Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

В вересні 2017 року позивачка звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування та визнання права власності у спільному сумісному майні, набутого подружжям за час шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що після смерті її чоловіка [PERSON] залишилась спадщина на яку вона має право в порядку спадкування за законом, яка складається з ? частки земельної ділянки розміром 991 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Окрім того вона має право на 1\\2 частку земельної ділянки розміром 991 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], оскільки дана земельна ділянка була набута [PERSON] під час шлюбу з нею та є спільним сумісним майном подружжя. Проте оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку було втрачено за життя її чоловіка [PERSON] Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, представник позивача надав заяву, в якій просив розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, представник відповідача надав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив розглядати справу за їх відсутності. Представники третіх осіб - Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та Департаменту надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Миколаївської міської ради осіб у судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до наступного . Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] з 1 серпня 1987 року перебувала у шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Ольшанською селищною радою Миколаївського району Миколаївської області, актовий запис № 69. [INFO] року її чоловік - [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається із 1/4 частки земельної ділянки розміром 991 кв.м., яка розташована за адресом: [ADDRESS], із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 1/4 частки будинку № [ADDRESS]. Будинок № [ADDRESS] та земельну ділянку розміром 991 кв.м., яка розташована за адресом: [ADDRESS], із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд було придбано 21 лютого 2015 року спадкодавцем в період шлюбу з позивачкою. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Миколаївським міським управлінням земельних ресурсів Деркомзему України 03 листопада 2005 року на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 21.02.2005 року №71, [PERSON] був власником земельної ділянки із кадастровим номером [NUMBER], площею 991 кв.м., із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої за адресом: [ADDRESS]. Позивачка має право на ? частку в спільному майні подружжя, що складається з ? частки земельної ділянки розміром 991 кв.м., яка розташована за адресом: [ADDRESS], із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ? частки будинку № [ADDRESS]. Позивачка і відповідач [PERSON], який є сином померлого [PERSON] прийняли спадщину як спадкоємці за законом першої черги, спадкова справа №99/2017 знаходиться у Першій Миколаївській державній нотаріальній конторі Миколаївської області. Позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку вищезазначеної земельної ділянки та свідоцтва про право власності на ? частку у праві спільної сумісної власності подружжя. Постановою державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Ткаченко Ю.Г. від 10 серпня 2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку зазначеної земельної ділянки та свідоцтва про право власності на ? частку в спільному сумісному майні подружжя по причині відсутності оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку, який спадкодавцем [PERSON], ще за його життя було втрачено. Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, суд керується приписами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", з прийняттям якого друк бланків державних актів, а також державна реєстрація і видача державних актів на право власності на земельні ділянки скасовано, повноваження по державній реєстрації прав на нерухоме майно територіальними органами земельних ресурсів припинені. В той же час, за загальним правилом, у разі втрати або зіпсування документа лише суб'єкт, що видавав такий документ, може видати його дублікат. Застосовані позивачем заходи щодо розшуку втраченого державного акту на право власності на земельну ділянку позитивних результатів не дали, а відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про нотаріат» отримати новий державний акт на право власності на земельну ділянку у разі смерті спадкодавця неможливо. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті фізичної особи, або оголошення її померлою. Згідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадщина здійснюється за заповітом або за законом, до складу якої входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами норм ст.1225 ЦК України та п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини. При видачі свідоцтва нотаріус вимагає документ, який посвідчує шлюбні відносини, в порядку, встановленому чинним законодавством. На примірнику свідоцтва, що залишається у матеріалах нотаріальної справи, робиться відмітка, у якій зазначаються найменування поданого для огляду документа, його номер, дата та найменування юридичної особи, що його видала. Тому відповідно до ст.392 ЦК України, право власності позивача підлягає захисту, що не буде суперечити закону та при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], в даному випадку позивач не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину, яке у неї виникло у зв'язку із смертю чоловіка [PERSON], а будинок та земельна ділянка були набуті позивачкою та її чоловіком під час шлюбу та є спільною сумісною власністю, з врахуванням визнання позову відповідачем, позов є законним і обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та думку представника позивача судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: approved