Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства, мотивуючи його тим, що вона народилася 19.05.1961 року в смт Тростянець. Відповідно до записів у свідоцтві\~ про народження її мати - [PERSON], а в графі батько значиться прочерк. Актовий запис про її народження Тростянецьким Районним бюро ЗАГС було зроблено згідно вимог Сімейного кодексу України 1926 року. В даний час вона бажає внести в актовий запис про її народження відомості про батька. Біологічним батьком позивача є відповідач [PERSON] На час реєстрації її народження, мати проживала у незареєстрованому шлюбі з відповідачем, а перебувала у шлюбі з 22.01.1953 року з [PERSON], який вони розірвали тільки 19.01.1988 року. За час їх спільного проживання в сімї, [PERSON] знала, що її батько [PERSON], який з ними постійно проживав. Крім позивача у її матері була ще одна дитина від цього чоловіка сестра [PERSON] Відповідач завжди займався їхнім вихованням, піклувався, цікавився навчанням. Її мати [PERSON] померла 02.10.2007 року. [PERSON] просила суд визнати [PERSON] її батьком та внести зміни в актовий запис про її народження № 63 від 02.08.1961 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, за обставин, викладених в позові, просила його задовольнити. Додатково суду пояснила, що її мати проживала з батьком, але у шлюбі була з іншим чоловіком. Потім з батьком розійшлась, коли позивачка була у першому класі. Її мати померла 9 років назад. Батько, [PERSON] подарував їй будинок, вона його оформила, але це було дуже дорого. Зараз на неї батько переписав землю, і щоб в подальшому її оформити на себе просила визнати [PERSON] її батьком. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду нотаріально посвідчену заяву, згідно якої він є інвалідом І групи. Разом із матірю позивачки [PERSON] з 1953 по 1968 рік проживав разом без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. 19.05.1961 року у них народилася дочка [PERSON]. [PERSON] визнав [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) своєю дочкою, просив винести рішення про внесення відповідних змін в актовий запис про її народження та просив справу розглянути без його участі. (а.с.29). Суд вважає можливим, за згодою позивача, відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідача, зважаючи на те, що останній скористався своїми процесуальними правами. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON])\~ народилась 19.05.1961 року\~ в смт Тростянець Тростянецького району\~ Вінницької області.\~ Згідно постановленого 02.08.1961 року\~ актового запису № 63 про її народження (свідоцтво серії ІІІ-УР № 643270) в графі «мати» записана [PERSON], в графі «батько» запис відсутній (а.с.6). 06.11.1980 року\~ позивачка уклала шлюб та змінила прізвище з «Червонецької» на «Колісник», що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.9).\~ Згідно інформаційного листа в.о. начальника Тростянецького районного відділу ДРАЦС Головного ТУЮ від 17.08.2016 року № 1127-03.1-04-39, мати позивача [PERSON] 22.01.1953 року уклала шлюб з [PERSON] Даний актовий запис розірваний Тростянецьким районним відділом ДРАЦС Головного ТРУЮ у Вінницькій області а/з №14 від 19.01.1988 року. 09.03.1988 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Відповідно копії домової книги, відповідач [PERSON], мати позивача [PERSON], позивачка [PERSON] проживали разом та були приписані за адресою: смт Тростянець, вул. Витягайлівка (а.с.11-15). Згідно свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 088272, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції 03.10.2007 року, [PERSON], мати позивачки,\~ померла 02.10.2007 року (а.с.10). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути предявлений матірю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, передбаченим у ч.1 ст. 58 Конституції України,\~ правовідносини регулюються нормами права, які діяли на час їх виникнення. З 1 січня 2004 року набрав чинності Сімейний кодекс України. Оскільки він не має зворотної сили до правовідносин, що виникли, судом застосовуються положення діючого на той час законодавства. Згідно з положенням\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у\~ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у\~ст.53 КпШС України, суди вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Спірні правовідносини регулюються нормами\~Кодексу про шлюб та сім'ю України чинним на момент виникнення правовідносин між сторонами. Станом на 1961 рік порядок реєстрації народження регулювався Кодексом законів про сім'ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР від 30 травня 1926 року, в редакції Указу Президії ВР УРСР від 15 вересня 1945 року. Відповідно до ст. 3 Основ законодавства СРСР і союзних республік про шлюб та сім'ю, у тому разі коли дитина народилась до 1 жовтня 1968 року, її ймовірний батько помер і батьківство не було оформлене у добровільному порядку, факт визнання батьківства може бути встановлений у судовому порядку. Виходячи з роз'яснень, що містяться у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України, суд може встановити факт визнання батьківства за наявності таких підстав як: дитина була народжена, а не зачата до 1 жовтня 1968 року; припускаємий батько дитини помер; дитина знаходилась на утриманні померлого; померлий визнавав себе батьком дитини. Згідно зі ст. 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Адже відповідно до ст. 7 Указу Президії Верховної Ради УРСР від 29 грудня 1969 року Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР судове встановлення батьківства могло мати місце лише відносно дітей, що народилися після 1 жовтня 1968 року. До цього часу, інститутом права взагалі не було передбачене судове встановлення батьківства. Так, у ст. 32-1 Кодексу законів про сім'ю, опіку та актів цивільного стану Української РСР (у редакції Указу Президії Верховної Ради УРСР від 15 червня 1945 року) було визначено, що мати дитини, яка народилися від особи, з якою вона не перебувала у шлюбі, не має права звертатися до суду з позовом про встановлення батьківства та стягнення аліментів з вказаної особи на утримання дитини. Разом з тим не заборонялось добровільне встановлення батьківства, як відносно дітей народжених до 1 жовтня 1968 року, так і після. Названим Указом зворотна дія закону була передбачена лише в одному випадку, жінка мала право звернутись до суду із заявою про встановлення факту визнання батьківства, якщо це визнання мало місце саме до 1 жовтня 1968 року. При перевірці наданих позивачкою доказів, судом встановлений факт визнання [PERSON]\~ свого батьківства щодо позивача саме до 01 жовтня 1968 року. Крім того, в подальшому і в даний час [PERSON] також визнає своє батьківство щодо [PERSON], що підтверджено його особистою заявою (а.с.29). Згідно зі\~ст.57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При встановленні батьківства суд приймає до уваги наступні обставини (умови): спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини та відповідачем до народження дитини; спільне виховання та утримання ними дитини; докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Наявність спільного проживання та ведення спільного господарства дає право суду вважати, що відповідач є батьком дитини. Спільне виховання батьками дитини може виявитися у спільній турботі про дитину, про її стан здоров'я та навчання. При цьому необов'язково, щоб батьки проживали разом та вели спільне господарство. Відповідно до п.24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] про визнання батьківства.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved