Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини доходу платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що 21 січня 2006 року вона з відповідачем уклала шлюб, який був зареєстрований у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міською управління юстиції актовий запис №33. Від спільного проживання мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Починаючи з березня 2019 року між нею та відповідачем склалися неприязні відносини на ґрунті різних поглядів на життя. З цього ж часу між ними відсутні будь які шлюбні стосунки. На теперішній час вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Незважаючи на те, що шлюб між ними не розірваний фактично з відповідачем вони не проживають разом з березня 2019 року. Відповідач передбачені законом обов`язки по утримуванню дитини не виконує. Дочка ходить до школи. Дочці потрібно купувати одяг, взуття, продукти харчування, оздоровлювати дитину, купувати шкільні приладдя. Враховуючи вищевикладене, вона змушена була звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, згідно позовної заяви позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву до суду не подав. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, - постановив: провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність позивача та відповідача. Розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи та зокрема підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції 21 січня 2006 року, сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 січня 2006 року. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 17 травня 2006 року, де зазначено, що батьком [PERSON] є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується довідкою, виданою ТОВ «Місто для людей Кременчук» 15 липня 2019 року за вих.№ 20/33, малолітня дитина сторін проживає з матір`ю позивачкою по справі. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної\~Ради України\~№ 789-ХІІ\~від 27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст..ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як встановлено судом, відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України відповідач за власною ініціативою аліменти не виплачує, в порядку ст..188 Сімейного Кодексу України від обов`язку утримувати дочку [PERSON] не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст.189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ненадання регулярної та належної матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини є порушенням обов`язку [PERSON] піклуватися про свою дитину, а тому суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дочки, а тому позов є законним та обґрунтованим і підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved