Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

До суду 09.11.2016 року звернувся [PERSON] з позовом про виселення [PERSON] та [PERSON] разом з неповнолітньою дитиною [PERSON] з приміщень 1-5, площею 10,9 кв.м., 1-4 площею 26,0 кв.м., 1-6 площею 7,0 кв.м., 1-7 площею 10 кв.м., 1-8 площею 7,8 кв.м, 1-9 площею 5,8 кв.м, розташованих на земельній ділянці №8 за адресою м. Одеса, вул. 6-я лінія Люстдорфської дороги. Виклад позиції позивача Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно рішення Київського районного суду м. Одеси 22.09.2014 року по справі № 2-2266/09 ( залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ) були задоволені позовні вимоги [PERSON] та зобовязано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою при будинку №8 по вул. 6 лінія Люстдорфської дороги у м. Одесі шляхом звільнення ділянки площею 102 кв.м і знесення самовільних споруд: 1-5 площею 10,9 кв.м; 1-4 площею 26,0 кв.м; 1-6 площею 7.0 кв.м; 1-7 площею 10 кв.м; 1-8 площею 7,8 кв.м; 1-9 площею 5,8 кв.м, однак виконати дане рішення неможливо у звязку із незаконним проживанням у вищезазначених спорудах [PERSON],[PERSON] та неповнолітнього сина [PERSON] [PERSON] У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Позиція відповідачів та третій сторони Представник відповідачів у відзиві на позов, поданому 10.01.2018 року ( а/с 103) заперечував проти задоволення позову з мотивів наявності у відповідачів права користування спірними приміщеннями та порушенням права неповнолітньої особи у випадку його виселення з єдиного наявного житла. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідачів заперечували проти задоволення позову, вважаючи наявність права неповнолітньої особи на користування даними приміщеннями як єдиним житлом. Третя особа орган опіки та піклування Київська районна адміністрація Одеської міської ради надала до суду висновок від 07.09.2018 року ( а/с 161) про неможливість виселення малолітнього [PERSON] за адресою його проживання, а саме будинку №8 по вул. 6 станція Люстдорфської дороги, 6 лінія в м. Одесі, враховуючи відсутність у батьків та самої неповнолітньої дитини іншого житла. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 18.11.2016 року було відкрито провадження по справі (а/с 39) та ухвалою від 06.03.2017 року головуючим по справі було заявлено собі самовідвід ( а/с 57). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначений новий склад суду ( а/с 62) та ухвалою від 14.03.2017 року справа прийнята до провадження суддею Луняченко В.О. ( а/с 63). Ухвалою від 22.06.2017 року судом було зобовязано Київський відділ державної виконавчої служби м. Одеси головного територіального управління юстиції в Одеській області надати суду виконавче провадження №42608189 з примусового виконання виконавчого листа 32-2266 від 17.03.2015 року, яким зобовязано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою і знесення самовільних споруд (а/с 74), яке було виконане лише 17.05.2018 року після неодноразових повторних звернень та винесення 04.04.2018 року судом окремої ухвали на адресу начальника Головного територіального управління юстиції в Одеській області ( а/с 119 ). У подальшому розгляд справи відкладався у звязку із тривалим виготовленням третьою особою органом опіки та піклування відповідного висновку, якого було надано до суду лише 11.09.2018 року (а/с 161). Фактичні обставини встановлені судом На підставі договору дарування від 18\~липня 2001 року [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в місті Одесі, по вулиці 6-та лінія № 8, який складається в цілому з одного кам'яного житлового будинку під літерою А, загальною житловою площею 48,1 кв.м, та надвірних споруд Б-сарай з льохом, Г-гараж, Е-сарай, №1,4,-10 - огородження, 1 - мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 468 кв.м. Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 8354, зареєстрований в КП ОМБТІ та РОН кн. 12 доп-стр 85- р 18998 від 17 серпня 2001 року. Відповідно до свідоцтва виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради від 19 березня 2009 року 81/100 частина об'єкту, який розташований за адресою: Одеса, вул. 6-а Лінія 6-ї ст. Люстдорфської дороги, 8, належить [PERSON], на праві спільної часткової власності. 81/100 частина об'єкту складається з : в житловому будинку літ. А: 2-1- веранда, площею 10,0 кв.м; 2-2-коридор, площею 4,1 кв.м; 2-3-кухня, площею 7,8 кв.м; 2-4-санвузол, площею 9,1 кв.м; 2-5- житлова, площею 11,2 кв.м; 2-6-житлова, площею 9,0 кв.м; загальною площею 51,2 кв.м, житловою площею 20,2 кв.м; в житловому будинку літ. Ж: 1-1-кухня, площею 5,6 кв.м; 1-2-санвузол площею 5,6 кв.м; 1-3-житлова площею 9,9 кв.м; 1-4-житлова площею 26,0 кв.м; 1-5-житлова площею 10,9 кв.м; 1-6-кухня площею 7,0 кв.м; 1-7 - веранда площею 10,0 кв.м; 1-8-житлова площею 7,8 кв.м; 1-9-житлова площею 5,8 кв.м; загальною площею 88,6 кв.м, житловою площею 60,4 кв.м; льоху літ. З, відображених у технічному паспорті від 23.01.2009р. Свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 11.12.2008 року № 1476, розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.02.2009р. № 108; замість свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.11.2001р., посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори у реєстрі за № 3-4614, зареєстрованого ОМБТІ та РОН від 10.06.2002р. в реєстрову книгу за № кн. 12 доп. стор. 85 реєстр. № 18998. Згідно з рішенням Київського районного суду м. Одеси від 1 серпня 2005 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] і визначено порядок користування земельною ділянкою при домоволодінні № 8, по вулиці 6-та лінія, в м. Одесі між власниками по 1/2 частки кожному. Межі розподілу між ділянками співвласників встановлені наступним шляхом: від вул. 6-та лінія на відстані 7,80 м від лівої бокової межі по кам'яному розподілювальному паркану довжиною 0,45м; поворот наліво по стіні житлового будинку загальною довжиною 0,65м; поворот направо по стіні житлового будинку загальною довжиною 8,45 м; поворот направо по осях розділових перегородок, що відокремлюють частини житлового будинку співвласників до перетину з протилежної зовнішньої стіни житлового будинку; поворот наліво по стіні житлового будинку довжиною 5,15м; поворот наліво по стіні житлового будинку довжиною 0,45м; поворот направо за існуючим розподілювальним парканом довжиною 2,0 м. поворот наліво довжиною 3,0м; поворот направо по похилій лінії довжиною 4,3 м до зовнішньої грані стіни пом. 1-8 в літ. "Ж"; поворот наліво довжиною 11,8 м. до перетину з лівої бокової межі ділянки на відстані 6,35 м. від задньої межі.\~Зобов'язано співвласників забезпечити доступ на період ремонтних робіт: для співвласника [PERSON] до зовнішньої стіни прим. 1-3,1-4, 1-5, 1-7. Для співвласника [PERSON] до зовнішньої стіни прим. 2-6. Ухвалою колегії суддів з касаційного розгляду справ судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 18 грудня 2007 року касаційну скаргу [PERSON] відхилено. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 1 серпня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 6 грудня 2005 року залишено без змін. Крім того, заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 2 липня 2009 року були частково задоволені позовні вимоги [PERSON] та зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою при будинку № 8, по вул. 6 лінія Люстдорфської / Чорноморської/ дорозі, у м. Одесі, шляхом звільнення ділянки площею 102 кв.м і знесення самовільних споруд: 1-5 площею 10,9 кв.м; 1-4 площею 26,0 кв.м, 1-6 площею 7,0 кв.м, 1-7 площею 10 кв.м, 1-8 площею 7,8\~!кв.м; 1-9 площею 5,8 кв.м. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10000 гривень, в іншій частині позовних вимог відмовлено. Також, 16 грудня 2010 року постановою Київського районного суду м. Одеси було задоволено позов [PERSON] - визнано неправомірними і скасовано рішення Виконкому Одеської міської ради № 1476 від 11 грудня 2008 року Про прийняття в експлуатацію прибудов літ. аі, аЗ до жилого будинку літ. А, жилого будинку літ. ЖЖ1ж та гаража літ. Г, що належить [PERSON] за адресою м. Одеса вул. 6 Лінія, 8 6-ї ст. Люстдорфської дороги і розпорядження Київської районної адміністрації № 108 від 19 лютого 2009 року Про затвердження розрахунку ідеальних часток в домоволодінні № 8 по вул. 6-та Лінія 6-ї ст. Люстдорфської дороги . 7 липня 2011 року ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги Київської районної адміністрації Одеської міської ради, [PERSON] залишені без задоволення. Постанову Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2010 року по справі за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Одеської міської ради і Київської районної адміністрації, третя особа - [PERSON], про скасування рішення виконкому Одеської міської ради і розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради залишено без змін. 4 липня 2013 року ухвалою колегії суддів Вищого адміністративного суду України касаційні скарги [PERSON] та Київської районної адміністрації Одеської міської ради відхилені.\~Постанова Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2010 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2011 року залишені без змін. Дані обставини встановлені рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2018 року по справі №2-5549/11 яким було задоволено позов [PERSON] до [PERSON], за участю третіх осіб Одеської міської ради, київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтво про право власності на 81/100 частин домоволодіння, розташованого в м. Одесі, вулиця 6-а лінія, 6-ої станції Люстдорфської дороги, 8, виданого 19 березня 2009 року виконавчим комітетом Одеської міської ради на імя [PERSON]. Зазначене рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05.02.2014 року. У відповідності до вимог ч.4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішеннями суду у цивільних або адміністративних справах, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Під час виконання рішення суду від 02.07.2009 року зясовано, що у приміщеннях 1-5 площею 10,9 кв.м; 1-4 площею 26,0 кв.м, 1-6 площею 7,0 кв.м, 1-7 площею 10 кв.м, 1-8 площею 7,8\~!кв.м; 1-9 площею 5,8 кв.м., які є самовільними та підлягали знесенню, мешкають [PERSON] з неповнолітнім сином [PERSON] та йми продовжує користуватись [PERSON]. Факт користування зазначеними приміщеннями визнаються відповідачами, а тому, у відповідності до вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України, дані обставини не підлягають окремому доказуванню. Таким чином судом встановлено, що приміщення 1-5 площею 10,9 кв.м; 1-4 площею 26,0 кв.м, 1-6 площею 7,0 кв.м, 1-7 площею 10 кв.м, 1-8 площею 7,8\~!кв.м; 1-9 площею 5,8 кв.м. розташовані на земельній ділянці при будинку №8, по вул. 6 лінія Люстдорфської дороги у м. Одесі, яка знаходиться у користуванні [PERSON], є самочинно збудованими [PERSON] і підлягаючими знесення за рахунок останній. Користування даними приміщеннями сторонніх осіб, без згоди [PERSON] є незаконним та таким, що порушує права останнього на користування земельною ділянкою виділеною у користування [PERSON] як власника 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в місті Одесі, по вулиці 6-та лінія № 8. Таким чином суд вважає доведеним у судовому засідання позовні вимоги стосовно наявності порушення прав позивача фактом користування незаконно збудованими приміщеннями які розташовані на земельній ділянці право на користування якою визначено саме за [PERSON] як власником ? частині будинку. В свою чергу заперечення відповідачів, заявлені у судовому засіданні, на думку суду не знайшли свого підтвердження та обґрунтування під час розгляду справи. Так посилання відповідачів на наявність в них права користування зазначеними приміщеннями як членами сімї власника суперечить наявним у матеріалах справи доказів, про те, що [PERSON] незаконно збудувала дані приміщення на земельної ділянці якої не мала право користуватись, а тому і факт проживання [PERSON] з неповнолітнім сином, як члени сімї [PERSON], на надають ім. будь-якого права на проживання і користування даними приміщеннями. Відповідач [PERSON] стверджує, що дані приміщення в яких вона приживає з неповнолітнім сином, є їх єдиним житлом а тому виселення без надання іншого приміщення приведе до безпритульного стану, однак судом дані твердження не приймаються, у звязку із тим, що [PERSON] належить інша 1\\2 частина будинку в якому вона та члени її сімї, з її згоди мають можливість проживати. Також судом вважається необґрунтованим посилання відповідачів та їх представника щодо порушення права неповнолітньої дитини рішенням про виселення із самочинно збудованих приміщень, по мотивам викладеним вище. Судом відхилений доказ, наданий відповідачами у вигляді висновку органу опіки та піклування, у звязку із тим, що даний відзив не стосується спірних приміщень, а визначає право неповнолітньої особи на проживання у самому будинку, 81/100 частин якого використовується [PERSON], та право на проживання в цієї частині будинку не вирішується судом в даної справі. Крім того, суд при розгляді справи приймає до уваги відсутність звернення відповідачів до позивача із пропозицією щодо встановлення сервітуту користування частиною земельної ділянки, яке може бути єдиним правом на користування чужим майном. Норми права застосовані судом У відповідності до вимог ст. 8 Європейської конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням тчи злочинам, для захисту здоровя чи моралі, або для захисту прав і свобод інших осіб. В даному випадку приймаючи до уваги ствердження відповідачів що зазначені приміщення є місцем проживання відповідачки [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON], вважає можливим визначити вимоги щодо виселення відповідачів з даних приміщень втручанням в їх право на житло. Суд визначає, що відповідно до вимог ч.1 ст. 391 Цивільного кодексу України (далі ЦК) власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином у позивача є законні правові підстави для вимог про усунення перешкод у користування земельної ділянки яка виділена у користування позивачу як власника ? частини будинку шляхом виселення із незаконно збудованих на даної земельної ділянці самочинних прибудов, яки підлягають знесенню. Також судом приймається до уваги наявність у відповідачів іншого житла, а саме 81/100 частин домоволодіння №8, розташованого в м. Одесі, вулиця 6-а лінія, 6-ої станції Люстдорфської дороги, яки використовуються [PERSON] та в якому мають право на проживання ї члени її сімї. Посилання відповідачів на необхідність застосування при розгляді даної справи ст. 18 Закону України « Про охорону дитинства» в частині право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку та вимог ч.1 ст. 405 Цивільного Кодексу України щодо права членів сімї власника житла, які проживають разом з ним на користування цим житлом відповідно до закону, не приймаються судом по вищевикладеним мотивам. На підставі викладеного та

Outcome: approved