Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

В липні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 16 травня 2008 року в Крехівській сільській раді Жовківського району Львівської області, актовий запис №03. В шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні та вихованні. Після одруження з чоловіком вони спільно проживали в с. Крехів в батьків відповідача, вона продовжувала навчання в м. Львів. Після закінчення навчання вона деякий час працювала в м. Львові. На її пропозицію переїхати до її батьків в с. Великі Чорнокінці Чортківського району Тернопільської області [PERSON] відмовився. Три роки не проживають разом, фактично сім'я розпалась. Просить розірвати шлюб з [PERSON], після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], дітей залишити проживати з нею. Позивачка [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити, миритися не бажає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про слухання справи за його відсутності, згідний на розірвання шлюбу в тому випадку, якщо [PERSON] буде дозволяти йому бачитись з дітьми і брати їх до себе. Вислухавши позивачку, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 16 травня 2008 року, який зареєстрували в Крехівській сільській раді Жовківського району Львівської області, актовий запис №03, про що свідчить свідоцтво про шлюб. В шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Сторони три роки разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Відповідач проживає в батьків в с. Крехів Жовківського району Львівської області. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved