overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

В липні 2018 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що їх сімя розпалася і поновлена бути не може, дитина проживає разом з позивачем, а відповідач кошти на утримання дитини не надає. В судове засідання позивач не зявилася, подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити (а.с.18). Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивача визнав (а.с. 19). Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, у зв'язку із визнанням позову відповідачем. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 05 вересня 2015 року, місце реєстрації: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Великобагачанського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №\~58, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 7), яка проживає разом із позивачкою по справі (а.с. 8). Позивач та відповідач по справі заяв, клопотань щодо примирення до суду не подали. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сімя поновлена бути не може. Позивач не бажає відновити своє дошлюбне прізвище "Осіпова" після розірвання шлюбу, право на що передбачене ст. 113 СК України (а.с. 18). Відповідно до ст. 180, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше мінімальної суми, встановленої законодавством, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача щодо позовної вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

В липні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що спірна квартира перебуває у комунальній власності Миколаївської міської ради, вона є основним винаймачем житлового приміщення. В квартирі з з 1988 року зареєстрований син позивача [PERSON], проте він з 2011 року не проживає в квартирі. Посилаючись на ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР, позивач просила задовольнити позов. Представник позивача надала заяву, згідно якої підтримала заявлені вимоги, просила розглянути справу у її відсутність та відсутність позивача. Відповідач в судове засідання на повторний виклик до суду не з'явився, про день, час, місце розгляду справи сповіщений належним чином. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив; позивачі не заперечують проти такого вирішення справи, суд відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа в судове засідання свого представника не направила. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] з 07.01.1988 року, проте з 2011 року не проживає в квартирі. Вказане підтвердженого довідкою КП ДЄЗ "Океан", актом про непроживання. Згідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд знаходить позов обгрунтованим, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

В липні 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 10.09.2011 року. Від спільного шлюбу у сторін народився [PERSON] , [INFO] . Проте спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Позивач в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява в якій просить справу розглядати у його відсутності, терміну на примирення просить не надавати, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься заява в якій справу просить розглядати у її відсутності. Терміну на примирення просить не надавати, позов визнає повністю. Відповідно до\~ст.\~200\~ч.\~3\~ЦПК\~України «За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст.\~105\~ч. 3, ст.\~112\~ч. 2\~СК України\~-"шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі".\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб від 10.09.2011 року серії [NUMBER] , [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачем по справі [PERSON] .. Від спільного шлюбу у сторін народився [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.01.2012 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Наданий для примирення час позитивних результатів не дав. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає необхідним шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

В липні 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 08.03.2014 року. Від спільного шлюбу у сторін народився [PERSON] , [INFO] . Проте спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак до суду надійшла заява в якій просить справу розглядати у її відсутності, терміну на примирення просить не надавати, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява в якій справу просить розглядати у його відсутності. Терміну на примирення просить не надавати, позов визнає повністю. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України «За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 105 ч. 3, ст. 112 ч. 2 СК України -"шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі". В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб від 08.03.2014 року серії [NUMBER] , [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] .. Від спільного шлюбу у сторін народився [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.10.2017 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає необхідним шлюб розірвати. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

В липні 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 19.05.2016 року. Від спільного шлюбу у сторін дітей немає. Проте спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак до суду надійшла заява в якій просить справу розглядати у її відсутності, терміну на примирення просить не надавати, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява в якій справу просить розглядати у його відсутності, позов визнає повністю. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України «За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 105 ч. 3, ст. 112 ч. 2 СК України -"шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі". В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб від 19.05.2016 року серії [NUMBER] , [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] .. Від спільного шлюбу у сторін дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає необхідним шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

В липні 2019 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сім`я розпалася і поновлена бути не може. В судове засідання позивач не з`явився, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити (а.с.34). Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги позивача визнала (а.с. 36). Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, зазначаючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 12 квітня 2014 року, місце реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 81, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 35). Від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину 2014 року народження (а.с. 6). Позивач та відповідач по справі заяв, клопотань щодо примирення до суду не подали. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сім`я поновлена бути не може. Відповідач не бажає відновити своє дошлюбне прізвище " [PERSON] " після розірвання шлюбу, право на що передбачене ст. 113 СК України (а.с. 4).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

В липні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 16 травня 2011 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що підлягає строку дії картки. Внаслідок порушення зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 31 травня 2019 року має заборгованість за кредитом в сумі 243870,08 грн. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості і кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину заборгованості, то заборгованість до стягнення становить 126626,90 грн. Тому просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, відзив на позов не подала, клопотань до суду не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору від 16 травня 2011 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви, довідки про умови кредитування, витягу з тарифів, витягу з умов і правил надання банківських послуг, новою редакцією статуту АТ КБ "Приватбанк" (а.с.11-37, 43-44). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.8-10) станом на 31 травня 2019 року заборгованість по кредитному договору відповідачки становить 243870,08 грн., з яких 2626,59 грн. - заборгованість за кредитом, 237200,42 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 4043,07 грн. заборгованість за пенею та комісією. Заборгованість до стягнення 126626,90 грн., з яких 2626,59 грн. - заборгованість за кредитом, 124 000,31 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом з 16 травня 2011 року по 31 липня 2018 року. Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачкою він не спростований. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

В липні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 29 жовтня 2013 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Внаслідок порушення зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 31 травня 2019 року має заборгованість за кредитом в сумі 307965,22 грн. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення повної суми заборгованості і кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину заборгованості просив стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 119665,64 грн. та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив слухати справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 29 жовтня 2013 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви, витягу з тарифів, витягу з умов і правил надання банківських послуг, новою редакцією статуту АТ КБ "Приватбанк" (а.с.9-34, 40-41). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.7-9) станом на 31 травня 2019 року заборгованість по кредитному договору відповідачки становить 307965,22 грн., з яких 4181,25 грн. - заборгованість за кредитом, 298616,98 грн. - заборгованість за відсотками, 5166,99 грн. - комісія. При цьому позивач просить стягнути 119665,64 грн., з яких 4181,25 грн. - заборгованість за кредитом, 115484,39 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом з 29 жовтня 2013 року по 31 березня 2018 року. Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачкою він не спростований. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 1921,00 грн. понесених судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

В липні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору від 05 вересня 2013 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Внаслідок порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач, станом на 31 травня 2019 року має заборгованість за кредитом в сумі 409545,08 грн. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості і кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину заборгованості просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 126189,47 грн. та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, клопотань до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору від 05 вересня 2013 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви, витягу з тарифів, витягу з умов і правил надання банківських послуг, новою редакцією статуту АТ КБ "Приватбанк" (а.с.9-34, 40-41). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.7-8) станом на 31 травня 2019 року заборгованість по кредитному договору відповідача становить 409545,08 грн., з яких 5950,00 грн. заборгованість за кредитом, 397593,60 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 6001,48 грн. заборгованість за пенею та комісією. Заборгованість до стягнення становить 126189,47 грн., з яких 5950,00 грн. заборгованість за кредитом, 120239,47 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом з 05 вересня 2013 року по 31 грудня 2017 року. Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачем він не спростований. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

В липні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт від 20 грудня 2014 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється наступним чином: з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку щомісячний платіж для погашення заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач грошові кошти своєчасно банку не надавав, станом на 01 липня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 10525,39 грн. Тому просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт від 20 грудня 2014 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується копіями генеральної угоди від 20 грудня 2014 року, витягу з умов і правил надання банківських послуг, новою редакцією статуту АТ КБ "Приватбанк" (а.с.9-33, 39-40). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.7) станом на 01 липня 2019 року заборгованість по кредитному договору відповідача становить 10525,39 грн., з яких 2896,11 грн. - заборгованість за кредитом, 2298,25 грн. - заборгованість за процентами, 5100,00 грн. - заборгованість за комісією, 231,03 грн. - штраф. Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачем він не спростований. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 10525,39 гривень, з яких 2896,11 грн. - заборгованість за кредитом, 2298,25 грн. - заборгованість за процентами, 5100,00 грн. - заборгованість за комісією, 231,03 грн. - штраф. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved