Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року в м.Виноградів помер її чоловік - [PERSON] Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме 1/4 частина житлової квартири [ADDRESS]. Відповідачами по справі є діти спадкодавця, які претензій до спадкового майна не мають. Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON], однай їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову квартиру. Позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/4 частину житлової квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року. Позивач в підготовче засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву про те, що підтримує позовні вимоги і просить справу розглянути за її відсутності. Відповідачі в підготовче засідання не з'явилися. Від них до суду надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про те, що вони не заперечують проти задоволення позову. Третя особа без самостійних вимог в підготовче засідання не з'явилася, про час та місце проведення засідання повідомлена належним чином, заяв та клопотань не надходило. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. В судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. [INFO] року в м.Виноградів Закарпатської області помер чоловік позивача - [PERSON]. Вказане підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.03.2018 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме житлова квартира [ADDRESS]. Заповіту на випадок смерті [PERSON] не залишив. Сторони по справі є спадкоємцями до майна померлого за законом. Відповідачі, діти спадкодавця, спадщину не прийняли, не заперечують щодо успадкування позивачкою 1/4 частини спірної квартири. Позивачем, як спадкоємцем за законом спадщину прийнято, оскільки на момент відкриття такої особисто вона постійно проживала із спадкодавцем, вела догляд за житловою квартирою і після смерті [PERSON] вступила у фактичне володіння та користування будинком та предметами домашнього вжитку. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка позивач не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. В судовому засіданні досліджено копію Свідоцтва про право власності на житло, видане 30.08.1993 року згідно розпорядження міського фонду комунального майна №1. Так, згідно Свідоцтва квартира, яка знаходиться в [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім'ї - дружині - [PERSON] синові - [PERSON] та доньці - [PERSON]. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.01.2018 року [PERSON], який був сином спадкодавця, помер. Згідно з довідкою комунального підприємства "Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації" №746 від 19.09.2018 р. та технічним паспортом на квартиру, трьохкімнатна житлова квартира в [ADDRESS] будівництвом завершена. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.08.1993 року зареєстровано по 1/4 частині за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] За таких обставин, суд приходить до висновку, що на день смерті [PERSON] останньому належала 1/4 частина цієї житлової квартири. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності спадкового майна спадкодавцеві та запропоновано звернутися до суду. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.). Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.3.1. та п.3.3 Листа ВССУ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті чоловіка має законне право на визнання права власності на частину житлової квартири в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved