Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 04.09.2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що з 06.02.2008 р. позивач працював на посаді юриста Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів». Робоче місце позивача знаходиться у службовому приміщенні Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» за адресою: вул. Мала Арнаутська, 111, м. Одеса. Після запровадження в Україні карантину 17.03.2020 року між позивачем та Громадською організацією «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» було укладено додаткову угоду до трудового договору від 06.02.2008 р. відповідно до якої сторони домовились, що до закінчення карантину позивач виконує роботу за місцем проживання або в іншому доступному йому приміщенні та з 17.03.2020 року позивач почав виконувати службові обов`язки за місцем проживання. 29.08.2020 року позивач отримав рекомендованого листа з наказом директора Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» №37 від 07.08.2020 року про звільнення позивача з посади юриста на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули. Позивач вважає, що у зазначеному наказі міститься інформація, яка не відповідає дійсності. Повідомляє, що дійсно не знаходився на робочому місці у зв`язку зі зміною умов праці на підставі додаткової угоди від 17.03.2020 року та вважає, що незнаходження його на робочому місці не може розцінюватись як прогул. З огляду на зазначене, позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення, поновити позивача на посаді юриста Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», стягнути з Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.09.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. У підготовче судове засідання 19.11.2020 року сторони не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.11.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання 16.02.2021 року сторони не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. 04.03.2021 року працівниками поліції було повідомлено про мінування Приморського районного суду м. Одеси та евакуацію працівників суду, у зв`язку з чим судове засідання перенесено на 14.04.2021 року. 14.04.2021 року справа не розглядалась у зв`язку із знаходженням судді у відпустці. У судові засідання 26.05.2021 року, 09.06.2021 року з`явились позивач та представник відповідача. У судове засідання 01.07.2021 року з`явились позивач та представники відповідача. Позивач позовну заяву підтримав у повному обсязі, відповідач позовну заяву не визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, приходить до наступного. Судом встановлено, що наказом директора Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» №37 від 07.08.2020 року [PERSON] звільнено з посади юриста за прогул без поважних причин згідно ст. 40 п. 4 КЗпП України. Так, наказом директора Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» №34-вк від 28.07.2020 року відмінено для всіх працівників Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» роботу на умові віддаленого режиму, про що [PERSON] сповіщено по телефону 28.07.2020 року [PERSON] . Доповідною запискою від 28.07.2020 року директор Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» повідомив раду Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», що 28.07.2020 року було призначено засідання ради Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», на якому присутність юриста [PERSON] була обов`язковою, однак він був відсутній на зазначеному засіданні. Доручено членам ради Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] отримати від [PERSON] пояснення щодо відсутності на роботі протягом робочого дня. Відповідно до акту №37 від 03.08.2020 року, складеного [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 03.08.2020 року юрист [PERSON] в черговий раз після неодноразового звернення засобами телефонного зв`язку відмовився давати пояснення про відсутність на робочому місці з 28 липня 2020 року по 31 липня 2020 року. Відповідно до табелю обліку використання робочого часу Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» за липень 2020 року [PERSON] був відсутній на робочому місці з 28 липня 2020 року по 31 липня 2020 року. Відповідно до табелю обліку використання робочого часу Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» за серпень 2020 року [PERSON] був відсутній на робочому місці з 03 серпня 2020 року по 07 серпня 2020 року. Актами від 28.07.2020 року, 29.07.2020 року, 30.07.2020 року, 31.07.2020 року, складеними [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , встановлено відсутність на роботі протягом робочого дня без попередження про відсутність і без поважних причин з 09:00 до 18:00 [PERSON] відповідно 28.07.2020 року, 29.07.2020 року, 30.07.2020 року, 31.07.2020 року. Позивач не згодний із наказом про звільнення №37 від 07.08.2020 року, вважає його незаконним та просить скасувати, посилаючись на положення додаткової угоди до безстрокового трудового договору від 17.03.2020 року, у відповідності до умов якої сторони домовились, що до закінчення карантину позивач виконує роботу за місцем проживання або в іншому доступному йому приміщенні. Відповідач заперечує проти існування укладеної додаткової угоди до безстрокового трудового договору від 17.03.2020 року між [PERSON] та Громадською організацією «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», повідомляє про відсутність оригіналу такої угоди у бухгалтерії, відділі кадрів та книгах реєстрації документації Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів». Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем своїх трудових прав, який вважає своє звільнення за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України незаконним. Вказані правовідносини регулюються нормами трудового законодавства. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно зі статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 24 КЗпП України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Як передбачено ст. 36. КЗпП України, підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40,41). Згідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких видів стягнення: догана, звільнення. Як передбачено ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але непізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці; дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Як передбачено ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінченні строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку прогулу, у тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин. Судом встановлено, що позивач був відсутній на робочому місці з 28.07.2020 року по 31.07.2020 року, а також з 03.08.2020 року по 07.08.2020 року. Натомість, відповідно до положень додаткової угоди до безстрокового трудового договору від 17.03.2020 року сторони домовились, що до закінчення карантину позивач виконує роботу за місцем проживання або в іншому доступному йому приміщенні. Зазначена угода скасована сторонами не була, відповідачем не доведено факту не укладення такої угоди із позивачем. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, враховуючи доводи позивача, та відповідача та як вбачається з матеріалів справи, суд приходить до висновку, що звільнення позивача відбулось незаконно, в порушення вимог трудового законодавства, а тому наказ керівника Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» №37 від 07.08.2020 року про припинення трудового договору підлягає скасуванню. Таким чином, позовні вимоги стосовно визнання незаконним та скасування наказу про звільнення є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Згідно вимог ст. 235 ч. 3 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Так, відповідно до абзацу 3 пункту 2 Постанови КМ України від 08.02.95 року N 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, в даній справі звільнення. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п. 8 Постанови N 100). Як вбачається з даних довідки Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» про середній заробіток юриста Громадської організації\~«Водно-моторне\~спортивно-оздоровче\~товариство рибалок-любителів» від 17.11.2020 р. №46 заробітна плата позивача за останні 2 повні календарні місяці роботи, що передують його звільненню (червень-липень 2020 року) становила 7\~644,00 грн. (4\~186,00 грн. + 3\~458,00 грн.), тому середньоденна (годинна) заробітна плата для обчислення оплати часу вимушеного прогулу складає 182,00 грн. (7\~644,00 грн.: 42 робочих дні). Враховуючи той факт, що позивач був незаконно звільнений 07 серпня 2020 року, тому підлягає виплаті працівникові середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 53\~144,00 грн. (182,00 грн. х 292 дні /з 07 серпня 2020 року і по день постановлення рішення суду 26 травня 2021 р./) з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь держави 2\~213,04 грн. судового збору, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved