Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, в якому просить суд надати дозвіл на оформлення документів пов'язаних з виїздом за кордон неповнолітньої дитини та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон - [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька на протязі трьох місяців після набрання чинності рішенням суду за даним позовом. Позивач посилається на те, що з 29 жовтня 2005 року по 13 лютого 2012 року вона перебувала в шлюбі з [PERSON]. В подальшому, за взаємною згодою шлюб було розірвано 01.02.2012 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу позивач з відповідачем проживають окремо один від одного. [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач має намір тимчасово поїхати разом з сином до держави Катар для оздоровлення та для відпочинку. [PERSON] надав нотаріальну згоду на багаторазові поїздки позивача з сином до Російської Федерації в зв'язку з тим, що нібито останній проживає саме в Російській Федерації, однак не надає згоди на тимчасовий виїзд дитини до держави Катар, ніяким чином не мотивує своєї відмови. Відповідач до міста Павлограда майже не з'являється, стосунки з дитиною та позивачем майже не підтримує. Тимчасовий виїзд за межі України до держави Катар буде здійснюватись в інтересах [PERSON], оскільки метою даних поїздок буде відпочинок, оздоровлення та розширення світогляду дитини, позивач гарантує повернення дитини до м. Павлоград після відпочинку. Позивач, представник позивача у судове засідання не з'явились, представник позивача надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутністю, позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Представник третьої особи у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутністю, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду від 01.02.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 29 жовтня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, згідно актового запису № 789 - розірвано, рішення набрало законної сили. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Після розірвання шлюбу позивач з відповідачем проживають окремо один від одного. [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про реєстрацію та склад сім'ї за № 12751, від 10.07.2017 року. Позивач має намір поїхати разом з сином до держави Катар для оздоровлення та для відпочинку. Тимчасовий виїзд за межі України до держави Катар буде здійснюватись в інтересах [PERSON], оскільки метою даної поїздки буде відпочинок, оздоровлення та розширення світогляду дитини, поїздка має разовий характек, та позивач гарантує повернення дитини до м. Павлоград після відпочинку. Відповідач [PERSON] надав нотаріальну згоду на багаторазові поїздки позивача з сином до Російської Федерації, згідно копії заяви бланку №793792, однак не надає згоди на тимчасовий виїзд дитини до держави Катар, ніяким чином не мотивує своєї відмови. У п.3, підп.1 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли вісімнадцятирічного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема, у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копії рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ч.2 ст.155 Сімейного Кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно ч.1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені. Згідно з ч.ч.7,8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З наведених вище обставин суд приходить до висновку, що бажання позивача отримати дозвіл на вивезення дитини за кордон узгоджується з її правами та обов'язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України, а тому суд не вбачає обставин, що обмежують згідно із законодавством право виїзду дитини сторін за кордон і вважає, що надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон для оздоровчого відпочинку буде відповідати її інтересам, та має разовий характер. Надання дозволу на оформлення документів пов'язаних з виїздом за кордон неповнолітньої дитини та надати дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України до держави Катар без згоди батька на строк три місяці з дня набрання рішенням законної сили не порушить прав дитини та відповідає її інтересам, оскільки буде сприяти фізичному, духовному, інтелектуальному, культурному та соціальному розвитку дитини, оскільки виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. За правилами ст.3 Конвенції про права дитини (прийнята Генасамблеєю ООН 20 листопада 1989 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 даної Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи викладене,

Outcome: approved