Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до Костянтинівського державного хімічного заводу про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні. В позовній заяві позивач посилається на те, що вона з 12.04.2005 року по 18.04.2013 року працювала на Костянтинівському державному хімічному заводі. Підприємство має перед нею заборгованість по заробітній платі, яка до теперішнього часу не погашена. Просила стягнути на свою користь з відповідача компенсацію за затримку розрахунку по день ухвалення рішення судом. Також просила допустити негайне виконання рішення в розмірі середньої заробітної плати. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 20.11.2013 року, в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що дійсно станом на день розгляду справи перед позивачем є заборгованість по зарплаті, не заперечував проти стягнення компенсації відповідно до закону. Вислухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Відповідно до довідки №69від 20.02.2014 року, виданої Костянтинівським державним хімічним заводом, заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 20.02.2014 року складає 4002,20 грн., тобто до теперішнього часу заборгованість по заробітній платі не погашена, проти чого не заперечував представник відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 20 постанови від 24 грудня 1999 р. N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", відповідно до яких, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, а коли він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні останнього до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до довідок Костянтинівського державного хімічного заводу №25/40 від 19.02.2014 року та №68 від 20.02.2014 року середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 68,75 грн., за трьохденним робочим тижнем кількість робочих днів за період з 18.04.2013 року по 24.02.2014 року встановлено всього 131 день. Таким чином, враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за затримку розрахунку при звільненні, виходячи з такого розрахунку: 68,75 грн. * 131 днів = 9006,25 грн. Враховуючи положення п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в межах розміру середньої заробітної плати [PERSON], яка відповідно до довідки №67 від 20.02.2014 року складає 1375,00 грн. Крім того, в зв'язку з тим, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved