Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, місце народження: Російська Федерація, Брянська область, Суземський район, селище Кокорєвка, місце смерті: Україна Донецька область м. Донецьк. В обґрунтування заяви зазначила, що вона проживала в м. Донецьку. Проте була змушена переїхати проживати в м. Богодухів Харківської області. Наразі проживає в [ADDRESS]. [INFO] року помер її чоловік [PERSON] в м. Донецьку, Донецької області. Про це видано лікарське свідоцтво про смерть та довідку про смерть № 33 від 18 квітня 2016 року. Однак зареєструвати його смерть у встановленому законом порядку вона не може. У зв'язку з відмовою Богодухівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області у проведенні реєстрації смерті чоловіка, оскільки свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане Петровським відділом запису актів громадянського стану м. Донецька державної реєстраційної палати донецької народної республіки, [PERSON] не може зареєструвати смерть чоловіка та реалізувати свої спадкові права. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні заяви наполягала. Представник заінтересованої особи Богодухівського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явився, надав заяву відповідно до змісту якої просив цивільну справу слухати без участі представника, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженка с. М. Боброво Дмитровського району Курської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданим Петровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області від 19 жовтня 1996 року. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] підтверджується факт укладання 25 липня 1986 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Після укладання шлюбу залишила прізвище «[PERSON]». Відповідно до копії довідки лікарського закладу про причину смерті № 33 від 18.04.2016 року, помер [INFO] року [PERSON], у віці 81 рік. Причиною смерті вказано гострий тромбоз мезентеріальних вен. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Петровським відділом запису актів громадського стану державної реєстраційної палати міністерства юстиції донецької народної республіки від 27 травня 2016 року, [PERSON], помер [INFO] року, у віці 81 рік, місце смерті донецька народна республіка Петровський район м. Донецьк, актовий запис № 468. [PERSON] звернулася до Богодухівського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті [PERSON] Богодухівським районним відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 07.03.2017 року вих. № 235/15.20-06-59 [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (з наступними змінами та доповненнями) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з положеннями п. 2 ч. 1ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до Постанови Верховної ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 р. № 254-19, а також Додатку до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 252-VIII місто Донецьк належить до окремих районів Донецької і Луганської областей, де запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування і визнана тимчасово окупованою територією. Відповідно до Додатку 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1276-р), а саме Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження - м. Єнакієве належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно до абз. 2 ч. 1ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров'я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545. Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.). Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється. Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Однак, місто Донецьк, згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-рвходить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. А відповідно до положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, місто Донецьк входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. У зв'язку з тим, що смерть [PERSON] настала на території міста Донецьк, на території якої нині жодний орган державної влади України не працює, відбувалась антитерористична операція та визнана тимчасово окупованою територією, суд погоджується з тим, що отримати лікарське свідоцтво про смерть, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України - є неможливим. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, у зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Оскільки свідоцтво про смерть [PERSON], [NUMBER] видане Петровським відділом запису актів громадського стану державної реєстраційної палати міністерства юстиції донецької народної республіки від 27 травня 2016 року, а м. Донецьк входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, дані про смерть чоловіка заявниці не внесено до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, через що у неї виникли складнощі в реалізації її прав, пов'язаних з прийняттям спадщини після померлого. Відповідно до п. 1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Оскільки реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті [PERSON] неможлива, то суд вважає за необхідне встановити такий факт, задовольнивши вимоги заявника, які є доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved