Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРОКРЕДИТ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 16.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного округу Київської області Головкіною Я.В. було видано виконавчий напис №29408 про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРОКРЕДИТ» заборгованості у розмірі 3660,00 грн. У порядку примусового виконання виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленком О.В. 29.09.2021 року відкрито виконавче провадження ВП №66973601, в рамках якого 11.10.2021 року виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Від приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В., ні копії виконавчого напису нотаріуса, ні будь-яких інших документів, вона не отримувала. Від ТОВ «ЦЕНТРОКРЕДИТ» жодних претензій з приводу наявності будь-якої заборгованості, її обґрунтування, вона також не отримувала. 10.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було видано виконавчий напис №7206 про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженої відповідальності «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості у розмірі 4924,98 грн. У порядку примусового виконання виконавчого напису нотаріуса старшим державним виконавцем Красноградського ДВС у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Боровіковою О.О. відкрито виконавче провадження ВП №66173746, в рамках якого 10.08.2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. ні копії виконавчого напису нотаріуса, ні будь-яких інших документів вона не отримувала. Від ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» жодних претензій з приводу наявності будь-якої заборгованості, її обґрунтованості вона не отримувала. Вважає оскаржувані виконавчі написи таким, що не підлягає виконанню. Вона суму боргу не визнає та будь-які угоди, в тому числі нотаріально посвідчені, з відповідачами заперечує. Вона вважає, що оскаржувані виконавчі написи вчинені приватними нотаріусами з порушенням норм чинного законодавства, що є підставою для визнання їх таким, що не підлягає виконанню, оскільки оскаржувані виконавчі написи вчинені в порушення вимог ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», без надання нотаріусу документів, що підтверджують безспірність суми боргу, до того ж у неї відсутні будь-які зобов`язання перед відповідачами. Ухвалою від 10.11.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 07.12.2021 року. Від [PERSON] 07.12.2021 року до суду надійшла письмова заява, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представники відповідачів у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи відповідачі повідомлялись своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутністю та відзиву на позовну заяву суду не надали. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку. Так як представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання відповідачі повідомлені у встановленому порядку, від них до суду не надходило заяви про розгляд справи за їх відсутності, не подавали відзивів, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що 16.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного округу Київської області Головкіною Я.В. було видано виконавчий напис №29408 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРОКРЕДИТ» заборгованості у розмірі 3660,00 грн. У порядку примусового виконання виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленком О.В. 29.09.2021 року відкрито виконавче провадження ВП №66973601, в рамках якого 11.10.2021 року виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 10.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було видано виконавчий напис №7206 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженої відповідальності «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості у розмірі 4924,98 грн. У порядку примусового виконання виконавчого напису нотаріуса старшим державним виконавцем Красноградського ДВС у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Боровіковою О.О. відкрито виконавче провадження ВП №66173746, в рамках якого 10.08.2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Позивачка суму боргу не визнає та будь-які зобов`язання перед відповідачами заперечує. Вирішуючи питання обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону «Про нотаріат» та Главі 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідачами не доведена та обставина, що серед наданих відповідачами нотаріусу для вчинення виконавчого напису документів був наданий оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку. Натомість, наявні у матеріалах справи докази свідчать про те, що кредитні договори на підставі яких винесені оскаржувані виконавчі написи не посвідчувались нотаріально, а отже не могли бути тими договорами, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусами виконавчих написів. Зазначене узгоджується із висновками щодо застосування відповідних норм права, викладеними в постанові ВС у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.03.2020 № 757/24703/18-ц. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 76 ЦПК). Отже, позивач довів невідповідність спірних виконавчих написів вимогам ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», тому вони підлягають визнанню таким, що не підлягає виконанню. За вказаного, позовні вимоги підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України"). Крім того, ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 19.11.2021 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, а саме: - виконавчого напису №29408, виданого 16.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРОКРЕДИТ», заборгованості у розмірі 3660,00 грн; - виконавчого напису №7206, виданого 10.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», заборгованості у розмірі 4924,98 грн. Згідно ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн з кожного від сплати якого позивач звільнена.

Outcome: approved