Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що 12.06.2018 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №1268. Від шлюбу мають сина: [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. Після народження дитини відповідач почав погано ставитись до позивача та дитини. Припинив надавати матеріальну допомогу на сім`ю та утримання дитини. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою сім`ю. Питання щодо стягнення з відповідача аліментів позивач бажає вирішити в судовому порядку, що і стало причиною звернення до суду з позовом. Позивач просить стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та аліменти на утримання позивача - матері дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. 12.06.2018 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина: [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. Останні чотири місяці перед зверненням позивача до суду відповідач перестав надавати кошти на утримання дитини, що дає підстави вважати обгрунтованим твердження позивача про ухилення відповідача в подальшому надавати в добровільному порядку матеріальну допомогу на дитину. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків до матеріального забезпечення дитини. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку. Такий рівень позивач одна забезпечити не може. Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є обов`язком батьків, встановленим положенням ст. 180 СК України, яким визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На виконання положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судом при вирішенні цього позову враховано стан здоров`я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька, матері має на меті найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Розмір (частка) аліментів залежить від обставин, які визначені статтею 182 СК України. Від цих обставин на розсуд і оцінку суду, а також наданих доказів, частка на одну дитину може бути і 1/4, і 1/3, і 1/6, але не більше 1/2 заробітку платника аліментів. Це обумовлено статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV), якою передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до повного погашення заборгованості у разі стягнення аліментів 50 % заробітної плати боржника. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В позовній заяві позивач ставить вимогу про стягнення з відповідача аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) та у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку щомісячно. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку що такий розмір аліментів є обґрунтованим, відповідає інтересам дитини та позивача та рівню платоспроможності платника аліментів. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved