Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаною заявою, посилаючись на те, що вона у січні 2020 року звернулася до Другої лохвицької державної нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав. Заявник є спадкоємцем за законом та за заповітом після померлого [INFO] чоловіка - [PERSON] . Заповіт був посвідчений 23.05.2013 року секретарем виконкому Токарівської сільської ради на земельну частку (пай). Постановою Другої лохвицької державної нотаріальної контори від 12.06.2020 року було відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки існує помилка у заповіті. Дата видачі Державного акта на право приватної власності на землю серії ПЛ № 167774 виданого Лохвицькою районною адміністрацією 03 лютого 2006 року, тоді як в заповіті зазначена дата видачі 05.02.2000 року. У зв`язку з вищевикладеним, заявник по справі просить суд встановити факт помилки у заповіті, складеному 23 травня 2013 року секретарем виконкому Токарівської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 61, а саме щодо дати видачі Державного акта на право власності на земельну ділянку та вважати у заповіті дійсною дату видачі Державного акта на право власності на земельну ділянку 03 лютого 2006 року. В судове засідання заявник по справі та її представник не з"явилися, подавши заяви про підтримання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, справу просять розглядати без їх участі. Заінтересовані особи: Токарівська сільська рада Лохвицького району Полтавської області, нотаріус Другої лохвицької державної нотаріальної контори в судове засідання не з"явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, проти заяви не заперечують. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що у січні 2020 року [PERSON] звернулася до Другої лохвицької державної нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав. Заявник є спадкоємцем за законом та за заповітом після померлого [INFO] чоловіка - [PERSON] . Заповіт був посвідчений 23.05.2013 року секретарем виконкому Токарівської сільської ради на земельну частку (пай). Постановою Другої лохвицької державної нотаріальної контори від 12.06.2020 року було відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки існує помилка у заповіті. Дата видачі Державного акта на право приватної власності на землю серії ПЛ № 167774 виданого Лохвицькою районною адміністрацією 03 лютого 2006 року, тоді як в заповіті зазначена дата видачі 05.02.2000 року. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» убачається, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.315 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Встановлення факту помилки в заповіті має юридичне значення для [PERSON] , оскільки надасть можливість прийняти спадщину у вигляді земельної ділянки. У зв`язку з вище викладеним, є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved