Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору поділу спадщини недійсним, визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Черкаська районна державна нотаріальна контора. Свій позов обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне померлій майно: земельну ділянку площею 0,7086 га, кадастровий номер 7124981000:03:002:1069, яка розташована по [ADDRESS] , передана для ведення особистого селянського господарства, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого Реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції Черкаської області 28.03.2013 року; грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться в ТВБВ № 10023/069 філії Черкаського облуправління АТ «Ощадбанк»; квартира [ADDRESS] . Для прийняття спадщини після смерті [PERSON] у визначений законодавством строк відповідачі звернулися до нотаріуса з відповідними заявами про прийняття спадщини. На підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.11.2019 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів: Черкаська районна державна нотаріальна контора про надання додаткового строку на прийняття спадщини за законом. Надано [PERSON] додатковий строк на прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю 3 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. На виконання зазначеного рішення суду у визначений судом строк вона звернулась до Черкаської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка була прийнята та зареєстрована. В подальшому, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Зазначена відмова була вмотивована тим, що на час прийняття судового рішення про надання [PERSON] додаткового строку на прийняття спадщини і подачі нею заяви про прийняття спадщини, спадщина вже була розподілена між іншими спадкоємцями на підставі договору про поділ спадщини. Також, при видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, нотаріусом була проведена державна реєстрація речових прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав» і до Державного реєстру внесені відомості про державну реєстрацію права власності на з емельну ділянку за власником [PERSON] . В результаті поданої заяви [PERSON] про прийняття спадщини, необхідно проводити перерозподіл спадщини і видавати нові свідоцтва про право на спадщину. Проте нотаріус не в праві скасовувати Державну реєстрацію на земельну ділянку і повернути її спадкодавцеві для перерозподілу спадкового майна між спадкоємцями. Скасувати та/або вилучити відомості про права можливо лише в судовому порядку. На підставі наведеного просить суд визнати недійсним договір про поділ спадщини, укладений між [PERSON] та [PERSON] 17.06.2016 року, посвідчений державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Зайцевою О. А., зареєстрований в реєстрі за № 2-989; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 17.06.2016 року на ім`я [PERSON] державним нотаріусом Черкаської районної Черкаської районної державної нотаріальної контори Зайцевою О. А., зареєстроване в реєстрі за № 2 -993; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 17.06.2016 року на ім`я [PERSON] державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Зайцевою О. А., зареєстроване в реєстрі за № 2 -990; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30116903 від 17.06.2016 року 18:04:25, скасувати та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про належність земельної ділянки площею 0,7086 га, кадастровий номер 7124981000:03:002:1069, [PERSON] . [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 10.07.2020 року надала до суду заву, в якій позов підтримала, справу просила розглянути у її відсутність. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надіслали до суду заяви в яких позов визнали, справу просили розглянути у їх відсутності. Представник Черкаська районної державної нотаріально контори в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій справу просив розглянути у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною п`ятою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії»)). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» («Суомінен проти Фінляндії») від 1 липня 2003 року, № 37801/97, пункт 36). Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Гірвісаарі проти Фінляндії») від 27 вересня 2001 року). Залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням загальної вимоги про справедливість розгляду. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 3 ЦПК України, суд, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1959 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Враховуючи вищевикладене, в процесі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено наступне. Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про укладання шлюбу, [PERSON] та [PERSON] 18.09.1993 року уклали шлюб, після чого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . З огляду спадкової справи №773/2015 вбачається наступне. 15 грудня 2015 року [PERSON] - дочка [PERSON] та [PERSON] - чоловік [PERSON] звернулися до компетентних органів з відповідними заявами про прийняття спадщини. 17 червня 2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір про поділ спадщини, який посвідчений Зайцевою О.А., державним нотаріусом Черкаської районної державної контори. Згідно вказаного договору, сторони цього договору, що є спадкоємцями за законом, які закликані до спадкування після спадкодавця [PERSON] , 1947 року народження, яка померла [INFO] , номер спадкової справи 773/2015, що заведена Черкаською районною державною нотаріальною конторою 15 грудня 2015 року домовилися про поділ спадщини. Згідно з цим договором відповідно до рівності часток Сторін у спадщині після спадкодавця [PERSON] , 1947 року народження, яка померла [INFO] , номер спадкової справи 773/2015, що заведена Черкаською районною державною нотаріальною конторою 15 грудня 2015 року, на кожного зі спадкоємців за домовленістю між ними має припадати наступне майно, що складає спадщину: - [PERSON] отримує: земельну ділянку площею 0,7086 га, кадастровий номер 7124981000:03:002:1069, розташованої по [ADDRESS] , яка належала померлій особі на підставі свідоцтва про право власності, виданого Реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції Черкаської області 28.03.2013 року, ( [NUMBER] ); грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться в ТВБВ №10023/069 (раніше ТВБВ №10023/34 філії-Соснівського відділення) філії- Черкаського облуправління АТ «Ощадбанк» на рахунках: компенсаційний № [NUMBER] , поточний №20717 (№ [NUMBER] ). - [PERSON] отримує: квартиру номер [ADDRESS] . 17 червня 2016 року, Зайцевою О.А. , державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі за №2-993. Спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її чоловік - [PERSON] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться в ТВБВ №10023/069 (раніше ТВБВ №10023/34 філії-Соснівського відділення) філії - Черкаського облуправління АТ «Ощадбанк» на рахунках: компенсаційний № [NUMBER] , поточний №20717 (№ [NUMBER] ). 17 червня 2016 року, Зайцевою О.А. , державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі за №2-993. Спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її чоловік - [PERSON] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,7086 га, кадастровий номер 7124981000:03:002:1069, розташованої по [ADDRESS] , яка належала померлій особі на підставі свідоцтва про право власності, виданого Реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції Черкаської області 28.03.2013 року, ( [NUMBER] ). Зазначена земельна ділянка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.03.2013 року, реєстраційний номер об`єкта: 30200271249. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.11.2019 року задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів: Черкаська районна державна нотаріальна контора про надання додаткового строку на прийняття спадщини за законом. Визначено [PERSON] додатковий строк на прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , 1947 року, яка померла [INFO] , тривалістю 3 місяці з дня набрання рішенням законної сили. Судове рішення набрало законної сили 08.01.2020 року. 19 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до Черкаської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . 14 березня 2020 року завідувач Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. повідомив представника [PERSON] - [PERSON] про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину. Відмова обґрунтована тим, що на день звернення з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину відсутнє спадкове майно. Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті в життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. На підставі ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено в судовому засіданні, після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом є: [PERSON] , [PERSON] , донька [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Станом на сьогоднішній день, з урахуванням ступеню споріднення та поданих заяв хто прийняття спадщини спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач по справі [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. На підставі ч. 3 ст. 1267 ЦК України спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. З договору про поділ спадщини від 17.06.2016 року, посвідченого державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-989, вбачається, що сторонами договору [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємцями за законом, які закликані до спадкування після спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , була досягнута домовленість. Так, сторони оскаржуваного договору вирішили провести розподіл спадкового майна наступним чином: [PERSON] отримує земельну ділянку площею 0,7086 га, кадастровий номер 7124981000:03:002:1069, розташованої по [ADDRESS] та грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією; [PERSON] отримує квартиру [ADDRESS] . Натомість станом на момент розгляду справи спадкоємцями всього належного померлій манна є три особи, а оспорюваний договір визначає правовий режим майна, включеного до спадкової маси, лише між двома спадкоємцями. Відповідно такий договір порушує права позивача, оскільки позбавляє її можливості оформити право власності на спадщину. За таких обставин договір про поділ спадщини від 17.06.2016 року, укладений між відповідачами, підлягає визнанню недійсним у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є її додержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зі змісту статті 203 ЦК України вбачається, що зміст правочину не може перечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Враховуючи наведене також підлягають визнанню недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані у зв`язку з укладенням договору про поділ спадщини від 17.06.2016 року на ім`я [PERSON] та [PERSON] . На підставі ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Також суд враховує положення пункту 1 частини 2 статті 49 ЦК України, відповідно яких відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі наведеного, ст.ст. 203,215,1216,1220,1222,1261,1268,1269,1270,1272,1267 ЦК України,

Outcome: approved