Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Головний лікар Обласного комунального закладу "Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» звернувся до суду із заявою про госпіталізацію в примусовому порядку до психіатричного закладу [PERSON], і в обґрунтування заявлених вимог вказав про те, що 26.08.2016 року о 22-20 год. до гострого психіатричного відділення СОКПНД повторно було доставлено [PERSON] у звязку з погіршенням психічного стану. [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. F20.00. Є інвалідом ІІ групи за психічним захворюванням, безстроково з 2015 року. Має дорослого сина, який є її опікуном. Перебуває на ДУ в СОПНД з 2003 року. У 2003 році здійснювала суїцидальну спробу через отруєння. Багаторазово лікувалася стаціонарно. Підтримуючу терапію приймає нерегулярно. Остання госпіталізація в опо СОКПНД з 14.06.2016 року по 12.08.2016 року. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06.03.2006 року [PERSON] було визнано недієздатною. Опікуном було призначено її сина [PERSON] 27.08.2016 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка підтвердила обґрунтованість рішення про її госпіталізацію в примусовому порядку у психоневрологічний стаціонар. Комісія дійшла до висновку про те, що спостереження і лікування [PERSON] можливе тільки лише в стаціонарних умовах. Крім того, ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану. Тому заявник звернувся до суду і просить ухвалити рішення про госпіталізацію в примусовому порядку у психоневрологічний стаціонар [PERSON]. У судовому засіданні прокурор не заперечував проти госпіталізації в примусовому порядку у психоневрологічний стаціонар [PERSON] У судовому засіданні представниця заявника - лікар-психіатр [PERSON] підтримала заявлені вимоги, наполягала на їх задоволенні. У судовому засіданні законний представник [PERSON] не заперечував проти госпіталізації в примусовому порядку у психоневрологічний стаціонар [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] не заперечувала проти госпіталізації у психоневрологічний стаціонар. Суд, вислухавши думку прокурора, пояснення представниці заявника, пояснення законного представника, пояснення [PERSON], дослідивши та перевіривши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON], проживає за адресою: [INFO] а, кв. 110, хворіє на психічне захворювання: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. F20.00. Є інвалідом ІІ групи за психічним захворюванням, безстроково з 2015 року. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06.03.2006 року [PERSON] було визнано недієздатною. Опікуном було призначено її сина [PERSON] У звязку з психічним захворюванням [PERSON] перебуває на обліку в СОКПНД з 2003 року, неодноразово перебувала на лікуванні. 26.08.2016 року [PERSON] було госпіталізовано до гострогопсихіатричного відділення СОКПНД у звязку з погіршенням психічного стану. 27.08.2016 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка підтвердила обґрунтованість рішення про її госпіталізацію в примусовому порядку у психоневрологічний стаціонар. Комісія дійшла до висновку про те, що спостереження і лікування [PERSON] можливе лише в стаціонарних умовах. Крім того, ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Така госпіталізація особи здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року N 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Відповідно до ст.ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу за рішенням суду без її усвідомленої згоди, якщо її лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Госпіталізація особи до психіатричного закладу призводить до певних обмежень її прав. Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 3, 8, 29, 55 Конституції України гарантують кожному право на недоторканість та неприпустимість обмежень свободи без відповідного рішення суду. Таким чином, на основі зясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що заява головного лікаря Обласного комунального закладу "Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» про госпіталізацію в примусовому порядку до психіатричного закладу [PERSON] є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved