Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

[PERSON]\~ звернулася\~до суду\~з позовом\~до [PERSON]\~селищної ради\~Миколаївської області\~про визнання\~права власності\~ на земельну ділянку у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON], який є її батьком і помер 14 квітня 2017 року за життя почав оформлювати спадщину у вигляді земельної ділянки площею 10,63 га, яка знаходиться в межах території Дмитро-Білівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, кадастровий номер 4823681700:05:000:0042. Вказана земельна ділянка належала її діду - [PERSON], який доводився батьком [PERSON]. Вказане підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 09.08.2004 року на імя [PERSON] 09 грудня 2014 року помер мій дідусь [PERSON]. Це підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] За життя [PERSON] склав заповіт від 20.10.2005 року, згідно з яким земельну ділянку площею 10,63 га він заповів моєму батькові [PERSON], що підтверджується заповітом від 25.10.2005 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Дмитро-Білівської сільської ради . Її батько [PERSON] звернувся до нотаріуса з приводу оформлення вказаної спадщини, проте внаслідок пропуску встановленого законом строку, йому було надано письмову відмову нотаріуса . Її батько за життя звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області із позовною заявою про продовження строку для прийняття спадщини. Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області у цивільній справі № 478/818/17 від 20.06.2017 року [PERSON] було продовжено строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Проте [PERSON] не встиг предявити вказане рішення суду нотаріусу та переоформити спадщину на себе, оскільки помер. Після його смерті вона, як спадкоємиця першої черги за законом звернулася до державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька - [PERSON]. Проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва після смерті батька. Причиною відмови було те, зо що її батько [PERSON] не прийняв спадщину за заповітом після смерті свого батька та мого діда [PERSON]. Копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.06.2017 року . Вона також звернулася за розясненнями до нотаріусу, в якого відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] - власника земельної ділянки. У відповідь на її звернення їй було надано розяснення від 02.05.2018 року , згідно з яким у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] була заведена спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 09.12.2014 року. Проте спадщину не було видано, оскільки спадкоємець [PERSON] пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. Мій батько [PERSON] був літньою людиною. І хоча рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області у цивільній справі № 478/818/17 від року йому було продовжено строк для прийняття спадщини, за життя він не встиг оформити спадкове майно після смерті [PERSON] Беручи до уваги неможливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, вона змушена звернутися до суду. Сторони у судове засідання не з'явилися. Від позивача [PERSON] надійшла заява про проведення судового засідання за її відсутності і задоволення її позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Миколаївської області подали до суду заяву, в якій позов позивача визнають та просять розглянути справу за їх відсутності . Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України , неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2\~ ст. 247 ЦПК України\~у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов позивача підлягає до задоволення. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON], дідусю позивача, який помер 09 грудня 2014 року і доводився батьком [PERSON], належала земельна ділянка, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія МК № 026473, площею 10,63 га, яка знаходиться в межах території Дмитро-Білівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, кадастровий номер 4823681700:05:000:0042. Вказане підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 09.08.2004 року. За життя [PERSON] склав заповіт від 20.10.2005 року, згідно з яким земельну ділянку площею 10,63 га він заповів батькові позивача [PERSON], що підтверджується заповітом від 25.10.2005 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Дмитро-Білівської сільської ради . Батько позивача [PERSON] звернувся до нотаріуса з приводу оформлення вказаної спадщини, проте внаслідок пропуску встановленого законом строку, йому було надано письмову відмову нотаріуса . Ї Також батько позивача [PERSON] за життя звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області із позовною заявою про продовження строку для прийняття спадщини. Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області у цивільній справі № 478/818/17 від 20.06.2017 року [PERSON] було продовжено строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Проте [PERSON] не встиг предявити вказане рішення суду нотаріусу та переоформити спадщину на себе, оскільки помер. Після його смерті позивач, як спадкоємиця першої черги за законом звернулася до державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька - [PERSON]. Проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва після смерті батька. Причиною відмови було те, що батько позивача [PERSON] не прийняв спадщину за заповітом після смерті свого батька та діда позивача [PERSON]. Копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.06.2017 року . Позивач також звернулася за розясненнями до нотаріусу, в якого відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] - власника земельної ділянки. У відповідь на її звернення їй було надано розяснення від 02.05.2018 року , згідно з яким у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] була заведена спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 09.12.2014 року. Проте спадщину не було видано, оскільки спадкоємець [PERSON] пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. Згідно рішення Казанківського районного суду Миколаївської області у цивільній справі № 478/818/17 від року померлому батьку позивача продовжено строк для прийняття спадщини, однак за життя він не встиг оформити спадкове майно після смерті [PERSON] До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини(ст. 1223 ЦК України ). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1ст. 1261 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частини 1, 3 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1269 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ ст. 131 ЗК України\~громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Як слідує зі змісту п. п. 5, 10, 23\~ постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування \~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред'явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження. Згідно із ст. 67 Закону України Про нотаріат свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4/-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Відповідно до п.4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, передумовою для застосування положень ст. 392ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Зі системного аналізу вищевикладеного слідує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Оскільки, в ході судового розгляду достовірно встановлено неможливість позивача реалізувати свої спадкові права на вищевказану земельну ділянку, то суд приходить до висновку про необхідність судового захисту прав позивача та вважає за необхідне позов [PERSON] до [PERSON] селищної ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування задовольнити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved