Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення та надати дозвіл на виготовлення проїзного документу дитині (закордонного паспорта для дитини) - [PERSON], [INFO], без заяви про згоду батька [PERSON] та про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без заяви про згоду батька [PERSON]. Позов обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходяться на її утриманні. На даний час сину потрібне лікування за кордоном, а саме, необхідна операція. Однак, для закордонних поїздок сина необхідна згода обох батьків. У зв'язку із неможливістю отримати згоду відповідача [PERSON] на оформлення проїзного документа дитини (закордонного паспорта для дитини) та на тимчасові виїзди дітей за кордон змушена звернутись до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, заяви про розгляд справи у його відсутності чи будь-яких клопотань чи тверджень щодо позовних вимог суду не надав, причини його неявки суду не відомі. Представник третьої особи -Тячівського РВ ГУ ДМС України Закарпатської області в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були належно повідомлені. У відповідності до положень ст. 224 ЦПК України, враховуючи те, що представник позивача не заперечив проти вирішення справи в заочному порядку, суд прийшов до висновку про ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких мотивів. Згідно п.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ч.ч.7,8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст.ст. 141,150,151,154, ч.2 ст.157, ч.1 ст.160, СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини - виховання та розвитку дитини, права батьків по захисту дитини, право батьків на визначення місця проживання дитини, на особисте спілкування з дитиною. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 27 січня 2001 року по 16 жовтня 2006 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] Від подружнього життя позивач та відповідач мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Згідно висновку № 186 від 30 вересня 2014 року орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області не заперечує про можливість виготовлення дитячих проїзних документів дитини - [PERSON] та надання дозволу на тимчасовий виїзд його за межі України без згоди та супроводу батька [PERSON]. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з вищих інтересів дитини та те, що бажання позивачки отримати дозвіл на виїзд дітей за кордон повністю узгоджується з її правами та обов'язками покладеними на неї сімейним кодексом України, суд вважає, що позов слід задовольнити, надати дозвіл на виготовлення проїзного документа дитини (закордонного паспорта для дитини) - [PERSON], [INFO], без заяви про згоду батька [PERSON] та надати дозвіл на тимчасові поїздки дитини за кордон, у супроводі матері [PERSON] без заяви про згоду батька [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України в користь позивача з відповідача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved