Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України. Свої вимоги мотивували тим, що вона є бабусею малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] 11.07.2015 року. Так званим «Відділом реєстрації народження м.Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства Юстиції Республіки Крим» складено запис акту про народження [PERSON] № 937 та видано свідоцтво про народження. 30.08.2016 року цим же відділом реєстрації було складено запис акту про народження [PERSON] № 4061 та видано свідоцтво про народження. Матірю її внуків є її дочка [PERSON], а їх батьком - [PERSON] Місцем народження онуків є м.Сімферополь АРК. В вересні 2016 року її дочка намагалась виїхати з АРК до неї в гості в м.Ромни , однак, у контрольному пункті працівники Державної прикордонної служби України відмовили її онукам у виїзді з тимчасово окупованої території. Причиною такої відмови стало те, що у онуків відсутні документи необхідні для виїзду з тимчасово окупованої території України: паспорт громадянина України, або паспорт громадянина України для виїзду за кордон, або проїзний документ дитини. В той же час , вищевказані наявні у її доньки свідоцтва про народження онуків видані на тимчасово окупованій території України незаконним органом влади, а тому є недійсними. В зв'язку з цим, на даний час неможливо оформити онукам паспорта для виїзду за кордон. 21.09.2016 року вона звернулася до Роменського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області з заявою про проведення державної реєстрації народження її онуків, але їй було відмовлено, оскільки пред'явлені нею документи про народження дітей, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тому просила встановити факт, що [INFO] року народився [PERSON], а [INFO] року народився [PERSON], матір'ю яких є [PERSON], [INFO], батьком - [PERSON], [INFO], місце народження є м.Сімферополь Автономної Республіки Крим. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала та просила її задовільнити посилаючись на викладені в ній обставини. Представник заінтересованої особи - Роменського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Від начальника відділу ДРАЦС надійшла заява, в якій просить справу слухати без участі їх представника, проти заяви не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, вважає що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що заявниця є матір'ю [PERSON], [INFO] ( а.с.7). [INFO] року в м.Сімферополь народився онук заявниці [PERSON]. [INFO] року в м.Сімферополь народився онук заявниці [PERSON]. Їх батьками є [PERSON], [INFO], уродженець с.Роздольне, Совєтського району Автономної Республіки Крим та [PERSON], [INFO], уродженка с.Мокіївка, Роменського району Сумської області (а.с.6, 9,10). [PERSON] є донькою заявниці. Тобто заявниця [PERSON] є бабусею [PERSON] та [PERSON] Батьки дітей [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим від 3 травня 2014 року, актовий запис № 341 (а.с.8). Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч.1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно ч.1 ст. 144 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України" особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» , якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією є сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На даний час свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON], видані органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України (а. с.6 ). Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. 21.09.2016 року заявниця звернулася до Роменського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області з заявою про проведення державної реєстрації народження її онуків [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] і видачу свідоцтва про їх народження, але їй було відмовлено, оскільки на підтвердження факту народження пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження ( а.с.11). Встановлення даного факту, необхідно заявниці для державної реєстрації народження онуків. Оскільки відмова відділу ДРАЦС зареєструвати факт народження дітей у звязку з вищевказаним не дає їй можливості належним чином реалізувати це право, тому порушене право заявниці підлягає захисту в суді шляхом задоволення її заяви.

Outcome: approved