Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. Позов позивач мотивувала тим, що 17 листопада 2007 року між нею та відповідачем, [PERSON], був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану м. Вінниці, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за № 3664. За час перебування в шлюбі, вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. В даний час нею поданий до суду позов про розірвання шлюбу. З питання щодо проживання та виховання дитини спору не має, [PERSON] буде проживати з нею. За час проживання у шлюбі ними було набуто таке майно, як земельна ділянка загальною площею 0,09 га. В подальшому на вищезазначеній земельній ділянці було побудовано приватний будинок, що є їх спільною сумісною власністю, загальною площею 320 кв.м., якому присвоєно адресу: м. Вінниця, 2-й провулок Матросова, 36А. Відповідно до відомостей будинкової книги за адресою м. Вінниця, 2-й провулок Матросова, 36А зареєстровані та фактично проживають [PERSON] та [PERSON]. Іншого нерухомого майна вона та син не мають, тому просила суд поділити майно, що є спільною власністю, виділивши їй та сину 2/3 частини будинку та земельної ділянки за адресою м.Вінниця 2-й провулок Матросова, 36, а відповідачеві виділити 1/3 частини майна в грошовому еквіваленті. В процесі слухання позивач надала суду уточнену позовну заяву, згідно якої просила припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м. Вінниця, провулок Матросова 2, будинок 36А, загальною площею 340,4 кв.м. Визнати за [PERSON] право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м. Вінниця, провулок Матросова 2, будинок 36А, загальною площею 340,4 кв.м. Припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на: земельну ділянку площею 0,0608 га, кадастровий номер 0510100000:03:039:0188, яка розташована по вул. Маяковського, 128 в м. Вінниця, на яку видано державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ № 263419; земельну ділянку площею 0,0014 га, кадастровий номер 0510137000:03:039:0335, яка розташована по вул. Маяковського, 128 в м. Вінниця, на яку видано державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 610983; земельну ділянку площею 0,0250 га, кадастровий номер 0510137000:03:039:0328, яка розташована по вул. Маяковського, 126 в м. Вінниця, на яку видано державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯИ № 575176. Визнати за [PERSON] право приватної власності на: земельну ділянку площею 0,0608 га, кадастровий номер 0510100000:03:039:0188, яка розташована по вул. Маяковського, 128 в м. Вінниця, на яку видано державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ № 263419; земельну ділянку площею 0,0014 га, кадастровий номер 0510137000:03:039:0335, яка розташована по вул. Маяковського, 128 в м. Вінниця, на яку видано державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 610983; земельну ділянку площею 0,0250 га, кадастровий номер 0510137000:03:039:0328, яка розташована по вул. Маяковського, 126 в м. Вінниця, наяку видано державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯИ № 575176. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за його частку у спільному майні. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали за обставин викладених в позові, просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали та надали суду заяву, в якій зазначено, що відповідачу сплачена в повному обсязі компенсація за його частку в спільному майні. Згідно ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено,що 17 листопада 2007 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану м. Вінниці, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за № 3664. За час перебування в шлюбі вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб між ними розірвано. За час проживання у шлюбі ними було набуто таке майно, як земельна ділянка площею 0,0608 га, кадастровий номер 0510100000:03:039:0188, яка розташована по вул. Маяковського, 128 в м. Вінниця, на яку видано державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ № 263419; земельна ділянка площею 0,0014 га, кадастровий номер 0510137000:03:039:0335, яка розташована по вул. Маяковського, 128 в м. Вінниця, на яку видано державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 610983; земельна ділянка площею 0,0250 га, кадастровий номер 0510137000:03:039:0328, яка розташована по вул. Маяковського, 126 в м. Вінниця, на яку видано державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯИ № 575176. В подальшому на вищезазначених земельних ділянка було побудовано приватний будинок, загальною площею 340,4кв.м., якому присвоєно адресу: м. Вінниця, 2-йпровулок Матросова, 36А,який згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.11.2013 року є їх спільною сумісною власністю, Відповідно до ч. 1 ст. 60Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, тому вищезазначене майно є нашою спільною сумісною власністю, оскільки було набуте нами у період шлюбу за наші спільні кошти. У відповідності до вимог ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Крім того, ч. 1 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до вимог ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як передбачено ч. 3 ст. 70 СК України, за рішення суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" судам роз'яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засад рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї, але і випадки коли один із подружжя не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК України). Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Судом встановлено, що майно, спір щодо якого розглядається судом, було придбано сторонами в період шлюбу та відповідно є обєктом права спільної сумісної власності, що не заперечується сторонами. Щодо способу поділу вказаного майна між подружжям, то суд враховує визнання відповідачем позову, згоду сторін на запропонований спосіб поділу майна та отриману відповідачем компенсацію за його частку в спільному майні. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє,користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного суд України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першоїі нстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Визнання відповідачем позову в даному випадку не суперечить чинному законодавству, зважаючи на положенняст.319 ЦК України, та таке визнання не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб, про що сторони вказали в судовому засіданні, іншого судом не встановлено, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судовий збір сторони погодились за кожним із них. На підставі викладеного та

Outcome: approved