Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Оратівського районного суду Вінницької області з позовною заявою до Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку та майновий пай в порядку спадкування за заповітом. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надавши заяви, щоб справу розглянули без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши заяви, щоб справу розглянули без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області Вакулюк Т.К., будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із слідуючого. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 22.01.2003 року [INFO] в с. Гоноратка Оратівського району Вінницької області помер - [PERSON]. [PERSON] залишив заповіт від 22.11.2002 року, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Зарудянської сільської ради народних депутатів Оратівського району Вінницької області та зареєстровано за №90, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті заповідає [PERSON]. Заповіт не змінено і не скасоване. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із права власності на земельну ділянку, посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії ВН від 01.09.2001 року виданого Зарудянською сільською Радою народних депутатів площею 2,66 га, що знаходиться на території Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області, та права власності на майновий пай посвідченого майновим сертифікатом серії ВІ ХV № 003809 від 30.04.2001 року з часткою із загальної вартості майна пайового фонду СВК "Гоноратський", що в с. Гоноратка Оратівського району Вінницької області в розмірі 1004 гривень або 0,0651%, що знаходяться на території Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області. Відповідно до витягу №11 від 16.01.2015 року з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки виданої відділом Держземагентства у Оратівському районі Вінницької області власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 26600 кв.м., яка розташована на території Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області є [PERSON], який проживав в с. Гоноратка Оратівського району Вінницької області. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 77011 грн. Грошова оцінка земельної ділянки на день смерті [INFO] становить 26555 грн. Відповідно до довідки №286 від 16.12.2014 року виданої Зарудянською сільською радою Оратівського району Вінницької області відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Зарудянської сільської ради за №05 особовий рахунок [NUMBER], помер [PERSON], який народився [INFO] в с. Яблуновиця Оратівського району Вінницької області на день смерті [INFO] був зареєстрований і постійно проживав по [ADDRESS]. На день смерті спадкодавця за вказаною адресою ніхто не зареєстрований в не проживав. Малолітніх та неповнолітніх осіб, які проживали та були зареєстровані спільно із спадкодавцем не значиться. Юридично оформити прийняття спадкового майна позивач [PERSON] побавлена можливості, оскільки у визначені законодавством строки для прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у зв'язку з браком коштів, віддаленістю місця проживання від місця відкриття спадщини, поганим транспортним сполученням, похилим віком та станом здоров'я, і у зв'язку з відсутністю поважності причин пропуску шестимісячного строку та тим, що фактично вступила у володіння та управління спадковим майно, змушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Після смерті [PERSON], який помер [INFO] в с. Гоноратка Оратівського району Вінницької області спадкоємцем за заповітом, згідно ст. 524 ЦК УРСР, є позивач [PERSON]. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Outcome: approved