Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

До суду звернулось Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що ПАТ «Дельта Банк»є правонаступником ТОВ «Комерційний Банк «Дельта». 22 вересня 2007 року ПАТ «Дельта Банк» та відповідач уклали кредитний договір № 001-040184-220907. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк надав відповідачу кредит у сумі 1283 грн. 07 коп. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором. Відповідно до п. 2.3. договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи із ставки 12 % на рік, а також за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 2,45 % на місяць. Відповідач в порушення умов кредитного договору не виконав взяті на себе кредитні зобов'язання, внаслідок чого станом на 27 березня 2014 року утворилась заборгованість на загальну суму 1160 грн. 66 коп., а саме: 845 грн. 62 коп. - заборгованість за сумою кредиту, 33 грн. 36 коп. - заборгованість за відсотками, 281 грн. 68 коп. - заборгованість за комісіями, які позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. В судове засідання представник позивача не з'явилась, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчать, зворотні дані, які знаходяться в матеріалах справи, клопотань від останніх щодо відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач неодноразово викликався в судові засідання, будучи своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заперечень на позов суду не надіслав. Отже, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст.11 ЦПК України, суд розглядає дану цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів. Так, у судовому засіданні було встановлено, що згідно з копією кредитного договору № 001-04084-220907 від 22 вересня 2007 року відповідачу [PERSON] надано кредит у сумі 4814 грн. 06 коп. на придбання певного майна/послуг строком на 12 місяців з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше 21 вересня 2008 року. Відповідно до умов кредитного договору за користування кредитом відповідач зобов'язався сплачувати кредитору проценти, виходячи із ставки 12 % на рік, а також за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 2,45 % на місяць. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів та інших виплат передбачених договором (а.с.3-4). Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у розмірі 1283 грн. 07 коп., що підтверджується меморіальним ордером № 33728869 від 24 вересня 2007 року (а.с.5). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності з п. 2.9. договору, починаючи з місяця, що слідує за місяцем, в якому наданий кредит, позичальник щомісячно, не пізніше 22 (двадцять другого) числа кожного місяця, зараховує на рахунок кредитора, зазначений у п. 2.11 цього договору, рівними частинами суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 164,00 грн., надалі за текстом - «Платіж», у відповідності до графіку платежів, наведеному у додатку № 1 до цього договору, який є невід'ємною частиною цього договору. В місяці, на який припадає закінчення терміну користування кредитом, зазначеного в п. 1.2 цього договору, платіж повинен бути сплачений позичальником не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту. у випадку, якщо день сплати платежу припадає на вихідний, святковий або календарний день, котрий у поточному місяці відсутній (29, 30 або 31 число), то позичальник зобов'язаний сплатити платіж у наступний робочий день. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідач в свою чергу зобов'язання за договором не виконав і не виконує по теперішній час, а тому станом на 27 березня 2014 року утворилась заборгованість на загальну суму 1160 грн. 66 коп., а саме: 845 грн. 62 коп. - заборгованість за сумою кредиту, 33 грн. 36 коп. - заборгованість за відсотками, 281 грн. 68 коп. - заборгованість за комісіями. (а.с. 6). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу. Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Виходячи з наданих суду матеріалів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Сплата судового збору позивачем на користь держави в розмірі 243, 60 грн. підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1), а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат підлягають задоволенню на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved