Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Виконавчий комітет Корабельної районної у м. Херсоні ради - орган опіки і піклування Корабельного району м. Херсона в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду із наведеним вище позовом, мотивуючи його тим, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Мати дитини померла, а батько вихованням сина ніколи не займався, більше десяти років у житті дитини участі не приймав і на даний момент про подальшу долю сина не турбується. Всі турботи щодо виховання, розвитку, навчання та утримання дитини на себе взяли члени сім'ї родини Єрмакових (тітка дитини). У зв'язку з чим позивач просить суд позбавити [PERSON]батьківських прав відносно дитини, та стягнути з нього аліменти на її утримання. Сторони в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав не заперечував проти позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (актовий запис про народження № 85). В свідоцтві про народження дитини батько записаний відповідно до частини першої статті 135 СК України. Мати дитини [PERSON] померла [INFO] року (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] Відповідач вихованням сина не займається більше десяти років, про фізичний і духовний розвиток не турбується, матеріальної допомоги не надає. Виконавчим комітетом Комсомольської районної у місті Херсоні ради - орган опіки та піклування Комсомольського району м. Херсона надано до суду висновок від 08.12.2017 року № 02-14-133-25, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язкам. Згідно зі ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело проживання коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальними розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2). Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з нею, а тому суд вважає, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав відповідача є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також відповідач не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, тому суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти на користь дитини. У разі звільнення позивача від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом, та за умови задоволення позовних вимог, з відповідача у дохід держави стягується судовий збір (ст.141 ЦПК України).

Outcome: approved