Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання в с. Каноничі Володимирецького району, Рівненської області з 21 березня 1990 року по 10.11.1992 року. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона [INFO] народилася в с. Дубівка, Володимирецького району Рівненської області, на даний час проживає в [ADDRESS] . З 29.07.1988 року по 21.03.1990 року постійно проживала і була зареєстрована в с. Дубівка Володимирецького району Рівненської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Також з 10.11.1992 року по даний час [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована в с. Каноничі Володимирецького району, тобто на території, яка віднесена до зони гарантованого добровільного відселення. В заявниці відсутнє підтвердження постійного проживання з 21.03.1990 року по 10.11.1992 року в с. Каноничі та в с. Дубівка Володимирецького району, оскільки в цей час була зареєстрована на території Федорівської сільської ради Каховського району Херсонської області. Проте, [INFO] у неї народилася дочка [PERSON] , і в період перебування у відпустці по догляду за дитиною заявниця постійно проживала в с. Дубівка у своїх батьків, а з 1991 року у с. Каноничі у власному будинку. Для підтвердження дійсного періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення та отримання соціальних пільг, що з цього випливають, їй необхідно встановити даний факт. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Від представника заявниці надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, заяву підтримують повністю. Представник заінтересованої особи направив заяву про розгляд справи у їх відсутності. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, приходить до висновку про задоволення заяви з таких підстав: Згідно паспорта, серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] в с. Дубівка Володимирецького району Рівненської області. Відповідно до довідки Каноницької сільської ради № 892 від 11.09.2020 р. [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована з 29.07.1988 року по [INFO] в с. Дубівка Володимирецького району Рівненської області, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Довідкою Каноницької сільської ради № 891 від 11.09.2020 р. підтверджено, що заявниця постійно проживала та була зареєстрована в с. Каноничі Володимирецького району, тобто територія якого віднесена до зони гарантованого добровільного відселення з 10.1 1.1992 року по даний час. А як зазначено у Рішенні Конституційного суду від 17.07.2018 року №6- р,2018 та статті 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивачка має право на нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У зв`язку з набуттям вказаного права, таке неможливо реалізувати, оскільки в [PERSON] відсутнє підтвердження постійного проживання на радіоактивно забрудненій території з 21.03.1990 року по 10.11.1992 року. Згідно копії погосподарської книги Каноницької сільської ради Янченюк Ж.О. з 01.01.1991 року проживала в с. Каноничі Володимирецького району, без реєстрації. Як зазначено в свідоцтві про народження, серії [NUMBER] , виданого Каноницькою сільською радою Володимирецького району, у [PERSON] [INFO] народилася дочка - [PERSON] . Підтвердженням того, що заявниця проживала з березня 1990 по листопад 1992 року на території Каноницької сільської ради Володимирецького району, є те, що дочка проживала з нею та отримувала всі необхідні в дитинстві щеплення, що стверджується доданою копією карти профілактичних щеплень, в якій зазначено проведення щеплень 13.01.1990 р., 16.03.1990 р. та 13.02.1992 р. Домашня адреса вказана - с. Дубівка, прибула з с. Федорівка. Разом з тим, відсутність постійного проживання на території Федорівської сільської ради Каховського району Херсонської області вказано в архівній довідці від 16.07.2020 року, згідно якої з квітня 1990 року по вересень 1992 року заявниця не отримувала заробітну плату як працівник радгоспу ім. Рози Люксембург. Отже, в період перебування у відпустці по догляду за дитиною, заявниця постійно проживала в с. Дубівка у своїх батьків, а з 1991 року у с. Каноничі у власному будинку. Факт проживання заявниці [PERSON] в с. Дубівка та в с. Каноничі, Володимирецького району, Рівненської області також підтверджується також письмовими поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , де зазначено, що [PERSON] постійно проживала з жовтня 1990 року по листопад 1992 року на території Каноницької сільської ради, Володимирецького району, Рівненської області. На підставі наведеного суд вважає доведеним факт проживання заявниці [PERSON] в с. Каноничі Володимирецького району Рівненської області з 21 березня 1990 року по 10.11.1992 року. Як вбачається зі ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення , зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що заінтересована особа визнає заявлені вимоги, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. А як в ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. А тому суд рахує, що заява підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved