Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулись [PERSON] та [PERSON] з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Богданівське-М" про стягнення заборгованості по виплаті орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вони є власниками земельних загальною площею [PERSON] 6,277га (пай 723), кадастровий №1222655400-01:003:0328 та загальною площею [PERSON] 6,274га, з яких: 2,982га (пай [NUMBER] ), кадастровий №1222655400-01:002:0434 та 3.292га (пай [NUMBER] ), кадастровий №1222655400-01:002:0433, якому також належить земельна ділянка, що успадкована за заповітом [PERSON] загальною площею 6,272га (пай [NUMBER] ), кадастровий №1222655400-01:002:0289. 01 березня 2012 року між позивачами та ТОВ «Богданівське-М» були укладені договори оренди земельних ділянок №40, №41 , №78 та № 102 , за якими [PERSON] та [PERSON] , як орендодавці, передали у строкове платне користування відповідачу, як орендарю належні їм земельні ділянки, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Демуринської селищної ради Межівського району, Дніпропетровської області. Строк дії договорів оренди №40, №41 та №78 складає 10 років, а договору оренди №102 укладено 15 березня 2012 року строком на 5 років, з урахуванням культур згідно з проектом землеустрою та повних циклів вирощування сільськогосподарської продукції та діє до 15 березня 2022 року (п.7 Договору). Договори оренди пройшли державну реєстрацію. За умовами договорів оренди, відповідач зобов`язаний протягом строку їх дії за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 3% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, не пізніше 01 січня наступного року. Останній платіж орендної плати орендар ТОВ «Богданівське-М» здійснило позивачам у квітні 2018 року за користування земельною ділянкою в 2017 році, однак, в порушення взятих на себе зобов`язань, та нехтуючи обов`язком щодо вчасної сплати орендної плати відповідачем більше двох років поспіль, тобто систематично, а саме за 2018 та 2019 роки, оренда не сплачувалась, що є істотним порушенням прав з боку відповідача. Позивачі у письмовій формі звертались до відповідача з приводу належного виконання умов договорів оренди в частині сплати орендної плати та про захист прав у судовому порядку, однак всі звернення були проігноровані. Заборгованість підтверджують Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів ДФС України, яка станом на вересень 2020 року перед [PERSON] за 2018 та 2019 роки становить 30996,00 гривень, а перед [PERSON] 61992,00 гривень. Просять розірвати договори оренди та стягнути заборгованість по орендній платі. В судове засідання позивачі не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. На задоволенні позовних вимог наполягають в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, і від нього не надійшло повідомлень про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надано. Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Ч.7 - у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Ч.8 - днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з`ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. При цьому досліджені наступні матеріали справи, яким надана відповідна оцінка. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП №092857 [PERSON] (пай [NUMBER]) на підставі рішення 22 сесії ХХIII скликання Демуринської селищної ради №120 від 03 квітня 2001 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,277га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №694. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП №092575 [PERSON] (пай [NUMBER]) на підставі рішення 22 сесії ХХIII скликання Демуринської селищної ради №120 від 03 квітня 2001 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,274га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №406. Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області 30 серпня 2015 року, спадкова справа №254/2014, зареєстровано в реєстрі за №1035 підтверджується, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] у вигляді земельної ділянки розташованої на території Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області палощею 6,272га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1222655400:01:002:0289 є [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу: 42204729, сформованого 13 сенрпня 2015 року, номер запису про право власності: 10785055 [PERSON] є власником земельної ділянки розташованої на території Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області палощею 6,272га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1222655400:01:002:0289. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01 березня 2012 року позивачі та ТОВ «Богданівське-М» уклали договори оренди земельних ділянок №40, №41 та №78 за якими передано у строкове платне користування відповідачу, як орендарю, земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Демуринської селищної ради Межівського району, Дніпропетровської області, загальною площею [PERSON]. 6,277га (пай 723), кадастровий №1222655400-01:003:0328 та загальною площею [PERSON] 6,274га, з яких: 2,982га (пай [NUMBER] ), кадастровий №1222655400-01:002:0434 та 3.292га (пай [NUMBER] ), кадастровий №1222655400-01:002:0433. Строк дії договорів оренди №40, №41 та №78 складає 10 років. П.9 договору серед іншого передбачає виплату орендної плати щороку, до 01 січня наступного року. Договори зареєстровано у відділі Держкомзему у Межівському районі про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 23 березня 2012 року за №122260004001075, №12226004001070 та №12226004001069. 15 березня 2012 року [PERSON] уклав з ТОВ «Богданівське-М» договір оренди земельної ділянки №102 загальною площею 6,272га (пай [NUMBER] ), кадастровий №1222655400-01:002:0289, яку успадкував в порядку спадкування за заповітом [PERSON] . Пунктом 7 Договору передбачено, що договір оренди №102 укладено 15 березня 2012 року строком на 5 років, з урахуванням культур згідно з проектом землеустрою та повних циклів вирощування сільськогосподарської продукції та діє до 15 березня 2022 року. П.9 договору серед іншого передбачає виплату орендної плати щороку, до 01 січня наступного року. Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Межівському районі про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 08 травня 2012 року за №122260004001346. Акти передачі земельних ділянок в оренду від 01 березня та 15 березня 2012 року свідчать про передачу [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок в натурі (на місцевості) ТОВ «Богданівське» в особі директора [PERSON] в оренду для сільськ огосподарського використання. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із положеннями ст. ст. 610, 612 ЦК України, невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) є порушенням цього зобов`язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Згідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», орендна плата є істотною умовою договору. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 26 цього Закону та умовами договору, а також па підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Як вбачається зі змісту ст.141 ЗК України, заявляючи позов про дострокове припинення договору оренди землі з підстави несплати орендної плати, законодавець чітко зазначив, що така несплата має бути систематичною. Ця стаття не містить альтернативних положень «якщо інше не передбачено договором», з її змісту чітко вбачається обов`язковість наявності систематичності. Отже, якщо у договорі оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься не пізніше 01 січня наступного року за весь рік оренди земельної ділянки, то систематичність її несплати матиме місце у випадку порушення такого зобов`язання хоча б за два роки. Аналогічна позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 12.12.2012 р., а також висновках Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.l ч.l ст. 355 ЦПК України, за ІІ півріччя 2012 р. Зазначені документи містять висновки Верховного суду України стосовно того, що договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичного (два та більше випадків) невнесення орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання як договору оренди, так і договору суборенди земельної ділянки, тоді як разове порушення умов договору оренди в цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Стосовно заборгованості по виплаті орендної плати слід зазначити наступне. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Ст. 13 - договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Абз.4 ч. ст.15 ЗУ «Про оренду землі», істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. У відповідності до ст.ст.21-23 ЗУ «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі. Орендна плата за земельні ділянки, що перебуваються у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Відповідно до абз.4 ч.1 ст.24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно ст.409 ЦК України, власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Пункт 1 ст.509 ЦК України зазначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В статті 525 вказується про недопустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язання. Згідно із п.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Умовами договору оренди землі серед іншого передбачений розмір орендної плати (п.9), обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку, який здійснюється з урахуванням індексації вартості земельної ділянки (п.12), у разі не внесення орендної плати у строки, визначені цим договором справляється пеня (п.16). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. В силу ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. До того ж, відповідно до п.2.23 постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 6 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості з орендної плати, потрібно мати на увазі, що згідно зі статтями 1, 13 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Разом з тим доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватися належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність (або відсутність) заборгованості за земельним податком та орендною платою. Статтею 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Враховуючи вищенаведене, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати розподілити відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved