Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

АТ «Укрзалізниця» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що наказом від 07.12.2017 року №215/ОС [PERSON] було прийнято на роботу слюсарем - електриком з ремонту електроустаткування виробничого підрозділу «Локомотивне депо Гребінка» регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця». Згідно наказу від 26.12.2019 року № 979 про надання відпустки [PERSON] було надано відпустку за період роботи з 08.12.2019 року по 07.12.2020 року на 24 календарних дні з 14.01.2020 року по 06.02.2020 року включно. [PERSON] було нараховано кошти за 24 календарних дні відпустки в сумі 5 883,36 грн. Після відрахування податків, кошти було перераховано в сумі 4 600 грн. та в сумі 77,27 грн. на платіжну картку [PERSON] . Загальна сума отриманих коштів [PERSON] склала 4 677,27 грн., що підтверджується розрахунковим листком заробітної плати за січень 2020 року. Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19.02.2020 року по справі № 528/513/19, що набрав законної сили 16.12.2020 року, [PERSON] призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі та взято його під варту в залі суду з 19.02.2020 року. Копію вироку, що набрав законної сили, було отримано роботодавцем 16.02.2021 року. Наказом від 16.02.2021 року № 11/ОС про припинення трудового договору слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування [PERSON] звільнено з 18.02.2020 року за п.7 статті 36 КЗпП України, тобто набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено до позбавлення волі.Зазначений наказ підприємства є чинним та не був скасований в судовому порядку. В наказі зазначено, що з [PERSON] підлягають утриманню кошти за невідпрацьовані дні відпустки, а саме, за 19 календарних днів нарахованої тарифної відпустки (згідно наказу № 979 від 26.12.2019 року про надання відпустки), що складає 4 657,66 грн. (245,14 грн. середньоденний заробіток х 19 календарних днів = 4657,66 грн.). На момент звільнення, починаючи з 19.02.2020 року, [PERSON] згідно табелів обліку робочого часу мав відмітки про неявку з нез`ясованих причин, відповідно, нарахування йому відсутні і утримання провести було неможливо, що підтверджується розрахунковим листком заробітної плати за лютий 2021 року. Таким чином, заборгованість за невідпрацьовані дні відпустки [PERSON] складає 3702,84 грн. (4657,66 грн. - 838,38 грн. податок з доходів - 69,87 грн. військовий збір - 46,57 грн. профспілковий внесок = 3702,84 грн.), що підтверджується розрахунком суми, яка підлягає стягненню з [PERSON] від 10.03.2021 року № ТЧ12-01-09/129. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» заборгованість за невідпрацьовані дні відпустки в розмірі 3702,84 грн., а також судовий збір в розмірі 2270,00 грн. 23.07.2021 року від [PERSON] надійшло письмове пояснення щодо позову. Зі змісту пояснення вбачається, що останній позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить суд судові засідання проводити без його участі, додаткових пояснень щодо позову не має. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю, Ольховський В.М. , позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні присутній не був, оскільки перебуває в Полтавській виправній колонії № 64 та не виявив бажання приймати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції. Правом на відзив не скористався. Надіслав на адресу суду письмове пояснення про визнання позову у повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що наказом № 215/ОС від 07.12.2017 року [PERSON] було прийнято на роботу слюсарем електриком з ремонту електроустаткування 2 розряду з 08.12.2017 року, по безстроковому договору (а.с.07-07 зврт.). Наказом № 979 від 26.12.2019 року [PERSON] було надано щорічну відпустку за період роботи з 08.12.2019 року по 07.12.2020 року включно, тривалістю 24 календарних дня (а.с.08). Відповідно до довідки розрахунку заробітної плати за січень 2020 року [PERSON] була нарахована та виплачена відповідна сума заробітної плати та сума оплачуваної чергової відпустки (а.с. 09). Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19.02.2020 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є у його власності, крім житла. Вирок набрав законної сили 16.12.2020 року (а.с.10-15 зврт., 41-46 зврт). Наказом № 11/ОС від 16.02.2021 року про припинення трудового договору [PERSON] 18.02.2021 року звільнено за п. 7 ст. 36 КЗпП України з утриманням за невідпрацьовані 19 днів відпустки за період з 08.12.2019 року по 18.02.2020 року. Звільнення узгоджено з профспілковою організацією (а.с.16). Відповідно до розрахунку № ТЧ 12.01.09/129 від 10.03.2021 року суми, яка підлягає стягненню з [PERSON] , заборгованість за невідпрацьовані дні відпустки складає 3702,84 грн. (4657,66 грн. - 838,38 грн. податок з доходів - 69,87 грн. військовий збір - 46,57 грн. профспілковий внесок = 3702,84 грн.) (а.с.18). Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. За змістом статей 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно із частиною першою статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Згідно ст.ст. 74, 75 КЗпП України, щорічна основна відпустка надається громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, з тривалістю не менш як 24 календарних днів за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладання трудового договору. Згідно із пунктом 2 частини другої статті 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про відпустки" у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Відповідно до правової позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду від 17 липня 2019 року по аналогічній справі № 332/1433/17-ц, Суд дійшов висновку, що оскільки відповідач звільнилася з роботи до закінчення робочого року, за який вона одержала відпустку повної тривалості, а під час звільнення відрахування із суми заробітної плати, нарахованої під час остаточного розрахунку, за наказом (розпорядженням) підприємства не проведено у зв`язку з недостатністю коштів, то позивач має право стягнути відповідну суму у судовому порядку. Також Верховний Суд у вищевказаній постанові зазначив, що такі відносини регулюються трудовим законодавством України. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та їх задоволення в повному обсязі. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved