Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя, в якому просять розірвати шлюб, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя, подружні відносини припинено, примирення неможливе, шлюб існує формально. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02.04.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами окремого провадження. Заявники надали до суду заяви, в яких заявлені вимоги підтримують і просять справу слухати у їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.11.2013 (а.с.22). У шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с.7), щодо якої 25.03.2021 був підписаний договір між батьками щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання дитини та встановлення розміру аліментів і додаткових витрат на утримання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шершун Н.К.. (а.с.8-9). На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки сторони не бажають зберегти шлюб, примирення між ними неможливе. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Враховуючи те, що сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх відносин, сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки це призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, суд дійшов висновку, що заява є обгрунтованою і пядлягає задоволенню.

Outcome: approved