Як вбачається з копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на 56/1000 ідеальних часток в будинку літ. А по вул. Шептицького, 4 в м. Чернівці та 14/1000 ідеальних часток в будинку літ. А по вул. Шептицького, 2 в м. Чернівці у встановленому законом порядку зареєстровано за вказаними особами (а/с 21-22). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що 10.11.2013 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть та його спадкоємцями є дружина [PERSON] та син [PERSON] (а/с 28,29). Відповідно до ч. ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач [PERSON] звертались до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], проте постановою від 10.03.2016 року їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що розмір часток співвласників у праві власності на частку будинку по вул. Шептицького, 2 та вул. Шептицького, 4 в м. Чернівці не виділені (а/с 30). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до вимог ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Отже, у звязку з тим, що частки співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на 56/1000 ідеальних часток в будинку літ. А по вул. Шептицького, 4 в м. Чернівці та 14/1000 ідеальних часток в будинку літ. А по вул. Шептицького, 2 в м. Чернівці не визначені позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину, а тому її порушене право підлягає судовому захисту. У відповідності до розяснень, які містяться в п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК ( 435-15 ) при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК) ( 435-15 ). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Зі змісту п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357\~ЦК\~вбачається, що під терміном "визначення\~часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та співвласникам спірних нежитлових приміщень належить по ? частці зазначеного нерухомого майна та докази наявності домовленостей, які б свідчили про інший розмір часток, матеріали справи не містять. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved