Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Вказувала, що їй на праві власності належить будинок № 97 по вулиці Миру (колишня Леніна) в с. Острійки Білоцерківського району Київської області. У вказаному будинку зареєстровані вона, її невістка [PERSON] та син [PERSON]. Останній в її будинку не проживає більше року, а його перебування на обліку створює суттєві перешкоди для здійснення її прав, як власника будинку. Посилаючись на викладене, просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку № 97 по вулиці Миру (колишня Леніна) в с. Острійки Білоцерківського району Київської області. Позивач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, в якій просила позов задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому в силу ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок № 97 по вулиці Миру (колишня Леніна) в с. Острійки Білоцерківського району Київської області, що підтверджується копією договору дарування від 26.04.1990 року. З довідки № 307 виданої 01.12.2016 року Острійською сільською радою вбачається, що відповідач зареєстрований в спірному житловому будинку. Згідно акту від 01.12.2016 року комісією, сформованою Острійською сільською радою, встановлено, що гр. [PERSON] дійсно більше року не проживає у будинку своєї матері, [PERSON] в селі Острійки по вул. Миру Білоцерківського району Київської області. Частиною 4 статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України закріплено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-яких докази, що спростовують встановлені судом обставини в матеріалах справи відсутні. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про відсутність відповідачів за місцем своєї реєстрації понад один рік без поважних причин, тому вимоги позовної заяви про визнання його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved