Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до ТОВ «Уніформ Плюс», в якій просить: стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 30436,59 грн; судові витрати покласти на відповідача. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона з 28.05.2019 працювала у ТОВ «Уніформ Плюс» на посаді диспетчера (технолога) ткацько-оздоблювального виробництва та була звільнена за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України 28.01.2020. Станом на день звільнення, розмір нарахованої і належної їй до виплати основної заробітної плати та інших грошових сум, що належать працівнику при звільненні за період з грудня 2019 по січень 2020 складав 13462,09 грн. 03.02.2020 відповідачем було здійснено перерахування грошових коштів на банківську картку в рахунок виплати заробітної плати за грудень 2019 в сумі 847,51 грн. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.04.2020 з відповідача на її користь стягнуто 12621,42 грн нараховану, але не виплачену заробітну плату, грошові суми, що належать працівнику при звільненні. Станом на день звернення до суду відповідачем заборгованість не виплачена. А тому, у відповідності до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, сума середнього заробітку за час затримки виплати за період з 29.01.2020 по 07.05.2020 становить 30436,59 грн із розрахунку 441,11 грн. середньоденного заробітку. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 128 ЦПК України. З клопотанням про відкладення слухання справи до суду не звертався, відзив на позовну заяву до суду не надходив. Ухвалою суду від 23.07.2020 року, в порядку ч. 1 ст. 281 ЦПК України, ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 28.05.2019 по 28.01.2020 працювала у ТОВ «Уніформ Плюс» на посаді диспетчера (технолога) ткацько-оздоблювального виробництва. 28.01.2020 була звільнена з посади за угодою сторін, відповідно до п. 1 ст.36 КЗпП України (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Станом на момент звільнення позивача, сума заборгованості з нарахованої, але не виплаченої позивачу роботодавцем ТОВ "Уніформ Плюс" заробітної плати та інших грошових сум становила 13 462,09 грн., що підтверджується розрахунковими листками за грудень 2019 - січень 2020 (а.с. 13). Відповідно до виписки з банківського рахунку, 03.02.2020 відповідачем було здійснено перерахунок грошових коштів в рахунок виплати заробітної плати за грудень 2019 в сумі 847,51 грн (а.с.10) Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.04.2020 з відповідача ТОВ «Уніформ Плюс» на користь позивача стягнута заборгованість по заробітній платі і належних сум при звільненні в сумі 12 621 грн 42 коп. Доказів про те, що дану заборгованість позивачу було виплачено відповідачем суду не надано. Статтею 117 цього Кодексу встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п.8 зазначеної постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством. - на число календарних днів за цей період. Відповідно до наданого позивачем розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 29.01.2020 по 07.05.2020, в межах заявлених позовних вимог, загальний розмір середнього заробітку за час затримки складає 30 436 грн 59 коп (441,11 грн. х 31 робочий день). Вказаний розрахунок відповідачем спростовано не було. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З боку відповідача відзив на позов не надійшов і суд виходить з об`єму наданих позивачем доказів відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справ. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем понесені витрати на професійну правову допомогу в розмірі 1872,30 грн (а.с.20), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно покласти на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, стягнути з останнього на користь позивача витрати, понесені по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 128, 133, 137, 141, 223, 247, 280-282, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved