Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення в розмірі 3065,21 грн. Дана позовна заява мотивована тим, що відповідач є власником квартири, розташованої в багатоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 04.10.2010 року та є абонентом ОКП «Донецьктеплокомуненерго», відповідач користується послугами з опалення, але вартість спожитих послуг сплачує не в повному обсязі. Таким чином, у відповідача виникла заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання за період з 01.01.2010 року по 01.10.2013 року в сумі 2918,38 грн. Між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, оскільки позивач надавав відповідачу послуги з теплопостачання, а відповідач використовував дану послугу для задоволення власних потреб та не відмовлявся від неї. Багатоквартирний будинок, де мешкає відповідач приєднаний до мережі центрального опалення. Крім того, боржнику нарахований індекс інфляції в сумі 48,57 грн. та 3 % річних в сумі 98,26 грн. У березні 2013 року відповідач [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з позовною заявою до позивача про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії по відкликанню квитанцій про оплату послуг з опалення. 22.05.2013 року рішенням Слов'янського міськрайонного суду [PERSON] було відмовлено в частині задоволення позовних вимог про визнання дій ВО «Слов»янськтепломережа» незаконними, але питання про сплату заборгованості за період з 01.01.2010 року по 01.10.2013 року залишилося неврегульованим. Крім того, представник позивача надала до суду письмове пояснення, в якому зазначила, що [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з позовною заявою про визнання дій ВО «Слов'янськтепломережа» щодо нарахування плати за спожиті послуги з опалення та припинення в подальшому нарахувань за опалення та відшкодування моральної шкоди, тобто позивач фактично мешкав за зазначеною адресою з 2006 року до того, як він став її власником. Оплата за надані послуги з опалення проводилася регулярно та в повному обсязі до 01.01.2010 року, що свідчить про наявність системи опалення в квартирі відповідача до 01.10.2010 року. Також, про наявність фактичних договірних відносин свідчить той факт, що громадянка [PERSON] у серпні 2008 року зверталася до ВО «Слов»янськтепломережа» з заявою про урахування пільги її чоловіка [PERSON], який має статус «Дитина війни» та до своєї заяви додавала ксерокопію паспорта чоловіка, копію пільгового посвідчення та копію довідки про склад сім»ї. Відповідно до даних документів [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 24.07.2009 року. Крім того, представник позивача пояснила, що система опалення відноситься до сантехнічного обладнання, власник квартири не має права самовільно змінювати систему опалення та здійснювати відключення від мереж. Відключення окремих квартир по стояку призводить до розбалансування гідравлічного режиму роботи внутрішньо будинкової системи опалення, перерозподілу теплоносія, що є причиною зменшення подачі теплоносія в інші стояки і як наслідок - незадовільне опалення. Підставою для припинення нарахувань за спожиті послуги з опалення, згідно додатку 4 до п. 2.6 Порядку відключення окремих приміщень від мереж централізованого опалення є акт про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж центрального опалення та гарячого водопостачання, який складається за участю всіх зацікавлених сторін по закінченню робіт. Просять суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за надані послуги з теплопостачання в розмірі 2918,38 грн., втрати від інфляційних процесів в сумі 48,57 грн. та 3 % річних в сумі 98,26 грн. Відповідачем до суду надано заперечення на позов, яке обґрунтовано тим, що фактично послуги з опалення він не отримував. Відповідно до договору дарування право власності на квартиру йому перейшло 10 жовтня 2010 року, 24 листопада 2009 року був складений акт-претензія до позивача, відповідно до якого зафіксований факт відсутності опалювальних пристроїв системою централізованого постачання. 19 квітня 2012 року також було зафіксована відсутність опалювальних приладів системи центрального опалення. Запис в акті про несанкціоновану врізку опалювального приладу не містить дати та прізвища власника, яким проведений монтаж та приєднання опалювального приладу в прибудованому до квартири приміщення. Також, в даному акті відсутня дата від»єднання опалювального приладу від мережі центрального опалення. Документи, які б підтверджували отримання послуги опалення в квартирі відповідача відсутні, в квартирі відсутні всі прилади опалення з листопада 2009 року по теперішній час. Даний факт зафіксований в акті комісії за участю спеціалістів Управління житлово-комунального господарства та представника позивача. Договір про надання послуг з опалення між позивачем та відповідачем укладений не був та не може бути укладений, оскільки в квартирі відсутнє опалення. Незважаючи на надані докази відсутності опалення в квартирі позивач присвоїв номери лицевого рахунку попереднього володільця квартири та пред'явив до оплати борг попереднього володільця квартири. Рішенням Донецького апеляційного суду від 22 травня 2013 року за позовом [PERSON] до ВО «Слов»янськтепломережа» було визнано безпідставним утримання суми 1545,00 грн. за послуги з опалення, які не надавалися. Дане рішення суду набрало законної сили 04 липня 2013 року. Просить суд в задоволенні позовних вимог Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" в особі виробничої одиниці «Слов»янськтепломережа» відмовити повністю. В судовому засіданні представник позивача Титаренко О.Л., що діє на підставі довіреності від № 6964 від 27.12.2013 року надала пояснення, аналогічні позовним вимогам та наданому суду письмового пояснення. Відповідач в судовому засіданні надав пояснення аналогічні поясненням викладеним в запереченні на позов та зазначив, що опаленням він не користувався з 2009 року, нарахування за вжиті послуги були в той час, коли він не був власником будинку. Прибудова до квартири була зроблена першим власником квартири, ЖЕК одинадцять років нічого не перевіряв. 18.11.2009 року ВО «Тепломережа» зобов'язала ЖЕК обрізати трубний регістр, який опалював прибудову, а 24.11.2009 року ЖЕК провів обрізку трубного регістру в прибудові до квартири. Крім того, відповідач зазначив, що звертався в ЖЕК, просив надати йому паспорт будинку, але отримав відмову, оскільки всі документи були втрачені в 1998 році. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення та зазначила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] з 1989 року та є сусідкою відповідача [PERSON] У 2005 році сім»я відповідача були власниками даної квартири та проживала за даною адресою. Також зазначила, що коли відповідач купив квартиру, опалення вже не було. Попередній власник зробив прибудову та зняв батареї. В теперішній час опалення в квартирі відповідача немає. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов»янськтепломережа» надає послуги з теплопостачання споживачам, що проживають в [ADDRESS]. Даний висновок суду базується на досліджених в судовому засіданні Договору № 244/1 від 14 жовтня 2008 року між ВО ОКП ДТКЕ «Слов»янськтепломережа» та ТОВ «Цидило і К». відповідно до якого виробник (ВО ОКП ДТКЕ «Слов»янськтепломережа») забезпечує постачання у багатоквартирний житловий фонд виконавця (ТОВ «Цидило і К»), незалежно від форм власності, для забезпечення населення послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання та списку будинків, що перебувають на балансі ТОВ «Цидило і К», підключених до системи опалення позивача. Як вбачається з Акту від 15 жовтня 2009 року, затвердженого директором ВО «Слов»янськтепломережа», опалення подано в будинки, в тому числі і в будинок [ADDRESS] Відповідно до Акту від 12.10.2010 року в будинок [ADDRESS] опалення подано 6 жовтня. З Акту від 15.10.2011 року вбачається, що 15 жовтня 2011 року в будинок [ADDRESS] подано опалення. 15 жовтня 2012 року, відповідно до Акту, в будинок [ADDRESS] подано опалення. Приймаючи до уваги, що відповідач є власником квартири, розташованої в багатоквартирному будинку, суд доходить до висновку, що опалення подано і в квартиру відповідача в опалювальний період 2010-2011 року, 2011-2012 року, 2012-2013 року. Таким чином, суд доходить до висновку, що між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість по особовому рахунку [PERSON] складає 2918,38 грн. Відповідно до ухвали Слов'янського міськрайонного суду від 25 грудня 2012 року судовий наказ № 2-н-1579-2011 від 03.06.2011 року Слов'янського міськрайонного суду, виданий за заявою ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов»янськтепломережа» про стягнення заборгованості в сумі 1227,27 грн, індексу інфляції в сумі 42,70 грн. та 3 % річних в сумі 12,59 грн., витрат по сплаті судового збору в сумі 25,00 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 30,00 грн. був скасований. Сума, що була примусово стягнута з пенсії боржника [PERSON] йому повернута. Даний факт не заперечувався сторонами в судовому засіданні та підтверджується дослідженою в судовому засіданні випискою по особовому рахунку [NUMBER]. Згідно договору дарування квартири від 4 жовтня 2010 року [PERSON] передала, а обдарований [PERSON] прийняв в дар квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Донецькій області відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 24.07.2009 року. Таким чином, суд доходить до висновку, що відповідач дійсно проживав за вказаною адресою до моменту отримання права власності на квартиру відповідно до договору дарування. За змістом ст.67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Отже, суд доходить до висновку, що позивач має право вимагати сплати виниклої заборгованості за період з 01.10.2010 року по день укладенні договору дарування як від відповідача [PERSON], так і [PERSON] Однак, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, відповідно до ст. 11 ЦПК України, вимога про стягнення заборгованості з [PERSON] не заявлялася. Як вбачається з припису ВО «Слов»янськтепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на адресу ЖЕК-3 «Цидило і К», адміністрація ВО ОКП «ДТКЕ» «Слов'янськтепломережа» пропонує демонтувати перемичку з подающого в обратний трубопровід через опалювальний прилад на балконі в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до листа ТОВ «Цидило і К» даний припис виконано 24.11.2009 року. З листа УЖКГ Слов»янської міської ради від 19.11.2012 року вбачається, що при обслідуванні квартири відповідача 17.02.2012 року встановлено, що опалювальні прилади відсутні. Актом обстеження від 20.11.2013 року встановлено, що в квартирі [ADDRESS] опалювальні прилади відсутні. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що фактично опалення в квартирі відповідача відсутнє з 24.11.2009 року. Пунктом 2.1 Порядку про відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 22.11.2005 року № 4 встановлено, що для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП.У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник(власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. Відповідно до п. 2.2.1 зазначеного вище Порядку, при позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проектуіндивідуального(автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП. З пункту 2.2.3 зазначеного вище Порядку встановлено: якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку. Відповідно до пункту 2.6 Порядку, по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявникомдо Комісії на затвердження. Згідно додатку 3 до п. 2.6 зазначеного Порядку підставою для припинення нарахувань за спожиті послуги з опалення є акт про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під»їзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж ЦО та ГВП, який складається за участю всіх зацікавлених осіб по закінченню робіт. Отже, суд доходить до висновку, що припинити нарахування оплати за послуги теплопостачання позивач має право тільки після відключення квартири від мережі центрального опалення в установленому порядку. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем виникло зобв»язання в якому позивач надає відповідачу послуги з опалення та має право вимагати від відповідача оплату наданих послуг, а відповідач має право вимагати від позивача виконання обов»язку по наданню послуг з опалення та зобов»язаний здійснювати їх оплату. Згідно положень ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є: договори та інші правочини. Частинами 1, 2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Приписами ст.ст.21, 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»передбачено що, виконавець зобов'язаний: забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; проводити в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; виробник зобов'язаний: укласти договір з виконавцем (споживачем) про умови надання житлово-комунальних послуг; виробити житлово-комунальні послуги відповідно до умов договору, стандартів, нормативів, норм і правил. Згідно ч.1 ст.30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний: оплачувати послуги в установлені договором строки. Частиною 2 статті 598 ЦК України передбачено, що припинення зобов»язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлені строки, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Приймаючи до уваги, що між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, суд доходить до висновку, що вимога про стягнення заборгованості в сумі 2918,38 грн. підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від суми, отже вимога позивача щодо стягнення втрат від інфляційних процесів та 3% річних також підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої відбулося рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved