Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

В провадженні Лисичанського міського суду знаходиться цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Лисичанського міського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтохімпроект» про зміну формулювання причини звільнення та стягнення вихідної допомоги. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він працював в ТОВ «Нафтохімпроект» за трудовим контрактом № 52 від 24.04.2013 року з 24.04.2013 року по 21.09.2016 року. За період з лютого 2016 року по вересень 2016 року на підприємстві не виплачувалась заробітна плата. Заборгованість станом на 21 вересня 2016 року становить 46132,94 грн. 09.09.2016 року позивач подав на імя директора ТОВ «Нафтохімпроект» заяву про розірвання контракту у звязку з порушенням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору з виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку на підставі ст. 44 КЗпП України і п.п.п 4.1 4.3 зазначеного контракту. Директор погодився зі звільненням, оскільки у відповідача не було підстав для звільнення його на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, а саме за власним бажанням, так як він звернувся з заявою про звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у звязку з порушенням відповідачем законодавства про працю. Позивачем була подана лише одна заява про звільнення з підстав передбачених ч. 3 ст. 38 КЗпП України, іншої заяви про звільнення за власним бажанням позивачем не подавалось. Заробітна плата згідно трудового контракту становить 7610.0 грн., вихідна допомога становить 22830,0 грн., яка не була сплачена при звільненні. Просить суд змінити формулювання причини звільнення [PERSON] в наказі № 384К від 16.09.2016 року з «Звільнити за власним бажанням ст. 38 КЗпП України, расторгнення безстрокового трудового договору за ініціативою робітника» на «Звільнити на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавству про працю», зобовязати відповідача внести зміни до п. 40 трудової книжки [PERSON], змінивши підставу звільнення на ч. 3 ст. 38 КЗпП України, записавши у трудовій книжці «Звільнений у звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю», стягнути з відповідача ТОВ «Нафтохімпроект» на користь позивача вихідну допомогу в сумі 22830,00 грн. та судові витрати в сумі 826,40 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до його початку подав заяву, де підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, справу просив розглядати за його відсутності. Представник відповідача ТОВ «Нафтохімпроект» в судові засідання, призначені на 22.08.2017 року, 15.09.2017 року, 02.11.2017 року, 05.12.2017 року не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення № 9310005611476, 9310005683582, 9310005740837, 9310005779768, які повернулись на адресу суду у зв'язку із закінченням встановленого строку зберігання, та рекомендовані повідомлення № 0408027862470 та №040802841684, яке були отримані 20.10.2017 року та 16.11.2017 року відповідно особою за довіреністю - Маярко. Відповідно до заяви, яка міститься в матеріалах справи, які надійшли на виконання доручення Лисичанського міського суду від 01.12.2016 року, засновник ТОВ «Нафтохімпроект» [PERSON] просить здійснювати розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтохімпроект» за відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Оскільки [PERSON] було звільнено 21.09.2016 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача та копією наказу про звільнення від 21.09.2016 року, а до суду він звернувся з позовом 17.11.2016 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції Лисичанського міського суду Луганської області, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ч.1 ст.\~94, ч.1 ст.\~115 КЗпП\~та ст.\~1,\~24 Закону України «Про оплату праці»\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.\~47,\~116 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. За змістом\~ст.38 КЗпП України, відповідної до якої працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. В разі, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення працедавцем трудового законодавства (ч. 3\~ст. 38 КЗпП України), не підтверджуються, або працедавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору на ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до ч.3\~ст. 38 КЗпП України\~працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що власник зобов'язаний звільнити працівника за власним бажанням у строки, які вказав сам працівник, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю або умови колективного чи трудового договору з цих питань, у тому числі при наявності такого порушення як затримка заробітної плати. Згідно зі\~ст.44 КЗпП України\~при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) вихідна допомога виплачується у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії трудової книжки, позивач [PERSON] 24.04.2013 року згідно наказу № 37 від 24.04.2017 року прийнятий на посаду інженера 2 категорії відділу авторського нагляду та інжинірингового супроводження проектів ТОВ «Нафтохімпроект», згідно наказу № 248 к від 16.09.2017 року, звільнений за власним бажанням за\~ст.38 КЗпП України./а.с.9/ Згідно довідки ТОВ « Нафтохімпроект» № 267 від 20.09.2016 року, [PERSON], [INFO], дійсно із 24.04.2013 року по 21.09.2016 року працював у ТОВ «Нафтохімпроект» на посаді інженера 2 категорії відділу авторського нагляду та інжинірингового супроводження проектів (згідно з наказом про прийняття на роботу від 27.05.2013 № 37к та наказом про звільнення з роботи від 16.09.2016 № 348к)./а.с.7/ Відповідно до п. 4.2 трудового контракту № 52 від 24.04.2013 року, укладеного між ТОВ «Нафтохімпроект» м. Київ та [PERSON], роботодавець зобов'язується виплачувати працівникові посадовий оклад у розмірі, визначеному цим договором, надбавки, доплати, премії, компенсації та виплати стимулюючого характеру, передбачені діючим законодавством України та локальними правовими актами роботодавця. /а.с.11-17/ Згідно копії довідки ТОВ «Нафтохімпроект» № 279 від 22.09.2016р., [PERSON] нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з лютого 2016 року по вересень 2016 року, заборгованість із виплати заробітної плати станом на 21.09.2016 року складає 46\~132,94 грн./а.с.8/ Згідно копії заяви від 09.09.2016 року, [PERSON] просив розірвати з 09.09.2016 року дію контракту від 24.04.2013 року № 52 на основі ст. 38 КЗпП України, у звязку з невиконанням власником законодавства про працю, та п.п. 4.1 4.2 вищезазначеного контракту, з виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку. На заяві є відмітка «Не возражаю с 15.09.2016 року» /а.с.18/ Наказом ТОВ «Нафтохімпроект» № 348к від 16.09.2016 року, [PERSON] звільнено 21.09.2016 року з посади інженера 2 категорії зі структурного підрозділу Авторський нагляд (Сєвєродонецьк) ТОВ «Нафтохімпроект» за власним бажанням за\~ст. 38 КЗпП України "Розторгнення безстрокового трудового договору за ініціативою робітника"./а.с.10/ В постанові № 6-120 цс 12 від 31.10.2012р., ВСУ виклав правовий висновок про те, що за змістом\~ст.38 КЗпП України\~працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. У разі, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення працедавцем трудового законодавства (ч.3\~ст.38 КЗпП України), не підтверджуються, або працедавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору на ч.1\~ст.38 КЗпП України. Судом встановлено, що з боку відповідача ТОВ «Нафтохімпроект» м. Київ мало місце систематичне порушення трудового законодавства відносно позивача, який належним чином виконуючи свої трудові обов'язки відповідно до вимог трудового контракту, своєчасно не отримував оплату за свою працю. Відповідно до п.п. 10, 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю. Згідно з ч.4\~ст.235 КЗпП України\~у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Таким чином, внесений до трудової книжки позивача запис про звільнення за власним бажанням за ст.38 КЗпП України\~має бути змінений на запис про його звільнення у зв'язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом вимог законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору за ч.3ст.38 КЗпП України. Звільнення з підстав, передбачених ч.3\~ст.38 КЗпП України,\~та внесення відповідного запису до трудової книжки надає позивачу право на отримання від відповідача вихідної допомоги, передбаченої\~ст.44 КЗпП України, згідно якої при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вихідна допомога в розмірі 22830 грн. 00 коп. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що факти, викладені позивачем [PERSON] в обґрунтування позову знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, у зв'язку з чим позовна заява [PERSON] до ТОВ «Нафтохімпроект» про зміну формулювання причини звільнення та стягнення вихідної допомоги, підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 29 від 09 листопада року 2016 року про сплату судового збору в сумі 551,20 грн. та копією квитанції № 28 від 09 листопада 2016 року про сплату судового збору у сумі 275,60 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 826,40 грн.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved