Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, зазначивши, що 27.12.1994 року між нею та її матір'ю було укладено договір дарування, посвідчений нотаріусом Ріпкинської державної нотаріальної контори, у відповідності до якого позивачеві було подаровано житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS] В той же час, позивач не може вільно розпоряджатися нерухомим майном, оскільки номер будинку та вулиця, які зазначені в договорі дарування, не співпадають з фактичним номером будинку та назвою вулиці. Таким чином, [PERSON] просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] Під час судового розгляду до участі у справі в якості третьої особи, котра не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відділу державної реєстрації Ріпкинської РДА. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Представники третіх осіб в судовому засіданні вказали на обґрунтованість вимог, заявлених позивачем. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 27.12.1994 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.03.2014 року вбачається, що прізвище позивача на момент укладення договору дарування, було [PERSON]. У відповідності до ст.ст.47, 243 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, договір дарування підлягав нотаріальному посвідченню. Вказаний договір посвідчений нотаріусом Ріпкинської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 2348, тобто в порядку, який діяв на час відчуження нерухомого майна. Сторони в судовому засіданні підтвердили, що умови договору вони виконали. Статтею 243 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважався укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Згідно ст.244 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), договір дарування на суму понад 500 карбованців, а при даруванні валютних цінностей - на суму понад 50 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений. З повідомлення КП "Чернігівське МБТІ" вбачається, що при підготовці довідки-характеристики від 01.12.1994 року № 40 за заявою [PERSON] для посвідчення договору дарування на житловий будинок [ADDRESS] була допущена помилка, а саме помилково вказано адресу будинку - [ADDRESS]. Станом на 31.12.2012 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на підставі договору дарування від 27.12.1994 року № 2348, посвідченого Ріпкинською районною державною нотаріальною конторою, в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] В судовому засіданні встановлено, що післяшлюбне прізвище позивача [PERSON]. З відомостей, викладених в довідці Мохначівської сільської ради № 417 від 15.11.2016 року, вбачається, що [ADDRESS] З паспорта позивача та будинкової книги вбачається, що [PERSON] зареєстрована і проживає в буд.[ADDRESS]. З технічної документації на житловий будинок позивача вбачається, що він був розташований по [ADDRESS] Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що із незалежних від сторін договору обставин, при його укладенні була допущена описка, яка перешкоджає позивачеві в повній мірі реалізувати своє право володіти, користуватися і розпоряджатися нерухомим майном. Частиною 1 ст.328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. За наведених обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved