Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від [PERSON] вказано, що 05 червня 2016 року помер її чоловік [PERSON]. До складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], зокрема увійшли житловий будинок № 36 по вул. Українській в смт Михайлівка Михайлівського району Запорізької області та ј частка земельної ділянки площею 6,3200 га, розташованої на території [PERSON] селищної ради Запорізької області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 2323355100:34:008:0009), яку [PERSON] прийняв в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 10 грудня 2007 року, але не оформив за життя. Позивач зазначає, що своєчасно звернулась до нотаріуса з питання прийняття спадщини, внаслідок чого була заведена Спадкова справа за № 112 за 2016 рік, 23 березня 2017 року нею було отримано свідоцтво про право на спадщину житловий будинок № 36 по вул. Українській в смт Михайлівка Михайлівського району Запорізької області. Однак, у видачі свідоцтва на право на спадщину - ј частку земельної ділянки площею 6,3200 га, розташованої на території [PERSON] селищної ради Запорізької області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 2323355100:34:008:0009), їй було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку позбавляє позивача можливості успадкувати майно після смерті її чоловіка, у звязку з чим вона просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно. В судове засідання позивач не зявилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, та неявки третіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 05 червня 2016 року помер [PERSON] (а.с.5). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серії І-ТП № 358547, виданого Ставищенською сільською радою Коростенського району Житомирської області 19 червня 1976 року, [PERSON] уклала шлюб зі [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 квітня 2009 року, [PERSON] отримав у спадщину після смерті батька [PERSON] спадкове майно у вигляді ј частки земельної ділянки площею 6,3200 га, розташованої на території [PERSON] селищної ради Запорізької області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 019290 від 25 грудня 2003 року (кадастровий номер 2323355100:34:008:0009) (а.с. 6). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23 березня 2017 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] на спадкове майно житловий будинок № 36 по вул. Українській в смт Михайлівка Михайлівського району Запорізької області. Постановою [PERSON] державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої 20 грудня 2017 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого 05 червня 2016 року [PERSON] у звязку з тим, що спадкоємцем правовстановлюючий документ на земельну ділянку площею 6,3200 га, розташованої на території [PERSON] селищної ради Запорізької області, не наданий (а.с. 8-9). Крім того, згідно вказаної постанови, інший спадкоємець син померлого [PERSON], відмовився від прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті її чоловіка [PERSON] Пунктом 4 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 ЗК України , право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю [PERSON] Позивач [PERSON] оформити своє право на спадщину не може через відсутність правовстановлюючого документу. Таким чином, визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо.

Outcome: approved