Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

В лютому 2021 року представник позивача Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів. В обґрунтування позову зазначено, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві перебував громадянин [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та який отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії [PERSON] за його бажанням, проводилась через УДППЗ «Укрпошта» та була припинена у зв`язку з його смертю [INFO] . Позивач вказує, що, у зв`язку з виявленням факту виплати пенсії [PERSON] після дати його смерті, Управлінням було направлено листа до АТ «Укрпошта» з проханням надати інформацію щодо виплати пенсії [PERSON] у розмірі 2252,20 грн., за серпень 2020 року. Відповідно до наданої АТ «Укрпошта» інформації було встановлено, що пенсія [PERSON] у розмірі 2252,20 грн. за серпень 2020 була виплачена на підставі довіреності [PERSON] , паспорт [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Так, позивач вказує, що пенсія померлого [PERSON] за серпень 2020 року являється недоотриманою та була отримана відповідачем за довіреністю безпідставно, а тому підлягає поверненню. Зазначено, що управлінням, з метою досудового врегулювання спору, було направлено лист відповідачу від 26.10.2020 року, проте даний лист був відповідачем проігнорований та, без достатньої правової підстави отримані бюджетні кошти у розмірі 2252,20 грн., повернуті відповідачем не були. З огляду на викладене, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача в примусовому порядку безпідставно отримані кошти (пенсію) у сумі 2252,20 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.02.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач відзив на позов до суду не подала, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії [PERSON] за його бажанням, проводилась через УДППЗ «Укрпошта» та була припинена, у зв`язку з його смертю [INFO] . Позивач вказує, та судом було встановлено, що, у зв`язку з виявленням факту виплати пенсії [PERSON] після дати його смерті, позивачем було направлено листа до АТ «Укрпошта» з проханням надати інформацію щодо виплати пенсії [PERSON] у розмірі 2252,20 грн., за серпень 2020 року. Відповідно до наданої АТ «Укрпошта» інформації було встановлено, що пенсія [PERSON] у розмірі 2252,20 грн. за серпень 2020 була виплачена на підставі довіреності - [PERSON] , паспорт [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Оскільки кошти на виплату пенсії [PERSON] за серпень 2020 року нараховані та направлені до відділення АТ «Укрпошта» ще до отримання інформації про смерть пенсіонера, а тому виникла переплата пенсії [PERSON] в сумі 2252,20 грн., яка була отримана відповідачем. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померли пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1), заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається особою до органу, що призначає пенсію, в якому померлий пенсіонер перебував на обліку як одержувач пенсії. Пунктом 2.26 Порядку № 22-1 передбачено, що для виплати недоотриманої пенсії, у зв`язку зі смертю пенсіонера, до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки. Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону № 1058, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини надається свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 248 Цивільного кодексу України, у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності представництво за довіреністю припиняється. Відповідно до ч. 1-3 ст. 326 ЦК України, у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі України. Від імені та в інтересах держави України право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Пунктом 1 частини 1 статті 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Таким чином, за змістом зазначеної норми пенсія не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача. Аналіз положень ст. 1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою пенсія не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 22 січня 2014 року по справі № 6-151цс13 та постанові від 2 липня 2014 року по справі № 6-91цс14. Статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем було безпідставно набуті кошти у вигляді пенсії [PERSON] , у зв`язку з тим, що відповідач станом на день отримання пенсії не мала на це повноважень. Таким чином, суд приходить до висновку, що надані позивачем докази доводять факт заподіяння шкоди при обставинах зазначених в позові відповідачем, у зв`язку з недобросовісністю її, як набувача, зазначеної пенсії. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Будь-яких доказів на спростування позовних вимог стороною відповідача суду надано не було. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши спір між сторонами з підстав, зазначених в позові, суд вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 2270,00 грн. слід стягнути із відповідача на користь держави.

Outcome: approved