Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Бирлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивує тим, що 26.04.2004 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно - земельну ділянку розміром 1,79 га, яка розташована на території Бирлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Перемоги, 163 в с. Бирлівка Бершадського району Вінницької області. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом на майно померлої матері, спадщину прийняла і на частину спадкового майна (земельну ділянку) отримала свідоцтво про право на спадщину за законом , однак державним нотаріусом Бершадської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований по вул. Перемоги, 163 в с. Бирлівка Бершадського району Вінницької області, оскільки в правовстановлюючому документів на вказане майно виявлена помилка, а саме в свідоцтві № 176 на право особистої власності на житловий будинок поставлена печатка - виконком сільської ради. Зважаючи на вказані обставини позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 26.04.2004 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на по вул. Перемоги, 163 в с. Бирлівка Бершадського району Вінницької області. Позивач [PERSON], до початку розгляду справи по суті, надала на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Представник відповідача - Бирлівський сільський голова також надала на адресу суду письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що дана позовна заява надійшла до суду 14.03.2018 року, ухвалою від 16.03.2018 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду на 25.04.2018 року. З поданих позивачем матеріалів вбачається, що 26.04.2004 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 215889. Позивачка є дочкою померлої [PERSON] та спадкоємцем першої черги за законом на майно померлої матері, що підтверджується свідоцтвом про її народження, свідоцтвом про укладення шлюбу та довідкою Бирлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області № 183 від 24.02.2018. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] вчасно прийняла спадщину після смерті матері та на земельну ділянку отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.10.2015 року. Крім того, до складу спадщини увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на по вул. Перемоги, 163 в с. Бирлівка Бершадського району Вінницької області, однак постановою нотаріуса № 85/02-31 від 14.02.2018 року у видачі свідоцтва по право на спадщину на вказаний житловий будинок [PERSON] було відмовлено, оскільки у правовстановлюючому документів виявлена помилка, а саме в свідоцтві № 176 на право особистої власності на житловий будинок проставлена печатка -виконком сільської ради. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Правовідносини, що виникли між сторонами є цивільно - правовими, а тому регулюються нормами Цивільного кодексу України, оскільки спадщина відкрилась після 01.01.2004 року. Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В силу ст.ст.1268-1270 ЦК України, позивач повинен прийняти спадщину у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також: у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За даних обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі ст.ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1222, 1258, 1261, 1268 -1270 ЦК України,

Outcome: approved