Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 12.02.2014 року між сторонами був укладений шлюб, в якому у них народилася донька Мілана, [INFO]; з травня 2014 року позивач та відповідач припинили фактичні шлюбні відносини через діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім»ю та виховання дитини, неможливість знайти спільне рішення сімейних проблем, сварки та взаємні образи. Вказані обставини унеможливлюють подальше сімейне життя сторін, а тому [PERSON] просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися, позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Сьомченко", не заперечує проти заочного розгляду справи; відповідач причини неявки не повідомив, заяви про відкладення судового розгляду чи про розгляд справи без його участі та заперечень на позов не подав. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 12.02.2014 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції за актовим записом № 154. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Мілану, [INFO], яка разом з матір»ю зареєстрована і проживає в [INFO], по 2-му пров.Чубаря, 3. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕЛ № 082595 від 12.02.2014 року, копією свідоцтва про народження дитини серії І-ЕЛ № 154332 від 13.05.2014 року, довідкою виконавчого комітету Бахмацької міської ради Чернігівської області №4918 від 17.02.2017 року. З травня 2014 року сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, проживають за різними адресами, в різних населених пунктах, спільних інтересів та спору щодо визначення місця проживання дитини не мають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не з»явився, заперечень проти позову не надіслав, своїм правом подати суду докази та надати пояснення не скористався. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved