Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Виноградівської РДА про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач по справі є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , яка народилася від шлюбу з позивачем, укладеного 15.01.2011 p., який було розірвано за рішенням Виноградівського районного суду від 28.11.2013 р. Після розірвання шлюбу дитина [PERSON] залишились на постійному проживанні разом із позивачкою. Рішенням Виноградівського районного суду від 17.04.2014 р. вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 19.03.2014 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач жодного разу аліменти на утримання дитини не сплатив. В останнього виникла значна заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 47301,50 грн., що підтверджується Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №43133688. Відповідач самоусунувся від матеріальної підтримки дитини. Так само, він не піклується про духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з нею, не відвідує святкові заходи пов'язані з дитиною. Вказані обставини підтверджуються довідкою Виноградівської ЗОШ №8 І-ІІІ ст. від 23.01.2019 р. №5. Позивачкою з її теперішнім чоловіком [PERSON] створюються необхідні та належні умови для зростання, виховання та навчання дітей, що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов від 23.01.2019 р. №4, характеристикою зі школи на [PERSON] від 23.01.2019 р. Дитина знаходиться на їх повному утриманні. За весь час окремого з відповідачем проживання, він не цікавився життям дочки, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитині майже вісім років, однак свого біологічного батька вона не впізнає та, відповідно, немає до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки через його байдужість до неї, жодного разу його не бачила. У спілкуванні дитина ніколи про батька не питає та не цікавиться ним, оскільки вважає батьком теперішнього чоловіка позивачки. Між дитиною і теперішнім чоловіком позивачки склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. У зв'язку з цим позивачка просить позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітньої дочки [PERSON] Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак її представником подано до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують (а.с.52). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує (а.с.46 47). Відповідач будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, про що свідчать повістки наявні в матеріалах справи (а.с. 49, 50), в судове засідання з невідомих суду причин повторно не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі є батьком дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Рішенням Виноградівського районного суду від 28.11.2013 р. шлюб між сторонами розірвано (а.с.8-9). Після розірвання шлюбу дитина [PERSON] залишились на постійному проживанні разом із позивачкою (а.с.10). Рішенням Виноградівського районного суду від 17.04.2014 р. вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 19.03.2014 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11-11зв.). Згідно Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №43133688, заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 47301,50 грн. (а.с.12). Відповідач самоусунувся від матеріальної підтримки дитини. Так само, він не піклується про духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з нею, не відвідує святкові заходи пов'язані з дитиною. Вказані обставини підтверджуються довідкою Виноградівської ЗОШ №8 І-ІІІ ст. від 23.01.2019 р. №5 (а.с.13). Позивачкою з її теперішнім чоловіком [PERSON] створюються необхідні та належні умови для зростання, виховання та навчання дітей, що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов від 23.01.2019 р. №4, характеристикою зі школи на [PERSON] від 23.01.2019 р. (а.с.14, 15, 16). Відповідно висновку органу опіки та піклування Виноградівської райдержадміністрації від 08.04.2019 року № 03-24/930 згідно інформації Виноградівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 20.03.2019, працівниками центру було визначено оцінку потреб сім'ї/особи, за результатами якої з'ясовано, що [PERSON] проживає разом з матір'ю, [PERSON] та її новою сім'єю. Останній раз батько спілкувався з дочкою 5 років тому. Для з'ясування обставин та причин самоусунення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків працівниками центру проведено бесіду із ним, під час якої стало відомо, що чоловік не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки, причини самоусунення від виховання дитини чітко назвати не може. Питання про доцільність позбавлення батьківських [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 28.03.2019 року. Прийнято рішення, письмовий висновок органу опіки та піклування згідно ст.19 Сімейного кодексу України при участі в засіданні надати суду, де зазначити доцільним позбавлення батьківських [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищенаведене, орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 36-37). В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач на протязі тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та ухиляється від їх виконання по відношенню до своєї дитини, не цікавиться станом її здоров'я, навчанням та розвитком, участі у їх вихованні не приймає, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved