Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14.10.2009 року було укладено шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. На даний час сім'я фактично розпалася через відсутність взаєморозуміння, сторони подружні стосунки не підтримують, шлюб носить формальний характер. Вважає, що сім'я розпалась остаточно та примирення неможливе. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Також просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку та стягнути судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, згідно поданої заяви просить розглянути справу за відсутності позивача та представника позивача, позов підтримує у повному обсязі (а.с.27). Відповідач у судове засідання не з'явився. У відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи через оголошення у пресі (а.с.29-31). Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 14.10.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 14.10.2009 року виконком Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області (а.с.9). Сторони по справі мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10.10.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та сім'я розпалась остаточно, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Згідно 6-го принципу Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Відповідно до положень статтей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.ст.180-184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них за рішенням суду стягуються аліменти у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дитини. При визначенні розміру аліментів, беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, а також рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.п.4, 6 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать також витрати, пов'язані із публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 24.01.2014 року на позивача було покладено оплату оголошення у газеті "Урядовий кур'єр" про виклик відповідача по справі у судове засідання через оголошення у пресі (а.с.25) та, як вбачається з наданої представником позивача квитанції (а.с.28), нею понесені витрати за опублікування оголошення в сумі 420,00 грн.. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved