Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

В серпні 2014 року позивача звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частину цегляного будинку, житловою площею 30,4 кв. м. та надвірні будівлі: льох «Б», сарай «Е», вбиральня «Ж», огорожа. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. [INFO] року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: по [ADDRESS] в с.Головурів Бориспільського району Київської області. За життя спадкодавцем заповіт складено не було. Позивач спадщину прийняла, оскільки у визначений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на вказану ? частину житлового будинку, а саме договір дарування на ім'я померлого не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. У судове засідання сторони не з'явилися. До початку судового засідання позивач надала заяву, згідно якої, просить слухати справу у її відсутність та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області направив до суду письмову заяву, в якій покладається на рішення суду, та просив розглянути справу без участі представника сільської ради. Від представника третьої особи до початку розгляду справи надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши подані заяви та матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги мають бути задоволені повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві 29.07.2013 року, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Дарницьким відділом ЗАГСу 24 лютого 1988 року /а.с. 6-7/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, [ADDRESS] Згідно договору дарування від 19.05.2001 року, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в [ADDRESS] Бориспільського району Київської області /а.с. 12/. Належність житлового будинку [PERSON] підтверджується довідкою Головурівської сільської ради №2-11-265 від 18.06.2014 року. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач (його донька) [PERSON], яка прийняла спадщину, шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Сьомої Київської державної нотаріальної контори /а.с. 5/. Домоволодіння існує, має вартість, факт належності ? будинку [PERSON] ніким не оспорюється. Від спадщини позивач не відмовлялася, спору відносно об'єкту спадкування немає. Частиною 1 статті 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Стаття 1216 Цивільного кодексу України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Отже, є всі підстави стверджувати, що вищезазначений будинок з господарськими будівлями та спорудами входить до складу спадкового майна, а позивач як спадкоємиця, після смерті чоловіка має всі законні права на дане спадкове майно. Частиною 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового та немайнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права /п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України/. Відповідно до листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року „Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна", у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку". «Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07 лютого 2002 року визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності. Згідно до вимог статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що докази, надані позивачем в обґрунтування його позовних вимог є достовірними, належними та допустимими. Аналізуючи та оцінюючи у сукупності усі досліджені в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що оскільки [PERSON] мав право за життя зареєструвати в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень довір про дарування, а позивач в свою чергу набув право власності на спадковий будинок з часу відкриття спадщини, однак не можуть його оформити на своє ім'я, позов слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved