Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 19 січня 2016 року і зареєстрованого виконавчим комітетом Берестівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, про що складено відповідний актовий запис за №1, також про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти на її користь, до досягнення сином трьохрічного віку, та змінити розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюбне життя з відповідачем не склалося через різного роду непорозуміння, різні погляди на життя. Не підтримують шлюбних та сімейних відносин. Проживають окремо. Матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина відповідач не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також позивачка в даний час не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, і їй самій важко утримувати дитину. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання. Одночасно позивачка зазначила, що з відповідача на її користь, відповідно до рішення суду від 25.09.2018 року, здійснюється стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , у твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Однак, розмір аліментів встановлених судом на даний час є недостатнім для забезпечення потреб дитини, оскільки зросли витрати на її утримання та розвиток. У зв`язку з цим [PERSON] просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача, та стягувати їх в частці від доходів останнього, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаний позов [PERSON] надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 02.07.2021. Як зазначено в ухвалі Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 серпня 2021 року, позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 26.08.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, позов визнає частково. Позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає повністю. Згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 2000 гривень та аліменти на утримання дружини в розміри 1000 гривень. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала частково, погодилась на отримання аліментів, в розмірі, вказаному відповідачем. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав частково. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалась. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 19 січня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Берестівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, про що складено відповідний актовий запис за №1. (копія свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] ) Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. (ч.2 ст.112 СК України) У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Виходячи з наведеного, суд вважає, що шлюб існує формально, сторони миритися не бажають, на примирення не згідні, не підтримують сімейні відносини, проживають окремо і є підстави для його розірвання. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] просить залишити прізвище - [PERSON] . Також встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження останньої, серії [NUMBER] , серії [NUMBER] . У відповідності до ч.4 ст.29 Цивільного Кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Діти проживають спільно з позивачкою та перебувають на її утриманні, і спору з цього приводу між батьками немає. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання сина та утримання дружини. Згідно ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як зазначено в ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог статті 182 СК України, обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Також даною статтею визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). А як зазначено в ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до довідки №845 від 29.06.2021 року, виданої Володимирецькою селищною радою Рівненської області, дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] перебувають на утриманні матері - [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Суд приймає до уваги матеріальне становище відповідача, однак це не звільняє його від обов`язку надавати матеріальну допомогу дружині, яка у зв`язку з доглядом за дитиною не має самостійного доходу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, має обов"язок утримувати дружину. Інформації про наявність інших утриманців відповідач суду не надав. З урахуванням викладеного, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дитини та дружини, можливостей відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання сина, у розмірі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття та аліменти на утримання дружини в розмірі 1000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною - сином [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Аліменти на утримання дитини та дружини підлягають стягненню з дня пред`явлення позову - з 02.07.2021. Що стосується позовних вимог про зміну розміру аліментів. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. На підставі рішення Володимирецького районного суду Рівненської області, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (тисячу) грн на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02.08.2018. Як зазначено в частини другої ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина, потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. З часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, засад справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законом, із індексацією розміру у відповідності до ч.2 ст.184 СК України. Що стосується сплаченого позивачем судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу, то згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів та про зміну розміру аліментів, на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1816 грн.

Outcome: approved