Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, за участі заінтересованої особи осіб Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області, в якій просила встановити факт, що [INFO] в Луганській області м. Луганськ в Жовтневому районі міста, померла [PERSON] [INFO], уродженка с. Давидо - Нікольськ Краснодонського району Луганської області, України, зареєстроване місце проживання [ADDRESS]. В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] на тимчасово окупованій території України в Луганській області м. Луганськ в Жовтневому районі міста, померла її свекруха [PERSON], [INFO]. Луганською міською лікарнею №10, [INFO] видано лікарське свідоцтво про смерть №231. [PERSON] звернулася до Кременчуцького міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] Проте 31.05.2017 року Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану відмовв у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] видано на підставі актового запису про смерть №231, складеного [INFO] Державним закладом «Луганська міська лікарня №10» Луганської Народної Республіки, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації», яка засвідчує випадки народження і смерті, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав. Просив суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області в судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Подав заяву, в якій просить справу слухати без його участі. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим 04.05.1955 року Бюро ЗАГС Жовтневого району. [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про шлюб, видане 02.06.2006 року відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції. Лікарським свідоцтвом та довідкою про смерть №231, виданим [INFO] Державним закладом «Луганська міська лікарня №10» Луганської Народної Республіки, підтверджено, що [INFO] в [ADDRESS] померла [PERSON] Листом №1287/12.27-04-31 від 31.05.2017 року Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] видано на підставі актового запису про смерть №231, складеного [INFO] Державним закладом «Луганська міська лікарня №10» Луганської Народної Республіки, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації», яка засвідчує випадки народження і смерті, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України, встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стеттею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до ст.1 Закону України від 16.09.2014 року №1680-VII «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року №254-V-III «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької областей тимчасово окупованими територіями» та додатку до постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року №252-VIII «Про визнання окремих районів, міст. Селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» місто Алмазна Луганської області віднесено до тимчасово окупованої території України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів що мають юридичне значення. Згідно ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Суд приймає до уваги надані заявником лікарське свідоцтво та довідку про смерть №231, видані [INFO] Державним закладом «Луганська міська лікарня №10» Луганської Народної Республіки, як відомості, які свідчать про факт смерті [PERSON] При цьому, суд не може визнати зазначені документи належними та допустимими доказами, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», вони є недійсними і не створюють правових наслідків, але суд бере до уваги, що не прийняття по суті рішення по даній справі може вплинути на права і обов`язки заявника. Враховуючи досліджені в судому засіданні докази, пояснення свідків, суд вважає доведеним факт що [INFO] в [ADDRESS] померла [PERSON]

Outcome: approved