Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

В травні 2015 року Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить виселити з будинку, що розташований по вул. Кринична, 32 в м. Обухів, Обухівського району, Київської області [PERSON] без надання йому іншого житлового приміщення, усунути таким чином перешкоди в користуванні Позивачу житловим будинком та забезпечивши Позивачу вільний доступ до жилого будинку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 24.12.2014 року припинено право власності [PERSON] на 1/6 частину будинку № 32 по вулиці Криничній в місті Обухів Київської області і він знятий з реєстрації за вказаною адресою. Позивач є власником вищезазначеного будинку на підставі рішень суду та договору дарування, що підтверджується витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. Проте, на даний час позивач позбавлений права володіння та користування будинком через перешкоди, які чинить Відповідач, проживаючи в належному позивачу житловому будинку без належних на те правових підстав та на прохання позивача добровільно залишити будинок відмовляється. В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся за адресою місця проживання, вказаною у довідці Управління ДМС України в Київській області (а.с. 19) та в силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України (зі змінами і доповненнями) був повідомлений належним чином. Свідок [PERSON], пояснив в судовому засіданні, що відповідач дійсно чинить перешкоди позивачеві в користуванні житловим будинком, що належить позивачеві, вчиняє сварки. Суд вважає можливим розглянути даний спір зі згоди позивача у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку, що відповідає вимогам\~ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивача та його представника, свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 24.12.2014 року, яке набрало законної сили, припинено право власності [PERSON] на 1/6 частину будинку № 32 по вулиці Криничній в місті Обухів Київської області та визнано право власності на зазначену частину будинку за [PERSON]. Обухівський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Київській області № 18/1567 від 16.05.2015 року на адвокатський запит [PERSON] повідомив, що 08.04.2015 року громадянина [PERSON] було знято з реєстраційного обліку за місцем проживання за адресою: [INFO], згідно рішення Обухівського районного суду Київської області від 24.12.2014 року, яке набрало законної сили. Позивач є власником житлового будинку № 32, що заходиться по вулиці Криничній в місті Обухів Обухівського району Київської області, що підтверджується наступним: витягом з Державного реєстру речових прав та їх обтяжень від 02.03.2015 року, індексний номер 34368136 відповідно до якого 1/6 частина зазначеного житлового будинку перебуває у приватній власності [PERSON] на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області № 2-72/14 від 24.12.2014 року; витягом про Державну реєстрацію прав № 33692686 від 03.04.2012 року, відповідно до якого 1/6 частина зазначеного житлового будинку перебуває у приватній власності [PERSON] на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 28.04.2011 року; витягом Державну реєстрацію прав № 34296517 від 28.05.2012 року відповідно до якого 2/3 частини зазначеного житлового будинку перебуває у приватній власності [PERSON] на підставі договору дарування 1-742/15.05.2012 року; (а.с. 10- 12). Проте, на даний час позивач позбавлений права володіння та користування будинком, оскільки в будинку № 32 по вулиці Кринична у місті Обухів Київської області проживає Відповідач, що підтверджується актом обстеження , складеним депутатом Обухівської міської ради в присутності двох свідків (а.с. 15). З пояснень Позивача встановлено, що він просив Відповідача добровільно залишити будинок, але відповідач відмовив Позивачу залишити будинок, з посиланням на те, що буде подовжувати поживати в належному позивачеві житлі. Незважаючи на неодноразові прохання Позивача звільнити будинок та надати йому право зайти до будинку, Відповідач не допускає Позивача до будинку та самочинно без його згоди зайняв в особисте користування всі приміщення в будинку, господарські споруди. У відповідності з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. Ст. 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 116 ЖК України передбачено, що коли наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих проводиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст.157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. На даний час Позивач, як власник будинку № 32 по вулиці Криничній в місті Обухів Київської області не може користуватись та розпоряджатись майном, що належить йому на праві власності, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, на даний час там проживає відповідач. Даний факт також, підтверджується наявним в матеріалах справи Актом обстеження складеним депутатом Обухівської міської ради від 07.04.2015 року. Суд приходить до переконання, що Відповідач робить неможливим для Позивача проживання в будинку. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору в сумі 243, 60 грн. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 59, 60, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, ст. 150 ЖК України, суд, -

Outcome: approved