Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

В жовтні 2016 р. позивач ТОВ "ПОЗНЯКИ-АВТОСЕРВІС" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором «о предоставлении услуг по эксплуатации и участии в затратах по содержанию подземной автостоянки и прилагающей территории» № 69-ЛУ-А в розмірі 27 750 грн. 00 коп.; неустойку у вигляді пені в розмірі 6 803 грн. 13 коп.; 3% річних з простроченої суми боргу в розмірі 837 грн. 72 коп., інфляційну складову боргу в сумі 4 794 грн. 95 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач уклавши з позивачем договір, не виконує своїх зобов'язань, чим порушує права позивача та завдає збитків. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та одночасно зазначив, що позов підтримує та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливим провести заочний розгляд справи за відсутності сторін, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належать машиномісця [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] на нижньому рівні підземної автостоянки за адресою: [ADDRESS]. Після введення автопаркінгу в експлуатацію, його було прийнято на обслуговування обслуговуючою організацією ТОВ «ПОЗНЯКИ-АВТОСЕРВІС». На виконання вимог «Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках», затверджених Постановою КМУ №115, від 22.01.1996 року та умов договорів, укладених з власниками стояночних місць. Позивачем укладено договори з постачальниками електроенергії, води, комунальними службами, здійснюється пропускний і внутрішній режим, постійна охорона автостоянки, прибирання території, надається цілий ряд інших послуг по обслуговуванню автопаркінгу відповідно до умов договорів та вимог правил. 20.08.2001 року між позивачем та відповідачем було укладено договір «о предоставлении услуг по эксплуатации и участии в затратах по содержанию подземной автостоянки и прилагающей территории» № 69-ЛУ-А, предметом якого є надання виконавцем комплексу послуг по утриманню автопаркінгу та належного власнику машиномісць [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. Відповідно до умов даного договору, відповідач прийняв умови обслуговування машиномісць, які належить відповідачу на праві приватної власності та зобов'язався щомісячно сплачувати вартість послуг позивачу і приймати участь у витратах по утриманню автопаркінгу та своїх машиномісць (а.с 8-10). Проте, відповідач не виконує взяті на себе вище викладені договірні зобов'язання в зв'язку з чим виникла заборгованість відповідача перед позивачем, за спожиті згідно Договору і послуги, що станом на 01.11.2016 р. складає: 27 750 (двадцять сім тисяч сімсот п'ятдесят) гривень 00 коп. Відповідно до ст.ст.319, 322ЦК України, на власників покладений обов'язок утримувати своє майно. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦПК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами», а в ст. 526 ЦК України зокрема зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином [ відповідно до умов договору та вимог закону. Як випливає із змісту Цивільного кодексу України - відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань настає лише у випадках, передбачених законом або встановлених договором. Згідно п. 5.4. Договору, при затримці оплати своєї долі в затратах по утриманню і експлуатації автопаркінг на строк більше 10 (десяти) днів Власник виплачує Виконавцеві пеню в розмірі 1 % від суми заборгованості, за кожен наступний день прострочення». Враховуючи вимоги статті 3 Закону України від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», Відповідачу нараховується пеня у розмірі, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ в межах скороченого строку позовної давності. Крім того, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Судовим розглядом встановлено, що взяті на себе зобов'язання за договором № 69-ЛУ-А, зокрема з оплати послуг охорони майна відповідач не виконав, в зв'язку з чим у останнього станом на 01.11.2016 р. утворилась заборгованість за цим договором в розмірі в розмірі 27 750 грн. 00 коп.; неустойку у вигляді пені в розмірі 6 803 грн. 13 коп.; 3% річних з простроченої суми боргу в розмірі 837 грн. 72 коп., інфляційну складову боргу в сумі 4 794 грн. 95 коп. (а.с. 7). З огляду на викладене, вимоги позивача знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимога або заперечень. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, виходячи з вищенаведеного, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги доведені, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., що документально підтверджені. На підставі викладеного,

Outcome: approved