Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому вказувала, що 27 квітня 2012 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, до складу якого ввійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами № 110, розташований в с. Листівка Новомиколаївського району Запорізької області. З метою оформлення спадщини вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В ході вивчення правовстановлюючих документів на спадкове майно, нотаріус повідомив, що вона не зможе оформити спадщину на житловий будинок, так як мати не мала на нього правовстановлюючих документів, і що будинок необхідно спадкувати тільки в судовому порядку. 06 листопада 2018 року державний нотаріус Новомиколаївської державної нотаріальної контори своєю постановою відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок. З яких причин мати не мала свідоцтва про право власності на житловий будинок їй не відомо. Все життя родина прожила в цьому будинку і ніколи не задавалися питанням наявності правовстановлюючих документів на нього. Вона зареєстрована у вказаному будинку і проживає в ньому по теперішній час. В БТІ їй повідомили, що раніше не вимагалося оформлення свідоцтва про право власності на житловий будинок. За технічним паспортом житловий будинок був збудований в 1957 році, відповідно до виписки з погосподарської книги по Підгірненській сільській раді, даний будинок належав саме їх сім'ї, отже право власності на житловий будинок у спадкодавця виникло і набуте в установленому законом порядку. В позові [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок № 110, з господарськими будівлями і спорудами, розташований в с. Листівка Новомиколаївського району Запорізької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 27 квітня 2012 року. Сторони в судове засідання не з'явилися, в адресованих суду заявах просять справу розглядати у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Вивчивши матеріали справи суд доходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Судом встановлено, що 27 квітня 2012 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-ЖС № 231335, виданим 02 травня 2012 року Підгірненською сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області. За життя, 21 вересня 1999 року, [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала своїй доньці [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину у встановленому ч. 3 ст. 1268 ЦК України порядку. 30 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до Новомиколаївської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] Будь-які інші особи із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звернулися, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 89/2018. Постановою державного нотаріуса Шостої запорізької державної нотаріальної контори від 06 листопада 2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок, у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на будинок у спадкодавця. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який набрав чинності 03 серпня 2004 року. Згідно ч. 4 ст. 3 вказаного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Пунктом 6 частини 2 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка діяла до 19 січня 1996 року, будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягали реєстрації.\~ Матеріалами справи встановлено, що житловий будинок № 110, розташований по вул. Без назви в с. Листівка Новомиколаївського району Запорізької області, був збудований у 1957 році. Свідоцтво про право власності на житловий будинок [PERSON] не отримувала. Як вбачається із погосподарської книги, головою вказаного господарства була [PERSON] Виходячи з вищевказаного, право власності на житловий будинок у [PERSON] виникло і набуте у встановленому законом порядку. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, то єдиним способом захисту спадкових прав позивача є визнання за ним такого права в судовому порядку. Таким чином позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved