Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на нерухоме майно. В своєму позові позивач зазначає, в січня 2016 року сторони домовились про купівлю-продаж нерухомого майна, а саме: житлового будинку № 5, що знаходиться по вул. Молодіжна в с. Миролюбівка Братського району Миколаївської області. На основі цієї домовленості позивачка купила у відповідача вказану нерухомість за 7000 гривень, про що цього ж дня вони уклали простий письмовий договір. Зобов`язання по цьому договору позивачем було виконано в повному обсязі: здійснила з продавцем розрахунок за купівлю вказаного майна в повному обсязі. При зверненні у відповідні органи для реєстрації права власності на будинок позивач дізнався, що вказаний договір купівлі-продажу не оформлений нотаріально та не являється документом, який засвідчує право власності на нерухомість. Однак, нотаріально посвідчити даний договір в нотаріальній конторі, не має можливості, так як [PERSON] ухиляється від посвідчення договору в зв'язку із зайнятістю. До початку розгляду справи позивач надав до суду письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив справу слухати без його участі. До початку розгляду справи відповідач до суду надав письмову заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обємі та просив справу слухати без його участі. Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є власником житлового будинку 5 по вул. Молодіжній в смт. Братське Братського району Миколаївської області (а.с. 11). 25 січня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу зазначеного житлового будинку. Зобов'язання по договору позивачем було виконано в повному обсязі: вона повністю здійснила розрахунок за купівлю вказаного майна, відповідач передав ключі від будинку та правовстановлюючі документи. При зверненні в органи для реєстрації права власності на придбане майно позивачу було відмовлено у державній реєстрації, оскільки договір купівлі-продажу не оформлений нотаріально. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. За такого, а також враховуючи той факт, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 26-27,30-31), що в свою чергу призводить до неможливості нотаріального посвідчення договору, позивач позбавлений можливості захистити своє право, окрім, як зверненням до суду із зазначеним позовом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягаю задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід залишити за позивачем.

Outcome: approved