Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] у відношенні малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказала, що 17 вересня 2013 року вона та відповідач, [PERSON], зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровського міського управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис № 167. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Фактично шлюбні стосунки між позивачкою та відповідачем було припинено з серпня 2014 року. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач. [PERSON], не заперечував, що дитина буде проживати з позивачкою. Весь цей час відповідач, життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з нею та приймати участь у її вихованні. Так, виконавчим комітетом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області 30 листопада 2017 року було розглянуто заяву позивачки стосовно позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні до малолітньої доньки, [PERSON]. Під час розгляду заяви було встановлено, що відповідач на території смт. Просяна Покровського району Дніпропетровської області не проживає, участі у вихованні дитини не бере. Однак, оскільки, відповідач проживає в м. Шахтарську Шахтарського району Донецької області, - населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, це унеможливлює проведення співбесіди та підтвердження факту його відмови від участі у вихованні дитини, органи опіки та піклування Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області зробили висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні малолітньої доньки, [PERSON]. Висновок органу опіки та піклування Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області суперечив інтересам доньки позивачки, оскільки нехтування батьківськими обов'язками з боку відповідача принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому призвести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Саме у зв'язку з цим позивачка звернулася з повторною заявою до виконавчого комітету Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про вирішення питання про позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні до малолітньої доньки, [PERSON]. На розгляд органу опіки та піклування позивачка надала результати ДНК тесту, за якими батьківство відповідача відносно [PERSON], виключається. За результатами розгляду повторної заяви, Рішенням виконкому Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області «Про перегляд рішення виконкому № 75 від 30.11.2017 р. «Про розгляд заяви гр. [PERSON]»» було вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, [PERSON], відносно малолітньої доньки, [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день дитина не пам'ятає батька та немає до нього ніяких почуттів. З жовтня 2014 року позивачка з донькою проживають з батьками позивачки в трикімнатному будинку за адресою: [ADDRESS]. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. У сім'ї склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Дитина з травня 2017 року відвідує Просянський дошкільний заклад «Колобок». Також, дитина знаходиться на обліку в Маломихайлівській амбулаторії загальної практики-сімейної медицини підрозділу районного комунального закладу охорони здоров'я «Покровський центр первинної медико-санітарної допомоги». Дитині вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди, стан здоров'я задовільний. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює позивачка. Батько участі в цій сфері життя дитини не приймав та не приймає. Ці обставини підтверджуються Довідкою № 1 від 05.03.2018 року, виданою Маломихайлівською амбулаторією загальної практики-сімейної медицини підрозділу районного комунального закладу охорони здоров'я «Покровський центр первинної медико-санітарної допомоги». Відповідач має нерегулярний та мінливий дохід, адже не має постійного місця роботи. Водночас він зобов'язаний нести витрати по утриманню дитини: на придбання їжі, одягу, шкільного приладдя тощо. Крім того, періодично доводиться купувати ліки, адже дитина періодично хворіє на простудні захворювання. Добровільно відповідач коштів на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки, [PERSON], [INFO], у розмірі 700 гривень щомісяця. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала обставини викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні позов повністю підтримала, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачки, яка проживає разом зі своїми батьками та донькою. Чоловіка [PERSON] вона ніколи не бачила. Вихованням доньки займається [PERSON] та її батьки. Свідок [PERSON], яка працює завідуючою Маломихайлівською АЗПСМ, в судовому засіданні пояснила, що позивачку вона знає. З 2014 року вона є сімейним лікарем у вказаній сім'ї. У дитини проблеми зі здоров'ям, а тому позивачка неодноразово зверталася до лікарні. У вихованні доньки приймає учать тільки мати та її батьки. Безпосередньо батька дитини вона ніколи не бачила. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка. Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER], виданого 12.01.2015 року відділом ДРАЦС РС Покровського РУЮ у Дніпропетровській області (а.с.12). Актом про обстеження умов проживання від 05.03.2018 року зазначено, що [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] в будинку батьків за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини за вказаною адресою не проживає, участі у вихованні дитини не приймає та матеріально не підтримує. Проживає дитина на допомогу для внутрішньо - переміщених осіб (а.с.22). Як вбачається з експертного висновку про біологічне батьківство № MGT № 1469 від 05.10.2017 року, біологічне батьківство ймовірного батька [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] виключається (а.с.27). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини. За висновком виконкому Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 31.01.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON], встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, та крім того результати ДНК виключають його батьківство відносно дитини, і вони вважають за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] (а.с.21). Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а ухилення батьків від виховання дітей може розцінюватись у якості підстави для позбавлення батьківських прав лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За таких встановлених обставин, винної поведінки відповідача та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність позбавлення його батьківських прав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В той же час відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За таких обставин та враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень. Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 704,80 грн. 00 коп. На підставі висловленого,

Outcome: approved