Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], Раковецької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], який належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON], який помер [INFO]. В позовній заяві зазначила, що її батько [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина. У господарстві, що в [ADDRESS], проживав її батько ([PERSON]), мати ([PERSON]), дочка ([PERSON]) та вона. Отримати свідоцтво про право на спадщину вона не може, так як житловий будинок з господарськими будівлями належав до колгоспного двору. В зв'язку з цим змушена звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання [PERSON] не з'явилася. В заяві поданій до суду справу просить слухати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Позов просить задовольнити. [PERSON], [PERSON], в судове засідання також не з'явилися. Як вбачається із матеріалів справи, справу просять слухати у їх відсутності. Позовні вимоги визнають повністю. Щодо задоволення позову не заперечують. Із заяви Раковецької сільської ради вбачається, що відповідач просить розглядати справу без участі їхнього представника. Позовні вимоги визнають. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав: в судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 18.01.1990 року, при матеріалах справи. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Як вбачається з виписки № 67 від 17.01.2014 року із погосподарської книги № 3 Раковецької сільської ради за 1991-1995 роки, в даному домогосподарства були зареєстровані та проживали: - [PERSON], [INFO], - голова господарства (помер [INFO]); - [PERSON], [INFO], - дружина (відповідачка); - [PERSON], [INFO], - дочка (позивачка); - [PERSON], [INFO], - внучка (відповідачка). Конституцією України за кожним закріплюється право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ст. 41 Конституції України). Згідно ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Також - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ч. 1 ЦК України). Як вбачається з копії заповіту від 23.02.2000 року (при матеріалах справи), [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, заповів своїй дружині - [PERSON]. Відповідно до ст. 1233 ч. 1 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. [PERSON] помер [INFO] (копії свідоцтва про смерть серія: [NUMBER] від 04.09.2000 року, при матеріалах справи). Після його смерті відкрилася спадщина (ст. 1220 ч. 1 ЦК України). Згідно ст. 1216 ч. 1 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). [PERSON], як вбачається із матеріалів справи, від своєї частки у спадщині відмовилася в користь дочки - [PERSON]. [PERSON], [INFO], є спадкоємцем (ст. 1222 ч. 1 ЦК України) та дочкою померлого [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 1268 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від неї, та відповідно до ст. 1268 ч. 3 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно ст. 1296 ч. 1 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Проте нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено, так як даний житловий будинок числиться як колгоспний двір в зв'язку з чим неможливо визначити частку померлого батька, що підтверджується довідкою № 51 від 22.01.2014 року, при матеріалах справи Відповідно до ст. 1296 ч. 3 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно до ст. 328 ч. 1 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як вбачається із ст. 391 ч. 1 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідачі заперечень щодо визнання права власності за позивачкою, не мають. Інших осіб, які б заявляли свої вимоги по даному питанню, не встановлено. В зв'язку з цим суд вважає що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. На підставі ст. 316 ч. 1, ст. 317 ч. 1, ст. 319 ч. 1, ст. 328 ч. 1, ст. 391 ч. 1, ст. 1216 ч. 1, ст. 1222, ст. 1233 ч. 1, ст. 1268 ЦК України,

Outcome: approved