Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

До Тульчинського районного суду звернулася [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач та відповідач проживали у шлюбі, під час якого [INFO] в них народилась донька [PERSON], батьком якої є [PERSON] Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб розірвано. Відповідач майже чотири роки ніяких стосунків з дитиною не підтримує, не провідує, не цікавиться станом здоров'ям, її розвитком, вихованням, матеріальної допомоги не надає та участі у її вихованні взагалі не приймає. Рішенням Тульчинського районного суду від 17.03.2013 з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] стягуються аліменти в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Однак, на даний час є заборгованість по сплаті аліментів у сумі 8690,17 грн. Зважаючи на викладене, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач у судовому засіданні наполягала на задоволені позовних вимог, посилаючись на викладене у позовній заяві. Представник третьої особи органу опіки та піклування Тульчиснької РДА не заперечив щодо задоволення позовних вимог та зазначив, що відповідно до висновку районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування є доцільним позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив, що: [INFO] народилася [PERSON], матір'ю якої записана [PERSON], а батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.01.2014, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тульчинського районного управління у Вінницькій області (а.с.8). Згідно довідки № 02-34-198 від 24.01.2018, виданої виконавчим комітетом Тульчинської міської ради Вінницької області, встановлено, що донька [PERSON] знаходиться на утриманні своєї матері [PERSON] (а.с.9). Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.03.2015, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 12.07.2013 Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 79. Після розірвання шлюбу віновлено дошлюбне прізвище [PERSON] - "[PERSON]" (а.с.16). Відповідно до розрахунку Тульчинського районного ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 26.01.2018, заборгованість по аліментах [PERSON] перед [PERSON] станом на 01.01.2018 становить 8690,17 грн. (а.с.13). Згідно довідки від 26.01.2018, виданої комітетом Тульчинської міської ради Вінницької області, встановлено, [PERSON] проживає разом зі своєю донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини [PERSON] її не відвідує та у вихованні участі не приймає (а.с.17). У відповідності до висновку комісії з питань захисту прав людини при виконкомі Тульчинської міської ради № 120 від 21.09.2017, є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.10-11). Статтею 15 Цивільного кодексу України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей , піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний та духовний моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя , зобов'язані поважати дитину. Згідно ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно п. 15 ПП ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 вказаної Постанови, роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В порушення даних принципів щодо виховання дитини, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, що підтверджується наявними в справі доказами. Враховуючи наведені обставини судом встановлено, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків. Більше того, усі обставини свідчать про те, що він продовжує ухилятись від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться життям доньки, не бере участі у вихованні, не забезпечує матеріально. Крім того, судом з'ясовано, що [PERSON] родинних стосунків з дитиною не підтримує. На підставі статей 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Правовідносини, що виникли між сторонами, регламентуються ст. 150, 164, 166, 180, 182, 183, 191, 193 СК України. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 704, 80 грн., а також витрати на правову допомогу у сумі 1200 грн., які є документально підтвердженні. На підставі викладеного,

Outcome: approved