Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

В серпні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 14 грудня 2006 року в Білобожницькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №13. В шлюбі народилася дитина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. З відповідачем вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Причиною звернення до суду стало фактичне припинення шлюбних відносин. Між ними відсутнє взаєморозуміння, тому вона прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб з [PERSON], дитину залишити проживати з нею, судові витрати стягнути з відповідача. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явився, її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги довірительки підтримує. Суду пояснив, що причиною розірвання шлюбу між сторонами є зловживання спиртним з боку відповідача, ненадання ним матеріальної допомоги сім'ї. Просить розірвати шлюб [PERSON] з [PERSON], дитину [PERSON] залишити проживати з матір'ю, судові витрати стягнути з відповідача. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивачки, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14 грудня 2006 року, який зареєстрували в Білобожницькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №19, про що свідчить свідоцтво про шлюб. В шлюбі народилася дитина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. За час спільного подружнього життя належної сім'ї не склалося, сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі.

Outcome: approved