Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду із вищезазначеною позовною заявою. Вказував, що йому на праві власності належить квартира по вул. Миру, буд. 62 в с.Михайлівка Білоцерківського району Київської області. У вказаній квартирі перебуває на реєстраційному обліку на правах члена сімї його колишня невістка [PERSON], яка у 2006 році забрала всі свої речі і переїхала проживати до своєї матері. З того часу вона обов'язки члена сім'ї, пов'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг, не виконувала, однак добровільно знятися з реєстрації з квартири не бажає. Відтак, просив визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням будинком № 62 по вулиці Миру в с. Михайлівка Білоцерківського району Київської області. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі в якій просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі в якій позов визнала в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок № 62 по вулиці Миру в с. Михайлівка Білоцерківського району Київської області, що підтверджується копіями договору довічного утримання від 20.11.1996 року з відповідною відміткою Білоцерківського МБТІ від 16.12.1999 року та довідки Михайлівської сільської ради № 242 від 12.12.2016 року. Крім того, згідно копії вказаної довідки № 242 в належному позивачу будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. З копії довідки від 12.12.2106 року № 244 Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області вбачається, що відповідач з 2006 року в спірному житловому будинку не проживає. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 4 статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України закріплено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про відсутність відповідача за місцем своєї реєстрації понад один рік без поважних причин, тому вимоги позовної заяви про визнання її такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням, враховуючи визнання їх відповідачем, підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved