Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивувала тим, що з часу народження по даний час проживає в згаданому будинку, побудованому її батьками в 1983 р. Зазначене господарство згідно з Випискою з погосподарської книги зареєстроване як колгоспний двір, головою якого був її батько [PERSON]. Станом на 15.04.1991 р., тобто час, з якого припинилось існування колгоспних дворів, в спадковому будинковолодінні крім позивачки та її батька, були зареєстрованими та фактично проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON] Батько позивачки [PERSON] помер [INFO], заповіту не залишив. Так як проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний побут, тому позивачка з метою оформлення спадщини звернулась до нотаріуса восени 2015 р. Постановою від 22.11.2015 р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документу про право власності спадкодавця на спадкове майно. Позивачка продовжує проживати в будинку по [ADDRESS], неодноразово проводила капітальні та поточні ремонти, обробляє присадибну земельну ділянку площею 0,25 га, несе всі фінансові витрати по утриманні господарства в належному стані. Згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстроване. Покликаючись на те, що вона фактично стала власником майна, володіє ним правомірно, позивачка просить задовольнити позов. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Просить позов задовольнити. Суду пояснила, що на час смерті батька [PERSON] в будинку по [ADDRESS] проживали мати позивачки, дружина спадкодавця [PERSON], брат позивачки [PERSON] та позивачка. В даний час в цьому будинку проживає позивачка з чоловіком, трьома дітьми та матір'ю. Позивачка користується житловим будинком, фактично стала його власником, але документів про це не має. Так як не було можливості зареєструвати дитину за цією адресою, тому позивачка була вимушена зареєструватись по [ADDRESS] у будинку свого брата [PERSON]. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечує щодо визнання за її дочкою [PERSON] права власності на житловий будинок по [ADDRESS]. Суду пояснила, що будинок будували спільно з чоловіком. На час смерті чоловіка разом з ним в будинку проживала вона, та їх син [PERSON] та дочка [PERSON] з своєю сім'єю. Після смерті чоловіка вона не зверталась до нотаріуса з приводу успадкування належного спадкодавцю майна. Обидва сини: [PERSON] та [PERSON] мають інші місця проживання. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви, в яких просять справу розглядати у їх відсутності та зазначила, що не заперечують проти позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 11.06.1983 р., батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] стверджено, що 19 вересня 2008 р. був зареєстровий шлюб [PERSON] та [PERSON], яка після одруження змінила прізвище [PERSON] на [PERSON]. Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] в с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 05.10.2003 р. Ясеневопільнівською сільською радою. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р., за ст. 524 якого спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст. 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини Згідно з ст. 529 згаданого кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Померлий [PERSON] заповіту не вчиняв. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є його дружина та діти. Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затв. Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 р. № 5-24-26 погосподарський облік в сільських Радах здійснювався в формі погосподарських книг. Випискою № 270 від 03.11.2015 р. із погосподарських книг Ясеневопільнівської сільської ради за 2001-2005 р. (особовий рахунок [NUMBER]) стверджено, що в господарстві по [ADDRESS] на час смерті спадкодавця [PERSON], [INFO], голови двору, який помер (а/з № 28 від 05.10.2003 р.), разом з ним проживали: [PERSON], [INFO], дружина, [PERSON], [INFO], син, та [PERSON], [INFO], дочка. Наведене свідчить про те, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] Довідкою виконкому Ясеневопільнівської сільської ради № 36 від 13.01.2016 р. стверджено, що житловий будинок, який належав [PERSON] знаходиться в [ADDRESS]. Ст. 553 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою оформлення спадщини позивачка зверталась до Городенківської державної нотаріальної контори, однак постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської ДНК № 740/02-31 від 27.11.2015 р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що не надано правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не звертались до нотаріуса з приводу прийняття спадщини. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Про те, що спадковий житловий будинок за адресою - [ADDRESS] збудований в 1983 р. свідчить характеристика будинку в технічному паспорті. Із Виписки № 270 від 03.11.2015 р. з погосподарських книг Ясеневопільнівської сільської ради слідує, що площа земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд по [ADDRESS] складає 0,25 га. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 7160 від 03.12.2014 р. стверджено, що в [ADDRESS] згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. право власності не зареєстровано. Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 49415737, сформована 09.12.2015 р., свідчить про те, що право власності на будинок [ADDRESS] не зареєстровано. Через відсутність правовстановлюючих документів про власність спадкодавця на будинок позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно висновку про вартість майна, складеного суб'єктом оціночної діяльності станом на 30.11.2015 р., ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою [ADDRESS], становить 92679 грн. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON], права власності на будинковолодіння судом не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 548,549, 551 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316,317,325,328, 392, 1296,1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved