Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області та Будо-Вороб`ївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку (пай). Заявлені позовні вимоги мотивують тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON] , [INFO] померла їх мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельні ділянки розташовані на території Будо-Вороб`ївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, при зверненні до нотаріуса виявилося, що державні акти серії ІІ-ЧН № 027200 від 25.09.2003 та серії ІІ - ЧН № [NUMBER] від 25.09.2003року видані на підставі розпорядження Новгород-Сіверської районної державної адміністрації від 29.04.2002р. за №130 на право власності на землю були видані вже після смерті [PERSON] та [PERSON] . Даний факт унеможливлює оформлення позивачами спадщини. В судове засідання позивачі не з`явилися, але надали суду заяву в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі просили їх задовольнити, справу розглянути за їх відсутності. Представник Будо-Вороб`ївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області в судове засіданні не з`явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, справу просить розглянути без участі представника. Представник відповідача Новгород-Сіверської РДА Чернігівської області в судове засідання не з`явився, хоча судом про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини четвертої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову, суд виходить з такого. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (пункт 1 частини другої статті 16, частина перша статті 328 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України). На земельні ділянки громадяни набувають право власності, зокрема, на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України); право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Перехід прав та обов`язків ( спадщина ) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців ) є спадкуванням (ст. 1216 ЦК України ), яке здійснюється за заповітом або за законом ( 1258 ЦК України). Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав: Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.07.2001 року [PERSON] помер [INFO] ( а.с. 9) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.02.2002 року [PERSON] померла [INFO] ( а.с. 8) На ім`я [PERSON] та [PERSON] на підставі розпорядження Новгород-Сіверської райдержадміністрації №30 від 29.04.2002року видані державні акти на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН № 027200 від 25.09.2003 та серії ІІ - ЧН № 027201 від 25.09.2003року.(а.с.15-16) Згідно довідки Будо-Вороб`ївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області [PERSON] , на день смерті проживала у с. Будо [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] (а.с.13) Згідно свідоцтва про народження № [NUMBER] від 08.12.1958 року [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 11) Згідно свідоцтва про народження № [NUMBER] від 09.02.1962 року [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 10) Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.03.1983року [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.10) Згідно повідомлення нотаріуса №1691 від 11.12.2019 року, [PERSON] та [PERSON] роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину не можливо через видачу державного акту про право на земельну ділянку після смерті спадкодавця.(а.с.5) Згідно з вимогами ст. 22 ЗК України (в редакції чинної на день смерті [PERSON] та [PERSON] ) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та одержання документа, що посвідчує це право. Після смерті [PERSON] та [PERSON] , в порушення вимог ч. 2 ст. 9 ЦК УРСР, на їх ім`я були видані державні акти ІІ-ЧН № 027200 від 25.09.2003 та серії [NUMBER] від 25.09.2003рокуна право приватної власності на земельну ділянку. Положеннями ст. 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини. Позивачі фактично позбавлені можливості оформити нотаріально свої права щодо вказаної у державних актах ІІ-ЧН № 027200 від 25.09.2003 та серії ІІ-ЧН № 027201 від 25.09.2003рокуземельної ділянки, внаслідок видачі вказаних державних актів після смерті [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч.3 ст. 200, ч.4 ст.206 ЦПК України, ст. ст. 368, 370, 372 ЦК України, та те, що представник відповідача повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача ухваливши рішення у підготовчому судовому засіданні. На підставі викладеного, враховуючи роз`яснення ПП ВСУ від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", приймаючи до уваги вимоги затвердженого 02.07.2003 року наказом № 174 Державного комітету України по земельних ресурсах Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель та

Outcome: approved