Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Відповідно до Сертифікату на право на земельну частку серії ЛГ №0173497, який був виданий 22.10.2007 на підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 07.08.2007 №565, за [PERSON], який доводиться позивачці чоловіком, було визнано право на земельний пай розміром 10,26 умовних кадастрових гектарів, який знаходиться на землях Мирнодолинської селищної ради Попаснянського району Луганської області. 04 червня 2010 року [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина на рухоме і нерухоме майно, в тому числі й у вигляді земельного паю розміром 10,26 умовних кадастрових гектарів, який розташований на землях Мирнодолинської селищної ради Попаснянського району Луганської області. Посилаючись на вищезазначені обставини, позивачка також зазначає, що після смерті свого чоловіка вона є спадкоємцем за законом першої черги відносно того майна та прав на майно, які належали [PERSON] на день його смерті, але у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, в тому числі відсутності оригіналу Сертифікату на право на земельну частку серії ЛГ №0173497, який був втрачений при невідомих позивачці обставинах, вона не може оформити право на спадщину. У звязку з чим позивачка в поданій заяві просить суд визнати за нею, як спадкоємицею за законом першої черги, право на земельний пай розміром 10,26 умовних кадастрових гектарів, який розташований на землях Мирнодолинської селищної ради Попаснянського району Луганської області. Справу просив розглянути без його участі. Представник відповідача - Мирнодолинської селищної ради Попаснянського району Луганської області - позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. Представник відповідача - [PERSON] районної військово-цивільної адміністрації Луганської області згідно наданих письмових заперечень (а.с.21) вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими, так як вважає, що [PERSON] районна військово-цивільна адміністрація не являється належним відповідачем щодо заявлених позивачкою позовних вимог, оскільки не оспорює права позивачки на спадкове майно та не має жодних інтересів стосовно цього майна. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарськими підприємствами і організаціями» від 08.08.1995р. №720/95 «право на земельну частку (пай) мають члени КСП та інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери колишні працівники цих підприємств, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю». Із наданих позивачем доказів судом встановлено, що [PERSON], який доводиться позивачу чоловіком (а.с.5), дійсно належить на праві власності земельний пай розміром 10,26 умовних кадастрових гектарів, який знаходиться на землях Мирнодолинської селищної ради Попаснянського району Луганської області, що підтверджується копією Сертифікату на право на земельну частку серії ЛГ №0173497 (а.с.11), який був виданий 22.10.2007 на підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 07.08.2007 №565 (а.с.12). Також судом встановлено, що 04 червня 2010 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с.6), і після його смерті відкрилась спадщина на рухоме і нерухоме майно, в тому числі й у вигляді вищезазначеного земельного паю. При цьому позивачка, як спадкоємиця за законом першої черги, своєчасно в межах шестимісячного строку, а саме 26 жовтня 2010 року звернулась до відповідної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її чоловіка [PERSON], про що свідчить копія відповідної заяви на а.с.8, а інші спадкоємці за законом першої черги рідні сини [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачки, що підтверджується відповідними копіями заяв на а.с.9-10. Разом з тим, державний нотаріус, прийнявши від позивачки заяву про прийняття спадщини, своєю постановою від 23 березня 2016 року (а.с.15) відмовив позивачці у здійсненні відповідної нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], посилаючись при цьому на відсутність оригіналу Сертифікату на право на земельну частку серії ЛГ №0173497. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Обєкт спадкування - земельна частка (пай)\~ має майновий характер, а тому приймаючи спадщину позивачка приймає права і обовязки спадкодавця. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкоємець, який позбавлений умов для одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно Інформаційного листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - п. 3.1. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання …у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У відповідності до ст. 392 ЦК України "Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності". Згідно ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи вищенаведені вимоги діючого законодавства України, суд зазначає, що оформити належним чином право власності на спадкове майно в даному випадку позивачка не має можливості, тому що існують перешкоди, які не можна усунути за незалежних від позивачки причин, що співпадає із думкою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, вказаною у листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», де вказано, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. При таких обставинах суд вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому суд зазначає, що зазначена позивачкою у якості відповідача [PERSON] районна військово-цивільна адміністрація Луганської області, дійсно не є належним відповідачем по справі, так як не має ніякого відношення до земельного паю, який за життя належав [PERSON] та знаходиться на землях Мирнодолинської селищної ради Попаснянського району Луганської області. На підставі викладеного, ст.328,392,1216-1221,1225,1268 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved