Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Черкасиобленерго» Черкаський РЕМ про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку. Свої вимоги мотивує тим, що вона працював на ПАТ «Черкасиобленерго» Черкаський РЕМ на посаді оператора комп»ютерного набору. З 17 жовтня 2013 року була переведена на посаду заступника начальника абонентського відділу.На підставі наказу № 90-п/тз від 21.11.2017 року звільнилася з роботи на підставі ч.3 ст.38 КЗпП. Оскільки, в день звільнення працівнику не був проведений розрахунок по заробітній платі за період з 01 вересня 2017 року по 21 листопада 2017 року в сумі 15 45 грн. 48 коп. при зверненні до відповідача. Була отримана відповідь про те, що внаслідок відсутності грошових коштів, немає можливості розрахуватися. Крім того, наказом № 90-п/тз від 21.11.2017 було передбачено виплату вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку. Загальна сума виплати складає 28\~699 грн. 03 коп. Просить суд стягнути з ПАТ «Черкасиобленерго» Черкаський РЕМ на її користь заборгованість по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 28\~699 грн. 03 коп. Позивач [PERSON]. в судове засідання не зявилася, до початку судового засідання надала заяву про слухання справи без її участі. Вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Представник відповідача ПАТ «Черкасиобленерго» Черкаський РЕМ в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. У відповідності до ст. 280 ЦПК суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. . Згідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді від 04 грудня 2017 року відкрите провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, що відповідно до наказу № 90-п/тз від 21.11.2017 [PERSON] звільнена з роботи, з посади заступника начальника абонентського відділу. Відповідно до довідки ПАТ «Черкасиобленерго» Черкаський РЕМ № 3746 від 20.11.2017 року, про нараховану, але невиплачену заробітну плату за три місяці, сума заборгованості складає 28\~699 грн. 03 коп.. Справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, за положеннями ст. 19 ЦПК України розглядаються судами у порядку цивільного судочинства. Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та КЗпП України. Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України; Законами України: «Про оплату праці», «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати»; Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами (ст. 94 КЗпП України). Частиною першою ст. 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивачем не порушені строки звернення до суду, передбачені ст. 233 КЗпП України з врахуванням положень рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 по справі № 4-рп/2012. При розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком (ст. 238 КЗпП України). Крім того, відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, оскільки згідно довідки виданої ПАТ «Черкасиобленерго» Черкаський РЕМ № 3746 від 20.11.2017 року, нарахована, але не виплачена позивачу заробітна плата складає 28\~699 грн. 03 коп. Остання підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, з відрахуванням обовязкових платежів. При цьому, сам по собі факт відсутності коштів у товаристві не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. До того ж, під час розгляду справи судом не встановлено вини позивача, як працівника підприємства, у виникненні становища, яке призвело до затримки розрахунку по заробітній платі. Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949\~ № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї. Частиною пятою \~статті 97 Кодексу законів про працю встановлено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Частиною шостою\~статті 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Отже, держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Таким чином до стягнення з ПАТ «Черкасиобленерго» Черкаський РЕМ на користь [PERSON] підлягає заборгованість по заробітній платі та середнього заробітку в сумі 28\~699 грн. 03 коп. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення заробітної плати в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання. На підставі ст.ст. 133,141 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПАТ «Черкасиобленерго» Черкаський РЕМ в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного та,

Outcome: approved