Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - заявник), звернулась до суду з заявою про встановлення факту що має юридичне значення, щодо, встановлення факту спільного проживання однією сім'єю заявника та [PERSON]. Вимоги своєї заяви обґрунтовувала тим, що [INFO] померла [PERSON], [INFO]. Відповідно до даних паспорта громадянина України, заявник зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 03.06.2008 р. (з дати реєстрації) та проживала спільно із [PERSON] за вищевказаною адресою. Вказала, що для [PERSON] заявник купувала ліки, продукти харчування, здійснювала догляд, сплачувала комунальні послуги. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина. Заявник звернулася до нотаріальної контори та подала заяву про прийняття спадщини, оскільки остання не являється спадкоємцем за законом, заповіту спадкодавець не складав, а відтак, встановлення факту проживання однією сім'єю має для заявника значення для вирішення питання щодо належного оформлення спадщини, у зв'язку із чим, заявник звернулася для встановлення вищевказаного факту до суду. В судовому засіданні представник заявника заяву про встановлення факту підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. Додатково надала пояснення по суті поданої заяви. До початку судового засідання від заінтересованих осіб надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, з посиланням щодо прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Суд вважає за можливе справу слухати без участі заінтересованих осіб на підставі наявних матеріалів, яких зібрано достатньо для розгляду справи по суті. Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника заявника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] померла [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER], видане Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що зроблений відповідний актовий запис № 425 (а.с. 7). Відповідно до даних паспорта громадянина України, заявник зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 03.06.2008 р. (з дати реєстрації) прожила спільно із [PERSON], [INFO], за вищевказаною адресою (а.с. 3-5). 30.01.2018 р. заявник звернулася до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Апатенко Марини Анатоліївни, про прийняття спадщини за законом (а.с. 25). Згідно Витягу із спадкового реєстру № 51227429 від 14.03.2018 р. (заповіти/спадкові договори) за параметрами запиту щодо [PERSON] у реєстрі інформація відсутня (а.с. 9). Обставини спільного проживання однією сім'єю заявника та [PERSON] з червня 2008 р. по [INFO] підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON], [INFO]. Так, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що з померлою [PERSON] свідок познайомився в 2008-2009 роках за місцем спільної роботи, за адресою де проживала остання, а саме, [ADDRESS] свідок бував 1-2 рази на місяць, заявник та [PERSON] проживали разом, про що свідчили речі в квартирі як заявника, так померлої, разом вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Крім того, в матеріалах справи наявний оригінал заяви свідка [PERSON], [INFO] (зареєстрована за ажресою: [ADDRESS]), яка показала, що остання є давньою приятелькою із [PERSON], свідок проживає неподалік та постійно спілкувалася та відвідувала [PERSON], яка мешкала у своїй квартирі в [ADDRESS]. Заявник по справі з 2008 року постійно проживала спільно з [PERSON] за вищевказаною адресою до часу смерті останньої (а.с. 28). А відтак, наведені вище обставини в сукупності підтверджують факт проживання однією сім'єю заявника зі спадкодавцем [PERSON] з червня 2008 р. по день її смерті - [INFO] Згідно довідки приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. від 15.05.2018 р. вбачається, що заяв про прийняття спадщини за законом після гр. [PERSON] від інших осіб не надходило, крім заяви [PERSON] (а.с. 26). У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим наданим доказам. Статтею 234 Цивільно процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п. 7 вищезазначеної Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення родинних відносин. Частиною 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного Кодексу України (надалі за текстом - СК України), сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 4 СК України, кожна особа має право на проживання в сім'ї та на повагу до свого сімейного життя. За позицією Верховного Суду України, викладеною п. 21 Постанови Пленуму "Про судову практику у справах про спадкування" за № 7 від 30.05.2008 р., зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Разом з тим, при застосуванні наведених приписів чинного законодавства слід враховувати, що у повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли особи проживають разом, ведуть спільне господарство, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов'язків, притаманних сім'ї. Судом встановлено, що заявник та [PERSON] проживали спільно однією сім'єю, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, наведене свідчить, що з червня 2008 року по 03.11.2017 рік між заявником та [PERSON] склалися відносини, що притаманні сім'ї. За таких обставин, суд вважає доведеним факт проживання однією сім`єю заявника та [PERSON] у період з червня 2008 року до моменту смерті останньої. Досліджуючи питання юридичною значущості встановлення вказаного факту та мету його встановлення, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, встановлення факту проживання однією сім`єю заявника та [PERSON] у період з червня 2008 р. до моменту смерті останньої - має юридичне значення для визначення спадкоємців за законом, які можуть претендувати на цю спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи доведеність юридичного факту, що має значення, а саме, факту проживання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], померлої [INFO] однією сім'єю у період з 03.06.2008 р. по день смерті останньої - [INFO] Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved