Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Вінницької міської ради про визначення розміру частки її померлої матері в праві спільної сумісної власності на квартиру. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] . Заповіту померла не складала, а позивач є єдиним спадкоємцем за законом та у встановлений законодавством строк подала заяву про прийняття спадщину. На частину майна вона отримала свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку в квартирі [ADDRESS] їй відмовлено. Як роз`яснив нотаріус правовстановлюючий документ на право власності на вказану квартиру виданий без визначений розміру часток співвласників у праві спільної сумісної власності на цю квартиру. За таких обставин позивач звернулася до суду та просить визначити, що частка померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становила 1/2. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 липня 2020 року прийнято справу до розгляду у загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання. Відповідач своїм право на відзив не скористався. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 вересня 2020 року було витребувано копію спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача при розгляді справи покладався на думку суду. Вислухавши учасників справи, дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами глави 26 книги ІІІ ЦК України стосовно права спільної власності на майно. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 30,0 кв.м, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло, виданого відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» адміністрацією підприємство «Аерогеоприлад» 19 лютого 1996 року на підставі наказу від 20 лютого 1996 року №32. Право власності на цю квартиру зареєстроване КП ВООБТІ 01 квітня 1996 року в реєстровій книзі №264 за реєстровим номером 308/24082. [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », зареєструвавши шлюб (копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 26 грудня 1999 року). Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 11 лютого 2009 року по справі №2-578/09 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Рішення набрало законної сили. [PERSON] є донькою [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 жовтня 1978 року ). [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » ( копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 03 листопада 2000 року). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 22 листопада 2018 року (а.с. 10). Як слідує з матеріалів спадкової справи єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] є [PERSON] . Остання отримала свідоцтва про право на спадщину на цілий ряд майна. Однак щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] їй було роз`яснено, що у праві спільної сумісної власності на цю квартиру не визначені частки, а орган що видав не компетентний виділити частки, а тому роз`яснено її право на звернення до суду. Також відмічено про технічну помилку в даті видачі наказу про приватизацію квартири (пізніша чим дата видачі свідоцтва). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Позивач, заявляючи вимогу про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру ділянки, посилається на рівність часток. При цьому судом не встановлено обставин, які вказували протилежне. Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, а також те, що часта померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а не визначення часток не дає можливості в повній мірі розпоряджатися своїм правом власності на вказане майно. Тому, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визначення розміру частки померлої у праві спільної сумісної власності на квартиру в розмірі 1/2 підлягає задоволенню. При цьому суд враховує, роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Суд також відмічає, що зазначення в Свідоцтві про право власності на квартиру дати наказу на приватизацію квартири 20 лютого 1996 року, яка є пізнішою чим видане саме Свідоцтво - 19 лютого 1996 року, не змінює обсяг прав співвласників квартири та не перешкоджає в реалізації їм свого права. На підставі викладеного,

Outcome: approved