Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просить дозволити тимчасовий виїзд до м.Одеса малолітній онучці [PERSON], [INFO], в період часу з 19.08.2017р. по 27.08.2017р. у її супроводі без дозволу і супроводу батьків дитини - [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона приходитьсябабою малолітній дитині [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є її син [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (її колишня невістка). Шлюб між [PERSON] і [PERSON] був розірваний рішенням Київського районного суду м.Харкова від 01.11.2013р. В теперішній час дитина проживає з батьком за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що батьки дитини перешкоджали [PERSON] у спілкуванні з онучкою після її звернення до правоохоронних органів з заявами про злочини відносно дитини, вона була вимушена звернутись до суду з позовом про усунення їй цих перешкод та визначення порядку участі у вихованні онучки. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 13.11.2015р. її позов був задоволений, надані їй систематичні побачення з онучкою у першу, третю суботу місяця з 09.00 години по 21.00 годину неділі з виїздом в місця громадського відпочинку, оздоровлення або за її зареєстрованим місцем проживання, а також зобов'язано батьків дитини не чинити їй перешкоди у спілкуванні та вихованні внучки.Побачення відбуваються за її постійним місцем проживання: [ADDRESS], куди [PERSON] забирає дитину на вихідні, після чого повертає її до міста Харкова, до її постійного місця проживання. [PERSON] проживає в місті Первомайський разом зі своїм чоловіком - [PERSON] (дідом дитини), вони турбуються про дитину, купують їй одяг, іграшки, книжки, канцелярські приналежності, шкільне приладдя, інші товари, необхідні для нормального розвитку і існування дитини. Разом з дитиною вони відвідують парки, зоопарки, дитячі майданчики, влаштовують пікніки, здійснюють велосипедні та автомобільні прогулянки і поїздки, читають дитині книжки, грають у ігри, іншим чином проводять з дитиною час для її всебічного розвитку. Влітку 2016 р. вони планували відвезти дитину на море, однак батьки дитини не дозволили це зробити. Таку відмову позивач вважає порушенням прав дитини. Цього літа [PERSON] і її чоловік планують відпочинок на морському узбережжі у м.Одеса, у готелі Мирний Курорт, в період часу з 19.08.2017р. по 27.08.2017р. Перебування онучки разом з ними на морі буде якнайкраще відповідати інтересам дитини і сприятиме зміцненню її здоров'я, так як дитина періодично хворіє на респіраторні захворювання і пропускає заняття у школі. Домовитись з батьками дитини та отримати від них дозвіл на поїздку дитини на море не представляється можливим, хоча всі витрати на поїздку [PERSON] і її чоловік беруть на себе. Крім того, зазначила, що позивач зверталась з заявами до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області щодо вчинення по відношенню до дитини протиправних дій, у тому числі розбещення з боку батька дитини. На даний час в провадженні Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області перебувають кримінальні провадження №12015220510000687 від 14.03.2015 року за ч.1 ст.125 КК України та №12015220510001183 від 06.05.2015 року за ч.2 ст.156 КК України. Досудове розслідування у цих кримінальних провадженнях триває, оскільки, як вказує позивач, призначена судова психологічна експертиза. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити, не заперечували проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачі до суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали.Надали суду заперечення, якими просили в задоволені позовних вимог відмовити. Третя особа надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити. Суд, вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 184984, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №5709, відповідачі по справі є батьками неповнолітньої [PERSON]. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 01.11.2013р. шлюб між відповідачами розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Первомайському Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №168, позивач [PERSON] приходиться матір'ю відповідачу [PERSON], а отже і бабусею малолітній дитині [PERSON], [INFO] Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 13.11.2015р. [PERSON] надані систематичні побачення з онучкою у першу, третю суботу місяця з 09.00 години по 21.00 годину неділі з виїздом в місця громадського відпочинку, оздоровлення або за її зареєстрованим місцем проживання, а також зобов'язано батьків дитини не чинити їй перешкоди у спілкуванні та вихованні внучки. На теперішній час дитина проживає з батьком за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що батьки дитини не належним чином виконували свої батьківські обов'язки, у березні 2015р. позивач звернулась до Київського районного суду м.Харкова з позовом про позбавлення батьків дитини батьківських прав. Комісією з питань захисту прав дитини виконкому ХМР від 02.06.2015р. надано висновок про доцільність позбавлення батьків батьківських прав. У справі призначена судова психологічна експертиза, яка в теперішній час триває. Влітку 2017 року позивач і її чоловік планують відпочинок на морському узбережжі у м.Одеса, у готелі Мирний Курорт, в період часу з 19.08.2017р. по 27.08.2017р., що підтверджується рахунком № 32453 від 06.03.2017 року ТОВ «Інвест-Курорт-1» м.Одеса на сплату послуг проживання у вказаний період на двох дорослих та дитину, виписаний на [PERSON] В матеріалах справи міститься довідка Харківської міської поліклініки №23, в якій зазначено, що дитина [PERSON] з 01.09.2016р. по 24.03.2017р. хворіла 5 разів на гострі респіраторні захворювання. Відповідно до ст.257 Сімейного кодексу України, баба та дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою та дідом своїх прав щодо виховання внуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба та дід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно приписів Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принциповим положенням є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. В статті 19 Конвенції «Про права дитини» зазначено, що держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст. 18 Конвенції «Про права дитини»). Відповідно до ст. 27 Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року (Заява N 31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у Справі Olssonv. Sweden (N 2) від 27 листопада 1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Відповідно до ст. 258 Сімейного кодексу України, баба і дід мають право на самозахист внуків. баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Отже, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Розподіл судових витрат в справі визначається у відповідності з положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved