Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 17.05.2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №30. В позові вказала, що з відповідачем одружилися 17.05.2005 року, шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №30. Від спільного проживання у них народилося 2 дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які в даний час є неповнолітніми, проживають з позивачкою. У відповідності до ст. 55 Сімейного кодексу України чоловік та дружина зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. У них з відповідачем різні погляди щодо сімейного життя та ведення господарства. Фактично участі в матеріальному забезпеченні сім'ї відповідач не бере зовсім, через що у них виникають конфлікти. Така ситуація в сім'ї негативно впливає на комфорт проживання їхніх неповнолітніх дітей. Попередньо 24.07.2014 року вона вже зверталась із заявою про розірвання шлюбу. З метою збереження сім'ї в інтересах дітей, зазначений позов нею залишено без розгляду. За останній рік відповідач нічого не змінив у відношенні до сім'ї. Тому подальше проживання з відповідачем не відповідає її інтересам, просить терміну на примирення не надавати. В судове засідання позивачка не з'явилася. До суду подала заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності, відновити дошлюбне прізвище „[PERSON]". На розірванні шлюбу наполягає. Відповідач в судове засідання також не з'явилася. До суду подав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких підстав: судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.05.2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №30, що доводиться свідоцтвом про реєстрацію шлюбу. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. У них з відповідачем різні погляди щодо сімейного життя та ведення господарства. Фактично участі в матеріальному забезпеченні сім'ї відповідач не бере зовсім, через що у них виникають конфлікти. Позивачка у 2014 році зверталась із заявою про розірвання шлюбу. З метою збереження сім'ї в інтересах дітей, зазначений позов позивачкою залишено без розгляду. Однак стосунки між сторонами не змінились у кращу сторону. Тому подальше проживання з відповідачем не відповідає інтересам позивачки, просить терміну на примирення не надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В поданому позові позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони між собою втратили взаєморозуміння та повагу. У них різні погляди на життя, ведення спільного господарства, що унеможливлює їхнє подальше спільне проживання. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем не бажає. Подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. Про що свідчить подана ним заява. А тому їх шлюб слід розірвати та прізвище відповідачці після розірвання шлюбу віновити „ [PERSON]". Виходячи із викладеного на підставі ст.ст. 110,112, СК України та

Outcome: approved