Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом в якому прохає усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власним майном, шляхом визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Заявлені вимоги мотивує тим, що вона є наймачем квартири [ADDRESS] . Відповідачі з 2010 року у житловому приміщенні за місцем реєстрації не проживають без поважних причин, помешканням не користуються, їх особисті речі у квартирі відсутні, участь в утриманні житла не приймають. Ухвалою суду від 30.09.2020 провадження у справі було відкрито з призначенням справи до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження (а.с.36). Ухвалою суду від 20.10.2020 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.51). У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У судове засідання позивач не з`явилася, натомість, представник позивача надіслав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Позов підтримує повністю. Проти прийняття рішення по справі у заочному порядку не заперечувала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] будучи повідомленими у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися. Правом надання заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не скористалися. Згідно із визначеними ст.223 ЦПК України, наслідками неявки в судове засідання учасника справи, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. Квартира [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] , що підтверджується: договором найму від 25.04.1991 року, ордером на житлове приміщення від 25.04.1991 року №333, копії яких приєднано до матеріалів справи. Згідно з наданою сектором з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету житлового відділу департаменту економічного розвитку та ресурсів Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області довідкою від 20.08.2020 за адресою [ADDRESS] є зареєстрованими позивач у справі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.30). Як убачається із матеріалів справи відповідачі, відповідно до акту опитування сусідів, посвідченого КЖРЕП № 1, у спірному житловому приміщенні не проживає з жовтня 2010 року. Встановивши всі обставини справи та виходячи із досліджених письмових доказів, суд вважає пред`явлений позов обґрунтованим, з огляду на наступне. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд зазначає, що у відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, проаналізувавши надані письмові докази, з урахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що знайшов підтвердження факту не проживання відповідачами у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , у понад встановлені ст.405 ЦК України строки. У силу вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Суддею встановлено, що при подачі позовної заяви, позивачем долучено оригінали квитанції №1853233 від 01.09.2020 про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн., квитанції №1853230 від 01.09.2020 про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн., квитанції №1853232 від 01.09.2020 про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Суддя наголошує, що станом на 01.01.2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2102,00 грн. Відповідно до Закону України "Про судовий збір": ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн). Згідно ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Питання про судові витрати по справі вирішено судом відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved