Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою №1 у будинку №3 по вул. Східній у м. Житомирі. Позов обґрунтовувався тим, що позивач являється власником спірної квартири, в якій також зареєстрований відповідач, однак в ній фактично з 2009 року не проживає. Вказував, що реєстрація відповідача у спірному житлі порушує права позивача як власника квартири, оскільки призводить до збільшення розміру комунальних витрат на утримання належного йому майна та утворює складнощі при оформленні субсидії. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі з наведених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся згідно ч.9 ст. 74 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик в газеті "Житомирщина" №74-75 (20578) від 19 липня 2016 року (а.с. 28). Суд, заслухавши пояснення позивача та представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є співвласником 52/100 частин буд. 1/15 по вул. Східній у м. Житомирі на підставі договорів дарування, укладеного 12.04.1962 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3-919 та договору дарування, укладеного 24.05.1978 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Першої Житомирської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3-1366 (а.с.23-16). Згідно довідки №930 від 10.05.2016 року ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир», по вул. Східній, 3 в м. Житомирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Згідно акту ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир» від 16.05.2016р., складеного у складі працівників [PERSON], [PERSON], [PERSON] та сусідів [PERSON], [PERSON], вбачається, що [PERSON] зареєстрований, однак не проживає в [INFO] більше шести місяців. (а.с.21). Стаття 41 Конституції України та стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплюють принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти. Стаття 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР передбачають право власника будинку (квартири) використовувати своє житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 156 Української РСР з врахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України тільки члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить йому, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не є власниками квартири [ADDRESS], не проживає в квартирі більше встановленого законом строку, то суд приходить до висновку, що відповідач є такими, що втратив право користування спірною квартирою. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved