Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернулося до Кам`янського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про повернення переплаченої пенсії. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що у позивача на пенсійному обліку перебувала та отримувала пенсію відповідачка [PERSON] , [INFO] , на підставі ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки була студентом Золотоніського коледжу ветеринарної медицини, денної форми навчання. Проте, в подальшому, як стало відомо позивачу, відповідачку було відраховано з навчального закладу, і мала місце переплата пенсії за період часу з 01 травня по 30 червня 2018 року в сумі 2904,00 грн. Оскільки в позасудовому порядку, відповідачка відмовляється здійснити відшкодування переплаченої пенсії, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 23.12.2019 року позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до [PERSON] про повернення переплаченої пенсії залишено без руху. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 20.01.2020 року продовжено строк на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 30.03.2020 року позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до [PERSON] про повернення переплаченої пенсії прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Відповідачу наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. В судове засідання представник позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області Нечипоренко В.О. не з`явилась, попередньо подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи відкласти на іншу дату. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, також подала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги визнає повністю, просить розгляд справи провести без її участі. Враховуючи стислі строки розгляду даної справи, з урахуванням того, що відповідач визнала позов, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін по справі за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того чи були вони на утриманні годувальника. Дітям, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи зальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступ до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), призначається пенсія до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років. Відповідно до статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного працевлаштованого члена сім`ї 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаські області [PERSON] призначена пенсія по втраті годувальника. Згідно довідки від 02.10.2017 року № 296 [PERSON] навчалася на денній формі навчання в Золотоніського коледжу ветеринарної медицини І рівня акредитації, на 4 курсі. Дата закінчення навчання 30.06.2018 року (а.с.4). Відповідно до довідки № 105 від 08 червня 2018 року, виданої Золотоніським коледжом ветеринарної медицини, відповідачка [PERSON] була відрахована з навчального закладу наказом № 19 від 18 квітня 2018 року. Також в судовому засіданні встановлено, що після відрахування з навчального закладу [PERSON] не повідомила Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаські області про відрахування її з навчального закладу, в зв`язку з чим їй продовжувалась виплата пенсії та виникла переплата. Відділом з питань призначення перерахунку та виплати пенсії проведено індивідуальний перерахунок [PERSON] (а.с. 7) та нараховано переплату пенсії за період з 01.05.2018 року по 30.06.2018 року в сумі 2904 грн. Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов`язуються повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії, пенсіонери повинні відшкодовувати органу, що призначає пенсії заподіяну шкоду. Пунктом 2 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеним пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійним до стягнення, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року з № 6-4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 року за № 374/7695 визначено, що переплатою пенсій та грошової допомоги, є сума пенсій (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсії) виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживання збоку пенсіонера або надання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] була відрахована з навчального закладу, про що остання не повідомила платника пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, тому вона є такою, що безпідставно отримувала у період з 01.05.2018 року по 30.06.2018 року пенсію загальна сума якої за вказаний період становить 2904 грн. Вказана сума безпідставно отриманої пенсії не була повернута відповідачем на вимогу позивача та не повернута ним до даного часу, тому суд приходить до висновку про задоволення позову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до [PERSON] про стягнення переплаченої пенсії в загальній сумі 2904 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також мають бути присудженні понесенні останнім витрати по оплаті судового збору в розмірі 1921 гривні 00 копійок. Вирішуючи питання про судові витрати суд, крім ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов. Таким чином, 50 відсотків судового збору, сплаченого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області при поданні позову відповідно до платіжного доручення № 239 від 05.02.2020 року сплаченого у філії-Черкаське обласне управління АТ " Ощадбанк", що становить 960 (дев`ятсот шістдесят) грн. 50 коп. підлягають поверненню йому з державного бюджету, інші 50 відсотків сплаченого судового збору суд стягує з [PERSON] на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області. На підставі викладеного та

Outcome: approved