Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

В заяві представник заявника за довіреністю [PERSON] зазначає, що після смерті бабусі заявниці [PERSON], що померла 29.03.1998 року, відкрилася спадщина на 6/25 частки житлового будинку за адресою смт. Летичів вул. Л.Українки, 10, та земельну часку (пай) у розмірі 3,04 га.. 18 лютого 2012 року помер дідусь заявниці [PERSON] Гнатовий, який був рідним братом [PERSON], яка померла 29.03.1998 року, і на день її смерті проживав разом із нею. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина і [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом від 24.11.2009 року, оскільки [PERSON], який був сином [PERSON], помер 20.09.2011 року. В свідоцтві про право власності від 12.05.1978 року на 6/25 частки житлового будинку за адресою смт. Летичів вул. Л.Українки, 10, помилково вказано власником [PERSON], замість правильного [PERSON], а свідоцтві про право власності від 12.05.1978 року на 19/25 частки житлового будинку за адресою смт. Летичів вул. Л.Українки, 10, помилково вказано власника [PERSON], замість правильного [PERSON], що послужило у відмові нотаріуса в оформленні [PERSON] спадщини. Крім того, представник заявника просить встановити факт родинних відносин між [PERSON], який помер 18.02.2012 року, та [PERSON], яка померла 29.03.1998 року, а також, що [PERSON] є онукою [PERSON], який помер 18.02.2012 року, та [PERSON], яка померла 29.03.1998 року. В судове засідання заявник [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] не зявилися, проте заявниця подала до суду заяви в якій просить справу розглядати у її відсутність, заявлені вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Представник Летичівської державної нотаріальної контори [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність. Суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, в порядку ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Згідно пункту 6 частини 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, які посвідчують особу. Згідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановити факт родинних відносин, якщо в органах РАЦС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено, що визнання вимог суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved