Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Виконувач обов`язків керівника Бориспільської місцевої прокуратури Неродик А.А. звернувся до суду з цивільним позовом в інтересах держави в особі: Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області, яка в ході судового розгляду за згодою прокурора ухвалю суду від 10.02.2021 замінена судом на правонаступника: Бориспільська районна державна адміністрація, до Циблівської сільської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: ДП «Переяслав-Хмельницький державний агролісгосп», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання незаконним рішення сільської ради, державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок. У позовних вимогах прокурор просив: 1. Визнати недійсним (незаконним) та скасувати рішення Хоцьківської сільської ради, Переяслав-Хмельницького району, Київської області від 25.10.2008 №272, яким передано у власність громадян: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] земельні ділянки площею по 0,2000 га кожна для індивідуального житлового будівництва в с. Хоцьки Переяслав-Хмельницького району; 2. Визнати недійсними, видані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] державні акти на право власності на земельні ділянки площею по 0,20 га кожна, з кадастровими номерами 3223387801:01:048:0025; 3223387801:01:048:0026; 3223387801:01:048:0027; 3223387801:01:048:0028; 3223387801:01:048:0029; 3223387801:01:048:0030, які розташовані в селі Хоцьки Переяслав-Хмельницького району Київської області; 3. Витребувати на користь держави в особі Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, як правонаступника Переяслав-Хмельницької РДА, з незаконного володіння [PERSON] , набуті за договорами купівлі-продажу земельні ділянки з кадастровими номерами 3223387801:01:048:0026, 3223387801:01:048:0028, 3223387801:01:048:0029, 3223387801:01:048:0030 площею по 0,2000 га кожна, які в селі Хоцьки Переяслав-Хмельницького району (нині Бориспільський район) Київської області. Підстави, на які посилається прокурор та аргументація позовних вимог, зводяться до наступного. У позовній заяві та в судовому засіданні прокурор зазначив, що на підставі оспорюваного рішення Хоцьківської сільської ради від 25.10.2008 №272, яка на даний час входить до Циблівської сільської територіальної громади у Бориспільському районі, представницьким органом якої є Циблівська сільська рада, та в результаті видачі громадянам 30.12.2008 державних актів на право приватної власності на землю загальною площею 1,20 га відбулось порушення державних інтересів по збереженню земель лісового фонду та ведення на них лісогосподарської діяльності, оскільки шістьма ділянками (по 0,20 га кожна) були такі землі незаконно передані у приватну власність громадян для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. При цьому, сільською радою не було враховано визначених Законом норм та діючих на той час повноважень щодо розпорядження землями лісового фонду, які знаходяться в населеному пункті с. Хоцьки. Приймаючи оспорюване рішення про затвердження технічної документації із землеустрою про відведення земельних ділянок для безоплатної передачі їх у приватну власність громадян, Хоцьківська сільська рада не звернула увагу на суттєві недоліки та неповноту такої документації, зокрема: на відсутність у ній погоджень компетентних органів з визначенням виду земель, форми власності та їх фактичного землекористувача, яким є Державне підприємство «Переяслав-Хмельницький агролісгосп». Рішення уповноваженого органу про вилучення цих земель з постійного користування ДП «Переяслав-Хмельницький агролісгосп» та про зміну цільового призначення земель лісогосподарського призначення на землі житлової забудови не приймались. Прокурор зазначає, що саме на підставі оспорюваного рішення тодішньої Хоцьківської сільської ради фізичним особам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були видані державні акти на право приватної власності на земельні ділянки, які вкриті багаторічними лісовими насадженнями, перебували в постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства, а отже не могли бути передані громадянам з можливістю їх забудови житловими будинками та господарськими спорудами. Такі незаконні дії сільської ради та необачна або ж недобросовісна поведінка громадян - набувачів земельних ділянок, призвели до порушення інтересів держави по збереженню земель лісогосподарського призначення, використання та збереження яких, серед іншого забезпечують сприятливе екологічне середовище для населення. У зв`язку зі встановленням 15.02.2018 достовірності факту неналежного розпорядження землями лісогосподарського призначення, яким виступила не повноважна на те сільська рада, як орган місцевого самоврядування, та незаконної зміни внаслідок такого виділення цільового призначення земельних ділянок на землі житлової забудови, прокурор просить визнати недійсним рішення Хоцьківської сільської ради від 25.10.2008 №272, про передачу земельних ділянок громадянам та визнати недійсними, видані на їх ім`я державні акти на право власності на земельні ділянки з відповідними кадастровими номерами. Окрім цього, посилаючись на те, що чотири з шести земельних ділянок [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в подальшому відчужили на користь [PERSON] шляхом укладення з останнім договорів купівлі-продажу від 02.03.2012, прокурор вказує на незаконне вибуття цих земельних ділянок з власності держави та поза волею законного розпорядника державними землями, яким згідно ст. 122 ЗК України є місцева райдержадміністрація, та на необхідність застосування такого способу захисту цивільного права, як повернення цих чотирьох земельних ділянок у власність держави шляхом витребування їх з незаконного володіння останнього набувача - [PERSON] . Повноваження прокурора на звернення до суду з даним позовом, обґрунтовуються порушенням інтересів держави на збереження земель лісового фонду та тим, що Переяслав-Хмельницька районна державна адміністрація, як розпорядник відповідної категорії земель в населених пунктах тодішнього Переяслав-Хмельницького району, будучи проінформованою прокурором про виявлені порушення, проявляє бездіяльність та не звернулась до суду з вимогами, спрямованими на відновлення становища, що існувало до порушення. Позиція та аргументи відповідачів ґрунтується на наступному. Представник відповідача Циблівської сільської ради Циблівської ОТГ у Бориспільському районі сільський голова Палагута О.М. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував та пояснив, що в селі Хоцьки дійсно є багато території вкритої лісовими насадженнями, якою користується та забезпечує збереження лісів ДП «Переяслав-Хмельницький агролісгосп». Вважає, що збереження лісового покриву земель має важливе значення для екології та для мешканців села. Колишня Хоцьківська сільськаї рада могла припуститися помилки при виділенні таких земельних ділянок під забудову громадянам, а тому повернення їх у попередньому стані у власність держави буде справедливим. Представник відповідача [PERSON] адвокат Баховський М.М. подав суду відзив на позов, в якому виклав заперечення проти позовних вимог прокурора, вказавши на не доведення ним викладених в позові обставин, що спірна ділянка на момент передачі у власність [PERSON] перебувала у власності держави та користуванні державного лісогосподарського підприємства, оскільки серед поданих доказів відсутні відповідні планово-картографічні матеріали. Представник відповідача [PERSON] також вказує, що органи місцевого самоврядування відповідно до Конституції України є відповідальними за свою діяльність перед юридичними та фізичними особами, а тому перекладати таку відповідальність на фізичних осіб-набувачів земельних ділянок на підставі їх рішень, які вичерпали свою дію їхнім виконанням є несправедливим. Уповноважені державні органи на здійснення контролю за використанням та охороною земель у системі центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів об`єктивно могли виявити порушення щодо розпорядження органом місцевого самоврядування землями державної власності, однак не звернулись з позовом до суду, пропустивши строк позовної давності. В свою чергу, прокурором при зверненні до суду не враховано конституційний принцип непорушності права приватної власності на землю та не розкрито поняття «інтерес держави та інтерес територіальної громади», який би був пріоритетним та виправдовував втручання держави в мирне володіння громадянами своїм майном в спірних правовідносинах. В обґрунтування своїх заперечень та аргументів представник наводить практику вищих судів України та Європейського суду з прав людини. Інші учасники справи: місцевий орган державної влади (Переяслав-Хмельницька райдержадміністрація та її правонаступник Бориспільська райдержадміністрація), який у даній справі має процесуальний статус позивача, в державних інтересах якого звертається прокурор, а також інші відповідачі та треті особи на розгляд справи не з`явились, заяв по суті спору до суду не направили. Фактичні обставини справи судом встановлені на підставі заяв по суті спору виступів учасників в судовому засіданні, а також при дослідженні та аналізу поданих прокурором доказів у їх сукупності. 14.08.2008 Хоцьківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району на двадцять сьомій сесії п`ятого скликання, розглянувши заяви громадян, прийняла рішення за №260, яким надала дозвіл на складання проекту відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва в с. Хоцьки №260. У списку вісімнадцяти громадян, які отримали відповідний дозвіл значяться відповідачі та треті особи у даній справі, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.31 т.1). На підставі вищевказаного рішення сільської ради Приватним підприємством «Агрікола» виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту, що посвідчують право власності громадян України на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, які розташовані в адміністративних межах Хоцьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району (а.с. 66-99 т.1) Суд звертає увагу, що зазначена Технічна документація із землеустрою згідно з пояснювальною з запискою та завданням на виконання робіт виготовлена в одному примірнику на шість земельних ділянок загальною площею 1,2000 га та є спільною документацією для учасників даної цивільної справи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яким на території села Хоцьки відведено земельні ділянки по 0.2000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. У складі цієї документації, серед іншого містяться довідки за підписом тодішнього сільського голови Лисенко Н. про фактичне користування відповідними громадянами цими ділянками (а.с.77-82 т.1). Такі довідки сільського голови є очевидно неналежним доказом, викладених у них обставин, оскільки не містять номера та дати видачі, а отже не обліковані в системі діловодства сільської ради, а відсутність у їх змісті посилання на номер запису в по земельно-кадастровій книзі сільської ради, на підставі якої вони могли бути видані, вказує на безпідставність тверджень зазначених у цих довідках. Так само неналежним документом є наявний в Технічній документації із землеустрою Висновок про погодження технічної документації за підписом начальника управління земельних ресурсів Переяслав-Хмельницького району Андрієнка В.С., оскільки він також не має ні номеру, ні дати погодження, а також у висновку немає жодних відомостей щодо виду земель, які відводяться та їх форми власності згідно даних обліку в управлінні земельних ресурсах (а.с.83 -84 т.1). Наявні в Технічній документації кадастрові плани земельних ділянок складені датою 30.10.2008 не містять підписів та печатки їх виконавця, а в Актах погодження та встановлення в натурі меж кожної земельної ділянки відсутній підпис землекористувача та дані про місце розташування ділянки, дату складання Акту, що вказує на формальний підхід при виготовленні Технічної документації (а.с.88-99 т.1). Відповідно до змісту рішення Хоцьківської сільська рада Переяслав-Хмельницького району від 25.10.2008 за №272 на двадцять дев`ятій сесії п`ятого скликання, сільська рада розглянула виготовлену ТОВ «Агрікола» технічну документацію по виготовленню Державних актів на право власності на землю, та затвердила матеріали технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки» по 0,20 га громадянам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (.а.с.32 т.1). Враховуючи те, що матеріали Технічної документації виготовлялись не ТОВ «Агрікола», як зазначено в оспорюваному рішенні Хоцькіської сільської ради, а Приватним підприємством «Агрікола», а також, що в складі такої документації містяться недатовані документи з неповними відомостями, а кадастрові плани виготовлені ПП «Агрікола» 30.10.2008, тобто пізнішою у часі датою ніж ухвалене сільською радою рішення про затвердження технічної документації, що наявний в Технічній документації із землеустрою висновок Відділу містобудування, архітектури та розвитку інфраструктури Переяслав-Хмельницької РДА № 4-111 про погодження технічної документації, складений 14.11.2008, а отже також після ухвалення сільською радою рішення про затвердження відповідної Технічної документації, суд дійшов до переконання, що Хоцьківська сільська рада 25.10.2008 ухвалила оспорюване рішення № 272 «Про затвердження матеріалів технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки» упереджено на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , без фактичного розгляду відповідної землевпорядної документації, до її складання у повному обсязі. Згідно досліджуваної в суді Технічної документації із землеустрою вона містить відмітку управління земельних ресурсів у Переяслав-Хмельницькому районі про присвоєння 03.12.2008 відведеним земельним ділянкам кадастрових номерів та відмітку Київської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру про прийняття 25.12.2008 обмінного файлу (а.с. 66,67 т.1). 30.12.2008 на підставі рішення Хоцьківської сільської ради №272 від 25.10.2008 на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , були видані державні акти на право власності на земельну ділянку в с. Хоцьки Переяслав-Хмельницького району Київської області для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, площею по 0,2000 га кожному, з наступними кадастровими номерами: 3223387801:01:048:0025 (державний акт серія ЯЖ № 9908344 на [PERSON] ); 3223387801:01:048:0027 (державний акт серія ЯЖ № 908346 на [PERSON] ); 3223387801:01:048:0026 (державний акт серія ЯЖ № 908345 на [PERSON] ); 3223387801:01:048:0028 (державний акт серія ЯЖ № 908347 на [PERSON] ); 3223387801:01:048:0029 (державний акт серія ЯЖ № 908348 на [PERSON] ); 3223387801:01:048:0030 (державний акт серія ЯЖ № 908349 на [PERSON] ) - а.с. 34-45 т.1. 02.03.2012 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , від імені яких на підставі довіреностей, посвідчених 16.03.2009 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Демченко Л.В., діяв [PERSON] відчужили за договорами купівлі-продажу свої земельні ділянки на користь [PERSON] , про що в Управлінні Держкомзему у Переяслав-Хмельницькому районі внесено зміни (запис) у відомостях про документ, що посвідчує право (а.с.46-65 т.1). Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованих 24.01.2018 на запит Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури [PERSON] на праві приватної власності за договором купівлі-продажу від 02.03.2012 належать земельні ділянки з кадастровими номерами 3223387801:01:048:0026, 3223387801:01:048:0028, 3223387801:01:048:0029, 3223387801:01:048:0030, розташовані в с. Хоцьке Переяслав-Хмельницького району Київської області, площею по 0,2000 га кожна, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.100-104, а.с. 115-128 т.1). [PERSON] згідно відомостей Держземкадастру за державним актом від 30.12.2008 ЯЖ 908346 належать земельна ділянка з кадастровим номером 3223387801:01:048:0027, розташована в с. Хоцьке Переяслав-Хмельницького району Київської області, площею по 0,2000 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.110-114 т.1). [PERSON] згідно відомостей Держземкадастру за державним актом від 30.12.2008 ЯЖ 908344 належать земельна ділянка з кадастровим номером 3223387801:01:048:0025, розташована в с. Хоцьке Переяслав-Хмельницького району Київської області, площею по 0,2000 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.105-109 т.1). 26.03.2001 голова Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області видав розпорядження за № 152 про створення підприємства «Переяслав-Хмельницький державний агролісгосп» при управлінні сільського господарства і продовольства (а.с.145 т.1). Згідно рішень Хоцьківської сільської ради сьомої та восьмої сесії двадцять четвертого скликання від 09.04.2003 №73 та від 30.04.2003 сільська рада вирішила на підставі ст. 16 Лісового кодексу України передати лісовий фонд, який знаходиться на території сільської ради (в межах мела) в постійне користування «Переяслав-Хмельницькому державному агролісгоспу» при управлінні сільського господарства і продовольства Переяслав-Хмельницької райдержадміністрації (а.с.150 , 151 т.1). У 2002 році Українське державне проектне лісовпорядне виробниче об`єднання «Комплексна експедиція» при Державному комітеті Лісового господарства України виготовило Проект організації і розвитку лісового господарства Переяслав-Хмельницького державного агролісгоспу. У складі цього Проекту міститься карта-схема поділу території Переяслав- Хмельницького державного агролісгоспу по лісництвах, де серед інших, до майстерської дільниці №1 входить 174 га території в адміністративних межах Хоцьківської сільської ради. А всього за агролісгоспом рахується - 4904 га. У п. 1.2.1 Проекту зазначається, що Картографічною (геодезичною) основою для складання лісовпорядних планшетів, стали плани внутрішньогосподарського землевпорядкування (а.с.196-205 т.1). Досліджені в судовому засіданні фрагмент з Публічної карти України у взаємозв`язку з Планшетом № 21 та таксаційним описом кварталів 31,32 Переяслав-Хмельницького держагролісгоспу, складених на основі електронної таксаційної бази відповідно до матеріалів лісовпорядкування, дають підстави для висновку, що в адміністративних межах Хоцьківської сільської ради на території площею 174 га здійснює лісогосподарську діяльність ДП «Переяслав-Хмельницький державний агролісгосп». При цьому, в межах кварталів №31 та №32 Майстерської дільниця №1 агролісгоспу, знаходяться спірні у цій справі земельні ділянки з кадастровими номерами 3223387801:01:048:0025, 3223387801:01:048:0026, 3223387801:01:048:0027, 3223387801:01:048:0028, 3223387801:01:048:0029, 3223387801:01:048:0030 (а.с.129- 132 т.1). Згідно відомостей книги, 1 та 4 Перспективного плану ведення лісового господарства ДП «Переяслав-Хмельницький державний агролісгосп», виготовленого Українським державним лісовпорядним ВО «Комплексна експедиція», в кварталах №31, №32 майстерської дільниці №1 знаходяться багаторічні лісові культури, дерева віком понад 20, 30, 70 років, догляд за якими потребує планових господарських заходів у виді проріджування, санітарної вирубки, прохідної рубки тощо (а.с.133-140, а.с. 206-222 т.1). Державне підприємство «Переяслав-Хмельницький державний агролісгосп» відділу агропромислового розвитку Переяслав-Хмельницької РДА своїм листом № 8 від 03.04.2018 повідомило прокуратуру про те, що до агролісгоспу не надходила інформація про передачу у власність громадян земельних ділянок, які знаходяться в межах с. Хоцьки на землях лісового фонду. Про зазначені факти лісогосподарському державному підприємству стало відомо 15.02.2018 із запиту прокуратури (а.с.141 т.1). У вказаному в листі директор ДП «Переяслав-Хмельницький державний агролісгосп» повідомляє орган прокуратури, що підприємство не надавало згоди на вилучення з постійного користування та відведення у власність громадянам для житлової забудови земельних ділянок з кадастровими номерами: 3223387801:01:048:0025, 3223387801:01:048:0026, 3223387801:01:048:0027, 3223387801:01:048:0028, 3223387801:01:048:0029, 3223387801:01:048:0030, які згідно наявних у держпідприємстві матеріалів лісовпорядкування 2001 року знаходяться в межах Майстерської дільниці №1 кварталів № 31,32. В ході обходу зазначених земельних ділянок будь-яких споруд та огорожі на даний час не виявлено. Київське обласне та по місту Києву Управління лісового та мисливського господарства своїм листом від 10.04.2018 за № 04-48/794 та Переяслав-Хмельницька районна державна адмінастрація Київської області листом від 19.04.2018 за № 06.01-19/646 також повідомили прокурора, що вони не надавали погодження про вилучення з постійного користування ДП «Переяслав-Хмельницький державний аролісгосп» земель лісогосподарського призначення в межах кварталів 31,32 Майстерської дільниці №1 в с. Хоцьки Переяслав-Хмельницького району, а також не надавали погодження про зміну цільового призначення земельних ділянок з кадастровими номерами 3223387801:01:048:0025, 3223387801:01:048:0026, 3223387801:01:048:0027, 3223387801:01:048:0028, 3223387801:01:048:0029, 3223387801:01:048:0030 для подальшого проведення на них будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд (а.с.152, 153 т.1). Головне управління Держгеокадастру у Київській області своїм листом від 13.04.2018 на запит прокурора повідомило, що відповідно до картографічних матеріалів, наявних у проекті формування території і встановлення меж Хоцьківської сільської ради та с. Хоцьки Переяслав-Хмельницького району Київської області, земельні ділянки з кадастровими номерами: 3223387801:01:048:0025, 3223387801:01:048:0026, 3223387801:01:048:0027, 3223387801:01:048:0028, 3223387801:01:048:0029, 3223387801:01:048:0030 вкриті лісовою рослинністю (а.с.144 т.1). 03.12.2019 Начальник Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури листом № 34-13-9928 повідомив виконувача обов`язків голови Переяслав-Хмельницької райдержадміністрації про виявлені порушення щодо незаконного відведення та вилучення земельних ділянок лісового фонду на території Переяслав-Хмельницького району в межах Хоцьківської сільської ради та передачі їх у власність по 0, 20 га громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] для індивідуального житлового будівництва в с. Хоцьки. В цьому листі прокурор вказує на необхідність Переяслав-Хмельницькій РДА, як розпорядника землями лісового фонду звернутись до суду з позовом для захисту державних інтересів та викладає зміст позовних вимог, як спосіб захисту (а.с.223-227 т.1). На вищевказаний лист прокурора виконувач обов`язків голови Переяслав-Хмельницької райдержадміністрації 11.12.2019 надіслав відповідь за № 06-07-19/3093, де повідомив, що Переяслав-Хмельницька РДА не має можливості звернутись до суду з запропонованим позовом, оскільки вважає простроченими планово-картографічні матеріали лісовпорядкування ДП «Переяслав-Хмельницький агролісгосп». Крім того, у державній статистичній звітності з кількісного обліку земель по формі 6-зем, яка складалась до 01.01.2016 за даними Переяслав-Хмельницького відділу Держгеокадастру, відсутні відомості про облік ДП «Переяслав-Хмельницький державний агролісгосп», як землекористувача на території Переяслав-Хмельницького району (а.с.229-230 т.1). 26.03.2020 виконувач обов`язки керівника Бориспільської місцевої прокуратури Київської області Неродик А. повідомив Переяслав-Хмельницьку РДА про намір на підставі абз. 3 ч.4 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» здійснити в суді представництво інтересів держави землекористувача з метою повернення земельних ділянок з кадастровими номерами: 3223387801:01:048:0025, 3223387801:01:048:0026, 3223387801:01:048:0027, 3223387801:01:048:0028, 3223387801:01:048:0029, 3223387801:01:048:0030 до державної власності (а.с.248-249 т.1). Отже, між сторонами існує цивільно правовий спір, який виник у сфері земельних правовідносин, пов`язаних зі здійсненням владних адміністративно-розпорядчих функцій органу місцевого самоврядування та місцевого органу виконавчої влади щодо розпорядження землями лісового фонду, здійснення на них державної лісогосподарської діяльності та щодо правомірності набуття їх у власність громадянами. До спірних правовідносин суд застосовує норми закону та нормативно-правові акти, чинні на момент їх виникнення. Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з частинами 2 та 3 ст. 1 ЛК України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Відповідно ст. 8 Лісового кодексу України (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. За змістом положень ст. 55 Земельного кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. Відповідно до ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать зокрема землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом (пункт «ґ» ч. 4 ст. 84 ЗК України). Таке саме правило встановлене статтею 12 ЛК України. До земель державної власності, які не можна передавати у приватну власність, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених ЗК України (пункт "г" частини 4 статті 87 цього Кодексу). Частина 2 статті 56 ЗК України обмежує можливість передання земель лісогосподарського призначення у приватну власність випадком безоплатного або за плату передання громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади замкнених земельних ділянок лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи для ведення лісового господарства (ст. 57 ЗК України, ч. 1 ст. 17 ЛК України). Пунктом 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України визначено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11.12.1986, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції регламентує процедуру їх виготовлення. Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, проводиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відповідно до ч. 9 ст. 118 ЗК України проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідної місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Вимоги до проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлено ст. 50 Закону України «Про землеустрій» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин станом на 22.05.2003) та постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №677, якою затверджено порядок розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Згідно зі статтею 3 ЗК України земельні відносини, які виникають при використанні лісів, регулюються також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать ЗК України. Відповідно до ст. 141 ЗК України, підставами припинення права на земельну ділянку є, зокрема, добровільна відмова від права користування або її вилучення у випадках, передбачених цим Кодексом. Порядок вилучення земельних ділянок врегульовано ст. 149 ЗК України, відповідно до якої земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Частина 5 ст. 149 ЗК України встановлює, що районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності (крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті), які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб. Вилучення земельних ділянок здійснюється виключно за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Відповідно до ст. 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною. Аналогічна правова позиція викладена у висновках Великої Палати Верховного Суду в постанові від 30.05.2018 у справі №368/1158/16-ц, постановах Верховного Суду від 29.03.2018 у справі №707/2172/15-ц, від 13.06.2018 у справі №278/1735/15-ц, від 23.05.2018 у справі №633/429/14-ц та від 11.06.2018 у справах №911/1482/17. Згідно ч. 1 ст. 57 ЛК України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України. Крім того, згідно із ч. 3 ст. 57 ЛК України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок здійснюється за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», пункту 3 частини першої до повноважень районних державних адміністрацій у сфері лісових відносин на їх територіях належить, зокрема, передача у власність, надають у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельні лісові ділянки площею до 1 гектара, що перебувають у державній власності, у межах сіл, селищ, міст районного значення та припиняють права користування ними. Відповідно до ч. 3 ст. 122 ЗК України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, проводиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» у державній власності залишаються розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук. За змістом ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з приписами ст. 373 ЦК України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону. Згідно приписів ст. 178 ЦК України не можуть передаватися у приватну власність чи можуть належати лише певним учасникам обороту (землі природно-заповідного та водного фондів, лісогосподарського призначення, державне та комунальне майно, яке не підлягає приватизації, тощо). Встановивши фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, та норми, якими вони регулюються, суд надає оцінку аргументам сторін та приходить до наступних висновків. Правовий статус земельних ділянок лісогосподарського призначення визначається нормами земельного та лісового законодавства відповідно до їх цільового призначення. Стосовно землі лісогосподарського призначення закон установлює пріоритет державної, комунальної власності на землю над приватною і, крім того, прямо забороняє органам місцевого самоврядування та органам виконавчої влади передавати в приватну власність та в користування (оренду) ліси та землю відповідного цільового призначення поза складом угідь селянських, фермерських та інших господарств, або й у складі цих угідь, якщо площа ділянки більше, ніж 5 га. Документами, які підтверджують право лісогосподарських підприємств на земельні ділянки, є державні акти на право постійного користування земельними лісовими ділянками або планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища. Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів. При вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України. Аналогічна правова позиція про те, що з урахуванням норм пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України планшет лісовпорядкування є документом, який підтверджує право постійного користування державним лісогосподарським підприємством спірною земельною ділянкою та що остання належить до земель лісового фонду із цільовим призначенням - землі лісогосподарського призначення міститься у правових висновках, викладених у постановах Верховного Суду України у справах № 6-224цс14 від 21.01.2015, № 6-50цс15 від 01.07.2015, Верховного Суду у постановах від 30.05.2018 у справі №368/1158/16-ц, від 01.03.2018 у справі № 911/2049/16, Великої Палати Верховного Суду у постановах від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц, від 07.11.2018 у справі №488/6211/14-ц, від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 та від 13.06.2018 у справі №369/1777/13-ц. За вказаними матеріалами лісовпорядкування встановлено, що спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 3223387801:01:048:0025, 3223387801:01:048:0026, 3223387801:01:048:0027, 3223387801:01:048:0028, 3223387801:01:048:0029, 3223387801:01:048:0030 накладаються на землі лісогосподарського призначення, які перебувають в постійному користуванні ДП «Переяслав-Хмельницький агролісгосп», безпосередньо Майстерської дільниці №1 кварталу 31 виділах 28 , 29 та у кварталі 32 виділах 2 та 3, що підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування (які долучені до позовної заяви), а саме планшетом №21 ДП «Переяслав-Хмельницького агролісгоспу» на території Хоцьківської сільської ради; Таксаційним описом, поквартальними сумами площ загальних запасів насаджень; проектом організації і розвитку лісового господарства; лісовпорядними нарадами, а також іншими документами, в тому числі ВО «Укрдержліспроект». Інформація, надана ВО «Укрдержліспроект» щодо факту накладення спірних земельних ділянок на лісові ділянки Державного агролісгосу з доданим викопіюванням з Публічної кадастрової карти України, є належним та допустимим доказом в розумінні ст. ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки стосується предмета доказування та надана уповноваженим суб`єктом, який безпосередньо володіє необхідними знаннями та технічними можливостями для обробки інформації з державних лісового та земельного кадастрів, а матеріали лісовпорядкування 2001 року є наслідком інвентаризації земель лісового фонду, що перебувають у постійному користуванні вказаного державного лісогосподарського підприємства. Аналогічна позиція, що інформація ВО «Укрдержліспроект» щодо факту накладання інших земель на лісові ділянки є належним та допустимим доказом у справах таких категорій, викладена у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 у справі № 6-2510ц5. Прокурором надані належні та допустимі докази, які в своїй сукупності є достатніми та підтверджують, що земля, відведена громадянам оспорюваним рішення Хоцьківської сільської ради від 25.10.2008 №272 длябудівництва та обслуговування жилих будинків і господарських будівель та споруд, станом на час прийняття цього рішення знаходилася у межах с. Хоцьки та мала статус земель лісогосподарського призначення, а також, що вказана земля лісогосподарського призначення на час її відведення у приватну власність перебувала в постійному користуванні ДП «Переяслав-Хмельницький державний агролісгосп. З урахуванням викладеного, твердження відповідачів, що спірні земельні ділянки не відносяться до категорії земель лісогосподарського призначення є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи. Спірні земельні ділянки в силу положень ст.ст. 19, 57, 84, 149, п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України та ст. 5 Лісового кодексу України відносяться до земель державної власності лісогосподарського призначення та повинні використовуватись для ведення лісового господарства в порядку, визначеному Лісовим кодексом України. Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Статтею 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Пунктом 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Стаття 155 ЗК України визначає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Підставою для визнання недійсними (незаконними) недійсним (незаконним) та скасувати рішення Хоцьківської сільської ради, Переяслав-Хмельницького району, Київської області від 25.10.2008 №272, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3223387801:01:048:0025, 3223387801:01:048:0026, 3223387801:01:048:0027, 3223387801:01:048:0028, 3223387801:01:048:0029, 3223387801:01:048:0030 та витребування земельних ділянок є порушення вимог ст.ст. 6, 14, 19 Конституції України, ст.ст. 20, 21, 38, 56, 57, 84, 141, 142, 149 ЗК України, ст. 57 ЛК України, оскільки ліси не можуть передаватися у власність для житлового будівництва, передача земельних ділянок не уповноваженим органом, за відсутності рішення відповідного органу державної влади про вилучення лісових земель, згоди землекористувача, в порушення порядку зміни цільового призначення земель лісогосподарського призначення та надання цих земель у приватну власність. При вирішенні даного спору сторін у спосіб, заявлений прокурором, суд виходить з того, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями, на які поширюється чітка заборона на передання їх у приватну власність для цілей, що суперечать веденню лісового господарства всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим (аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду сформульовано у постановах від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц,від 22.05.2018 року у подібних правовідносинах). Власник земельної ділянки лісогосподарського призначення, від імені яких за законом діє орган державної влади, як розпорядник землями державної власності, може вимагати усунення порушення права власності на земельну ділянку, зокрема оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини та вимагаючи повернути таку ділянку. Вказана правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №911/3738/17, від 04.02.2020 у справі №911/3897/17, від 04.02.2020 у справі №911/3574/17, від 04.02.2020 у справі №911/3311/17 та від 04.02.2020 у справі №911/3577/17. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ? це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права приватної власності на об`єкт з обмеженою оборотоздатністю за особою, яка протиправно його набула у приватну власність, може бути перешкодою у реалізації державою та територіальною громадою речових прав на зазначений об`єкт. Згідно з положеннями п. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор проводить державну реєстрацію зміни чи припинення права власності та інших речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підстав яких проведено державну реєстрацію прав. Обставини справи та проаналізовані норми закону свідчать про те, що законно набути право приватної власності на спірні земельні ділянки лісогосподарського призначення площею по 0,2 га, а також сукупно 1,2 га із земель державної власності не могла жодна юридична чи фізична особа, в тому числі й відповідачі. Натомість, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули право власності у спосіб, який за формальними ознаками має вигляд законного: юридичне оформлення права власності відповідачів на землю стало можливим у результаті прийняття органом місцевого самоврядування незаконного рішення Хоцьківської сільської ради №272 від 25.10.2008 та в послідуючому незаконного оформлення державних актів на право власності на земельні ділянки. Суд вважає, що відповідачі в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих, характерних для лісу, природних ознак (наявності лісової рослинності) спірних земельних ділянок знали або, проявивши розумну обачність, могли знати про те, що ліс і земельні ділянки вони отримують з порушенням вимог закону, що ставить їх добросовісність під час набуття земельної ділянки у власність під обґрунтований сумнів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про доведення та обґрунтованість вимог прокурора щодо визнання недійсним (незаконним) та скасувати рішення Хоцьківської сільської ради, Переяслав-Хмельницького району, Київської області від 25.10.2008 №272, про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність громадян земельні ділянки площею по 0,2000 га кожна для індивідуального житлового будівництва в с. Хоцьки Переяслав-Хмельницького району. У зв`язку з цими видані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] державні акти на право власності на земельні ділянки слід визнати недійсними. Крім того, коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК України звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Оскільки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яким незаконно були відведені у власність для житлової забудови землі лісогосподарського призначення, відчужили отримані земельні ділянки за договорами купівлі-продажу на користь [PERSON] , для ефективного захисту прав та інтересів держави такі земельні ділянки підлягають витребуванню на користь держави в особі Бориспільської районної державної адміністрації, як правонаступника Переяслав-Хмельницької РДА Отже, у цій справі прокурором обрано вірний та ефективний спосіб захисту прав та інтересів держави, оскільки він відновить становище, яке існувало до порушення права державної власності на землі лісогосподарського призначення які, відповідно до Закону та ст. 164 ЗК України перебувають під особливою охороною держави від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб. Щодо пропорційності втручання держави в приватні інтереси громадян, суд при вирішенні цього спору надає пріоритетність інтересам держави, виходячи з наступного. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. З огляду на викладене, ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання земельних ділянок, що обумовлює беззаперечний підвищений суспільний інтерес до правильного застосування законодавства у даній сфері, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини наведеною в п. 54 рішенні у справі «Трегубенко проти України». Слід зазначити, що у спорах стосовно земель лісогосподарського призначення, інших земель, які перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршені екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина 3 статті 13, частина 7 статті 41, частина 1 статті 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт «а» частини 1 статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (пункт 148 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 № 183/1617/16, пункт 53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, пункт 117 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц). Стосовно землі лісогосподарського призначення закон установлює пріоритет державної, комунальної власності на землю над приватною і, крім того, прямо забороняє органам місцевого самоврядування та органам виконавчої влади передавати в приватну власність та в користування (оренду) ліси та землю відповідного цільового призначення поза складом угідь селянських, фермерських та інших господарств, або й у складі цих угідь, якщо площа ділянки більше, ніж 5 га. У рішенні Європейського суду з прав людини від 27.11.2007 у справі «Хамер проти Бельгії» (заява №21861/03), яка стосувалась питання порушення ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку із зобов`язанням заявниці знести заміський будинок, побудований у лісовій зоні, щодо якої застосовувалась заборона на будівництво, суд встановив, що втручання в право заявниці на мирне володіння своїм майном, яке стало результатом знесення її будинку за рішенням органів влади, було передбачено законом та переслідувало мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів, шляхом приведення відповідного майна у відповідність з планом землекористування. Що стосується пропорційності втручання, то Суд зазначив, що навколишнє середовище мало значення, і що економічні імперативи та навіть деякі основні права, включаючи право власності були допустимими за умови, звичайно, що між індивідуальними та колективними інтересами був встановлений розумний баланс. Оскаржувана міра переслідувала законну мету захисту лісової зони, на якій не можна було нічого будувати. У зв`язку з цим ЄСПЛ визнав, що дії держави прямо відповідають інтересам екологічної політики, а тому втручання у право заявниці на мирне володіння її майном було пропорційним та справедливого балансу дотримано. ЄСПЛ, також зауважив, що не можна погодитись з наданням захисту особам, які, усвідомлюючи заборони, встановлені законодавством, споруджують оселі в екологічно захищених зонах, а якби суд вчинив інакше, він би заохочував до незаконних дій на шкоду захисту прав інших осіб на безпечні екологічні умови проживання. Щодо права прокурора на звернення до суду з даним позовом, то суд також зазначає наступне. Аналіз ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва. Саме така правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 19.07.2018 у справі №822/1169/17. Переяслав-Хмельницька РДА як орган уповноважений розпоряджатись землями державної власності лісогосподарського призначення у межах с. Хоцьки Переяслав-Хмельницького району Київської області фонду на час виникнення спірних правовідносин була органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах в інтересах держави. З метою спонукання до безпосереднього захисту порушених інтересів держави уповноваженим державою органом - Переяслав-Хмельницькою РДА листом Бориспільської місцевої прокуратури від 03.12.2019 проінформовано райдержадміністрацію про необхідність пред`явлення позовної заяви з метою скасування незаконного рішення Хоцьківської сільської ради, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування на користь держави спірних земельних ділянок з метою усунення порушень земельного та лісового законодавства, у якому, серед іншого, висвітлено обставини передачі Хоцьківською сільською радою рішенням від 25.10.2008 №272 у приватну власність громадян спірних земельних ділянок в межах земель лісогосподарського призначення кварталів №№ 31, 32 Майстерської дільниці №1 ДП «Переяслав-Хмельницький державний агролісносп». Водночас, листом Переяслав-Хмельницької РДА від 11.12.2019 №06.01-19/3093 вказано на те, що райдержадміністрація не знаходить належно документованих підстав для звернення до суду з позовною заявою. Бориспільській місцевій прокуратурі про факт віднесення спірних земельних ділянок до земель лісогосподарського призначення та перебування їх у постійному користуванні ДП «Переяслав-Хмельницький державний агролісгоп» достовірно стало відомо під час опрацювання інформації ВО «Укрдержліспроект» від 06.02.2018 за №59, інформації Державного Агролісгоспу від 15.02.2018 за № 6 та від 03.04.2018 №8. Окрім цього, фактом що не сприяв встановленню прокуратурою фактичних обставин та неможливості виявлення незаконності передачі у власність спірних земельних ділянок раніше стала відсутність в ДП «Переяслав-Хмельницький агролісгосп» державних актів на право постійного користування земельними ділянками, відсутність інформації про спірні землі лісогосподарського призначення ДП «Переяслав-Хмельницький державний агролісгосп» в Державному земельному кадастрі України. Статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частиною 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг строку позовної давності починається з часу, коли особа, права якої порушено, або прокурор, який звертається за захистом порушеного права, дізналися про таке порушення, а не з часу видачі органами влади чи органами місцевого самоврядування незаконного акту. Саме таку правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №469/1203/15-ц та від 05.06.2018 у справі №359/2421/15-ц. Суд погоджується з доводами прокурора, що про допущене порушення земельного та лісового господарства йому стало відомо у січні-лютому 2018 року та що об`єктивно виявити це порушення раніше ні прокурор, ні державне лісогосподарське підприємство, ні місцева райдержадміністрація виявити не могли, оскільки спірні земельні ділянки залишались у попередньому стані та не використовувались незаконними набувачами у приватних цілях для житлового чи іншого будівництва. Отже на день звернення з відповідним позовом до суду встановлений законом строк позовної давності з даним позовом не минув. Окрім цього, суд керується правовими висновками, зробленими постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (п.96), та від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (п.81), де зазначається, що зайняття спірної земельної ділянки з порушенням положень Земельного кодексу України та Лісового кодексу України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки. Враховуючи все вищевикладене, суд визнає викладені в заявах по суті спору аргументи представника відповідача [PERSON] неспроможними, а доводи прокурора переконливими та доведеними, такими, що ґрунтуються на фактичних обставинах справи, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, що з рахунку Київської обласної прокуратури за подання позову сплачено судовий збір в розмірі 18438,80 грн, що підтверджується платіжним дорученням №587 від 23.03.2020 та визначено прокурором у наведеному в позові розрахунку правильно, сукупністю усіх позовних вимог, у розмірах встановлених Законом України «Про судовий збір». Оскільки позовні вимоги суд задовольняє повністю, то на підставі положень ст. 141 ЦПУ України судовий збір присуджується з відповідачів пропорційно до вимог, які стосуються кожного з них.

Outcome: approved