Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

В липні 2017 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернувся неповнолітній [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить: - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що його батько, відповідач по справі, з вересня 2004 року став проживати окремо від сім`ї. З лютого місяця 2009 року мати разом з ним та братом переїхала з Російської Федерації на постійне місце проживання до України, рішенням мирового судді 316 судової ділянки Чеховського судового району Московської області від 14 вересня 2012 року, шлюб між батьками розірвано. Батько нехтував обов`язками з виховання та утримання своїх дітей, не надає жодної матеріальної допомоги, не приїжджає до них, не спілкується в телефонному режимі, не цікавиться станом його навчання та виховання у школі. Вказує також, що мати [PERSON] самостійно створила умови для його повноцінного розвитку. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира Бондарчука В.В. від 17 липня 2017 року відкрито провадження у справі. В грудні 2017 року згідно вимог Конвенції про правову допомогу по цивільним, сімейним та кримінальним справам, до Російської Федерації направлено доручення про вручення судових документів та допит в якості свідка відповідача [PERSON] В травні 2018 року Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області повернуто без виконання доручення суду. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира Сингаївського О.П. від 03 серпня 2018 року, прийнято до свого провадження цивільну справу, розгляд якої вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Позивач у справі в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином здійснювались виклики відповідача відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, будь-яких заяви чи клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що підтримує позов повністю і просить його задовльнити. За викладених обставин та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін і згідно ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В частинах 1, 6 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що сім`я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Батько неповнолітнього [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Тривалий час не спілкуються з ним, не приймає належної участі у його вихованні та утриманні, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться життям дитини. Отже, фактично втратив родинний зв`язок із своїм сином, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по його вихованню і без поважних причин не виявляє щодо нього батьківського піклування, що підтвердилось у судовому засіданні показами свідка [PERSON] , [PERSON] та наданими позивачем письмовими доказами, зокрема: характеристикою директора школи №30 на учня [PERSON] , актом відвідування сім`ї учня 9-А класу школи №30 [PERSON] , листом класного керівника ЗОШ №30, психологічною характеристикою [PERSON] . Враховуючи викладене, суд вважає, що наведені обставини підтверджують свідоме ухилення (самоусунення) відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, який без поважних причин не виявляє щодо своєї дитини батьківського піклування. Згідно висновку органу опіки та піклування за №397 від 17.04.2019, що затверджений рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради за №39 від 17.04.2019, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки і піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.2 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного житті, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Аналізуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини ухиляється, нехтує батьківськими правами та не піклується про сина. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню до державного бюджету України судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved