Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

В провадження судді Верхньорогачицького районного суду Херсонської області Загрунного В.Г. 11.03.2019 року надійшов цивільний позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності. Провадження по справі відкрито 14.05.2019 року та призначено до підготовчого засідання на 13.06.2019 року, проведення якого відкладено до 15.07.2019 року. Крім того, ухвалою від 13.06.2019 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування, та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою від 15.07.2019 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд на 10.00 годину 21.08.2019 року. В судове засідання 21.08.2019 року позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] не з`явився, але надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, первісний позов підтримав за викладених в ньому обставин та просив його задовольнити в повному обсязі з урахуванням доповнень. Проти задоволення зустрічного позову [PERSON] не заперечив. Проти винесення заочного рішення не заперечив (а.с. 123). В судове засідання 21.08.2019 року відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] не з`явилася, але надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення первісного позову не заперечила, а також наполягала на задоволенні її зустрічного позову. Проти винесення заочного рішення не заперечила (а.с. 124). В судове засідання 21.08.2019 року відповідач за первісним та зустрічним позовами [PERSON] не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив, відзиви на первісний та зустрічний позови не подав (а.с. 121). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з"явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з"явився в судове засідання з невідомих причин, не подав відзиви на первісний та зустрічний позови та позивачі за первісним та зустрічним позовами не заперечують проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, суд вважає за можливе судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги як за первісним так і за зустрічним позовами обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті залишилася спадщина - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,13 гектарів, що розташована на території Верхньорогачицької селищної ради. Зі сторони матері заповіт не складався. В межах визначеного чинним законодавством строку зі сторони позивача подана заява до Верхньорогачицькох державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Поряд з тим, також прийнята спадщина зі сторони його сестри [PERSON] та його брата [PERSON] . Останнім спадщина була оформлена, про що йому видано відповідне свідоцтво про право на 1/3 частину земельної ділянки. В подальшому у 2008 році [PERSON] виділив в натурі 1/3 частину спадкової земельної ділянки площею 2,3775 га та отримав державний акт серії ЯД № 739623 , який зареєстровано за № 0108718001189 від 04.03.2008 року з присвоєнням земельній ділянці кадастрового номеру 6521555100:07:044:0017 . Зі сторони [PERSON] та [PERSON] спадщина не оформлена. В зв`язку з цим [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини у порядку ст. 1297 ЦК України, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно його матері [PERSON] , оскільки згідно спадкової справи № 11-2005 спадкоємцями за законом є діти в рівних частках кожен. Так, [PERSON] отримав свідоцтво на 1/3 частину земельної ділянки із 7,13 гектарів та у подальшому виділив свою частину в натурі. Згідно розділу ІІ Глави 10 п. 4.20 видача свідоцтва про право власності на спадщину на земельну ділянку видається нотаріусом за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру України. У поданому [PERSON] витязі з ДЗК НВ-6503756072018 від 19.04.2018 року інформація про обсяг земельної ділянки 4,7525 га не відповідає зазначеній у Державному акті серія ІІІ-ХС № 005364 в якому значиться земельна ділянка розміром 7,13 га. Позивач [PERSON] вважає, що земельна ділянка, розмір якої визначено витягом із ДЗК НВ-6503756072018 від 19.04.2018 року та земельна ділянка розмір якої визначено у Державному акті серія ІІІ-ХС № 005364 є однією і тією ж земельною ділянкою, але з урахуванням тієї обставини, що її розмір зменшився внаслідок оформлення і виділення в натурі земельної ділянки [PERSON] в розмірі 1/3 частини від її початкового розміру. Дана обставина також підтверджується листом Відділу у Верхньорогачицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, згідно якого у 2018 році ПП «Геліос-2005» на підставі заяви спадкоємця [PERSON] розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на 2/3 частки спадкового майна (4,7525 га), котра залишилася за померлою [PERSON] з зазначенням того, що земельна ділянка за померлою сформована в меншому розмірі внаслідок оформлення і виділення в натурі земельної ділянки [PERSON] .. Позивач за первісним позовом вважає, що така спірна ситуація не виникла б, якби на спадкову земельну ділянку розміром 7,13 га було оформлено кадастровий номер. Тому просить суд визначити за ним - [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 4,7525 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером 6521555100:06:001:0879 , що розташована на території Верхньорогачицької селищної ради Верхньорогачицького району Херсонської області. Також в доповненні до позову просить суд визначити, що земельна ділянка, розмір якої визначено Витягом із земельного кадастру НВ-6503756072018 від 19.04.2018 року, розмір якої становить 4,7525 га за кадастровим номером 6521555100:06:001:0879 та земельна ділянка розмір якої визначено у Державному акті на право приватної власності на землю серія ІІІ-ХС № 005364 розмір якої становить 7,13 за - є однією і тією ж самою земельною ділянкою, за виключенням 1/3 частини земельної ділянки, прийнятої як спадщина [PERSON] . Згідно зустрічної позовної заяви - [INFO] померла [PERSON] , яка являється матір`ю позивача за зустрічним позовом. Після її смерті залишилася спадщина - земельна ділянка площею 7,13 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Верхньорогачицької селищної ради. Зі сторони [PERSON] та її братів [PERSON] та [PERSON] в межах строків та у спосіб передбачений чинним законодавством прийнята спадщина, про що у Верхньорогачицькій державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 11-2005. [PERSON] оформлена спадщина у розмірі 1/3 частини земельної ділянки. [PERSON] подано позовну заяву про визнання права власності на земельну ділянку. Але [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку у розмірі 1/3 частини спадкового майна і виділив свою частку в натурі на місцевості, внаслідок чого земельна ділянка, яка залишилася зі сторони [PERSON] не може бути оформлена, оскільки її розмір зменшився і тепер становить 4,7525 га. [PERSON] вважає, що земельна ділянка, розмір якої 4,7525 га визначено витягом із ДЗК НВ-6503756072018 від 19.04.2018 року та земельна ділянка розмір якої 7,13 га визначено у Державному акті серія ІІІ-ХС № 005364 є однією і тією ж земельною ділянкою, за виключенням частини спадщини, прийнятої [PERSON] ..У зв`язку з даним протиріччям у земельній документації і неможливістю оформити спадщину позивач за зустрічним позовом просить суд визнати за нею - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 4,7525 га за кадастровим номером 6521555100:06:001:0879 . Обставини викладені в первісному та зустрічному позовах, як взаємопов`язані та такі, що виникають з одних правовідносин, підтверджено свідоцтвом про народження від 23.02.1957 року серія [NUMBER] (а.с. 10), свідоцтвом про смерть від 24.11.2014 року серія [NUMBER] (а.с. 11), Державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ХС « 005364 (а.с. 14), актом про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від 02.12.2003 року (а.с. 15), Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД №739623 (а.с. 16), постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.10.2018 року (а.с. 17-18), Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6503756072018 від 19.04.2018 року (а.с. 19), копією матеріалів спадкової справи за № 11/2005 після смерті [PERSON] (а.с. 67-68), свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 60), свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] (а.с. 61), паспортом на ім`я [PERSON] (а.с. 89), листом Відділу у Верхньорогачицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 05.06.2018 року №29-21-023-27/107-18, копією Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно Державного акту на право приватної власності на землю, виданого громадянці [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Верхньорогачицької селищної ради Верхньорогачицького району Херсонської області, колишнє КСП «Росія» (контур № 12 , ділянка № [NUMBER] ) (а.с. 94-106). Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 791 Земельного кодексу України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Як вбачається із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6503756072018 від 19.04.2018 року, земельній ділянці, право власності на Ѕ частину якої просять визнати позивач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом, присвоєно кадастровий номер 6521555100:06:001:0879 . Враховуючи, що зазначена у позові земельна ділянка є сформованою, а отже являється об`єктом цивільних прав, то вона підлягає спадкуванню. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач за первісним позовом [PERSON] та позивач за зустрічним позовом [PERSON] являються спадкоємцями майна померлої [PERSON] за законом. Крім того, з урахуванням пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно якого справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертаться до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права і обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними, вимогу первісного позивача про визначення того, що земельна ділянка, розмір якої визначено Витягом із земельного кадастру НВ-6503756072018 від 19.04.2018 року, розмір якої становить 4,7525 га за кадастровим номером 6521555100:06:001:0879 та земельна ділянка розмір якої визначено у Державному акті на право приватної власності на землю серія ІІІ-ХС № 005364 , розмір якої становить 7,13 за - є однією і тією ж самою земельною ділянкою, за виключенням 1/3 частини земельної ділянки, прийнятої як спадщина [PERSON] , суд також вважає за необхідне задовольнити, оскільки даний факт повністю доведено в судовому засідання. Таким чином первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до статті 265 ЦПК України рішення суду має містити відомості про розподіл судових витрат. Так, на підставі вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. В даному випадку [PERSON] є громадянином, якого віднесено до 2 категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та відповідно до п. 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору за подання первісного позову, який фактично містить дві вимоги з необхідністю сплати судового збору по 768 грн. 40 коп. за кожну. А отже, враховуючи вимоги чинного законодавства, з відповідачів за первісним позовом підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог судові витрати на користь осіб, які їх понесли - в даному випадку на користь держави. Позивачем за зустрічним позовом вимога про компенсацію на її користь витрат по сплаті судового збору за подачу зустрічного позову - не заявлена, а отже питання про розподіл судових витрат в результаті задоволення зустрічної позовної заяви вирішенню не підлягає.

Outcome: approved