Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з наступними вимогами: усунути перешкоди у користуванні належним їй будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. На обґрунтування позовної заяви позивачем [PERSON] зазначено, що вона та її чоловік [PERSON] є співвласниками будинку за адресою: [ADDRESS]. 27.08.2013 у цьому будинку було зареєстровано її діда [PERSON], який проживав з ними недовго, оскільки йому не підійшов клімат їхнього регіону. Під час проживання у с. Таранівка у відповідача погіршився стан здоров'я, тому він на початку літа 2016 року забрав всі свої речі і виїхав у Крим на постійне проживання. З того часу відповідач до Зміївського району не приїжджав, жодних речей відповідача у спірному житловому приміщенні не залишилось. У зв'язку з постійним проживанням відповідача в Криму, 06.10.2017 йому надано дозвіл на тимчасове проживання, про що мається відповідна відмітка у паспорті, а 02.11.2017 [PERSON] виданий вид на проживання зі строком до 02.11.2022. З 28.11.2017 відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], де постійно проживає до теперішнього часу. [PERSON] не має наміру повертатися та проживати в с. Таранівка, має бажання знятися з реєстрації, про що свідчить довіреність від 05.09.2018 року, видана відповідачем в м. Керч АР Крим, якою відповідач доручив їй зняти його з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] Вона постійно проживає за вказаною адресою реєстрації. Проте реєстрація у будинку сторонніх осіб створює їй перешкоди, зокрема, під час сплати комунальних платежів та оформлення субсидії. За таких обставин вважала, що є підстави для вирішення питання про позбавлення [PERSON], який не є членом її сім'ї у розумінні чинного законодавства, права користуватися житловим приміщенням, а саме належним їй будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання його таким, що втратив право користуватися зазначеним житловим приміщенням. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 25.10.2018 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 13.12.2018. 13.12.2018 в зв'язку з першою неявкою відповідача підготовче засідання було відкладено. 13.12.2018 третя особа [PERSON] подав заяву, в якій просив провести підготовче засідання за його відсутністю та призначити справу до судового розгляду, та в подальшому розглядати справу без його участі, позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.02.2019. Під час судового розгляду позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у заяві. Наполягала на тому, що відповідач [PERSON] припинив бути членом сім'ї позивача, переїхав на постійне місце проживання до АР Крим, без поважних причин не проживає у спірному будинку понад строки, протягом яких за ним могло зберігатися житлове приміщення, не здійснює витрат на оплату комунальних послуг. Будь-яких угод між позивачем та відповідачем щодо збереження за останнім права користування житловим приміщенням не укладалося. Просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Водночас, позивачем [PERSON] надані копії документів (а. с. 16, 17, 45-47), які не є дійсними в Україні, однак з їх змісту вбачається, що відповідач не бажає бути присутнім на судовому засіданні та визнає обставини, зазначені у позові на його обґрунтування. За таких обставин, справу розглянуто за відсутністю відповідача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування, а також докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірним є право відповідача [PERSON] на користування житловим приміщенням у виді будинку [ADDRESS], власниками якого є [PERSON] та [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 08.09.2011, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області, реєстр №1996, зареєстрованого в КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації" 29.09.2011, записано в реєстрову книгу №16 за реєстровим номером №2485 (а. с. 20-24). З довідки Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області від №922 від 02.10.2018 вбачається, що [PERSON] (паспорт громадянина України [NUMBER]) дійсно зареєстрований в [ADDRESS] (а. с. 29). Водночас, з копії паспорта громадянина України [PERSON] [NUMBER] вбачається, що крім реєстрації місця проживання в [ADDRESS], у ньому містяться відмітки, зміст яких вказує на перебування [PERSON] з 28.10.2016 на території АРК (а. с. 29, 8-14). Крім того, 02.11.2017 [PERSON] міграційними органами Російської Федерації був виданий вид на проживання терміном до 02.11.2022 (а. с. 46, 47). Факт відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання підтверджується і даними листа Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області №60-02/50 від 03.01.2019, з якого вбачається, що [PERSON], [INFO], на обліку в управлінні не перебуває та пенсію не отримує. Згідно атестата № 104 від 18.12.2017 пенсію виплачено по 31.01.2018. У зв'язку з переїздом [PERSON] на постійне проживання до іншої країни та згідно надісланого запиту Державною установою-відділенням Пенсійного фонду Російської Федерації в Краснодарському краю від 18.12.2017 №10.04-9503Д, його пенсійну справу відправлено за місцем вимоги (вих. від 21.01.2018 № 07-02/50) (а. с. 44). Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідністю зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом вказаних норм, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Позивачем надані докази того, що відповідач [PERSON] зареєстрований в належному їй житловому приміщенні, понад рік у спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин, відсутні будь-які відомості щодо існування домовленості між власником житла та відповідачем щодо збереження за ним права користування цим житловим приміщенням. Відповідачем не надано доказів на спростування доводів позовної заяви. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Оскільки позивач у позовній заяві відмовився від відшкодування за рахунок відповідача судових витрат, понесених нею по сплаті судового збору, сума понесених витрат з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України не стягується.

Outcome: approved