Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

До Іллінецького районного суду надійшла позовна заява в якій вказано, що [PERSON], є співвласником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. Крім позивача в даному будинку зареєстрований її племінник - [PERSON], який протягом 9-ти років не проживає за вказаною адресою, тривалий час він проживав у м. Києві і по відомостям позивача останнім відомим місцем його проживання є [ADDRESS]. Відповідач забрав всі свої речі та наміру повертатися та проживати у даному будинку він не має. За час відсутності відповідача [PERSON] підтримує будинок в належному стані, як його власник, жодного відношення до утримання жилого приміщення відповідач не має. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає. На думку позивача, на сьогоднішній день збереження реєстрації відповідача в її житловому будинку є недоречною та недоцільною, враховуючи те що [PERSON] за даною адресою більше 9-ти років не проживає вона звернулася до суду з даною позовною заявою та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у зв'язку з відсутністю в ньому понад рік без поважних причин. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, проте подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити, справу розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, шляхом оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», від 23 червня 2017 року № 116. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в порядку заочного розгляду та задовольнити позовні вимоги позивача, так як вони доведені повністю. Судом встановлено, що позивач надав право користування житловим приміщенням, що підтверджено відміткою про реєстрацію відповідача у вказаному будинку. Також встановлено, що відповідач вказаним житловим приміщенням не користується, що підтверджується актами обстеження умов проживання від 15.08.2010 р., 22.03.2011р. та 09.03.2017 р. (а.с. 6-8), в яких вказано, що громадянин [PERSON] за адресою: [ADDRESS], на даний час не проживає. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 ч. 4 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Відповідно до ст.16 ч.2 п.4 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та оцінюючи усі докази у їх сукупності, беручи до уваги доводи позивача щодо способу відновлення його прав на житлове приміщення, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає поновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Оскільки право позивача на належне йому житло порушене, відновлення цього права можливе шляхом усунення перешкод у користуванні позивачем житловим будинком в [ADDRESS], а саме: шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком. З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] і має підстави для їх задоволення Оскільки судом вирішено що усунення перешкод у користуванні позивачем житловим будинком шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, це є підставою для зняття органами реєстрації місця проживання та місця перебування особи відповідача з реєстрації відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.41 Конституції України ст.ст. 391, 386, 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Outcome: approved