Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

В позові до суду позивачка вказала, що 21 січня 2006 року між нею та відповідачем по справі був укладений шлюб, який був розірваний згідно рішення Кіровоградського районного суду м.Кіровограда від 25.09.2007 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її матеріальному утриманні. Спорів стосовно проживання дитини між ними не виникало. Відповідач в період з 2009 року по даний час життям та вихованням дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та не надавав. Мотивуючи тим, що батьки повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток, брати участь у її вихованні та утриманні, та враховуючи, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, просила: позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. А також стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від його доходу але не менше 30 відсотків прожтиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць. В судовому засіданні позивачка просила її вимоги стосовно позбавлення батьківських прав залишити без розгляду та уточнила вимоги стосовно стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина, які просила стягувати із відповідача в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач вимоги позивачки визнав. Ухвалою суду від 29.08.2017 року позовні вимоги [PERSON] стосовно позбавлення батьківських прав [PERSON] залишено баз розгляду. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан доров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших осіб, які перебувають у нього на утриманні. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, 21 січня 2006 року між сторонами по справі був укладений шлюб, який розірвано рішенням Кіровоградського районного суду м.Кіровограда 25.09.2007 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, перебуває на її матеріальному утриманні. Спорів стосовно проживання дитини між ними не виникало. Відповідач в період з 2009 року по даний час матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є особою працездатною, працює директором ТОВ"Рітейл" м.Кропиницький, має постійний дохід та може надавати кошти на утримання неповнолітнього сина добровільно. За вказаних обставин, приймаючи до уваги, що дитина перебуває на утриманні позивачки, відповідач як батько також зобов'язаний приймати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини нарівні із матір'ю, суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON].

Outcome: approved