Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай). В \~обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.03.1996 року КСП «Таборівка» отримало Державний акт на право колективної власності на землю. На час його видачі позивач працював та був членом обумовленого підприємства (02.01.1990 року по 29.10.1996 року). Проте до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), його включено не було, що призвело до порушення його прав на отримання паю. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 5,8 умовних кадастрових гектарів в порядку розпаювання земель КСП «Таборівка». При цьому просив поновити строк на звернення до суду для захисту свого права, вказуючи на його пропуск з поважних причин, а саме через незадовільний стан здоровя його та дружини. Ухвалою суду від 21.11.2017 року до участі в справі в якості відповідача було залучено [PERSON] сільську раду Вознесенського району Миколаївської області. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Представник відповідача Вознесенської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився. Згідно заяви, що надав суду, просив розглянути справу за його відсутності. Питання щодо вирішення справи по суті залишив на розсуд суду. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, Указом Президента України\~від 08.08.1995 року за N 720/95\~"Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали та вийшли на пенсію з нього і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними (п. 2 Указу). Право на земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією (п. 5 Указу). Аналогічні положення в подальшому були затверджені в\~Законі України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06. 2003 року\~(ст.ст. 1-2). Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Тобто, виходячи з наведеного особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах сільськогосподарського підприємства (в тому числі в разі, якщо така особа є пенсіонером, проте раніше працювала на підприємстві і залишилися його членом); отримання сільськогосподарським підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення такої особи до списків осіб, долучених до державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельну частку (пай) виникає з часу отримання сільськогосподарським підприємством державного акта на право колективної власності на землю разом з доданими до нього списками осіб, що мають право на земельну частку (пай). Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 02.01.1990 року по 29.10.1996 року працював та був членом КСП «Таборівка» (31.01.2000 року реорганізовано в СГВК «Таборівка», 12.01.2001 року ПСП «Таборівка», яке припинило свою діяльність). 14.03.1996 року КСП «Таборівка» отримало Державний акт на право колективної власності на землю. До обумовленого державного акта був доданий список осіб, членів КСП «Таборівка», які набули право на земельну частку (пай) в порядку паювання сільськогосподарського підприємства. Позивача до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай), під час складання та затвердження не було включено. Проте, враховуючи вищевикладене, невключення [PERSON] до списків пайовиків не позбавило останнього права на земельну частку при розпаюванні земель КСП «Таборівка». Відповідно до\~ст. 71 ЦК УРСР\~(який діяв на час виникнення правовідносин) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. \~\~Згідно вимог\~ст. 76 ЦК УРСР\~перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і ст.ст.\~78\~і\~79цього\~Кодексу. Позовна давність застосовується судом,\~\~арбітражем\~\~ або третейським судом незалежно від заяви сторін (ст. 75 ЦК України 1963 року). Закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Між тим, якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові (ст. 80 ЦК України 1963 року). За такого, враховуючи надані позивачем медичні документи, що свідчать про тривалий постійний незадовільний стан його здоровя, а також його дружини, в звязку з чим суд визнає причини пропуску [PERSON] позовної давності поважними, тому порушене право позивача на земельну частку (пай) підлягає захисту.

Outcome: approved