Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 09 жовтня 2009 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають спільну дитину, сина [PERSON] [INFO], про що надано свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 30.03.2010 року виданого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2017 року шлюб між сторонами було розірвано. В період подружнього життя сторонами було придбано за спільні кошти автомобіль марки «CHEVROLET TRACKER» 2013 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], об'єм двигуна 1796 см.куб., реєстраційний номер [NUMBER], який 01.04.2014 року було зареєстровано на Відповідача. В квітні 2018 року позивачу стало відомо, що без його згоди відповідачем було відчужено автомобіль марки «CHEVROLET TRACKER» 2013 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], об'єм двигуна 1796 см.куб., реєстраційний номер [NUMBER] та перереєстровано на свою бабусю [PERSON]. З огляду на зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача компенсацію вартості ? частини спільного майна подружжя, а саме автомобіля марки «CHEVROLET TRACKER» 2013 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], об'єм двигуна 1796 см.куб., реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 145 883,50 грн., та судові витрати у розмірі 1 458,83 гривень. Ухвалою суду від 15 травня 2018 року відкрито провадження у справі, ухвалено про розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно статті 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що шлюб між сторонами було зареєстровано 09 жовтня 2009 року у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 852. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2017 року по цивільній справі №204/1563/17 шлюб між [PERSON] до [PERSON] розірвано. В період подружнього життя сторонами було придбано за спільні кошти автомобіль марки «CHEVROLET TRACKER» 2013 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], об'єм двигуна 1796 см.куб., реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується наданою Регіональним сервісним центром в Дніпропетровській області. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином суд приходить до висновку, що спірний автомобіль набутий [PERSON] під час шлюбу з [PERSON], у відповідності до положень ст. 60 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Будь-яких домовленостей між сторонами судом встановлено не було, а тому суд вважає встановленим, що автомобіль марки «CHEVROLET TRACKER» 2013 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], об'єм двигуна 1796 см.куб., реєстраційний номер [NUMBER] є об'єктом права спільної сумісної власності Позивача та відповідача, а їх частки у спірному майні складають по ? частки. Статтею 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, було роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60,69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у них на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх Враховуючи положення приведених норм, суд вважає, що право спільної сумісної власності сторін безумовно розповсюджується на спірний автомобіль, оскільки автомобіль було придбано у період шлюбу та він не є річчю індивідуального користування, що є підставою для такого висновку суду. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності В силу ч.ч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання) майна за час шлюбу, крім випадків встановлених законом або договором. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Зважаючи на те, що спірний автомобіль марки «CHEVROLET TRACKER» 2013 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], об'єм двигуна 1796 см.куб., реєстраційний номер [NUMBER], враховуючи також його відчуження відповідачем на момент розгляду справи, не може бути поділений в натурі, між сторонами не існує домовленості щодо його поділу, вимоги позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації за свою частку у спільній власності, суд вважає обґрунтованими. Визначаючи суму компенсації з боку відповідача, суд приймає до уваги звіт про незалежну оцінку ринкової вартості транспортного засобу від 25.04.2018 року, згідно якого станом на 25.04.2018 року ринкова вартість легкового автомобіля марки «CHEVROLET TRACKER» 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER], складає 291 767,00 гривень. Відповідно компенсація за ? частину автомобіля марки «CHEVROLET TRACKER» 2013 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], об'єм двигуна 1796 см.куб., становить 145 883,50 гривень. У відповідності до абз. 4 ст. 13, абз.абз. 2, 4 ст. 41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення [PERSON] компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки «CHEVROLET TRACKER» 2013 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], об'єм двигуна 1796 см.куб., реєстраційний номер [NUMBER], у розмірі 145 883,50 гривень підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1 458,83 гривень.

Outcome: approved