Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

в червні 2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, просила позбавити батьківських прав відповідача [PERSON], стосовносина [PERSON], [INFO]. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.07.2017 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. На підтвердження позовних вимог позивач вказала, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з січня 2012 року. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне проживання з відповідачем припинено в жовтні 2013 року, вона з дитиною мешкає окремо. З того часу відповідач не цікавиться життям сина, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися та приймати участь у його вихованні. Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав стосовно сина [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала висновок виконкому та вважала за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з січня 2012 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали разом без реєстрації шлюбу. Від сумісного життя сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], матірю дитини є позивачка [PERSON], батьком - відповідач [PERSON], що підтверджується долученим до матеріалів справи свідоцтвом про народження [PERSON] І-КИ № 415415, що видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану міського управління юстиції у Дніпропетровській області 11 грудня 2012 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.10.2015 року, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, починаючи з 30.07.2015 року. Згідно довідки № 164 від 06.02.2018 року, виданою Покровським відділом державної виконавчої служби м. Кривого Рогу, станом на 01.02.2018 року заборгованість по аліментам відповідача [PERSON] складає 45343,24 грн.. Загальна сума сплачених аліментів за цей період становить 0,00 грн.. Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.11.2008 року, [PERSON] було засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України на два роки позбавлення волі з конфіскацією майна. Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України на два роки позбавлення волі. Як встановлено у судовому засіданні відповідач [PERSON] станом на час розгляду справи відбуває покарання в Солонянській виправній колонії № 21 за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, міра покарання три роки шість місяців позбавлення волі, до 24.04.2020 року. Як вбачається з висновку виконкому Покровської районної у місті ради "Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]" від 06.11.2017 року, відповідач [PERSON] не виконує батьківських обов'язків, не піклується про фізичний стан і духовний розвиток сина, не забезпечує необхідного харчування, не готує його до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Виконком Покровської районної у місті ради в інтересах малолітньої дитини вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дитини, [PERSON], [INFO]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він батько позивача [PERSON], відповідача [PERSON] знає з 2012 року, він є біологічним батьком його онука [PERSON]. Відповідач [PERSON] участі у вихованні сина ніколи не брав, матеріально його не утримував, ніколи не приацював, сім'я доньки була завжди на його утриманні. Поведінка відповідача [PERSON] негативно впливає на виховання дитини, оскільки відповідач при зустрічі з сином зазвичай поводив вів себе неадекватно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона сусідка позивачки. Після народження сина, відповідач [PERSON]деякий час проживав з сімєю, однак згодом він залишив сім'ю. Відповідач вихованням дитини не займався, матеріально не утримував. Враховуючи дані обставини, судом встановлено, що своїми діями відповідач [PERSON] порушує свої зобов'язання, закріплені в ст. 51 Конституції України, а саме: «Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття». Аналогічне твердження закріплене і у ст. 150 СК України, якою передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, де зазначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 11.12. ЗУ «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов'язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання -є одним із основних прав дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно д ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Якщо батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то ч. 2 ст. 164 СК України передбачає підставу для позбавлення батьківських прав. Оцінивши в сукупності зібрані та досліджені по справі докази, судом встановлена винна поведінка відповідача, який жодним чином не виконує свої батьківські обов'язки та нехтує ними, свідомо ухиляється від виховання дитини, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Так як позивач не наполягала на стягненні судових витрат з відповідача ці витрати слід віднести за рахунок позивача. На підставі наведеного, ст.ст.150,\~164,\~165 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved