Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

[PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] яка проживає за адресою: [ADDRESS], звернулись до суду з заявою про видачу обмежувального припису відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" стосовно кривдника [PERSON] [INFO], який проживає: [ADDRESS], а саме: заборонити наближатися на 100 метрів до місця проживання [PERSON] та [PERSON], за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS], та інших місць частого відвідування постраждалими особами [PERSON] та [PERSON]. Заборонити вести листування, телефонні переговори, розмови в соціальних мережах або контактувати з [PERSON] та [PERSON] через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви зазначили, що у належному [PERSON] будинку проживають її мати [PERSON] та рідний брат [PERSON] Брат є неодноразово судимий, має наркотичну та алкогольну залежність, схильний до проявів агресії по відношенню до своєї матері та сестри. Починаючи з 2017 року, коли [PERSON] було депортовано з Російської Федерації він став проживати разом з матір'ю у будинку сестри. Прояви агресії по відношенню до рідних відбуваються майже щодня. Неодноразово за адресою мешкання сторін викликалась поліція. До будинку періодично вламуються люди які розшукують [PERSON] його кредитори та ошукані ним особи. [PERSON] щоденно вчиняє психологічне насильство по відношенню до рідних шляхом погроз у яких обіцяє нанести тілесні ушкодження заявникам, нецензурної лайки на їх бік, пошкодження належного їм майна, тобто вчиняє насильство, пов'язане з дією на психіку заявників шляхом словесних образ, погроз, переслідування, залякування. [PERSON] систематично, протягом тривалого часу вчиняє фізичне насильство в сім'ї, тобто умисне нанесення одним членом сім'ї іншому члену сім'ї побоїв, тілесних ушкоджень, що може призвести до смерті постраждалого, порушення фізичного чи психічного здоров'я, нанесення шкоди його честі і гідності. Неодноразово він бив та штовхав свою матір. В судовому засіданні заявники підтвердили обставини які викладені в заяві, просили заяву задовольнити. Представник в судовому засіданні заяву підтримала, надала пояснення аналогічні викладених в заяві та просила заяву задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомила. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду що неодноразово бачила як [PERSON] ображає свою матір та сестру [PERSON] та [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив що є чоловіком заявниці, і постійно бачить як [PERSON] ображає його дружину та тещу. Разом із дружиною возив [PERSON] до лікарні після того як [PERSON] її побив. Заслухавши думку заявника, допитавши свідків та дослідивши письмові докази суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником Ѕ частини домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS]. Також судом встановлено що [PERSON] був засуджений 21.09.2012 року Кировоградським міським судом Свердловської області до 4(чотирьох) років 6(шести) місяців позбавлення волі. 23.10.2018 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області до 3(трьох) років обмеження волі. Згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта №117 від15.04.2017 року у [PERSON] [INFO] виявлені тілесні ушкодження які відносятся до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Згідно талону повідомлення №187 від 15.04.2017 року, талону повідомлення №71 від 01.12.2017 року заявники неодноразово звертались до АНД ВП і їх заяву було прийнято і розглянуто. З відповіді на адвокатський запит яка надійшла 02.05.2019 року вбачається що заявники також звертались до Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області 10.03.2019 року та 05.04.2019 року, їх звернення було розглянуто та списано до справ. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов'язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону). Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Зважаючи на наведені правил Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суд під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів сторін, тощо. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, [PERSON] та [PERSON] посилались на вчинення [PERSON] фізичного (штовхання, смикання за руку, погроза фізичною розправою) та психологічного (погрози, переслідування, завдання моральної шкоди та психологічних страждань) насильства щодо [PERSON], як за місцем її проживання, так і за місцем проживання [PERSON], та на підтвердження цих обставин надала копії заяв про вчинення злочинів до Амур-Нижньодніпровського відділеня поліції, висновок судового-медичного експерта про завдання їй тілесних ушкоджень, тощо. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України). Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, видавши обмежувальний припис строком на 6 місяців та роз'яснивши заявникам, що обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Крім того, на виконання вимог частини 2 статті 350-8 ЦПК України, суд вважає необхідним повідомити про видачу обмежувального припису уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявників для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий орган районної у місті ради за місцем проживання (перебування) заявника. Судові витрати, відповідно до частини 3 статті 350-5 ЦПК України, відносяться за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved