Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позивача визнали, не заперечують протии їх задоволення, однак з причинами розірвання шлюбу та стягнення аліментів не погоджуються. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просять суд шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 26 липня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис №869 - розірвати. Доньку [PERSON], [INFO], залишити проживати з матір'ю. Стягувати з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання їхньої малолітньої доньки, аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) [PERSON], щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову - [INFO]. Судові витрати віднести на рахунок позивача. Суд, заслухавши сторони, представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Як було встановлено в судовому засіданні з 26 липня 2003 року сторони перебувають в шлюбі, який було зареєстровано у Відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис № 869. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося. Відповідач зловживає спиртними напоями, провокує сварки, ображає дружину нецензурними словами. На даний час сторони не бажають підтримувати шлюбні стосунки та вести спільне господарство, оскільки спільне проживання негативно впливає на дитину. Сторонами досягнуто згоди з питання місця проживання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON] - з її матір'ю - позивачем по даній справі. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають підтримувати шлюбні стосунки, примирення між ними не відбулося, суд вважає, що сім'я розпалася і зберегти її неможливо. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину, відповідно до ст. 181 СК України, є стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, або у частці від доходу батька. Відповідно до ст.ст. 183, 191 СК України, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у частці заробітку (доходу) платника аліментів і, які присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Згідно зі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 Сімейного кодексу України). Сторони дійшли до згоди, щоб з відповідача утримували аліменти в розмірі 1/3 заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини і до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved