Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

[PERSON] через свого представника Костюченко В.К. звернувся до суду із позовом до Новгород-Сіверської міської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] ., в порядку спадкування за законом після своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов обґрунтовується тим, що будинок відносився до суспільної групи господарства - колгоспний двір, в якому проживала мати позивача - [PERSON] , голова домогосподарства. При цьому правовстанавлюючий документ, який би підтверджував право спадкодавця на будинок з господарськими будівлями - відсутній. Спадщина [PERSON] прийнята позивачем шляхом подачі заяви до Семінівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області. Факт прийняття спадщини підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.09.2020 року, виданим державним нотаріусом Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, згідно з яким позивач успадкував право на земельну частку (пай), виданого 14 жовтня 1996 року, серії ЧН № 0139731 на підставі рішення Новгород-Сіверської райдержадміністрації від 29.07.1996 № 278 і зареєстрований 14 жовтня 1996 року за № 438 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку частку (пай), розміром 4,01 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки (паю). Щодо оформлення спадкового права на будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] в нотаріальному порядку було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний будинок. Фактично позивач в позасудовому порядку позбавлений можливості підтвердити права на нерухоме майно, власником якого була спадкодавець та просить суд визнати за ним право на будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Згідно з ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Позивачем по справі є [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , його батьками згідно копії свідоцтва про народження є батько - [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно довідки Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області № 538 від 04 грудня 2020 року станом на 15 квітня 1991 року будинок за адресою [ADDRESS] відносився до групи «колгоспний двір», в якому проживала: [PERSON] - голова домогосподарства. Відповідно до ст.ст.123, 126 ЦК УкраїнськоїРСР (в ред. від 18 липня 1963 року) та п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а)право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєї працею і коштами у веденні спільного господарства двору ( в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке зберіглося. Згідно ст.17 Закону України «Про власність» від 07 лютого 1991 року майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними; майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними; розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі. Дані положення поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону з 15 квітня 1991 року. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався вказівками з ведення книг господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених наказом Центрального статистичного управлінна СРСР від 13.04.1979 за № 112/5, а в подальшому вказівками з ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР № 5-24/26 від 12 травня 1985 року та вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно вище-перелічених нормативних актів в погосподарських книгах, які із 1979 року є особливою формою статистичного обліку, при визначені року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Технічний паспорт від 07 жовтня 2011 року засвідчує прийняття вказаного будинку до експлуатації. Згідно технічного паспорту /а.с. 8-10/ будинок [ADDRESS] , має загальну площу 55.9 м.кв, до складу будинку окремо входить веранда 8,9 м.кв, сіні 7,6 м.кв, кладова 5,3 м.кв, прихожа 7,2 м.кв, кухня 4,8 м.кв, кімната 22,1 м.кв, а також надвірні будівлі: сарай Б-1 площею 29,6 м.кв, погріб площею 11,3 м.кв. Відповідно з технічною характеристикою будівель та споруд, вартість об`єкта становить 35283 (тридцять п`ять тисяч двісті вісімдесят три) грн. 00 коп. Із врахуванням викладеного будинок за адресою [ADDRESS] входить до складу спадщини [PERSON] , цивільна правоздатність спадкодавця, як фізичної особи, відповідно до ст. 25 ЦК України припинилась у момент її смерті, відсутність правовстановлюючих документів на вказаний будинок перешкоджає позивачу оформити прийняту спадщину, що є підставою для визнання за позивачем права власності на даний житловий будинок в судовому порядку. Згідно ст. 1268 ЦК України прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст.. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа., який засвідчує його право власності. Відсутність можливості реєстрації права власності на нерухоме майно, що пов`язаний з неможливістю отримання правовстановлюючого документу, яким би визначались частки співвласників в праві спільної часткової власності, означає відсутність офіційного визнання державою права власності співвласників. Визнання представником відповідача позову, із врахуванням доказів по справі, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що є також підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Встановлені судом обставини, які є підставою для задоволення позову, сторонами не спростовувались і не заперечувались, також судом надана можливість відповідачу представити свою позицію по справі за умов, які не ставлять їх в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншими учасниками. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved