Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Заступник керівника Кіцманської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоровя Чернівецької обласної державної адміністрації з позовом до [PERSON], третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог: Обласна комунальна установа "Чернівецька обласна клінічна лікарня" про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого внаслідок вчинення кримінального правопорушення, посилаючись на те, що ухвалою Путильського районного суду від 09.06.2016 по справі за № 721/197/16-к, кримінальне провадження по обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України у звязку із примиренням потерпілого та обвинуваченого на підставі ст.46 КК України, закрито із звільненням останнього від кримінальної відповідальності. Згідно довідки ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» від 10.12.2015 за №1796, [PERSON], знаходився на лікуванні у відділенні торакальної хірургії з 27.08.2015 по 18.09.2015, що складає 22 ліжко-дня. Вартість одного ліжко дня становить 165.71 грн., а вартість медичних препаратів та проведених обстежень 1796.14грн. Відповідно загальна вартість лікування [PERSON] становить 5441.76 грн. У звязку з наведеним просить суд стягнути з відповідача стягнути з відповідача\~на користь держави в особі\~Департаменту охорони здоровя Чернівецької обласної державної адміністрації витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення\~в сумі 5441.76 грн.\~ В судовому засіданні представник позивача надав пояснення аналогічні позовній заяві, просив суд позов задовольнити. Представник Департаменту охорони здоровя Чернівецької обласної державної адміністрації в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що він наніс тілесні ушкодження потерпілому при необхідній обороні, так як потерпілий агресивно поводився. Також пояснив, що в довідці яка видана ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» прізвище та імя вказане [PERSON], тілесні ушкодження під час конфлікту отримав [PERSON]. Просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та надав пояснення аналогічні запереченню на позов. Просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоча судом повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи представник позивача надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовної вимоги про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Судом встановлено, що ухвалою Путильського районного суду від 09.06.2016 по справі за № 721/197/16-к, кримінальне провадження по обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України закрито у звязку із примиренням потерпілого та обвинуваченого на підставі ст.46 КК України, звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності /а.с.5/. Дана ухвала набрала законної сили. Як вбачається з змісту вищевказаної ухвали суду 26.08.2015 року, близько 16 год. 30хв. [PERSON], знаходячись у підсобному приміщенні магазину «Карпати», що розміщений в с. Дихтинець Путильського району Чернівецької області не маючи на меті нанесення тілесних ушкоджень, під час словесної суперечки яка виникла раптово, вчинив з [PERSON] сіпанину вході якої наніс потерпілому удар у спину ножем з лівої сторони під лопатку, внаслідок чого потерпілий гр. [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різане поранення грудної клітки по лівій лопатковій лінії, ближче до паравертебральної лінії, в проекції 6-го ребра, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1281 мд від 17.09.2015 року відносяться до «Тяжких тілесних ушкоджень, як такі що небезпечні для життя ». Згідно довідки ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» від 10.12.2015 за №1796, [PERSON], знаходився на лікуванні у відділенні торакальної хірургії з 27.08.2015 по 18.09.2015, що складає 22 ліжко-дня. Вартість одного ліжко дня становить 165.71 грн., а вартість медичних препаратів та проведених обстежень 1796.14грн. Відповідно загальна вартість лікування [PERSON] становить 5441,76 грн. /а.с.4/. Суд не приймає до уваги твердження в судовому засіданні відповідача про те, що довідка з лікарні видана на іншу особу, оскільки як встановлено судом під час дослідження матеріалів кримінальної справи [PERSON] [INFO] змінив прізвище та імя на [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про переміну прізвища, імені по батькові зроблений відповідний актовий запис за №16 від 12.04.2000р. /кримінальне провадження №1кп/721/34/2016 а.с.14/. Відповідно до ч.1 ст. 1206 ЦК України, - особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. В пункті другому постанови Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993р. «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», зазначено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню встановлюються закладом охорони здоровя, де знаходився на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Відповідно до вимог ст. 89 ч.1 п.3 Бюджетного кодексу України видатки на охорону здоров'я, зокрема первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу здійснюються з районних бюджетів. Згідно з вимогами частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обовязок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір . Дана позиція також відображена в правовому висновку ВСУ від 03.12.2014 року № 6-183цс14, прийнятою за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. При розгляді справи, в судовому засіданні, відповідачем та його представником не було надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що шкода завдана не з вини відповідача, а також між діями відповідача та наслідками цих дій не має прямого причинного зв'язку. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, в судовому засіданні, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved