Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири. В позовній заяві зазначила, що між нею та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу зареєстровано Вознесенською Універсальною товарно-сировинною біржею в журналі реєстрації біржових договорів з нерухомістю за № 466 від 08 червня 2001 року. На підтвердження факту досягнення згоди між ними, позивач сплатив [PERSON] вартість квартири в сумі 1 000 грн., а остання прийняла кошти і передала приміщення квартири та технічну документацію. 08 червня 2001 року на підставі вищезазначеного договору Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації позивачці видано реєстраційне посвідчення, згідно з яким придбана нею квартира зареєстрована і належить їй на праві особистої власності. Позивачці [PERSON] після придбання житлового будинку стало відомо, що договір купівлі-продажу квартири суперечить чинному законодавству. Таким чином, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири перешкоджає позивачці набути право власності на придбану квартиру, тому вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю в тому ж обсязі і з тих же підстав, просила позов задовольнити і визнати договір купівлі-продажу квартири дійсним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 08 червня 2001 року було укладено договір купівлі-продажу квартири, який розташований [ADDRESS]. Згідно договору позивач сплатив [PERSON] вартість квартири в сумі 1 000 грн., а [PERSON] прийняла кошти і передала технічну документацію на квартиру. 08 червня 2001 року вказаний договір купівлі-продажу квартири було посвідчено і зареєстровано Вознесенською Універсальною товарно-сировинною біржею в журналі реєстрації біржових договорів з нерухомістю за № 466. /а.с.- 5/. 08 червня 2001 року Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації право власності на придбану квартиру було зареєстровано в реєстрі прав на нерухоме майно та видано реєстраційне посвідчення, згідно з яким квартира належить [PERSON] на праві особистої власності /а.с. -6/. Оскільки правовідносини виникли між сторонами в період дії Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, суд, враховуючи положення п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вважає, що на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час укладення договору. Відповідно до вимог ст.227 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири має бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Також договір купівлі-продажу квартири підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно ст.15 Закону України "Про товарні біржі" в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 1998 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. На думку суду спірну угоду слід вважати укладеною, тобто такою, щодо якої сторонами в потрібній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов, відбулося її повне виконання сторонами, іншого під час розгляду справи не встановлено, на час укладення угоди момент вчинення договору не пов'язувався з державною реєстрацію і право власності у набувача виникало з моменту укладення договору, у зв'язку з чим, суд вважає можливим застосувати до спірних правовідносин положення ч.2 ст.47 ЦК УРСР 1963 р., визнавши спірну угоду дійсною. На підставі викладеного,

Outcome: approved