Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-16 00:00:00

Директор ТОВ фірми "Фрегат" звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача інфляційні нарахування за період з 01 жовтня 2011 року по 01 червня 2014 року в сумі 1 412,77 гривень, а також 3% річних від простроченої суми за цей період в сумі 1 015,55 гривень та судові витрати за справою, посилаючись на невиконання відповідачем грошового зобов'язання за рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 13 березня 2012 року. В обґрунтування позовних вимог пояснює, що рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 13 березня 2012 року №2-545/11, з відповідача на користь товариства стягнуто 12 698,80 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 188,20 гривень. Рішення набрало законної сили 17 квітня 2012 року, товариство отримало виконавчий лист за вказаним рішенням суду, який знаходиться на примусовому виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ Харківської області. До теперішнього часу Рішення суду не виконане відповідачем, тому позивач по справі просить стягнути з останнього інфляційні нарахування за період з 01 жовтня 2011 року по 01 червня 2014 року та 3% річних за вказаний період. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач в перше судове засідання зявився з позовом погодився, але зазначив, що в даний час знаходиться в тяжкому матеріальному становищі в подальшому просив суд розглядати справу в його відсутність. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, пов'язані з несвоєчасною виплатою заборгованості по комунальним послугам на стадії виконання судового рішення Держаною виконавчою службою, згідно довідки ВДВС, погашень заборгованості зі сторони відповідача не було. Згідно Рішення Шевченківського районного суду Харківської області №2-545/11 від 13 березня 2012 року з [PERSON] на користь ТОВ фірми «Фрегат» було стягнуто грошову суму в розмірі 12 698,80 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 188,20 гривень. Рішення набуло законної сили (а.с.4). Видано виконавчий лист 17 квітня 2012 року (а.с.5,6). Оригінал виконавчого листа було направлено начальнику ВДВС Шевченківського РУЮ Харківської області, відповідно винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 26.09.2012 року (а.с.7) Позивач стверджує, що до теперішнього часу відповідач Рішення суду не виконав, сума заборгованості позивачу не повернута. Тому на підставі вимог ч.2 ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача інфляційні нарахування за період з 01 жовтня 2012 року по 01 червня 2014 року в сумі 1 412,77 гривень згідно розрахунку: 12 698,80 гривень х 100% х 100,1% х 100,2% х 99,8% х 100,5% х 100,2% х 100,6% х 102,2% х 103,3% х 103,8% - 12 698,80 гривень = 1 412,77 гривень. При цьому сума основного боргу складає 12 698,80 гривень, враховано індекси інфляції за жовтень-грудень 2011 року - 100%, 100,1%, 100,2%; за 2012 рік індекс інфляції складає 99,8%; за 2013 рік індекс інфляції складає 100,5%; за січень-травень 2014 року індекс інфляції складає 100,2%, 100,6%, 102,2%, 103,3%, 103,8%. Сума 3% річних за період з 01 жовтня 2011 року по 01 червня 2014 року складає 1 015,55 гривень, згідно розрахунку: 12 698,80 гривень х 3% х (973дн : 365дн) = 1 015,55 гривень, де 973 дні - час прострочки грошового зобов'язання з 01 жовтня 2011 року по 01 червня 2014 року; 365 днів - кількість днів у році. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають на підставах, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч.2 ст.509 ЦК України) Згідно ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання перестає діяти в разі його припинення на підставах, передбачених договором або законом, які не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. Позивач вважає, що за неналежне виконання рішення суду відповідач зобов'язаний сплатити йому інфляційні нарахування та 3 % річних від простроченої суми. Ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснене, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Таким чином, оскільки борг позивачу дотепер так і не повернуто, то у суду є всі підстави для задоволення позову. Ч.1 ст.11 ЦК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В зв'язку з вищевикладеним з відповідача на користь позивача необхідно стягнути інфляційні нарахування за період з 01 жовтня 2011 року по 01 червня 2014 року в сумі 1 412,77 гривень, а також 3% річних від простроченої суми за період з 01 жовтня 2011 року по 01 червня 2014 року в сумі 1 015,55 гривень, всього 2 428 гривень 32 копійки. На підставі викладеного,

Outcome: approved