Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

В лютому 2017 року позивач - Публічне акціонерне товариство "РОДОВІД БАНК", в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «РОДОВІД БАНК» [PERSON], звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №Д002/АА-061.07.2 від 12.03.2007 року. Позовні вимоги мотивує тим, що 12.03.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК», найменування якого було змінено на Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №Д002/АА-061.07.2. Згідно п.1.1. кредитного договору №Д002/АА-263.07.2 від 12.03.2007 року, позивач відкрив відповідачеві кредитну лінію на загальну суму 27300,99 доларів США терміном по 11 березня 2014 року включно. Відповідно до п.1.5 кредитного договору, процентна ставка за кредитами була встановлена у розмірі 12,5 % річних. 12.03.2007 року з метою повного та своєчасного виконання зобовязань [PERSON] за зазначеним вище кредитним договором, між банком та [PERSON] був укладений договір поруки №Д002/АА-061/2.07.2. Позивач зазначає, що банк у повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання за договором. Натомість, відповідачем умови договору щодо повного та своєчасного виконання кредитних зобов'язань були порушені. Так, останній ухиляється від взятих на себе кредитних зобов'язань, кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитними коштами не погашає, у зв'язку з чим станом на 12 січня 2017 року заборгованість відповідача перед банком становить 28895,88 доларів США (тіло, відсотки) та 181982,36 гривень (3% річних), яка складається: 25726,79 доларів США сума заборгованості за тілом кредиту кредиту; 3169,09 доларів США сума заборгованості по процентах за кредитом; 159251,06 грн. сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту; 22731,30 грн. сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів. Поручитель - [PERSON], згідно п.1.1. договору поруки №Д002/АА-061/2.07.2 від 12.03.2007 року, взяла на себе зобов'язання солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, а також, усіх додаткових угод до нього. З огляду на вищенаведене, просить суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі та стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] (позичальник) та [PERSON] (поручитель) на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованість за кредитним договором №Д002/АА-061.07.2 та понесені банком судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Належно повідомлені відповідачі в судове засідання не з'явились з невідомих причин, заяву про причину неявки або про розгляд справи у їх відсутності суду не надавали, у звязку з чим суд ухвалив розглядати справу на підставі ст.224 ЦПК України заочно. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Частиною 1\~ст.11 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином згідно (відповідно) до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Судом встановлено, що 12 березня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір №Д002/АА-061.07.2, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на купівлю автомобіля у сумі 27300,99 доларів США зі сплатою 12,5 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 11 березня 2014 року. (а.с.7-9). 12.03.2007 року, з метою забезпечення повного та своєчасного виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №Д002/АА-061/2.07.2, згідно п.1.1 якого поручитель взяла на себе зобов'язання солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, а також, усіх додаткових угод до нього. (а.с.10). Відповідно до п.3.1 кредитного договору №Д002/АА-061.07.2, відповідач-1 (позичальник)повинен був щомісяця до «10-го» числа включно кожного календарного місяця частково погашати заборгованість за кредитом в сумі 325 доларів США на рахунок банку шляхом внесення грошових коштів готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку. Відповідно до п.3.9 кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів позичальник зобов'язаний сплачувати позивачу за кожний день прострочення пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у п.1.5 цього договору від суми простроченого платежу (а.с.8). Згідно вимог ст.ст.\~526,\~527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст.ст.610,\~612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Згідно ч. 1\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.1\~ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч.1\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до\~ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи надання кредиту в іноземній валюті, а саме в доларах США, стягнення з відповідача суми заборгованості саме в іноземній валюті, чинному законодавству України не суперечить. (Аналогічної правової позиції дотримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.12 постанови Пленуму №5 від 30 березня 2012 року). Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за кредитним договором шляхом належним чином виконав, грошові кошти відповідачеві надав, що підтверджується випискою по картковому рахунку за період 12.03.2007 року по 30.10.2009 року (а.с.13-16). Натомість, відповідач-1 (позичальник) зобовязань за кредитним договором не дотримався. Поручителем (відповідач-2) взяті на себе зобов'язання за договором поруки шляхом погашення заборгованості позичальника перед банком - також не виконані. Докази зворотного в матеріалах справи відсутні. Таким чином, станом на 12.01.2017 року за кредитним договором №Д002/АА-061.07.2 від 12.03.2007 року у відповідача-1 утворилась заборгованість перед банкомв розмірі 28895,88 доларів США (тіло, відсотки) та 181982,36 гривень (3% річних), яка складається: 25726,79 доларів США сума заборгованості по тілу кредиту; 3169,09 доларів США сума заборгованості за процентами по кредиту; 159251,06 грн. сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту; 22731,30 грн. сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів (а.с.11-12). Відповідно до ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Отже, як вже зазначалось вище, згідно п.1.1 договору поруки №Д002/АА-061/2.07.2 від 12.03.2007 року, поручитель (відповідач-2) взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, а також, усіх додаткових угод до нього. (а.с.10). Відповідно до\~ст. 61 ЦПК\~Україна, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідачі не скористались своїм правом з`явитись в суд і спростувати надані позивачем докази у справі, які підтверджують і факт укладення кредитного договору, і факт укладення договору поруки, і наявність заборгованості перед банком з боку відповідача-1, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Згідно з ч.1\~ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, в задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає 14481 грн. 64 коп. судового збору.

Outcome: approved