Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком в с.Світанок Рогатинського району Івано-Франківської області. У позовній заяві зазначено, що позивачка є власником житлового будинку в с.Світанок Рогатинського району Івано-Франківської області на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12 червня 1990 року державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори. Відповідач по справі [PERSON] в будинку не проживає більше двох років, проте залишається бути зареєстрованим. [PERSON] не підтримує з ними жодних стосунків, не веде спільного господарства. Добровільно знятися з реєстрації не бажає. Його реєстрація в житловому будинку носить формальний характер та спричиняє для позивачки зайві витрати при оплаті за комунальні послуги, є перешкодою для оформлення субсидії. Просила позов задовольнити, визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком в с.Світанок Рогатинського району Івано-Франківської області, який належить на праві власності [PERSON] Позивачка, представник позивачки у судове засідання, призначене на 14 березня 2017 року не прибули, направили на адресу суду письмові клопотання про слухання справи у їх відсутності. Позовні вимоги просили задовольнити. За ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув повторно, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про день, чакс та місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. Суд, з письмової згоди позивача по справі ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка є власником житлового будинку в с.Світанок Рогатинського району Івано-Франківської області на підставі договору купівлі продажу, який було посвідчено12 червня 1990 року державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] Будинок розташований в с.Світанок на земельній ділянці колгоспу "Ленінська правда" житловою площею 43 м2 загальною площею 53 м2 . До будинку належали господарські будівлі - станя і стодола. Як вбачається з довідки №649, виданої 23 грудня 2016 року виконавчим комітетом Світанківської сільської ради, в склад сім'ї [PERSON] входять - дочка [PERSON], син [PERSON], онука - [PERSON], зять - [PERSON], який зареєстрований в господарстві [PERSON] з 2000 року. Згідно акта обстеження житлово-побутових умов проживання сімї [PERSON], жительки с.Світанок Рогатинського району від 23 грудня 2016 року зять більше двох років не проживає в домоводінні [PERSON] Рішенням Рогатинського районного суду від 31 жовтня 2013 року, яке набуло законної сили 10 листопада 2013 року, шлюб між [PERSON] і [PERSON] - розірвано. Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Відповідно до ст.319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. За ст.150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.156 ЖК України та ст.405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. За ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником будинку або законом. Суду не представлено доказів, що підтверджують право відповідача на збереження права на житло при його відсутності за місцем проживання понад рік. Відсутності по місцю реєстрації [PERSON] понад рік, тобто понад строк, встановлений ст.405 ЦК України, без поважних причин в судовому засіданні підтвердився, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, визнати [PERSON], [INFO], який зареєстрований в житловому будинку. який належить на праві приватної власності [PERSON], 10 червня 1951 рок ународження та розташований в с.Світанок Рогатинського району Івано-Франківської області таким, що втратив право на користування житловим будинком в с.Світанок Рогатинського району Івано-Франківської області. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved