Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її батька [PERSON], [INFO], який помер в м. Донецьк Донецької області 04 січня 2017 року у Центральній міській клінічній лікарні №1 м.Донецька від інфаркту міокарда передньої стінки лівого шлуночка. В обґрунтування вимог, посилається на те, що факт смерті батька їй необхідно встановити для отримання свідоцтва про смерть батька та вирішення питання щодо спадщини померлого. У Добропільському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, куди вона звернувся із заявою про реєстрацію факту смерті батька їй\~\~було відмовлено у реєстрації у зв'язку з тим, що медичне свідоцтво про смерть видано на неконтрольованій органами державної влади України території та рекомендовано звернутись до суду. Просить задовольнити її заяву та встановити факт смерті її батька [PERSON] \~ В судовому засіданні заявник пояснила, що вона є донькою [PERSON], який помер в м. Донецьк 04 січня 2017 року. Заявник зазначила, що вона перемістилась з тимчасово окупованої території і зараз проживає в м.Добропіллі, встановлення факту смерті батька їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть батька, просить задовольнити її заяву. Представник заінтересованої особи - Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був письмово належним чином повідомлений. Від останнього надійшла заява про розгляд справу за його відсутністю. Суд вважав можливим розглянути справу без участі заінтересованої особи, яка належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є знайомим сімї заявниці. [PERSON] помер 04 січня 2017 року і він був на його похороні в м.Донецьку.Поховали [PERSON] на Мушкетовському кладовищі у м.Донецьк. Заслухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] 04 січня 2017 року в м. Донецьку підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно приписів п.8 ч.1\~ст.256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до\~вимог ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Як розяснив \~Пленум Верховного Суду України у п.132 постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. \~\~\~\~ В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] перемістилась з тимчасово окупованої території та мешкає за адресою м.Добропілля вул..Дружби, буд. 16, що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України від 15 грудня.2014 року №1422005161. Померлий [PERSON] також перемістився з тимчасово окупованої території та мешкав за адресою м.Добропілля вул.Дружби, буд. 16, що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України від 24 грудня 2014 року №1422006543. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії ІІІ-НО №278314 від 18 червня 1976 року, [PERSON] є дочкою [PERSON] Як вбачається зі свідоцтва про одруження від 08 жовтня 1983 року, після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінено на Нестерова. Згідно довідки про причину смерті від 04 січня 2017 року, яка видана лікарем Центральної міської клінічної лікарні №1 м.ДонеькаШевченко Б.Й., [INFO], помер 04 січня 2017 року, причина смерті легенево-серцева недостатність, двостороння субтотальна анемія, повторний інфаркт міокарда передньої стінки лівого шлуночка. З копії свідоцтва про смерть серії ДНР №044847, яке видано 04 січня 2017 року Донецьким міським відділом запису актів цивільного стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки вбачається, що [PERSON], [INFO] , помер 04 січня 2017 року в ДНР. Як вбачається з відмови у проведені державної реєстрації смерті від 24 січня 2017 року , Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], який помер 04 січня 2017 року, так як останнім пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній\~наказом МОЗ України від 08.08.2006 р.№545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Вказані довідка про причину смерті та свідоцтво про смерть - видані закладами м. Донецьк Донецької області, які розташовані на тимчасово неконтрольованій органами державної влади України території. Відповідно до п.8 ч.1\~ст.256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п.18\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Вказані свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті, довідка для отримання допомоги на поховання видані закладами м.Донецьк, які розташовані на тимчасово неконтрольованій органами державної влади України території. Відповідно до ч. 2, ч. 3\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи викладене, надані заявником свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті, є незаконними і не створюють правових наслідків. Відповідно до п.8 ч.1\~ст.256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п.18\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справа проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог\~статті 213 ЦПК України\~щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності. Суд вважає, що в судовому засіданні були досліджені докази, які в сукупності підтверджують факт смерті [PERSON], уродженця [INFO], який помер 04 січня 2017 року в м.Донецьк Донецької області і дають суду підстави для задоволення заяви. Судом були заслухані пояснення свідка [PERSON], який також підтвердив факт смерті [PERSON], 04 січня 2017 року в м.Донецьк. Таким чином, наявність вищевказаних доказів, на думку суду, є достатньою підставою для встановлення факту смерті в певний час, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті, що надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України. На підставі\~ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання даного рішення.

Outcome: approved