Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідачів до ТОВ «Миколаївгаззбут» і Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз», в якому, з урахуванням уточнених 15.03.2017 року вимог, просила про визнання рішення ПАТ «Миколаїгаз» від 16.11.2015 року про зміну договору про надання послуг з газопостачання від 22.04.2011 року №2505036 між [PERSON] та ПАТ «Миколаїгаз» шляхом припинення подачі газу до опалювального котла будинку [ADDRESS] після встановлення на котел справної автоматики, незаконним; - зобов'язати ПАТ «Миколаїгаз» безкоштовно поновити [PERSON] подачу газу до опалювального котлу протягом 3-х днів з моменту винесення рішення, допустивши його негайне виконання; - визнати договір № 43 про реструктуризацію заборгованості за послуги з газопостачання від 13.07.2016 року між ТОВ «Миколаївгаз Збут» та [PERSON] недійсним; - Стягнути з ТОВ «Миколаївгаз Збут» на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 24 000 грн.; - Стягнути з ТОВ «Миколаївгаз Збут» на користь [PERSON] три тисячі грн. В обґрунтування цих вимог позивач вказувала, що як мешканка будинку [ADDRESS] є споживачем природного газу для побутових потреб, постачання якого здійснювало ПАТ «Миколаївгаз» за двостороннім договором від 22.04.2011 року, що був чинним до 18.11.2015 року, до укладання трьохстороннього договору, за яким вона має менші права. Вказує, що за першим договором постачання газу здійснювалося до газової плити та опалювального котла, але подача газу була тричі відключена. Перше мало місце 21.04.2013 року, коли працівники ПАТ «Микролаївгаз», перевіряючи дотримання нею Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999 р. № 2246, виявили несправність автоматики, та за актом - таке є порушенням техніки безпеки. Друге відключення 16.05.2015 року після самовільного підключення. Третє - 16.11.2015 року після встановлення на котел нової автоматики і відключення після випробування котла без зазначення причин відключення, а тому вважає, що після усунення нею порушень (встановлення справної автоматики) таке відключення є незаконним та має бути відновлено за рахунок ПАТ «Миколаївзаг». 18.11.2015 року було укладено трьохсторонній договір між нею та відповідачами, при цьому у вказаному договорі змінено його умови та не передбачено подачі газу до котла, з чого просить визнати рішення ПАТ «Миколаївгаз» про зміну договору про надання послуг з газопостачання незаконним. 13.07.2016 року вона уклала із ПАТ «Миколаївгаз» договір реструктуризації збитків на суму 22402,21грн., що нібито зазнало вказане Товариство через самовільне відновлення нею газопостачання. При цьому його підписання вона здійснила під тиском працівників ПАТ «Миколаївгаз», які приїхали до її будинку із технікою для здійснення робіт з від'єднання її будинку від централізованого газопостачання та залякували здійсненням цього у разі відмови від підписання договору реструктуризації. Вказує, що єдиною причиною підписання цього договору був психічний тиск з боку представників ПАТ «Миколаївгаз», а тому за приписами ст.231 ЦК України, останній має бути визнано недійсним. Також посилається на недійсність Договору реструктуризації через недоведення розміру збитків, і те, що ТОВ «Миколаївгаззбут» не є стороною договору, хоча до розміру збитку включену суму боргу цьому Товариству в розмірі 319,26 грн. Окрім того, посилаючись на винність дій ПАТ «Миколаївгаз» з вчинення протиправних дій, а саме: психічного тиску на неї, з метою примушування до підписання вказаного Договору реструктуризації. В свою чергу ПАТ «Миколаївгаз» подано зустрічний позов про стягнення з [PERSON] матеріальних збитків, завданих порушенням умов Правил надання послуг з газопостачання, з урахуванням уточнених вимог, в сумі 21627 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі та послалися на вище викладене. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити як безпідставного. Представник ПАТ «Миколаївгаз» в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав. Послався на їх безпідставність та відсутність будь-яких доказів на підтвердження заявлених нею вимог. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі, пославшись на викладені в ньому обставини. Представник ТОВ «Миколаївгаз Збут» проти вимог [PERSON] заперечував, пославшись на правомірність дій працівників ПАТ «Миколаївгаз» та дотримання відповідних Правил надання населенню послуг з газифікації. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов до наступного. Правовідносини з постачання, в тому числі фізичним особам, енергетичних ресурсів регулюються статтею 714 ЦК України, Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою КМУ № 2246 від 09.12.1999 року (в редакції постанови КМУ № 476 від 14.04.2004 року); постановою КМУ № 619 від 08.06.1996 року "Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників", Постановою НКРЕКП №184 від 28.10.2014 «Про затвердження Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання». Вирішуючи питання щодо визнання незаконним рішення ПАТ «Миколаївгаз» від 16.11.2015 року про зміну умов договору газопостачання шляхом припинення подачі газу до опалювального котла, то вказане Товариство не є організацією, яка вправі приймати рішення позавнутрішньою діяльністю своєї організації, які є обов'язковими для виконання споживачами. Такі рішення для споживачів можуть виражатись у формі приписів, тощо, та носять лише рекомендаційний характер. Предмету спору, на який посилається позивач - рішення ПАТ «Миколаївгаз», взагалі не існує. По суті, 18.11.2015 року між споживачем [PERSON] та відповідачами було укладено новий договір. При цьому, останній підписано позивачкою без застережень чи пропозицій щодо внесення змін до проекту, яким є договір до його підписання сторонами. Так, 18.11.2015 року між [PERSON] як споживачем, укладено договір із постачальником газу - ТОВ «Миколаївгаз збут» та газорозподільним підприємством «Миколаївгаз» (а.с. 28-29) При цьому, у розділі 2-му договору в Переліку газових приладів та пристроїв вказаного два об'єкти, що позначені скороченою назвою як «КЧМ»- 1 прилад та «ПГ» - 1 прилад (а.с. 29). За вказаного, посилання позивача про прийняте відповідачем ПАТ «Миклаївгаз» рішення, що виразилося в припиненні подачі газу до котла опалювання, спростовується змістом вказаного договору. 16.11.2015 року [PERSON] встановила нову автоматику та газ після виявленого порушення було подано лише для перевірки працездатності цієї автоматики, а не як рішення про відключення опалювального котла будинку [PERSON] Щодо поновлення подачі газу до будинку позивача, то перше відключення мало місце 21.04.2013 року, коли працівники ПАТ «Микролаївгаз», перевіряючи дотримання [PERSON] Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999 р. № 2246 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), виявили несправність автоматики, тобто порушення техніки безпеки (а.с. 13). При цьому, Акт на відключення підписано [PERSON] без застережень. У ньому ж споживача попереджено про недопущення самовільного підключення газопостачання (а.с. 14). Крім того, ці дії представників ПАТ «Миколаївгаз» не оскаржуються [PERSON] Відповідно до п. 29 Договору про надання послуг з газопостачання (а.с. 7-9), виконавець має право припинити постачання газу споживачеві, в тому числі, у разі порушення споживачем Правил безпеки, що створює загрозу виникнення аварійної ситуації. На підставі п.4.5.11 «Правил безпеки системи газопостачання України» ДНАОП 0.00-1.20-98, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці від 01.10.1997 року, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України від 15.05.1998 року №318/2758 передбачено, що відключенню від системи газопостачання з установкою заглушки підлягають прилади і апарати, в яких не забезпечена герметичність і які мають несправну автоматику безпеки. 16.05.2015 року працівниками ПАТ «Миколаївгаз» виявлено самовільне відновлення газопостачання, складено акт перевірки, акт-претензію та відключено газопостачання (а.с. 15), що також відповідає приписам п. 29 вищевказаного договору та Пункту 6 і 35 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1999 року (далі - Правила). Акт претензія підписана [PERSON] У ньому ж визначено день та час проведення засідання комісії з розгляду даного акту (22.05.2015 року), на який запрошено споживача. Отже, самовільне відновлення газопостачання до будинку свідчить про порушення позивачкою Правил, а тому у відповідача були підстави, передбачені Правилами, для припинення газопостачання до її житлового будинку. П. 9 Правил передбачає відновлення газопостачання, зокрема, після усунення порушень. 22.05.2015 р. вищевказаний акт-претензію було розглянуто комісією, за результатами якої здійснено нарахування збитків за самовільне підлючення в сумі 23744,22 грн. та направлено споживачу рахунок на оплату (а.с. 16-18). Відповідно до листа ПАТ «Миколаївгаз» від 28.07.2016 року, щодо скарги [PERSON] стосовно неправомірних дій працівників ПАТ «Миколаївгаз» повідомлено про обставини встановлені вище, а саме: причини відключень будинку [PERSON] від газопостачання 21.04.2013 року та 16.05.2015 року, визначені комісією збитки в сумі 23744,22грн., про укладення Договору від 18.11.2015 року. Окрім того, ПАТ «Миколаївгаз» зазначило, що відновлення газопостачання можливе після усунення порушень техніки безпеки, сплати споживачем боргу та відшкодування збитків, завданих неправомірними діями газо постачальнику або газорозподільному підприємству, чи після укладення договору реструктуризації, що відповідає приписам п. 9 Правил (а.с. 25). При цьому, за приписами Правил надання населенню послуг з газопостачання відновлення газопостачання проводиться лише газопостачальним підприємством та є додатковою послугою в разі порушення споживачем Правил, за яку газорозподільне підприємство має право отримувати додатковий прибуток за встановленими тарифами (п.16 Правил). Тому посилання [PERSON] на безоплатність послуг відповідача у таких випадках, не заслуговують на увагу, і вимоги про відновлення газопостачання за рахунок ПАТ «Миколаївгаз» не є обґрунтованими. Щодо посилання позивача про відключення її будинку від газопостачання втретє 16.11.2015 року, то відповідно до відмітки про проведення технічного обслуговування, фактично підключення будинку споживача до газопостачання не відбулося, а пуск газу здійснено для перевірки працездатності заміненої автоматики (а.с. 19-20). У цьому ж листі-відмітці зазначено про звернення з питань підключення за відповідною адресою (а.с. 19). Отже, підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині відновлення газопостачання за рахунок відповідача ПАТ «Миколаївгаз» не вбачається. Щодо вимог [PERSON] про визнання недійсним договору реструктуризації, то судом встановлено наступне. 13 липня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Миколаївгаз збут» підписано договір реструктуризації заборгованості, яка на час підписання цього договору становила 22402,21 грн., з яких: перед ПАМ «Миколаївгаз» - 22082,95 грн. та перед ТОВ «Миколаївгаз збут» - 319,26 грн. (а.с. 26). Вказаним договором визначили всі суттєві умови, права та обов'язки сторін. Відповідно до частини 1 ст. 231 ЦК України, правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. За вимогами ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 57, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В своєму позові [PERSON] посилається на недійсність вказаного договору, як такого, що підписаний нею піт психологічним тиском з боку представників ТОВ «Миколаївгаз збут», які погрожували їй від'єднанням будинку від централізованого опалення у разі не підписання цього договору. В той же час, на підтвердження своїх пояснень будь-яких доказів [PERSON] надано не було. Представник [PERSON], посилаючись на неможливість закінчення судового слідства, в свою чергу будь-яких підстав для цього не зазначив, вимог про дослідження додаткових доказів чи допит свідків за клопотаннями, що ще не були розв'язані, не заявляв. Щодо посилань [PERSON] про недійсність договору реструктуризації через відсутність розрахунку заборгованості та наявної частини боргу перед ПАТ «Миколаївгаз», яке не є стороною цього договору, то ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Більш того, відсутність розрахунку збитків не свідчить про недійсність умов договору та [PERSON] не була позбавлена можливості вимагати відповідного розрахунку до підписання вказаного договору. Щодо сторін договору реструктуризації, то Правила надання населенню послуг з газопостачання, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року №2246, втратили свою чинність з 16.07.2016 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №442 від 13.07.2016 року Про визнання такими, що втратили чинність деяких Постанов Кабінету Міністрів України. 27.11.2015 року набув чинності Кодекс газорозподільних систем, затверджений Постановою Регулятора НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 року, і згідно п.3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ, його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі, побутових споживачів), об'єкти яких підключені до газорозподільних систем. Відповідно до п.2 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ, оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, яким і є на даний час ПАТ Миколаївгаз, при цьому постачання природного газу споживачам з 01.07.2015 року здійснює підприємство - ТОВ «Миколаївгаз Збут». Саме виходячи з цього, збитки за період по 30.06.2015 року підлягають відшкодуванню (ст.22 ЦК) ПАТ «Миколаївгаз», а з 01.07.2015 року - ТОВ «Миколаївгаз Збут» як газопостачальній організації. За наведеного, підстави для задоволення вимог [PERSON] щодо визнання недійсним договору реструктуризації відсутні. Її вимоги щодо стягнення моральної шкоди, спричиненої ТОВ «Миколаївгаз збут» як виною стороною, що застосувала психологічний тиск (ч.2 ст. 231 ЦК України), є похідними від вимоги визнання правочину недійсним, а тому, враховуючи висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення цієї вимоги, не може бути задоволеною і похідна - стягнення моральної шкоди. Також повідними є вимоги і щодо стягнення 3 тис. грн., як перерахованих нею ПАТ «Миколаївгаз» за недійсним договором (ст. 216 ЦК України). Враховуючи, що недійсність Договору реструктуризації не встановлена, то підстав для застосування реституція не вбачається. За зустрічним позовом ПАТ «Миколаївгаз» про стягнення з [PERSON] суми збитків, суд виходить з наступного. У відповідності до п. 30 Правил надання населенню послуг з газопостачання (чинних на день виникнення спірних правовідносин) газопостачальне підприємство має право вимагати від споживача відшкодування збитків згідно з Порядком відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання. Самовільним відновленням газопостачання згідно п. 2 Розділу І Порядку відшкодування збитків, є виявлений після складання акта про припинення газопостачання факт самовільного втручання споживача в роботу системи газопостачання з метою відновлення газопостачання на власні об'єкти або окремі газові прилади і пристрої, у тому числі шляхом зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі на об'єкт споживача, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо. Відповідно до пп. 4 п. 4 Розділу II Порядку відшкодування збитків, у разі самовільного відновлення газопостачання розрахунок збитків за спожитий газ має здійснюватись за нормами споживання газу, що були чинними на дату виявлення порушення, за період з дня припинення газопостачання до дня виявлення порушення, але не більше ніж за 6 місяців. З розрахунку суми збитків, завданих газопостачальному/газорозподільному підприємству споживачем, виключаються суми, сплачені споживачем за період нарахування збитків (п.п.7 п. 5 розділу ІІ Порядку). Відповідно до п. 15 Правил, справляння плати за нормами споживання у разі наявності лічильника газу не допускається, крім випадків, в тому числі самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання. На день виявлення порушення (16.05.2015 року) роздрібну ціну на природний газ, що використовується для потреб населення, було встановлено постановою НКРЕКП від 03.03.2015 року № 583 на рівні 7,188 грн. за 1 м. куб. Щодо норми споживання природного газу, то ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 січня 2016 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 29 квітня 2015 року № 237. Тому норму такого споживання слід розраховувати відповідно до норм, які були визначені Постановою КМ України № 6129 від 08.06.1996 року в редакції станом на 01.10.2014 року, тобто 9 куб.м. на особу (18 на двох у даному випадку) за використання газової плити та 11 куб.м. - на індивідуальне опалення. Щодо індивідуального опалення, то згідно п.2 даної Постанови, під час нарахування плати за природний газ, використаний на індивідуальне опалення, приймається норма опалювальної площі 21 кв.м. на наймача або власника житла і кожного члена сім'ї та додатково10,5 кв.м. на сім'ю. За надлишок опалювальної площі понад цю норму, плата справляється у розмірі 1,3 тарифу. З розрахунку ПАТ «Миколаївгаз» слідує про відповідне застосування вище зазначених норм та тарифів, враховано сплачену [PERSON] добровільно суму (3364,40 грн.), з урахуванням чого визначено загальний розмір збитків, що становить 21627 грн. (а.с. 114). Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ «Миколаївгаз» щодо стягнення з [PERSON] збитків. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, з урахуванням задоволених вимог ПАТ «Миколаївгаз» з [PERSON] на користь цього Товариства слід стягнути судові витрати в розмірі 1378 грн.

Outcome: approved