Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Комунальної 5-тої стоматологічної поліклініки про стягнення невиплаченої заробітної плати. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: 08 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до Комунальної 5-тої стоматологічної поліклініки м. Львова, в якій просить стягнути невиплачену заробітну плату. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона працює у Комунальній 5-тій стоматологічній поліклініці м. Львова на посаді лікаря стоматолога терапевта. Оригінал трудової книжки на даний час зберігається у відповідача. Стаж роботи позивача у Комунальній 5-тій стоматологічній поліклініці м. Львова станом на жовтень 2019 року складає понад 30 років, що дає їй право на 30% надбавки до посадового окладу відповідно до Колективного договору, зареєстрованого в Департаменті економічної політики Львівської міської ради № 232 від 22 листопада 2016 року. Починаючи з 01 березня 2020 року по 31 березня 2021 року та на момент написання заяви позивачу не виплачується заробітна плата з невідомих для неї причин. За вказаний період з 01 березня 2020 року по березень 2021 року позивач сумлінно виконувала свої посадові обов`язки. Відповідно до розрахунку заборгованість з виплати заробітної плати за період з березня 2020 року по березень 2021 року складає 149 015 /сто сорок дев`ять тисяч п`ятнадцять/ гривень 62 коп. У зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити та стягнути вказану суму. Відзив на позовну заяву відповідачем у встановлений судом строк не подано. Заяви (клопотання) учасників справи: представник позивача [PERSON] - [PERSON] 01.10.2021 року подав клопотання про проведення розгляду справи у його відсутності, зазначив що не заперечує проти заочного розгляду справи та просив долучити до матеріалів справи документи (а.с. 12, 19); Процесуальні дії суду по справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання по справі на 06.10.2021 року (а.с. 6-7). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 06.10.2021 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 01.11.2021 року (а.с. 20-21). 01.11.2021 року судове засідання відкладено (а.с. 29). 16.12.2021 року судове засідання відкладено (а.с. 31). В судове засідання призначене на 24.12.2021 року: позивач [PERSON] - не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку (а.с. 32). Причини неявки невідомі. Заяв та клопотань на адресу суду не надходило; представник позивача [PERSON] - [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку (а.с. 32). На адресу суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 12); представник відповідача Комунальної 5-тої стоматологічної поліклініки м. Львова не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку (а.с. 32). Причини неявки невідомі. Заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено що: Позивач [PERSON] з 03.05.1989 року працює на посаді лікаря стоматолога терапевта в Комунальній 5-тій стоматологічній поліклініці м. Львова (а.с.3); Соціально - економічні, виробничі і трудові відносини в Комунальній 5-тій стоматологічній поліклініці м. Львова регулюються Колективним договором, зареєстрованого в Департаменті економічної політики Львівської міської ради за №232 від 22.11.2016 року, у якому сторонами договору є «Роботодавець» - Комунальна 5-та стоматологічна поліклініка м. Львова та «Профспілка» - Первинна профспілкова організація працівників Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова; Колективним договором відповідно до п. 3 встановлюються взаємні зобов`язання «сторін» щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: зміни в організації виробництва і праці; забезпечення продуктивної зайнятості; нормування і оплати праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); встановлення гарантій, компенсацій, пільг; режиму роботи, тривалості робочого часу і відпочинку; умов і охорони праці; забезпечення житлово-побутового, культурного, медичного обслуговування, організації оздоровлення і відпочинку працівників; гарантій діяльності «Профспілки»; умов регулювання фондів оплати праці та встановлення кваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці. Відповідно до додатку 5 до Колективного договору встановлено надбавку до посадового окладу за вислугу років, залежно від стажу роботи, а саме: стаж роботи понад 3 роки - 10%; стаж роботи понад 10 років - 20%; стаж роботи понад 20 років - 30%. Таким чином [PERSON] , у якої стаж роботи понад 30 років, має право на надбавку за вислугу років понад 30 років - 30% до посадового окладу. Відповідно до розрахунку заборгованості вбачається, що за період березень 2020 року по березень 2021 року позивачу [PERSON] нараховано, але не виплачено заробітну плату, у сумі 149 015 /сто сорок дев`ять тисяч п`ятнадцять/ гривень 62 коп. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Відповідно до ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до вимог ст.. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача у поданому клопотанні на адресу Шевченківського районного суду м. Львова, зазначає, що у випадку неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно із ст. 2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до ч.4 ст.7 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття заробітна плата. Згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. У відповідності до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 95 КЗпП України мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. Згідно п.8 ч.1 ст. 40 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період визначається Законом про Державний бюджет України. Судом встановлено, що заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період з березня 2020 року по березень 2021 року складає 149 015 /сто сорок дев`ять тисяч п`ятнадцять/ гривень 62 коп. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню. Враховуючи наведене вище, а також те, що позивач дійсно перебуває у трудових відносинах із відповідачем і з березня 2020 року по березень 2021 року їй було нараховано та не виплачено заробітну плату, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 149 015 /сто сорок дев`ять тисяч п`ятнадцять/ гривень 62 коп. заборгованості по заробітній платі. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» від 26 грудня 2009 року №14 доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, такі доводи в частині доведеності позовних вимог є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Розподіл судових витрат: Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Оскільки позивача відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору за подачу позовної заяви про стягнення заробітної плати та позовні вимоги задоволенні в повному обсязі, то він має бути стягнутий із відповідача на користь держави у розмірі 908 /дев`ятсот вісім/ гривень 00 коп. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: approved