Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за нею право власності: на земельну ділянку площею 0,2967 га. кадастровий номер [NUMBER] в межах Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що батько позивача, [PERSON] мав у власності земельну ділянку площею 0,2967 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Ясеневопільнівської сільської ради. [INFO] року [PERSON], помер. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 0,2967 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Ясеневопільнівської сільської ради відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Померлий [PERSON] заповіту не вчиняв, спадкоємцями першої черги за законом є дружина [PERSON]. В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до довідки Ясеневопільнівської сільської ради від 29.11.2016 № 863, на момент смерті [PERSON] разом з ним проживала його дружина [PERSON]. Отже, в розумінні ст. 1268 ЦК України, проживаючи на момент смерті разом із чоловіком, вона фактично спадщину прийняла, однак свої права юридично не оформила. [INFO] року померла мати позивача [PERSON], після її смерті залишилось спадкове майно, а саме, земельна ділянка площею 0,2967 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Ясеневопільнівської сільської ради. В силу ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Після смерті [PERSON], позивач звернулася до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області із заявою про прийняття спадщини. Проте, згідно із постанови приватного нотаріуса від 27.12.2016, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину на підставі відсутності оригіналу правовстановлюючого документа та рекомендовано звернутися до суду. Враховуючи відсутність інших родичів першої черги померлої [PERSON], які бажають прийняти спадщину, на підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцем майна, є позивачка дочка - [PERSON]. Відповіддю відділу Держгеокадастру у Городенківському районі Івано-Франківської області від 16.12.2016, зазначено, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], площею 0,2967 га, виданого на ім'я [PERSON] становить - 20776,92 грн. В судове засідання сторони не з'явились, подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі. Позивач позов підтримує повністю. Ясеневопільнівська сільська рада не заперечує проти позову. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. З копії державного акту на право власності на земльну ділянку серії [NUMBER] вбачається, що власником земельної ділянки, площею 0,2967 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області є [PERSON], який проживає в [ADDRESS] Згідно повідомлення відділу Держгеокадастру у Городенківському районі Івано-Франківської області - нормативно грошова оцінка земельної ділянки, площею 0,2967 га становить 20776,92 грн. [PERSON] помер [INFO] р., що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Померлий [PERSON] заповіту не вчиняв. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Довідкою Ясеневопільнівської сільської ради від 29.11.2016 № 863, встановлено, що на момент смерті [PERSON] разом з ним проживала його дружина [PERSON]. Згідно копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, приватним нотаріусом [PERSON] зареєстровано спадкову справу, де спадкодавцем спадкового майна є [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] р., що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Померла [PERSON] заповіту не вчиняла. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], стверджено, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON]. Копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], стверджено, що [PERSON], [INFO] 15.10.1987 року зареєструвала шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу їй було присвоєно прізвище [PERSON]». Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її дочка - [PERSON] (позивач). З постанови приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.12.2016 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки позивачем не подані оригінали правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. У п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року " Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" зазначено, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з ч. 2 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно з п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на земельну ділянку, площею 0,2967 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем. На підставі ст.ст. 5, 316, 317, 328, 392, 1216, 1222, 1261 ЦК України, ст.ст. 131,152 ЗК України,

Outcome: approved