Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що є співвласницею квартири [ADDRESS]. З 2003 року у квартирі зареєстрований її племінник - [PERSON], який за вказаною адресою проживав кілька тижнів, а потом виїхав до своєї матері у м. Москва. Через деякий час їй стало відомо, що [PERSON] було засуджено до позбавлення волі. З місць позбалення волі він звільнився 12.05.2011 року, а 21.06.2011 року вилетів на постійне місця проживання до Ізраїлю. Отже, майже чотирнадцять років відповідач у квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просила їх задовольнити та пояснила, що відповідач по справі є племінником її чоловіка, який з 2003 року у спірній кватирі не мешкає. Спірна квартира належить на праві приватної власності їй та її донці [PERSON]. Позивач зазначала, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS], мешкав декілька тижнів, ключів від квартири не мав, за комунальні послуги не сплачував, спірне житло залишив добровільно. У 2011 році відповідач звільнився з місць позбавлення волі, приїхав, оформив документи та виїхав до Ізраїлю на постійне місце мешкання, та мешкає там разом з родиною. Позивач не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення по справі. В судове засідання [PERSON], який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав. Матеріали справи містять копію заяви [PERSON] від 05 жовтня 2016 року, якою він просить зняти його з реєстрації за адресою: [ADDRESS] з посиланням на те, що понад п'яти років мешкає в Ізраїлі. Однак, вказана заява не приймається судом до уваги, оскільки підпис відповідача не завірений у встановленому законом порядку. В судовому засіданні третя особа: [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що за адресою: [ADDRESS], вона мешкає разом зі своєю матір'ю [PERSON] - позивачем у справі, вона є співвласником спірної квартири. [PERSON] чотирнадцять років за вказаною адресою не мешкає, оскільки є громадянином іншої держави, віїхав на постійне місце мешкання до Ізраїлю. Враховуючи положення ст. 224 ЦПК України, судом за згодою позивача проведено заочний розгляд справи. Допитаний в якості свідка [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що є сусідом позивача, відповідача не бачив приблизно 10 років, де він знаходиться йому не відомо. Допитаний в якості свідка [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що із відповідачем він товаришував у дитинстві, навчались в одній школі. Він часто буває в квартирі позивача та третьої особи, відповідача в квартирі не бачить приблизно 10 років, йому відомо, що відповідач десь поїхав, але де саме він перебуває невідомо. В останнє він бачив відповідача приблизно 2007-2008 роках, коли він приїздив із матір"ю оформлювати документи. Суд, вислухавши пояснення позивача та третьої особи, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 13 березня 1996 року Реєстраційний номер [NUMBER] квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.11) Встановлено, що з 22 травня 2003 року місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку № 2287, наданою 01 серпня 2017 року дільницею № 53 Комунального підприємства «ЖИЛКОМСЕРВІС», та відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Харківській області від 31 травня 2017 року. Згідно копії довідки серія ЖН № 035034 від 12.05.2011 року, виданої РФ ГУФСИН Росії по Саратовській області, вбачається, що [PERSON] перебував в місцях позбавлення волі із 14.04.2005 року по 12.05.2011 року, згідно вироку Гагарінського райсуду м. Москви від 21.06.2005 року. (а.с.24) Встановлено, що 22 червня 2011 року на ім'я [PERSON] ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова видано довідку про сплату податку з доходів фізичних осіб платником податку-резидентом, який виїжджає за кордон на постійне місце проживання, або про відсутність податкових зобов'язань з цього податку. Згідно нотаріально посвідченого перекладу посвідчення репатріанта [NUMBER], вбачається, що державою Ізраїль було видано на ім"я [PERSON] 22.12.2011 року посвідчення репатріанта за законом про повернення. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно статей 64, 156 ЖК України, відповідач є членом сім'ї позивача. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] понад один рік відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. Докази на підтвердження перешкоджання відповідачу у користуванні спірною квартирою матеріали справи не містять. З огляду на наведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved