Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позовну заяву мотивує тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Ще за життя - [INFO] , її мати склала заповіт, яким заповіла їй, своєї доньці, належну останній земельну ділянку, яка знаходиться в межах Староковрайської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, площею 4,4642 га, кадастровий номер: 7125188800:03:000:0692, вартістю 41026 грн. Вона своєчасно звернулася до Чорнобаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але отримала відмову у видачі свідоцтва про право власності, оскільки у неї відсутні оригінали документів на земельну ділянку. Інших спадкоємців, які б бажали прийняти спадщину немає. На підставі вищевикладеного просить суд визнати за нею, [PERSON] , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в межах Староковрайської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, площею 4,4642 га, кадастровий номер: 7125188800:03:000:0692, вартістю 41026 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Суду пояснила, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . За своє життя, 15.05.2004, остання склала заповіт, відповідно до якого заповіла їй земельну ділянку, яка знаходиться в межах Староковрайської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, площею 4,4642 га, кадастровий номер: 7125188800:03:000:0692. [PERSON] є її рідним братом, обов`язкової долі у спадщині він немає. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 02.11.2020 надіслав до суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає повністю та проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 08.10.2019 Чорнобаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області [PERSON] померла [INFO] (а.с. 8). За своє життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Чорнобаївської державної нотаріальної контори Залізняк Н.Є. 15.05.2004, реєстровий номер 1476, відповідно до якого остання заповіла належну їй земельну ділянку розміром 4,4642 га, розташовану на території Староковрайської сільської ради, яка належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія ЧР № 042399 та земельну ділянку розміром 0,3294 га, що знаходиться в [ADDRESS] : [PERSON] (а.с.14). Факт того, що [PERSON] є рідною донькою померлої [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 07.10.1965 Староковрайським ЗАГС Чорнобаївського районгу Черкаської області (а.с.11) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 10.09.1989 Чорнобаївським райвідділом ЗАГС Черкаської області (а.с.12). Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне останній майно, а саме: земельну ділянку, яка знаходиться в межах Староковрайської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, площею 4,4642 га, кадастровий номер: 7125188800:03:000:0692, вартістю 41026 грн.(згідно висновку про вартість об`єкта оцінки). Листом від 17.09.2020 № 208/02-16 [PERSON] завідуючою Чорнобаївської державної нотаріальної контори Бабак Л.М. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, оскільки останньою не були надані оригінали правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на таке майно. На запит Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16.10.2020 до суду надійшли матеріали із спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] , відповідно до яких із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця звернулася її донька - [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що позивач вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак позбавлена можливості оформити право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути, зокрема визнання права. У п.п. 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved