Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] борг за договором позики, а також стягнути з відповідача судові витрати, та витрати на правову допомогу, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 березня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, згідно умов якого позивачем надано відповідачу грошові кошти в розмірі 1500 гривень, а 01 квітня 2011 року між сторонами укладено договір позики, згідно умов якого позивачем надано відповідачу грошові кошти в розмірі 2000 гривень. Згідно домовленостей досягнутих між сторонами відповідач зобов'язувався повернути позику за вимогою позивача в повному розмірі. Як вказує позивач на протязі 2014 року він неодноразово звертався до відповідача із вимогою про повернення грошових коштів, однак, в порушення договірних зобов'язань, відповідач у визначений строк борг позивачу не повернула, що є підставою звернення позивача з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю на підставах вказаних у позові, наполягає на їх задоволенні. Просить суд стягнути з відповідача грошові кошти за позикою від 10.03.2011 року в розмірі 1500 гривень та договором від 01.04.2011 року в розмірі 2000 гривень, стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу, сплачені ним за складання позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, вказує, що дійсно отримала від позивача грошові кошти в розмірі 1500 гривень та 2000 гривень, які зобов'язувалася повернути за першою його вимогою, однак на даний час через відсутність цих коштів виконати своє зобов'язання не має можливості. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України надається право громадянам на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, для чого у відповідності з вимогами ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч.2 ст. 1047 цього Кодексу, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 10.03.2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, згідно умов якого позивачем надано відповідачу грошові кошти в розмірі 1500 гривень, а відповідач зобов'язувався повернути позику за вимогою позивача, про що останньою було складено боргову розписку. 01 квітня 2011 року позивачем додатково було надано відповідачу грошові кошти на розвиток власної справи в розмірі 2000 гривень, а відповідач в свою чергу зобов'язувався повернути позику також за вимогою позивача з урахуванням вище отриманих грошових коштів, тобто відповідач взяв на себе зобов'язання за першою вимогою [PERSON] повернути позивачеві суму боргу в розмірі 3500 гривень Відповідно до ст.. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно положення ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила цієї статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання, а також незалежно від того, чи передбачена сплата грошей в готівковій чи в безготівковій формі. В порядку ч.1 1049 вказаного Кодексу, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до матеріалів справи, позивачем в березні 2015 року було направлено письмову вимогу [PERSON] про повернення грошових коштів, яка була нею отримана 19 березня 2015 року та станом на день звернення до суду 21 квітня 2015 року вказана вимога залишилася без задоволення. Як убачається з матеріалів справи, на час звернення до суду відповідач не виконав взяті на себе за договором позики зобов'язання, грошові кошти позивачу у визначений позивачем строк не повернув. Таким чином, на день звернення позивача до суду загальна сума боргу відповідача за договором позики складає 3500 гривень, та відповідачем не надано доказів виконання даного договірного зобов'язання. Таким чином, ураховуючи порушення відповідачем виконання грошового зобов'язання за договором позики, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості в сумі 3500 гривень. Крім того задовольняючи позов, суд вважає обґрунтованим вимогу позивача про стягнення витрат з відповідача, пов'язаних з отриманням правової допомоги. Так відповідно до ч.ч. 1,2 статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Позивач в судовому засідання пояснив, що 300 грн. витрат пов'язаних з наданням правової допомоги сплачені ним за правову допомогу яка полягала у складанні позовної заяви та наданні консультації для участі у судовому засіданні та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" вказана вимога підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved