Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до ТзОВ ВКФ "Аверс-93" про витребування нерухомого майна. Представник позивача - [PERSON], в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву із клопотанням про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Позовні вимоги мотивовані тим, що в 2001 році позивач - [PERSON] придбав нежилу будівлю, ковбасний цех та бойню, що знаходиться в [ADDRESS]. Право власності позивача було зареєстроване в Коломийському бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 63 в реєстровій книзі №4НФ, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим 15.07.2004 року. Правовими підставами для реєстрації права власності на приміщення ковбасного цеху та бойні, що розташовані по [ADDRESS] були договір уступки вимоги, постанова державного виконавця та акт про передачу приміщень ТзОВ ВКФ «Аверс-93». На даний час всі ці правочини рішеннями судів скасовані, тому свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 09.09.2004 року, посвідчене приватним нотаріусом Косівського нотаріального округу [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за № 1769, що було видане на підставі п. 245 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не відповідає вимогам законодавства і порушує права позивача як власника цих приміщень, тому підлягає до скасування. Придбання майна за угодою означає не лише просте набуття його у своє користування, а й набуття юридичних прав на нього. Майно, отримане за недійсною угодою має бути вилучене, оскільки правова підстава його набуття відсутня і фактично особа володіє чужим майном незаконно. 05.05.2014 року позивач звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, оскільки рішенням Косівської міської ради від 27 лютого 2014 року № 6.14-27 [ADDRESS]. Із урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив скасувати Свідоцтво, видане 03.09.2004 року та зареєстроване в реєстрі за № 1769, яким приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу [PERSON] посвідчила право власності ТзОВ ВКФ «Аверс-93» код ЄДРПОУ 19492922 в особі генерального директора Рашківської Любові Миколаївни, на майно, а саме приміщення бойні та ковбасного цеху загальною площею 561,3 (п'ятсот шістдесят одна ціла і три десятих) м.кв., що знаходиться в [ADDRESS] та визнати за ним, право власності на нерухоме майно, а саме приміщення бойні та ковбасного цеху загальною площею 561,3 (п'ятсот шістдесят одна ціла і три десятих) м.кв., що знаходиться в [ADDRESS] Представник відповідача - ТзОВ ВКФ «Аверс-93» повторно в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON], в судове засідання не з'явилася, подала заяву із клопотанням про розгляд справи без її учаті у зв'язку із тим, що за станом здоров'я та похилим віком вона не має можливості їздити до Косівського районного суду із Тлумацького району. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підставними, доведеними в судовому засіданні і такими, що підлягають задоволенню за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що в 2001 році позивач - [PERSON] придбав нежилу будівлю, ковбасний цех та бойню, що знаходиться в [ADDRESS]. Право власності позивача було зареєстроване в Коломийському бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 63 в реєстровій книзі №4НФ, що підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим 15.07.2004 року. 19 липня 2004 року вказане нерухоме майно, позивач передав у власність третій особі - [PERSON], за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Косівського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованим в реєстрі за № 1288. Право власності було зареєстроване в Коломийському МБТІ 26.08.2004 року за тим же реєстровим номером 63 в реєстровій книзі № 4НФ. Пізніше дана реєстрація була скасована МБТІ на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 03 вересня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Косівського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1769. Згідно з вказаним Свідоцтвом спірне майно було придбане ТзОВ ВКФ «Аверс-93» в особі генерального директора Рашківської Л.М. Зареєстроване Коломийським МБТІ на відповідача за тим же номером 63. В 2007 році третя особа [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання недійсним Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 1769 від 03.09.2004 року, зобов'язання скасувати запис № 63, внесений 30.09.2004 року до Реєстру прав власності на нерухоме майно. ТзОВ «Аверс-93» подано зустрічний позов про визнання недійсним договору дарування нежитлового будинку від 19.07.2004 року, що зареєстрований в реєстрі за № 1288, зобов'язання скасувати запис за № 63 внесений 26.08.2004 року до Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 656. Рішенням Косівського районного суду від 27.07.2007 року по справі № 2-267 2007 року, в позові [PERSON] відмовлено, а зустрічний позов задоволено. Відмова вмотивована тим, що виробничо-комерційна фірма «Аверс-93» відповідно до договору про уступку вимоги від 16.12.2003 року набула всіх прав первісного кредитора. Оскільки відповідач в справі [PERSON] - позичальник, не вживав ніяких заходів щодо погашення боргу, представник ВКФ «Аверс-93» був змушений звернутись до виконавчої служби та спеціалізованого Державного підприємства «Укрспецюст» з клопотанням реалізувати заставне майно. У зв'язку із відсутністю покупців на арештоване майно, стягувач ТОВ ВКФ «Аверс-93» отримав оспорюване майно у свою власність згідно з постановою відділу Державної виконавчої служби Косівського району від 20.08.2004 року. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державним виконавцем складається акт. Постанова і акт є підставою для подальшого оформлення стягувачем прав власності на це майно. Таким чином, вказаним рішенням суду встановлено факти наявності чинних на день розгляду справи договору уступки вимоги, постанови відділу ДВС Косівського району від 20.08.2004 року та акту приймання-передачі майна від 26.08.2004 року, на підставі яких «Аверс-93» одержав свідоцтво про право власності. Вважаючи, що при укладенні договору про уступку вимоги було допущено порушення чинного законодавства та вважаючи неправомірними дії ДВС при реалізації та прийманні-передачі майна, позивач по справі, оскаржив до суду спірний договір та дії державного виконавця. Рішенням Косівського районного суду від 03 березня 2009 року по справі № 2-5 2009 року, скасовано постанову державного виконавця про передачу товариству з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Аверс-93» приміщень ковбасного цеху та бойні, розташованих по [ADDRESS]. А також визнано недійсним акт приймання-передачі описаного майна - приміщень ковбасного цеху та бойні, розташованих по [ADDRESS]. Рішенням Косівського районного суду від 09.06.2009 року у справі №2-324/2009 року визнано недійсним договір уступки вимоги № 010-14/2-69 від 16.12.2003 року, укладений між Івано-Франківською обласною дирекцією ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТзОВ ВКФ «Аверс-93». Обидва рішення набрали законної сили. Правовими підставами для реєстрації права власності на приміщення ковбасного цеху та бойні, що розташовані по [ADDRESS] були договір уступки вимоги, постанова державного виконавця та акт про передачу приміщень ТзОВ ВКФ «Аверс-93». На даний час всі ці правочини рішеннями судів скасовані, тому свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 09.09.2004 року, посвідчене приватним нотаріусом Косівського нотаріального округу [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за № 1769, що було видане на підставі п. 245 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не відповідає вимогам законодавства і порушує права позивача як власника цих приміщень, тому підлягає до скасування. Придбання майна за угодою означає не лише просте набуття його у своє користування, а й набуття юридичних прав на нього. Майно, отримане за недійсною угодою має бути вилучене, оскільки правова підстава його набуття відсутня і фактично особа володіє чужим майном незаконно. Згідно з ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути це майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. В разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є підставнити і такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведенного, ст.ст. 15, 16, 216, 1212 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved