Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Заявник [PERSON] 23.02.2015 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як указано в заяві, [INFO] померла [PERSON] - мати заявника, унаслідок чого відкрилася спадщина на її нерухоме майно в [ADDRESS]. На час смерті матері заявник постійно проживав із нею на [ADDRESS], тобто прийняв спадщину, проте, документально підтвердити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може, у звязку з чим не має можливості нотаріально оформити майно померлої. Просить установити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що необхідно для отримання правовстановлюючих документів на спадкове майно. У судовому засіданні заявник та його представник вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить заява заінтересованої особи, у якій вона проти задоволення заяви не заперечує. Суд уважає, що особисті пояснення представника заінтересованої особи в судовому засіданні необовязкові, справа може бути розглянута в його відсутність на підставі наявних у ній доказів. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON], яка померла [INFO], є рідною матірю заявника [PERSON], який є спадкоємцем першої черги за законом. Інші спадкоємці відсутні (а.с. 6-9). На час відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом на [ADDRESS]. Проте, документально підтвердити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини заявник не може, так як він був зареєстрований на [ADDRESS], а його мати [PERSON] на [ADDRESS] (а.с. 10, 11). У звязку із зазначеним заявник не може отримати Свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок в [ADDRESS], що належав померлій (а.с. 5). Іншим чином, ніж у судовому порядку, установити факт постійного проживання із спадкодавцем заявника на час відкриття спадщини неможливо. Як передбачено приписами частини 1 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1296 ЦК визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Зволікання з виконанням зобов'язань, передбачених ч. 1 ст. 1297, ч. 1 ст. 1299 ЦК, щодо оформлення права на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, або їх невиконання також не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України в п. 27 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування". Зіставивши наведені норми цивільного закону, можна зробити висновок, що закон не вимагає від спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки така умова прийняття спадщини прямо визначена у законі лише для спадкоємця, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем. Так, закон не зобов'язує спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подати заяву про прийняття спадщини, оскільки умовою прийняття ним спадщини є лише відсутність відмови від неї. Тобто, якщо протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця (ст. 1220 ЦК) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявив про відмову від спадщини, після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини він може одержати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, подавши відповідну заяву (ст. 1296 - 1298 ЦК). У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що на час смерті [PERSON] її син [PERSON] проживала разом з нею на [ADDRESS] в будинку дочки заявника. Факт спільного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини також підтверджується довідкою виконавчого комітету Пирятинської міської ради, іншими письмовими доказами (а.с. 10). Заслухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved