Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № б/н від 15.03.2011 р., відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 15000 грн., однак порушив зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 31.05.2020 р. склала в сумі 26798,21 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту - 18450,82 грн., в тому числі: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 18450,82 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 8347,39 грн., просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 26798,21 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 2102 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання, в якому позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи, та просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову, просить справу розглянути за його відсутності. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (ч.2 ст.247 ЦПК). Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 15.03.2011 р. між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" і [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 15000 грн. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ст.ст. 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, відповідач, уклавши з АТ КБ «Приватбанк» кредитний договір № б/н від 15.03.2011 року, отримав кредит у розмірі 2300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому змінювався відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки. Заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н від 15.03.2011 року станом на 31.05.2020 року склала 26798,21 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту - 18450,82 грн., в тому числі: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 18450,82 грн.; заборгованість за простроченими процентами - 8347,39 грн. 29.10.2020 року відповідач звернувся до суду з заявою про визнання позову в повному обсязі. Оскільки [PERSON] не сплатив заборгованість за тілом кредиту у розмірі 18450,82 грн. та заборгованість за простроченими процентами в розмірі 8347,39 грн., суд вважає позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, суд відповідно до вимог ст.206 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ч.1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 1051,00 грн.; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 1051,00 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved