Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 12.09.2014 року з позовом до Ульяновської міської ради про визнання за нею права власності на земельну ділянку по [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 15 грудня 2005 року згідно договору дарування житлового будинку, [PERSON] передала безоплатно у власність (подарувала) [PERSON] житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 1034,00 м2 з кадастровим №3525510100:04:004:0002 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства, яка належала попередньому власнику [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР № 094984. При переході права власності на житловий будинок до позивача, право власності на земельну ділянку не оформлялось. Позивачка просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивачка та її представник - адвокат [PERSON] в судове засідання не з"явились. [PERSON] подав до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив слухати справу за їх відсутності. Представник Відповідача в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, проти позовних вимог заперечень не має. Вивчивши наявні матеріали справи, судом встановлено, що 15 грудня 2005 року [PERSON] передала безоплатно у власність (подарувала) [PERSON] житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією Договору дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусуом Ульяновського районного нотаріального округу [PERSON] (а.с.7). Судом встановлено, що вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 1034,0 м2 з кадастровим №3525510100:04:004:0002 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства, яка належала попередньому власнику [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР № 094984 (а.с.8-9). Суд дійшов висновку, що при переході права власності до позивача на житловий будинок право власності на земельну ділянку не оформлялось. Згідно ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок та протягом одного місяця на земельну ділянку, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти. Судом встановлено, що позивачем після набуття права власності на житловий будинок, цільове призначення земельної ділянки не змінено. Аналіз норм ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України показує, що окремі їх положення мають однакову спрямованість щодо переходу права на земельну ділянку при виникненні права власності на житловий будинок. У вищезазначених статтях закріплюються підстави та умови набуття права власності на земельну ділянку під розташованими на ній об'єктами нерухомості, які правомірно придбані у власність фізичними або юридичними особами. Таким чином, з урахуванням статті 9 ЦК України та ч. 2 ст. 377 ЦК України до нового власника переходить право на земельну ділянку на умовах, на яких вона належала попередньому власнику за умови незмінності цільового призначення і розміру ділянки на якій розташований придбаний будинок. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку. Пункт 26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703 вказує, що для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved