Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що позивач є власником житлового будинку, в якому прописаний відповідач, однак [PERSON] не проживає у житловому будинку вже більше одного року (з травня 2016 року і по теперішній час), в будинку не зявляється. Прописка відповідача у житловому будинку позивача створює перешкоди у користуванні житловим приміщенням, оскільки відповідач [PERSON] не оплачує плату за користування житловим приміщенням, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, а тому позивач змушена сплачувати все сама. А тому позивач просить суд визнати визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком №303/2, с. Голубине, Свалявського району, Закарпатської області. В судове засідання позивач не зявилася, подавши до суду письмову заяву (№ 2552 від 18.04.2018 року) про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.29). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був своєчасно та належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надавав. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, подавши до суду письмову заяву (№ 1975 від 23.03.2018 року) про розгляд справи у відсутності представника, проти заявлених позовних вимог не заперечують (а.с.28). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченими ст.ст. 274-279 ЦПК України. Враховуючи, що позивач не заперечила проти заочного вирішення справи, враховуючи, що відповідачем (у встановлений судом строк) відзиву до суду не надано, клопотання будь-якої зі сторін про інше відсутні, дослідивши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд визнає причини неявки [PERSON] неповажними, вважає за можливе провести заочний розгляд справи, вирішує справу за наявними у справі матеріалами та доходить слідуючого висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України\~- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Судом досліджено докази і письмові пояснення, викладені у заяві по суті справи, а саме: копія свідоцтва про право власності від 25.07.2002 року № 53, копія довідки № 292 від 13.11.2003 року, видана Свалявським бюро технічної інвентаризації оцінки і продажу ПП «М.І.С», довідка [PERSON] сільської ради № 242 від 23.02.2018 року, відповідно до яких власником житлового будинку № 303/2 в с. Голубине, Свалявського району, Закарпатської області є [PERSON]; акт від 16.02.2018 року, відповідно до якого [PERSON] за адресою: с.Голубине, буд. 303/2, Свалявського району, Закарпатської області не проживає з травня 2016 року (підтверджено підписами сусідів: [PERSON], [PERSON] (а.с. 9-13, а.с.20). Згідно довідки [PERSON] сільської ради № 128/02-06 від 12.03.2018 року - відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим (згідно погосподарської книги № 14 за 2016-2020 роки) за адресою: с. Голубине, буд. 303/2, Свалявського району, Закарпатської області (а.с. 23). Відповідно до ст. 383 ЦК України - власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до Правової позиції, висловленої ВСУ під час розгляду справи № 6-158цс14 (постанова від 5 листопада 2014 року): Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців Відповідно до ст.150 Житлового Кодексу Української РСР - громадяни, які мають у приватній власності користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу Української РСР - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З огляду на вищенаведене, зважаючи на те, що [PERSON] не проживає у вищевказаному житловому будинку більше одного року, ні разу не зявився в ньому, не несе витрат по утриманню житлового приміщення та не приймає участь у спільному побуті власника, суд вважає що позовна вимога позивача є обгрунтованою та її слід задовольнити. Суд вважає за необхідне розяснити позивачу, що згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (із змінами № 921-VIII від 24.12.2015 року, № 1492-VIII від 07.09.2016 року) - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved