Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки на період навчання або до досягнення 23 років, обгрунтовуючи позов тим, що 31.05.2006 року розірвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилась на її утриманні. Як і впродовж останніх 13 років так і на даний час відповідач не цікавиться донькою, не приймає участі в вихованні, жодної підтримки донька на даний час від батька не отримує. Донька навчається стаціонарно, являється студенткою факультету міжнародних відносин, 1 курс, денна форма навчання. Відповідач не вважає за потрібне ні бачитись з донькою, ні допомагати їй фінансово, у звязку з чим змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів в розмірі по 2 000,00 грн. щомісячно на утримання доньки. [PERSON] їздить за кордон на заробітки, інших утриманців немає, нічим не хворіє, має можливість заробляти. 13.05.2019 року відповідач подав до суду заперечення на позов, відповідно до якого позовні вимоги визнав частково, зазначив, що офіційно не працює, заробляє тимчасовими підробітками, а отже його заробіток невеликий та нестабільний. Проживає разом із батьками пенсіонерами, які часто хворіють, а протягом 2014-2018 років знаходились на стаціонарному лікуванні у звязку з чим понесли значні витрати. Крім цього, позивачка протягом 13 років забороняла йому та його батькам спілкуватись із донькою. Позивачка не бажає вирішувати ситуацію мирно, а кожного разу подає до суду, за останні три роки це вже шоста справа в суді, що тягне за собою додаткові витрати у вигляді судового збору, які б могли піти на потреби доньки. Досягнувши повноліття, донька могла б працювати у вільний від навчання час, а отже, мати додатковий дохід на власні потреби (а.с.37, 38). 27.05.2019 року позивачка подала до суду відповідь на відзив, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що заперечення підписане не відповідачем [PERSON] , а його мамою [PERSON] , у звязку з чим його не слід брати до уваги. Крім цього, факти, що стусуються фінансового стану відповідача не відповідають дійсності (а.с.44, 45). Позивачка в судове засідання не зявилась, 04.04.2019 року подала до суду клопотання відповідно до якого просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.23). Відповідач в судове засідання не зявився, представник відповідача попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просила проводити розгляд справи без участі відповідача та його представника, позовні вимоги визнала частково в розмірі 1 100,00 грн. (а.с.46). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 04.08.2004 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Судом встановлено, що повнолітня [PERSON] проживає з матір`ю, перебуває на її утриманні, так як рішеннями Івано-Франківського міського суду від 01.06.2006 року та 12.04.2016 року з відповідача стягувались на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] (а.с.7, 8). Згідно копії свідоцтва про зміну імені Серія [NUMBER] виданого 19.01.2017 року [PERSON] , [INFO] 19.01.2017 року змінила прізвище на [PERSON] , про що складено актовий запис №9 (а.с.10). Як вбачається із копії довідки №1031 від 20.03.2019 року [PERSON] є студенткою першого курсу денної форми навчання інституту ІГСН Національного університету Львівська політехніка. Закінчує навчання в червні 2022 року (а.с.24). Вищезазначене підтверджується також і копією Договору №235-24 від 06.08.2018 року про надання освітніх послуг (а.с.25). У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Одже, обовязковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно копії Договору №235-24 від 06.08.2018 року про надання освітніх послуг термін навчання [PERSON] визначено до 30.06.2022 року (а.с.25). Як вбачається із матеріалів справи, представник відповідача не заперечує щодо стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання доньки аліментів в розмірі по 1 100,00 грн. щомісячно (а.с.12). Відповідно до ст. 7 Закону України Про державний бюджет на 2019 рік у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні. Оскільки, двоє батьків зобов`язані утримувати своїх дітей, то визначений позивачкою розмір аліментів 2 000,00 грн. щомісяця є завищеним, а тому суд вважає, що слід визначити розмір аліментів, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання доньки по 1 100,00 грн. щомісячно, що буде відповідати інтересам дитини. За приписами ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача в користь позивачки на утримання повнолітньої доньки [PERSON] щомісячно в розмірі по 1 100,00 грн. до закінчення нею навчання 30.06.2022 року, починаючи з 18.03.2019 року. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини\~вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. . А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 768,40 гривень судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст.ст. 141, 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved