Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

До Ананьївського районного суду Одеської області звернулася [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] , який розірвано відповідно до рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 05 березня 2019 року. Від вказаного шлюбу є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Батько дитини, тобто відповідач по справі проживає окремо та добровільно кошти на утримання дитини не надає та ухиляється від її утримання, що зумовлювало звернення позивача до суду та відповідно і є змістом позовних вимог, що є способом захисту прав та інтересів позивача та неповнолітньої дитини. Крім того, позивачем в позовній заяві зазначено, що будь-яких витрат, окрім витрат на себе відповідач немає. Згідно наявної в позивача інформації, відповідач працює водієм таксі за місцем свого проживання та має стабільний щомісячний дохід в середньому розмірі 20000 гривень 00 копійок щомісячно. Також позивач, вказує, що єдиним джерелом доходу позивача є соціальна допомога на дітей, яка отримується в органах соціального захисту населення. Позивач в судове засідання на розгляд справи не з`явилася. Про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином (а.с.33). В судове засідання також не з`явився представник позивача [PERSON] , повноваження якого підтверджуються ордером від 17 вересня 2019 року, серії ОД №368786 (а.с.27). Однак представник позивача надав через канцелярію суду письмове клопотання, в якому просить розглянути справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти ухвалення судом заочного рішення (а.с.35). Відповідач в судове засідання на розгляд справи не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був сповіщений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи (а.с.32). Крім того, відповідно до вимог ч.7 ст. 178 ЦПК України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не було надано до суду відзив на позовну заяву позивача та заперечення. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення всіх учасників справи, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідача. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, з урахуванням заяви позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до наданої копії паспорту позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Кіровоград, зареєстрована та мешканка [ADDRESS] (а.с.3). Встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Також встановлено, що позивач та відповідач мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 16 квітня 2019 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, серії [NUMBER] (а.с.6). З копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) від 26 квітня 2019 року, виданої Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області вбачається, що до складу сім`ї [PERSON] входять: донька [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, аст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності дост.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. У відповідності дост.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно дост.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідно до ч.3ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 т.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Зі змісту ч.2 ст. 184 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто 10 червня 20019 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням викладеного, суд, вважає можливим позов в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 2000 гривень 00 копійок щомісяця з індексацією суми аліментів відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви і до дня повноліття дитини. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач у справах про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, тому суд вважає необхідним покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved