Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 01.10.2004 року. Від спільного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] р.н, [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] Позивачка вказує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, відповідач не піклується про сворення нормальних сімейних стосунків та взаємоповагу один до одного, у сім'ї постійно виникають сварки та непорозуміння, відповідач неодноразово наносив їй побої, і таке ставлення відповідача до сім'ї призвело до розладу та фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. Вважає, що шлюб існує лише формально, сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а тому звернулась до суду та просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, подала до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав викладених у заяві та просить їх задовольнити. Також у заяві вказує, що примирення між нею та відповідачем не відбулось, позов підтримує та настоює на розірванні шлюбу, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище "[PERSON]". Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає. Також у заяві вказує, що примирення за два місяці між ним та позивачкою не відбулось, на розлучення не згідний. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого виконкомом Любитівської сільської ради Ковельського району Волинської області [PERSON] 01.10.2004 року вступив в юридичний шлюб з [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №5. Від шлюбу мають сторони мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 01.06.2006 року), [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 01.04.2010 року) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05.07.2011 року). Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як убачається із матеріалів справи, зокрема із ухвали суду від 06.12.2018 року про примирення, з метою збереження сім'ї сторонам надавався двохмісячний строк на примирення, однак, згідно поданих заяв позивача та відповідача, бажаних результатів він не дав, і позивачка настоює на розірванні шлюбу, однак, відповідач на розлучення не згідний. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на те, що на протязі певного періоду часу сторони не підтримують шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер, відносини, які склалися між сторонами, свідчать про повний розпад сім'ї, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, а також враховуючи категоричне заперечення одним із подружжя на збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON]

Outcome: approved