Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною власністю подружжя та поділ майна подружжя, в якому просить: встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в період часу з 01.01.2004 р. по 08.05.2020 р.; визнати автомобіль КІА СЕRАТО, загальний легковий - загальний хетчбек сірого кольору, державний номер [NUMBER] , спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на автомобіль КІА СЕRАТО, державний номер [NUMBER] , за кожним по 1/2 частині; судові витрати покласти на позивача. Позовна заява обґрунтована тим, що сторони перебували у цивільному шлюбі з 2000 р. по 08.05.2020 р., мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , проживали сумісно за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство та мали спільний бюджет, 10.01.2020 р. придали за спільні кошти автомобіль КІА СЕRАТО, державний номер [NUMBER] , за 4000 доларів США, який оформлений на [PERSON] та яким останній користується. Проте, відповідач добровільно не бажає надавати автомобіль у користування позивача або сплатити за нього половину його вартості, у зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з дійсним позовом. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 червня 2020 року відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.20). У підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. У підготовче судове засідання відповідач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просить справу розглянути у його відсутність. У зв`язку із неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З копії Акта ОСББ «Чайковського,29» від 04.05.2020 р., який підписаний сусідами, встановлено, що [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , також фактично з 2000 року по теперішній час за вищевказаною адресою проживає [PERSON] , [INFO].(а.с.4). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.04.2007 р. (а.с.10). Судом встановлено, що починаючи 2000 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в іншому шлюбі не перебували, були пов`язані спільним побутом, однаковою мірою дбали про матеріальне забезпечення сім`ї. За спільні кошти придбавали предмети домашнього побуту та обстановки, тобто взаємно опікувалися один одним. Окрім спільного придбання необхідних речей, купувалося інше майно, тобто сторони мали взаємні права та обов`язки як чоловік та жінка, що дає підстави суду встановити факт проживання сторін однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу. 10.01.2020 року сторони придбали автомобіль марки КІА СЕRАТО, державний номер [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] ? що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.12). За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Для визначення осіб такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане спірне майно. Разом з тим, згідно з ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із положенням ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (ч. 1ст. 57 СК України). Сумісна власність - це різновид права спільної власності, що належить двом або більше особам одночасно на один і той самий об`єкт без визначення часток кожного з них. Відповідно до частини 3 статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Як роз`яснено у пунктах 23, 24 Постанови Пленум Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен встановити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Відповідно до змісту ст. ст. 60, 61, 71 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі і такий спір може бути вирішений судом. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України п.п.23,24 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Верховний Суд України, ухвалючи Постанову від 14.02.2018 у справі № 129/2115/15-ц, зазначив, що при застосуванні статті 74 СК України, слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Обовязковою умовою для визнання їх членами сімї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні в справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судові витрати залишити за позивачем за його заявою. На підставі викладеного,

Outcome: approved