Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

До Дніпровського районного суду м. Києва після визначення підсудності Апеляційним судом м. Києва, надійшла позовна заява [PERSON], в якій позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], стосовно малолітніх доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5-7). Позовні вимоги мотивує тим, що 22.08.2002 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON] та [PERSON] 20.08.2013 р. Феодосійським міським судом АРК було винесено рішення про розірвання шлюбу з відповідачем. Починаючи з вересня 2013 року з [PERSON] разом не проживають та спільне господарство не ведуть. Доньки проживають разом з нею, спорів стосовно місця проживання дітей не було. Після розірвання шлюбу відповідач не виявляє до своїх дітей батьківського піклування, ухиляється від виховання та утримання доньок. Всі питання щодо виховання дітей вирішуються нею самостійно без участі і підтримки з боку відповідача. 25.02.2016 р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області стягнув з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] у розмірі 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.02.2016р. до досягнення повноліття відповідної дитини. Однак, відповідач ухиляється не тільки від виконання рішення про сплату аліментів на дітей, але й продовжує не виконувати свої зобов'язання щодо піклування про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.05.2017 р. залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Службу у справах дітей та сім'ї Бориспільської міської ради та виключено зазначену позивачем третю особу Службу у справах дітей та сім'ї Бориспільської районної державної адміністрації (а.с. 65-66). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов та викладені у ньому обставини. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений шляхом розміщення оголошень про призначення справи до розгляду на офіційному Інтернет-сайті Дніпровського районного суду м. Києва, враховуючи, що поштовий зв'язок з Автономною Республікою Крим на даний час відсутній, у зв'язку з чим повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи суд визнає належним, про причини неявки відповідача суд повідомлено не було, тому судом, з урахуванням думки представника позивача, вирішено розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ч. 1 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім'ї Бориспільської міської ради Київської області в судове засідання не з'явився, суду подано заяву з проханням розглянути справу без участі їхнього представника та задовольнити позов. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.08.2002 року. Рішенням Феодосійського міського суду Автономної республіки Крим від 20.08.2013р. шлюб між сторонами розірвано (а.с. 13-14) Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.11) та [PERSON], [INFO] (а.с.12) Висновком, затвердженим начальником Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області від 25.03.2015р. встановлено, що [PERSON] участі у вихованні дітей, піклуванні про їх здоров'я, фізичний, духовних і моральний розвиток не приймає. Вжитими заходами встановити місце знаходження [PERSON] та опитати його по факту ухилення від утримання дітей до досягнення ними повнолітнього віку, не надалося можливим (а.с. 16). Судовим наказом Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.02.2016р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.02.2016 року і до повноліття відповідної дитини (а.с. 15). Відповідно до характеристик [PERSON] (а.с. 17) та [PERSON] (а.с. 18) діти проживають з матір'ю, яка приділяє належну увагу вихованню доньок. Батько мешкає в АРК Крим, вихованням дітей не займається. Суд приймає до уваги пояснення представника позивача, оскільки вони підтверджуються показами допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], який засвідчив, що позивач є його рідна сестра, з часу розлучення з [PERSON] відповідач з 2013 року дітей жодного разу не бачив, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, доньками не цікавиться, діти живуть з матір'ю, жодних перешкод у зуcтрічах з дітьми позивач відповідачу ніколи не чинила. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як роз'яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області про можливість позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] від 10.07.2017 року № 372 з'ясовано, що після розірвання шлюбу 22.08.2002року між батьками спорів щодо проживання малолітніх дітей не було, батько не заперечував, щоб діти проживали разом з матір'ю громадянкою [PERSON], яка забезпечила гідні умови проживання та гармонійний розвиток доньок. Між матір'ю та дітьми склались доброзичливі стосунки які сприяють належному вихованню та повноцінному світосприйняттю життя та оточуючих людей. [PERSON] та [PERSON] навчаються в Бориспільській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 8, мають хороші навчальні здібності та поведінку. Батько дітей [PERSON] про дітей не піклується, не допомагає у придбанні одягу, їжі, ліків, участі у вихованні дітей не бере, не сплачує аліменти. Відповідно даного висновку орган опіки та піклування вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с. 100зв). Отже, за вищевикладених обставин судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньок, не проявляє до них батьківської турботи, не піклується про дітей, не цікавиться їх життям та здоров'ям, не утримує матеріально, доньки проживають з позивачем, яка займається їх вихованням та утриманням. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1102 грн. 40 коп.

Outcome: approved