Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті бабці [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина, що складається з середньої земельної частки площею 1,9313 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Андріївської сільської ради Буського району Львівської області. Дану спадщину фактично прийняла тітка [PERSON] , однак не встигла юридично оформити прийняття такої та 11.05.2013 року. Позивач є спадкоємцем по закону до даного майна. Крім неї, спадкоємцями до спірного майна є мати [PERSON] та сестра [PERSON] , які на дане майно не претендують. Позивач фактично прийняла спадщину, однак до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, не зверталася, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на дане спадкове майно, а видача такого спадкоємцям чтнним законодавством не передбачена. Просить суд визнати за нею право власності на означене спадкове майно. Позивач, до початку підготовчого судового засідання, подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просить позов задовольнити. Представник відповідача Андріївської сільської ради подав лист з проханням справу слухати у відсутності їх представника, заперечень проти позову, не мають. Представник третьої особи за викликом суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку про підставність позову, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим Андріївською сільською радою 08.11.1999 року, підтверджується факт смерті [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 36. Померлій на праві власності належала земельна частка (пай) із земель НААГ «Авангард» площею 2,08 умовних кадастрових га., розташована на території Андріївської сільської ради Буського району Львівської області (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 5963 від 28.05.1997 р.). Як вбачається з листа Відділу Держгеокадастру у Буському районі, згідно розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 16.03.2000 р. № 136, на [PERSON] розрахована частка 1,9313 умовних кадастрових га., з них ріллі - 1,6818 га., кормових угідь - 0,2495 га.. Як встановлено, спадкодавець заповіту не залишила. Позивач є спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом до даного майна. Інших першочергових спадкоємців немає, оскільки тітка [PERSON] померла [INFO] , а мати [PERSON] та сестра [PERSON] на означене спадкове майно не претендують, про що подали письмові заяви. До спадкового майна належить вище згадана земельна ділянка (пай), розташована на території Андріївської сільської ради Буського району Львівської області. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 529 - 532 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємцями за законом у рівних частках є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, онуки і правнуки померлого, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем (перша черга), а також брати і сестри, дід та бабка померлого (друга черга). Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично вступила у володіння і розпорядження спадковим майном. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Оскільки земельна ділянка належала бабці позивачки, після її смерті переходить до позивачки, яка фактично прийняла спадщину. Враховуючи вище викладене, те що відповідач позов визнає, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивач набула права власності на спадкове майно, на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved