Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

В травні 2017 року Державне підприємство «Дирекція пересувних циркових колективів України» звернулося до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що [PERSON] наказом «Дирекції пересувних циркових колективів України» від 21.05.2004 р № 61-К був призначений на посаду головного адміністратора Державного підприємства «Дирекція пересувних циркових колективів України» з повною матеріальною відповідальністю згідно договору про повну матеріальну відповідальність. Посилається на те, що відповідно до посадових обов`язків головного адміністратора [PERSON] здійснював художньо-творче керівництво колективом, у тому числі забезпечував витрати на проїзд, добові, кормові для тварин, паливно-мастильні матеріали, оренду, ремонтні роботи, оплату по трудових угодах, своєчасне перерахування залишку від виручки (валового збору) грошових коштів на розрахунковий рахунок «Дирекції», здачу виручки грошових коштів в касу «Дирекції». Зазначає, що головний адміністратор [PERSON] нараховував і видавав працівникам колективу добові, квартирні і проїзні гроші, а також видавав працівникам колективу заробітну плату, яка нараховувалася «Дирекцією», а відтак, відповідач перебував на посаді, пов`язаній з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків. Як зазначає позивач, перебуваючи на посаді, [PERSON] привласнив грошові кошти, що були ввірені йому позивачем та перебували у його володінні, які призначалися для виплати заробітної плати працівникам колективу, шляхом підробки у відомостях про отримання заробітної плати підписів осіб, які працювали у колективі «Сучасник», про отримання грошових коштів. У позовній заяві позивач посилається на те, що за вчинені дії [PERSON] було засуджено вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 7 грудня 2011 р. за ч.3 та ч.4 ст.191 КК України. Даним вироком було також задоволено цивільний позов ДП «Дирекція пересувних циркових колективів України» до [PERSON] на суму 109 884,13 грн. В той же час, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2012 року вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 07.12. 2011 було скасовано, а кримінальну справу направлено на новий судовий розгляд. В подальшому, постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.07.2013 кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] було повернуто прокурору Подільського району м. Києва. В подальшому кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] було скероване до Подільського районного суду м. Києва. У позовній заяві позивач вказує, що вироком Подільського районного суду м.Києва від 16.09.2014 [PERSON] було засуджено за ч.3 ст.191 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріальних цінностей строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України [PERSON] було звільнено від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки. Посилаючись на те, що даним вироком не вирішувався цивільний позов Державного підприємства «Дирекція пересувних циркових колективів України» про відшкодування шкоди, однак на момент ухвалення вироку Подільського районного суду м. Києва від 16.09.2014 [PERSON] так і не відшкодував позивачу завдані збитки у повному обсязі, позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просив суд стягнути з [PERSON] 7050,00 грн. грошових коштів, які були привласнені відповідачем, але не повернуті позивачу. 26 червня 2017 року ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Романа О.А. було відкрите провадження у даній справі, а справу призначено до розгляду у судовому засіданні. 04 грудня 2017 року Розпорядженням керівника апарату Подільського районного суду м. Києва №3068 було призначено повторний автоматизований розподіл даної справи на підставі п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, в результаті якого справу було розподілено судді Супрун Г.Б. Розгляд справи по суті судом розпочато не було. 26 листопада 2018 року Розпорядженням керівника апарату Подільського районного суду м. Києва №1407 було призначено повторний автоматизований розподіл даної справи на підставі п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, в результаті якого справу було розподілено судді Войтенко Т.В. Ухвалою від 28.11.2018 справу було прийнято до провадження Подільського районного суду м. Києва в складі головуючого судді Войтенко Т.В. та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні 19.03.2019 представник позивача подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 6050,00 грн. (а.с.59-60). Представник [PERSON] у судовому засіданні 19.03.2019 заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що [PERSON] повністю розрахувався перед Державним підприємством «Дирекція пересувних циркових колективів України». В подальшому представник [PERSON] у судові засідання не з`являвся, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Зважаючи на такі обставини, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності [PERSON] та його представника на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Судом встановлено, що [PERSON] наказом «Дирекції пересувних циркових колективів України» від 21.05.2004 р № 61-К був призначений на посаду головного адміністратора Державного підприємства «Дирекція пересувних циркових колективів України» (а.с.5). 21 травня 2004 року [PERSON] підписав з Державним підприємством «Дирекція пересувних циркових колективів України» договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого взяв на себе обов`язок нести відповідальність за шкоду, завдану нестачею цінностей, а також за дії, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку (а.с.6-7). Актом інвентаризації колективу «Сучасник», затвердженим Генеральним директором Державного підприємства «Дирекція пересувних циркових колективів України» від 13.01.2011, була виявлена нестача грошових коштів у сумі 109 884,13 грн.. Зокрема, Актом інвентаризації зафіксовано, що [PERSON] заборгував Державному підприємству «Дирекція пересувних циркових колективів України» 98710,00 грн. за квитки у кількості 3206 штук, 4124,13 грн. виручки від реалізації квитків та 18934,00 грн. коштів, які передбачалися на виплату заробітної плати працівникам колективу «Сучасник». При цьому встановлено, що на момент складання Акту, [PERSON] частково погасив заборгованість перед колективом «Сучасник» у розмірі 11884,00 грн., а відтак залишок коштів, які [PERSON] заборгував Державному підприємству «Дирекція пересувних циркових колективів України» становила на момент складання Акту 7050,00 грн. (а.с.73). Судом встановлено, що 7050,00 грн. - це грошові кошти, які передбачалися для виплати заробітної плати працівникам колективу «Сучасник» за першу половину серпня 2010 року. У зв`язку з тим, що такі кошти не були виплачені окремим працівникам колективу «Сучасник» та продовжували перебувати у [PERSON] , у грудні 2010 року Державне підприємство «Дирекція пересувних циркових колективів України» за окремими відомостями здійснила виплату заробітної плати працівникам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Зокрема, за відомістю на виплату грошей № 165 за грудень 2010 року було виплачено [PERSON] заробітну плату у розмірі 97,0 грн., [PERSON] 48 грн., а всього 145,00 грн. (а.с.15). За відомістю на виплату грошей № 166 за грудень 2010 року було виплачено [PERSON] аванс у розмірі 2300,00 грн., [PERSON] 2200,00 грн., а всього 4500,00 грн. (а.с.16). За платіжною відомістю №167 за грудень 2010 року було виплачено заробітну плату [PERSON] у розмірі 2405,00 грн. (а.с.17, 17 зворот). Всього за окремими відомостями працівникам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було виплачено 7050 грн. 11.06.2012 року [PERSON] повернув Державному підприємству «Дирекція пересувних циркових колективів України» 1000 грн. шляхом грошового переказу на рахунок позивача (а.с. 64), а відтак невідшкодованими позивачу залишилися 6050,00 грн. Оскільки у добровільному порядку [PERSON] не повернув Державному підприємству «Дирекція пересувних циркових колективів України» 6050,00 грн., які позивач був вимушений виплатити трьом працівникам колективу «Сучасник» з вини [PERSON] , адже такі кошти відповідач попередньо привласнив собі, позивач Державне підприємство «Дирекція пересувних циркових колективів України» звернувся до суду з даним позовом, та його права підлягають захисту даним судовим рішенням. Згідно ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135 і цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. У конкретному випадку обов`язок [PERSON] нести повну матеріальну відповідальність підтверджується укладеним ним 21 травня 2004 року з Державним підприємством «Дирекція пересувних циркових колективів України» договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. [PERSON] як працівник Державного підприємства «Дирекція пересувних циркових колективів України» є особою, яка повинна нести матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству (ст. 130 КЗпП), оскільки ним порушено покладені на нього трудові обов`язки, його діями нанесено пряму дійсну шкоду Державному підприємству «Дирекція пересувних циркових колективів України», дії [PERSON] є винними, між діями [PERSON] та збитками позивача є прямий причинний зв`язок. Вина [PERSON] у спричиненні збитків позивачу доводиться вироком Подільського районного суду м. Києва від 16.09.2014, яким [PERSON] було засуджено за ч.3 ст.191 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріальних цінностей строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки (а.с.18-19). Відповідно до підпункту з) пункту 4 Постанови Пленуму ВССУ "Про узагальнення практики застосування судами законодавства, що регулює матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавцю" від 11.12.2015 р. № 12, прямою дійсною шкодою підприємству є витрати, спричинені зайвими виплатами на користь працівників (основної та додаткової заробітної плати, сум компенсацій, допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, інших виплат). Таким чином, матеріалами справи доводиться факт того, що позивач поніс додаткові витрати на виплату заробітної плати працівникам колективу «Сучасник» у розмірі 7050,00 грн. Такі витрати понесені позивачем з винних дій [PERSON] , збитки позивача перебувають у прямому причинному зв`язку з діями [PERSON] , який привласнив кошти та добровільно їх працівникам не виплатив, а відтак збитки позивача у розмірі 6050,00 грн. повинні бути компенсовані за рахунок [PERSON] . Встановлені обставини справи відповідач не спростував, доказів того, що [PERSON] повернув позивачу грошові кошти, які повинен був виплатити колективу «Сучасник, суду не надано. Зважаючи на такі обставини, наявні підстави для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1600,00 грн. судового збору.

Outcome: approved