Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області та [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. У позовній заяві вказав, що позивач [PERSON] є власником 1/2 квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Власником іншої 1/2 квартири є мати позивача - [PERSON] . В даній квартирі зареєстровані син позивача [PERSON] та колишня дружина [PERSON] , які фактично з 10.04.2017 за місцем реєстрації не проживають. У добровільному порядку з реєстраційного обліку не знялися, факт реєстрації відповідачів за зазначеною адресою створює для позивача ряд незручностей та перешкоджає повноцінно розпоряджатись власним майном, а тому позивач просить суд визнати [PERSON] разом з її малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та встановити порядок виконання рішення суду. Також просить суд стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати, пов`язані з оплатою послуг адвоката. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». Повідомлення про причину неявки в засідання від неї до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечують проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області - Костенко Н.Г. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує щодо задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, повідомлення про причину неявки в засідання від неї до суду не надійшло. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. Так, зокрема, встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , власником іншої 1/2 квартири є [PERSON] , що підтверджується довідкою № 192563505 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с 7). З довідки Реєстраційного відділу виконавчого комітету Канівської міської ради № 11-14/5547 від 23.12.2019 (а.с. 24) вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з позивачем, 21.06.2016 рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від шлюб між ними розірвано. З свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту про фактичне місце проживання осіб за № 785 від 16.12.2019, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , за місцем реєстрації з 10.04.2017 не проживають (а.с. 8). При вирішенні спору суд виходить з наступного. За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника житла, який не є його співвласником, на користування цим житлом обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у ньому. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником, або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років (малолітня особа), визнається місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає. Системний аналіз ст. ст. 29 та 31 ЦК України дає підстави для висновку, що малолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права малолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Малолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Отже, оскільки на час вирішення спору [PERSON] втратила право на користування квартирою, тому відповідно не має такого права і малолітній син [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] відсутня без поважних причин з 10.04.2017 за місцем реєстрації, житлом не користується, витрати за комунальні послуги не сплачує, її син [PERSON] у даній квартирі не проживає, відповідно до вимог законодавства має бути зареєстрований разом з батьками/один із батьків, знаходження відповідачів на реєстраційному обліку порушує законні права позивача - завдає перешкоди у здійснені ним права користування квартирою. З урахуванням вищевикладеного суд знаходить, що вимога позивача стосовно визнання відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним жилим приміщенням, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне застосувати вимоги ст. 267 ЦПК України та встановити порядок виконання цього рішення суду, зокрема, вказавши що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації за місцем мешкання. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідача в такому порядку. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачував судовий збір в сумі 768,40 грн., так як звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати на правничу допомогу, що підтверджуються розрахунковими документами, тому суд вважає, що вимоги в частині відшкодування судових витрат за правничу допомогу у розмірі 1000 грн. повинні бути задоволенні.

Outcome: approved