Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову вказує, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, шлюб між сторонами було розірвано 27 вересня 2010 року. Рішенням Рівненського міського суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 400 грн., однак жодних коштів на утримання дитини позивач не отримала. З моменту розлучення 27 вересня 2010 року відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, свідомо ними нехтує. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві просила їх задовольнити. Суду пояснила, що відповідач життям дитини з 2010 року не цікавиться, дитина не знає його як батька. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник ООП Абдуліна Т.Г. в судовому засіданні суду пояснила, що вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Суд, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечують учасники судового розгляду. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника ООП, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 2630, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] позивач уклала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу взяла прізвище [PERSON]. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законодавство України, яке регулює сімейні відносини визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - постанова Пленуму) роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не проявляє належної турботи та любові до сина, не спілкується з ним, не цікавиться його здоров'ям та матеріально не забезпечує. За Висновком органу опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-2695 від 02 грудня 2016 року вважається доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Зважаючи на викладене суд, приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved