Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на ті обставини, що вона є власницею житлового будинку [ADDRESS], відповідно до договору дарування посвідченого державни нотаріусом Першої Державної нотаріальної контори за №2-3652. У спірному будинку також значиться зареєстрованим, але не проживає чоловік її доньки - [PERSON] - відповідач по справі. Оскільки, відповідач зареєстрований у вказаному будинку, але фактично в ньому не проживає, дана обставина створює перешкоди у праві повноцінного користування житлом, зокрема вона змушена сплачувати за нього комунальні послуги, оскільки він участі в утриманні будинку не приймає, а це погіршує її матеріальне становище, як власника. За таких обставин просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився причину неявки суд не сповістив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступного. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленністю між ними і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], згідно договору дарування від 02.10.1995 року посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори за № 2-3652. У спірному будинку крім позивача значиться також зареєстрованим [PERSON] чоловік її доньки , що підтверджується записом у домовій книзі. Крім того відсутність відповідача у спірному будинку також підтвердили свідки [PERSON], та [PERSON], які показали, що вони є родичами позивачки, часто спілкуються з нею, бувають у неї вдома, знають, що [PERSON], є чоловіком її доньки , однак з 2005 року вони його у будинку позивача не бачили, де він перебуває на даний час їм не відомо, з сімєю відповідач не проживає, стосунки не підтримує. Оскільки відповідач у спірнному будинку не проживає, позивач змушена сплачувати за нього комунальні послуги, що погіршує її матеріальне становище, як власника. Приймаючи до уваги те, що відповідач своїми діями перешкоджає позивачу в користуванні та розпорядженні будинком, будучи прописаним на даній житловій площі, суд вважає можливим визнати [PERSON], таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком буд. [ADDRESS] , оскільки він без поважних причин більше року не проживає у вищевказаному будинку.

Outcome: approved