Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що 03.07.2004 року помер [PERSON], який постійно проживав в [INFO] і після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку в розмірі 2,18 га згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 809360, і він є спадоємцем за заповітом від 02.03.2001 року посвідченого секретарем Грушковецької сільської ради, реєстраційний номер 7. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся до приватного нотаріуса, проте йому було повідомлено, що ним пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини. Про те, що введено в дію новий Цивільний кодек в якому передбачено прийняття спадщини до 6 місяців він не знав, крім того віддаленість від місця прийняття спадщини та скрутне матеріальне становище стало осовними причинами пропуску строку прийняття спадщини, тому [PERSON] просить суд визначити йому додатковий 2-х місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте його представник за довіреністю [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті або за законом. В ст. 1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, і відповідно до ст. 1272 ЦК України, суд, в разі пропуску цього строку з поважної причини, може визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. На підставі наведеного, ст. ст. 1223, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved