Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

В липні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власникоми квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування за №1192 від 11 серпня 1997 року. В будинку з 1999 року зареєстровані дружина та син позивача [PERSON] та [PERSON] , які там не проживають з 2000 року. Позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 16.07.2020 року було відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання, з повідомленням учасників справи та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою від 16.10.2020 року справу призначено до судового розгляду по суті в загальному порядку. В судове засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, підтримують позовні вимоги, не заперечувають проти заочного розгляду справи. Відповідачі у засідання не з`явились повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надавали. Враховуючи письмову згоду представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Згідно договору дарування квартири від 11.01.1997 року, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар належну дарителю квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідачі є дружиною та сином позивача. Згідно листа виконуючої обов`язки старости Веселівського старостинського округу Аннас Л.І. №40-Вих/20 від 20.07.2020 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , але не проживають за даною адресою більше 20 років (а.с. 17). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачі не проживають у належній позивачу квартири з 2000 року через погіршення стосунків між подружжям. Тобто, відповідачі не проживають у квартирі без поважних причин, тому відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України вони втратили право на користування цим житлом. Відповідно до положень ст.ст. 3 та 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (в редакції закону від 10.12.2015р, що набрав чинності з 29.12.2015р) реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці здійснює орган реєстрації (виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради). Згідно ч.1 ст.7 вказаного Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на підставі, зокрема, заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть тощо. Отже, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням. Таким чином, враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню. Підстави для відмови в задоволенні позову відсутні.

Outcome: approved