Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду про стягнення з відповідача на її користь аліментів в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача [PERSON], щомісячно до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є її батьком, вона проживає разом з матірю [PERSON] та перебуває на її утриманні. В звязку продовженням навчанням у Національному університеті «Львівська політехніка» вона потребує матеріальної допомоги від батька, мати [PERSON] не може матеріально забезпечити її у повному обсязі. Відповідач має постійний заробіток та має можливість надавати їй необхідну матеріальну допомогу. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов в повному обсязі, з наведених у ній мотивів. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов заперечили, виходячи з наступного: відповідачем 05.04.2012 року перераховано на рахунок [PERSON] кошти в розмірі 80000 грн. на виконання свого обовязку щодо сплати аліментів на утримання позивача до досягнення нею повноліття, того ж дня, між відповідачем та третьої особою було досягнуто згоди про участь у додаткових витратах на утримання дитини, що викликані її навчанням у вищому навчальному закладі в розмірі 10000 доларів США, про що укладено договір про участь батька у додаткових витратах на дитину [PERSON] Таким чином, відповідачем було повністю виконано обовязок щодо утримання [PERSON], яка продовжує навчання. Крім того, відповідач зазначив, що він ніколи не відмовлявся сплачувати аліменти на утримання дочки, з часу встановлення батьківства, а свій обовязок щодо її утримання, як до досягнення нею повноліття так і її повнолітньої, яка продовжує навчання, ним виконано повністю. Третя особа [PERSON], від свого імені та довірителя, у судовому засіданні просила позов [PERSON] задоволити в повному обсязі. Пояснила, що 80000 грн. це сплачені відповідачем аліменти до повноліття дитини, а сума в розмірі 10000 доларів США це витрати повязані з навчанням його дочки у вищому навчальному закладі та інші витрати повязані із підготовкою до навчання, купівля підручників, проходження стажування, а також оплата за репетиторство. Інші витрати із забезпечення життєдіяльності доньки, її фізичним та моральним розвитком, відпочинком, дозвіллям, підтриманням здоровя, лікуванням не увійшли у дану суму та з відповідачем не обговорювались. На даний час, вона не може забезпечити належного рівня забезпечення доньки по зазначених вище витратах. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та третьої особи, оцінивши в сукупності представлені суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Як зазначено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] є батьками позивача [PERSON], [INFO] р.н., що підтверджується копію рішення суду від 27.10.2011 року про встановлення батьківства(а.с. 4) та копією свідоцтва про народження [PERSON] серії І-СГ № 390735 (а.с. 6). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] навчається у Національному університеті «Львівська політехніка», інститут компютерних наук і інформаційних технологій, на контрактній основі, кафедра прикладної лінгвістики, тобто відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України, при предявлені даного позову позивачем дотримано та доведена основна умова можливого отримання такої допомоги. Як вбачається з укладеного 05.04.2012 року між відповідачем та третьою особою договору про участь у додаткових витратах на дитину (а.с. 23), зокрема з п. 2 даного договору, батько зобовязується брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані її навчанням у вищому навчальному закладі починаючи з 01.09.2013 року, які забезпечуються шляхом внесення відповідачем коштів в сумі 78281,42 грн., що на той час було еквівалентно 9800 доларів США, які покладені на депозитний рахунок відкритий матірю дитини в ПАТ КБ «Фінансова ініціатива». Згідно п. 3 угоди, дані кошти мають використовуватись за цільовим призначенням на оплату навчання дитини у вищому навчальному закладі та її утримання повязаному з витратами на навчання. Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України, з вимогою про утримання повнолітніх дітей мають ті з них, які потребують матеріальної допомоги, обовязковою умовою є продовження навчання. Аналізуючи п. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, дана матеріальна допомога визначається терміном «аліменти», тобто це кошти на утримання в грошовій і натуральній формі, які законодавець не обмежує сплатою коштів на повнолітню дитину лише на навчання, а й інші витрати, які повязані із забезпеченням життєдіяльності людини при дотриманні певних умов, про які суд зазначав вище (досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу). Тому твердження відповідача про те, що ним повністю виконано обовязок щодо надання коштів на навчання та інші витрати, суд оцінює критично, оскільки відповідно до вище проаналізованих істотних умов договору від 05.04.2012 року про участь у додаткових витратах на дитину, внесені відповідачем кошти передбачені лише на навчання та інші витрати повязані із навчанням і є цільовими (витрати на придбання додаткової літератури з трьох мов, на стажування за кордоном, інші витрати, які повязані із забезпеченням нормальної життєдіяльності людини). В звязку з цим, суд приходить до висновку про те, що позивач не позбавлена права звернутись до суду з вимогою про отримання допомоги на інші витрати, які не повязані із навчанням. Крім цього, суд вважає, що розмір внесених у банк коштів не може бути підставою для відмови у понесенні відповідачем витрат на інші види забезпечення доньки, крім навчання. На думку суду, розмір коштів розміщений на депозитному рахунку матері позивача був внесений відповідачем добровільно, це було його особисте волевиявлення щодо розміру суми та повязано з особистими його можливостями. Він міг обмежитись як більшою так і меншою сумою. Тобто це був свідомий вибір батька щодо матеріальної допомоги своїй дитині на утримання, саме у такому розмірі. Як вбачається з довідки виданої ТзОВ ВП «Автопромсервіс» № 176 від 20.10.2014 року (а.с. 11), [PERSON] займає посаду інженера та її дохід за період з 01.04.2014 року по 30.09.2014 року складає 8379,78 грн. (заробітна плата становить в середньому на місяць 1200 грн.). Позивач [PERSON] проживає разом із матірю [PERSON], що підтверджується довідкою з місця проживання та склад сімї та прописки № 3701 від 18.10.2014 року (а.с. 5), самостійних доходів вона не має. Враховуючи розмір заробітку [PERSON], яка утримує озивача, є очевидним необхідність в отриманні такої допомоги. Згідно з довідкою виданої ТзОВ «Формула -2011» № 8 від 09.07.2015 року (а.с. 94), [PERSON] займає посаду директора та його дохід за період з 01.08.2011 року по день видачі довідки складає 9600 грн. (заробітна плата становить на місяць 1600 грн.). Тому обидва з батьків мають реальну можливість, маючи постійний дохід, забезпечити утримання своєї дитини. При цьому, відповідно до ст. ст. 198, 199 СК України, батьки мають утримувати і повнолітніх дітей спільно. Суд приймає до уваги надані позивачем та третьою особою документи, які підтверджують той факт, що банк ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» в який відповідачем внесені кошти, має тимчасову адміністрацію, тому виникають певні проблеми з отриманням коштів. Також суд не може не врахувати того факту, що на момент внесення відповідачем відповідних коштів, станом на 05.04.2012 року, суми в гривнях, яка прописана у договорі - на сьогоднішній день є значно меншою (у три рази) від зазначеного еквіваленту в іноземній валюті. Враховуючи попереднє ставлення до виконання своїх батьківських обовязків щодо майнового утримання дитини та матеріальної можливості, на даний час, відповідача, суд вважає достатнім визначити розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини у вигляді 1/4 частки його заробітку (доходу). У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved