overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Володимир-Волинське територіальне медичне об'єднання (далі ТМО) звернулось до суду з заявою про надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог вказує, що [PERSON], [INFO], за направленням психіатра Володимир-Волинського ТМО для встановлення діагнозу була направлена у Волинську обласну психіатричну лікарню, де з 20.05.2015 року по 19.06.2015 року проходила стаціонарне лікування. Заключенням лікарської консультативної комісії стаціонару [PERSON] було встановлено діагноз: легка розумова відсталість з поведінковими розладами по збудливому типу. Комісією лікарів Волдодимир-Волинського ТМО від 03.07.2015 року вирішено, що [PERSON] потребує примусового лікування в лікаря психіатра, у зв'язку з чим просять прийняти рішення про надання амбулаторної останній психіатричної допомоги у примусовому порядку В судовому засіданні представник заявника Пех М.А. заяву підтримав з підстав, зазначених в ній, просить заяву задовольнити. Заслухавши думку учасників процесу про необхідність надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON], з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. З заключення ЛКК № 2251 від 03.07.2015 року та акту комісії лікарів-психіатрів вбачається, що [PERSON] страждає на легку розумову відсталість з поведінковими розладами по збудженому типу та за станом свого здоров'я потребує примусового лікування в психіатра терміном шість місяців. Беручи до уваги зазначене, суд приходить до висновку, що з метою запобігти погіршенню стану психічного здоров'я [PERSON], заяву слід задовольнити, надавши [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку. На підставі ст.12 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Волочиська міська ОТГ 21.02.2017 року звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій просить визнати відумерлою спадщину, яка складається із земельної ділянки розміром 2,56 в умовних кадастрових гектара за межами с.Клинини, яка залишилася після смерті [PERSON]. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутності. Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно актового запису про смерть №16 від 01.12.1998 року, [INFO] року в с.Клинини померла [PERSON], якій належала земельна частка (пай) в розмірі 2,56 в умовних кадастрових гектара за межами с.Клинини згідно сертифіката на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на цю земельну частку (пай), вона за життя заповіту не склала, згідно отриманих відповідей, спадкова справа після її смерті не заводилася, спадкоємців по закону після смерті спадкодавця немає, відсутні відомості, що спадщина перейшла до держави в порядку ст.555 ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Оцінивши всі докази в їх сукупності, судом встановлено, що оскільки спадщина у вигляді земельної ділянки після смерті [PERSON] ніким не може бути прийнята, тому існують передбачені законом підстави для визнання спадщини, що відкрилася після її смерті, відумерлою. Оскільки заявник згідно п.15-1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" був звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати слід коменсувати за рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Волочиська міська ОТГ звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій просить визнати відумерлою спадщину, яка складається із земельної ділянки розміром 3,1 в умовних кадастрових гектара в с.Курилівка Волочиського району, яка залишилася після смерті [PERSON]. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутності. Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно актового запису про смерть №17 від [INFO], [INFO] в с.Курилівка Волочиського району помер [PERSON], якому належала земельна частка (пай) в розмірі 3,1 в умовних кадастрових гектара в с.Курилівка згідно сертифіката на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на цю земельну частку (пай), він за життя заповіту не склав, згідно отриманих відповідей, спадкова справа після його смерті не заводилася, спадкоємців по закону після смерті спадкодавця не виявлено, відсутні відомості, що спадщина перейшла до держави в порядку ст.555 ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Оцінивши всі докази в їх сукупності, судом встановлено, що оскільки спадщина у вигляді земельної ділянки після смерті [PERSON] ніким не прийнята і не може бути прийнята, тому існують передбачені законом підстави для визнання спадщини, що відкрилася після його смерті, відумерлою. Оскільки заявник згідно п.15-1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" був звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати слід коменсувати за рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Волочиська міська ОТГ звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій просить визнати відумерлою спадщину, яка складається із земельної ділянки розміром 3,1 в умовних кадастрових гектара в с.Курилівка Волочиського району, яка залишилася після смерті [PERSON]. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутності. Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно актового запису про смерть №3 від 20.01.1997 року, [INFO] в с.Курилівка Волочиського району померла [PERSON], якій належала земельна частка (пай) в розмірі 3,1 в умовних кадастрових гектара в с.Курилівка згідно сертифіката на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на цю земельну частку (пай), вона за життя заповіту не склала, згідно отриманих відповідей, спадкова справа після її смерті не заводилася, спадкоємців по закону після смерті спадкодавця немає, відсутні відомості, що спадщина перейшла до держави в порядку ст.555 ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Оцінивши всі докази в їх сукупності, судом встановлено, що оскільки спадщина у вигляді земельної ділянки після смерті [PERSON] ніким не прийнята і не може бути прийнята, тому існують передбачені законом підстави для визнання спадщини, що відкрилася після її смерті, відумерлою. Оскільки заявник згідно п.15-1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" був звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати слід коменсувати за рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

в основу заявлених вимог заявникця [PERSON] , вказала на те, що зареєструвала шлюб з [PERSON] 26 липня 1975 року. ЇЇ чоловік [PERSON] , помер [INFO] . За життя, її чоловік був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно, у зв`язку з чим вона звернулася до приватного нотаріуса Рожнятівського нотаріального округу Котелко С.Д. із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріус, 13.03.2021 року їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності після смерті чоловіка, оскільки в свідоцтві про право власності на житловий будинок, виданого 23.09.1997 року виконавчим комітетом Рожнятівської селищної ради, вказано [PERSON] , а не [PERSON] . Заявниця вказує на те, що її чоловік мав подвійне ім`я [PERSON] про те у свідоцтві про право власності на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , у якому зазначено [PERSON] вчинено описку. В позасудовому порядку встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житловий будинок неможливо, тому заявниця змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В судове засідання заявниця [PERSON] , не з`явилася, проте направила до суду заяву в якій вказала, що свою заяву підтримує та просить її задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. В судове засідання заінтересовані особи : [PERSON] та [PERSON] , не з`явилися однак направили до суду заяву в якій зазначили, що заяву [PERSON] , підтримують і не заперечують проти її задоволення. Справу просять розглянути за їх відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази вважає, що заява підставна і належна до задоволення, факт належності правовстановлюючого документу, якого просить встановити заявник, знайшло своє підтвердження в суді та встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] належить Свідоцтво про право власності на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] виданого на ім`я [PERSON] (а.с. 20). Досліджені докази дають підстави суду дійти до висновку, що факт належності правовстановлюючих документів, яких просить встановити заявник, знайшли своє підтвердження в суді. Таким чином, визнання заінтересованою особою пред`явленої заяви не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст.15 ЦК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

в основу позовних вимог позивачка зіслалась на те, з 08.06.2009 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу в них народилися: сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Матеріальне становище позивачки є вкрай незадовільним, а тому вона просить винести рішення, яким стягувати з відповідача в її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн., на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивачка вказала на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає, виїжджає на сезонні роботи і не цікавиться життям і здоров"ям дітей. Тому просить суд її позовні вимоги задоволити у повному об"ємі. В судовому засіданні відповідач вказав на те, що позовні вимоги визнає частково, він виїжджає на сезонні роботи за межі України і доходи його мінливі. Згідний сплачувати аліменти на утримання дітей у мінімальному розмірі. Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав: Копією свідоцтва про шлюб (а.с.3) підтверджено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. З копії свідоцтва про народження дітей встановлено, що сторони мають неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача. На підставі ст.ст.180-184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

в основу позовних вимог позивачка зіслалась на те, що 28.07.2008 року розірвала шлюб з відповідачем. В шлюбі в них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач відповідно до рішення Рожнятівського районного суду від 27.06.2012 року, виплачує аліменти на користь позивачки в розмірі 350 грн. а тому вона просить винести рішення, яким збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення дочкою повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася, однак до суду подала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обємі. Справу просить розглянути у її відсутності Відповідач у судове засідання не зявився, однак подав до суду заперечення в якому вказав на те, що позовні вимоги не визнає, згідний сплачувати 350 грн., як встановлено судом попередньо, на даний час хворіє та не має змоги сплачувати аліменти в більшому розмірі. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку ст.158 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав: Копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.6) підтверджено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. З копії свідоцтва про народження дитини (а.с.5) встановлено, що сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], 28.05.2007 р.н, яка згідно довідки виданої Верхньострутинською сільською радою №344 від 111.04.2017 р., перебуває на утриманні [PERSON] (а.с.11). Копією рішення від 27.06.2012 року підтверджено, що з [PERSON] в користь Рудої/[PERSON]/ Л.В. стягуютья аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 350 грн. щомісячно (а.с.9-10). Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. За змістом ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Всупереч вимогам ст.10, 11 ЦПК України позивачка не надала суду доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я позивача або відповідача, які б стали підставою для збільшення розміру аліментів до 1000 грн. Відповідно до ст.182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу, а відповідно до З У "Пpo Державний бюджет на 2017 рік" прожитковий мінімум для дитини вікoм від 6 до 18 років становить з 01 травня пo 30 листопада 1777 грн., отже мінімальний розмір аліментів (1777/100*30=533,1) не може становити менше ніж 533 грн., на одну дитину. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача. На підставі ст.ст. 180-184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

в основу позовних вимог позивачка зіслалася на те, що з 04.12.2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO] Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Матеріальне становище позивачки є вкрай незадовільним, а тому вона просить винести рішення, яким стягувати з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала у повному об"ємі та просить їх задоволити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав у повному об"ємі, згідний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі якому просить позивачка. Суд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Копією свідоцтва про одруження (а.с.4) підтверджено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. З копії свідоцтва про народження дитини (а.с.5) встановлено, що сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки, їхні умови проживання є незадовільними, що підтверджується копією довідки №1916 від 14.11.2014 року та актом обстеження матеріально-побутових умов від 14.11.2014 року видані Сваричівської сільською радою (а.с.6-7). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача. На підставі ст.ст.180-184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

в основу позовних вимог позивачка зіслалася на те, що з 14.04.2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO] Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Матеріальне становище позивачки є вкрай незадовільним, а тому вона просить винести рішення, яким стягувати з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка надала відповідні пояснення та вказала, що позовні вимоги підтримує частково та згідна на аліменти в розмірі 700-900 грн. В судовому засіданні відповідач та його представник [PERSON], позовні вимоги визнали частково, висловили свої заперечення проти задоволення позову в об"ємі визначеному позивачкою, а також відповідач подав письмові заперечення на позов. не заперечив, що крім пенсії, яку він отримує по інвалідності, ще працює на сезонних роботах. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Копією свідоцтва про шлюб /а.с.3/ підтверджено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. З копій свідоцтва про народження дититини /а.с.6/ встановлено, що сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні [PERSON] Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки та дитини/а.с.6/ підтверджено, що матеріальний стан сім"ї важкий. Квитанцією до прибуткового ордеру/а.с.7/ підтверджено, що судові витрати позивачки склали 250 грн. Копієями довідок МСЕК та Управління СЗН в Долинському районі/а.с.18, 19/ підтверджено, що відповідач є інвалідом 3-ї групи та розмір його пенсії складає 1074 грн. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивачка просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, однак які саме доходи крім пенсії отримує відповідач на даний час їй не відомо. За таких обставин суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у розмірі по 1000 грн. на місяць, оскільки відсутні дані про дохід відповідача, який давав би йому можливість сплачувати аліменти у такому розмірі, а тому позовні вимоги слід задоволити частково. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача. На підставі ст.ст.180-184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

в основу позовних вимог позивачка зіслалася на те, що з 16.01.2001 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу в них народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Матеріальне становище позивачки є вкрай незадовільним, а тому вона просить винести рішення, яким стягувати з відповідача в її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилась, направила суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному об"ємі, а справу просить слухати у її відсутності. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково та суду пояснив, що він ніде не працює, на даний час його матеріальне становище є край важким, а тому сплачувати аліментии у розмірі якому просить позивачка він не спроможний, згідний сплачувати аліменти в розмірі по 350 грн. на дитину. Суд, вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Копією свідоцтва про одруження (а.с.3) підтверджено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. З копії свідоцтв про народження дітей (а.с.10-11) встановлено, що сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні позивачки, їхні умови проживання є незадовільними, що підтверджується довідкою №705 та актом обстеження матеріально-побутових умов від 08.12.2014 року видані Липовицькою сільською радою (а.с.12-13). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивачка просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, однак які саме доходи отримує відповідач у даний час їй не відомо. Відповідач ніде не працює, проживає у складних матеріально-побутових умовах, що підтверджується актом обстеження матеріально -побутових умов проживання від 16.12.2014 р. виданого Липовицькою сільською радою. За таких обставин суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у розмірі 2000 гривень на місяць, оскільки відсутні дані про дохід відповідача, який давав би йому можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача. На підставі ст.ст.180-184 СК України та

Outcome: approved