Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до Покровської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 02 жовтня 1999 року помер [PERSON]. Після його смерті залишився житловий будинок № 115а по вул. Довженко (колишня вул. Воронова) у м. Покровськ Донецької області, який належав померлому на підставі: -1/2 ч. на підставі свідоцтва про право власності виданого Красноармійським міськкомгосп від 27.07.1976 року; -1/2 ч. на підставі договору дарування посвідченого Красноармійською держнотконторою від 30.07.1976 року, реєстр 2925. При житті [PERSON] не залишив розпорядження з приводу належного йому майна - не склав заповіту. Після смерті [PERSON] ні хто не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та станом на сьогоднішній день своїх спадкових прав на цей будинок не оформив, у зв'язку з чим, власників цього будинку немає. Однак, необхідно звернути увагу, що ще до смерті [PERSON], позивач проживав у цьому будинку разом з померлим. Після смерті [PERSON] позивач продовжував проживати у ньому, разом зі своєю матірю. З моменту свого народження та по теперішній час позивач відкрито проживає у житловому будинку № 115а по вул. Довженко в м. Покровськ Донецької області. З цього часу він користується та володіє вищевказаним будинком постійно та безперервно, несе витрати по цьому будинку, робить в ньому ремонт та підтримує його у належному стані. За час свого життя у будинку № 115а, який розташований у м. Покровськ Донецької області по вулиці Довженко претензій на вказаний будинок ніхто не заявляв. Факт постійного та відкритого проживання позивача у вищевказаному будинку підтверджується довідкою виданою з місця його проживання. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок, який розташований за адресою: Донецька область, місто Покровськ, вулиця Довженко, будинок 115а, який належав померлому 02 жовтня 1999 року [PERSON]. Позивач до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, просять вирішити справу на розсуд суду (а.с.19). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно відповіді Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» від 10.10.2017 року зазначається, що до 1 січня 2013 року, будинок №115а по вулиці Довженка (колишня вул. Воронова) в м. Покровськ належав [PERSON] 1/2 частина на підставі свідоцтва про право власності, виданого Красноармійським міськкомунгоспом від 27.07.1976 року та 1/2 частина на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори від 30.07.1976 року, реєстр. 2925 (а.с.21). [PERSON] помер 02 жовтня 1999 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть від 20 серпня 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №850 (а.с.2). Відповідно до довідки від 07.03.2017 року [PERSON], [INFO], фактично з моменту народження та по теперішній час проживає без реєстрації за адресою: м. Покровськ, вул. Довженко, буд. 115а (а.с.3). Згідно відповіді Першої покровської державної нотаріальної контори від 09.10.2017 року повідомляється, що на майно, яке залишилося після смерті [PERSON], померлого 02.10.1999 року, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №49384075 від 09.10.2017 року, спадкова справа не відкривалась, коло спадкоємців невідомо (а.с.22-23). Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10-ти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Згідно із ч. 4\~ст. 344 Цивільного кодексу України\~право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Як зазначено в пунктах 9,13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», відповідно до частини першої\~статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Відповідно до\~ст.212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Під час розгляду даної справи встановлено, що позивач добросовісно заволодів чужим майном, оскільки проживає в [INFO] з моменту народження та по теперішній час. Факт володіння позивач не приховує, тобто відкрито володіє даним будинком. Вже більш ніж 10 років позивач безперервно володіє будинком, що підтверджується поясненнями в позовній заяві, а також матеріалами справи. Протягом часу проживання позивача у будинку, претензій щодо неправомірного його проживання, до позивача не надходило. Беручи до уваги вищевикладене, суд, враховуючи те, що позивач дійсно відкрито і добросовісно володіє будинком №115а по вулиці Довженко в місті Покровськ, інші особи, які б претендували на будинок не встановлені, з чого слідує, що позивач є добросовісним набувачем, тому позовні вимоги щодо визнання права власності на будинок за позивачем за набувальною давністю підлягають задоволенню. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої\~статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). \~

Outcome: approved