Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 19.11.1997 року вона уклала шлюб з відповідачем в даній справі. Шлюб був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 31. Від даного шлюбу мають двоє дітей, з яких донька [PERSON], [INFO] є неповнолітньою, і після розірвання шлюбу проживатиме з нею. Спору про поділ майна на даний час немає. Протягом останніх трьох років вони припинили їхні стосунки і з того часу відповідач проживає окремо. Причиною розірвання наших відносин стали різні погляди на життя та втрата взаєморозуміння стосовно багатьох важливих питань щодо їхнього спільного проживання. За таких обставин примирення між ними уже неможливе, тому збереження даного шлюбу немає сенсу і не відповідає її інтересам. Нею не було подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Янчук». В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] позов визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 19 листопада 1997 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.2). Мають доньку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 3). Відповідно\~до\~ст.112 ч. 2 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~інтересам\~\~ їхніх\~\~ дітей,\~\~ що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до\~ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право іменуватися цим прізвищем після розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] від сплати судового збору звільнена на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону україни "Про судовий збір", що стверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER], серія ААК № 614169 (а.с.7), а тому його необхідно стягнути з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути в прибуток держави з відповідача.

Outcome: approved