Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обгрунтування позову позивач вказує, 10 грудня 2008 року за договором позики коштів, передала позичальнику, [PERSON] (відповідачу) у власність 21 000 тисячу доларів США, крім того з жовтня позивачем було передано відповідачу ще 4 000 тисячі доларів США. Вказані кошти [PERSON] позичив у [PERSON] на придбання автомобілю "Пежо" та автонавантажувача. Усно між стронами існувала домовленість, що відповідач повертатиме гроші частинами, починаючи з листопада 2013 року. В квітні 2014 року позивач стала вимагати повернення всіх коштів, однак відповідач попросив розстрочити вказаний борг, відповідач зазначив, що буде віддавати починаючи з 01 травня 2014 року щомісяця по 1 000 тисячі доларів США та на протязі 25 місяців, тобто до 28 травня 2016 року зобов'язався повністю погасити вказаний борг. На підтвердження виконання ним цих зобов'язань [PERSON] надав відповідну розписку та нотаріально посвідчену заяву, яким підтвердив факт отримання коштів та своє зобов'язання повернути кошти позивачу в строк до 28 травня 2016 року. Додатково [PERSON] вказує, що за період з 01 травня 2014 року і по даний час відповідачем на виконання договору позики повернуто в гривневому еквіваленті лише 9 400 гривень і, зокрема, 2 000 грн. - 23 травня 2014 року і 7 400 грн. - 14 липня 2014 року. Враховуючи курс долара США на день повернення вказаних коштів, то [PERSON] повернув 171 долар США та 633 доларів США. Відтоді і по час звернення до суду з вказаним позовом відповідач жодних коштів на повернення заборгованості за договором позики не надав. На вимоги позивача не реагує, при цьому заявляє, що коштів в нього немає і нічого повертати [PERSON] не збирається. А також вказує, що в грудні 2008 року між сторонами не було обговорено розмір відсотків, проте починаючи з квітня 2014 року, коли позивачем було надано розписку та сторонами було обумовлено порядок і строк виплати заборгованості, то позивач вважає, що саме з 01 травня 2014 року слід нараховувати проценти за користування коштами. На підставі викладеного [PERSON] просить стягнути з [PERSON] загальну суму боргу в сумі 24 196 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на 21.06.2016 року (24,90886 грн. за 1 долар США) становить 602 695 гривень 41 копійка, та відсотки за період з травня 2014 року по 21 червня 2016 року в сумі 10 522 долар США, що згідно офіційного курсу НБУ на 21.06.2016 року становить 262 096 гривень 53 коп. та судові витрати по справі в сумі 6 890 гривень. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав заявлених в позовній заяві, вважає доведеним всі обставини справи та факт отримання грошей [PERSON], тому просить суд задоволити позов повністю. Відповідач в судовому засіданні повідомив, що писав розписку свідомо, без будь-якого примусу і дійсно отримав від [PERSON] вказані кошти, однак посилається на те, що з 2008 року до 2011 року з позивачем перебував в зареєстрованому шлюбі і що кошти в сумі 25 тисяч доларів США були спільними як майно подружжя. Вказує, що повертав кошти, хоча розписок про повернення не має, не визнає позов і просить відмовити в його задоволенні повністю. Представник відповідача в судовому засіданні також наполягав на тому, що позичені кошти [PERSON] це були спільні кошти подружжя і позики не було, а лише використання спільних грошей. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позову повністю. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, предметом якого було передавання у власність грошових коштів в 2008 році в сумі 21 000 (двадцять одну) тисячу доларів США та в 2013 році - 4 000 (чотири тисячі) доларів США, що на день позики було еквівалентно 284 500 (двісті вісімдесят чотири тисячі п'ятсот) гривень. Факт отримання грошей підтверджується розпискою власноручно написаною [PERSON] від 28 квітня 2014 року та заявою, що посвідчена 28 квітня 2014 року приватним нотаріусом Корецького нотаріального округу Рівненської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 300. [PERSON] зобов'язався почати повертати кошти з 01 травня 2014 року і на протязі 25 місяців повернути повністю, тобто до 28 травня 2016 року, однак вказаний борг не сплатив. [PERSON] за період з 01 травня 2014 року і по даний час повернуто в гривневому еквіваленті лише 9 400 гривень і, зокрема, 2 000 грн. - 23 травня 2014 року і 7 400 грн. - 14 липня 2014 року. Враховуючи курс долара США на день повернення вказаних коштів, то [PERSON] повернув 171 долар США та 633 доларів США. (25 000 дол.США - 171 дол.США - 633 дол. США= 24 196 дол.США). На даний час\~ відповідач\~ умови договору не виконав,\~ кошти не повернув. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої\~статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Вбачається, що [PERSON] відмовляється виконати належним чином свої грошові зобов'язання передбачені договором позики щодо повернення позики, ігнорує прохання [PERSON] щодо повернення суми позики, при особистому спілкуванні відмовляється виконувати умови позики (договору позики) та взяті на себе зобов'язання і всіма можливими способами ухиляється від виконання зобов'язань щодо повернення позики по договору і до теперішнього часу не виконав свій обов'язок, порушивши строки повернення суми коштів, передбачених ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Згідно\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем та його представником було зазначено, що певні кошти повертались [PERSON], однак не вказано точну суму і жодних підтвержень суду не надано. Посилання та наполягання на тому, що вказані кошти були спільним майном подружжя спростовуються тим, що згідно розписки отримані кошти були в 2008 році, хоча шлюб між сторонами було офіційно укладено лише в 2010 році, тобто суд вважає, що не доведено факту належності отриманих [PERSON] коштів до спільного сумісного майна, тобто не надано належних та допустимих доказів, які б давали суду підстави для визначення його таким. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] процентів на рівні облікової ставки Національного банку України, слід зазначити наступне. У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. При таких обставинах, оскільки між сторонами не було передбачено договором позики сплату процентів за користування грошовими коштами, їх розмір і порядок сплати, а також не було передбачено застереження щодо безпроцентної позики, [PERSON], як позикодавець, з підстав передбачених ч.1 ст. 1048 ЦК України, має право на одержання процентів їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ), що підлягають сплаті щомісяця до дня повернення позики. В період з 01 травня 2014 року по 28 травня 2016 року облікова ставка НБУ змінювалась і з 15.04.2014 року складала 9.5%; з 17 липня по 13 листопада 2014 року облікова ставка НБУ складала 12.5%; з 13 листопада по 06 лютого 2015 року становила -14%; з 06 лютого 2015 року по 04 березня 2015 року - 19.5%; з 04 березня по 28 серпня 2015 року - 30%; з 28 серпня по 25 вересня 2015 року - 27%; з 25 вересня по 22 квітня 2016 року - 22%; з 22 квітня по 27 травня 2016 року - 19%; з 27 травня 2016 року по 21 червня 2016 року - 18%. Відсотки розраховуються за такою формулою: загальна сума заборгованості х облікову ставку НБУ за один прострочений день х кількість днів позики за період = відсотки за період. Облікова ставка НБУ за один прострочений день розраховується так: облікова ставка НБУ : 365 днів. При таких обставинах, з підстав передбачених ст. 1048 ЦК України, з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути проценти за користування позикою 01 травня 2014 року по 28 травня 2016 року. На момент розгляду справи кількість прострочених днів становить 706. Суд приймає розрахунок, наданий позивачем. За офіційним курсом Національного банку України сума основного боргу становить 24 196 (долар США) х 24,908886 грн.= 602 695 гривня 41 коп. Сума прострочення виконання зобов'язання становить 10 522 доларів США, за курсом НБУ та на день становить 24,908886 грн. х 10 522 доларів США = 262 096 (двісті шістдесят дві тисячі дев'яносто шість) гривень 53 коп. Згідно зі\~ст. 99 Конституції України,\~грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Аналіз норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Згідно\~ст. 88 ЦПК України\~стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які підлягають до стягнення з відповідача.

Outcome: approved