Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, орган опіки та піклування Адміністрації Заводського району Кам'янської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. У своєму позові позивач посилається на те, що [PERSON] [INFO] року померла, після смерті якої залишилась дитина [PERSON] [INFO]. Дитину з часу її народження доглядає прабаба [PERSON], оскільки батько дитини уваги дитині не приділяв, участь у її вихованні не приймав. Тому, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO]; призначити [PERSON] опікуном над малолітньою дитиною [PERSON], [INFO]; стягувати [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] року, у розмірі ? частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на користь опікуна та до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилалась на обставини викладені в позові, просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO]; призначити [PERSON] опікуном над малолітньою дитиною [PERSON], [INFO]; стягувати [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на користь опікуна та до повноліття дитини. У судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, органу опіки та піклування Адміністрації Заводського району Кам'янської міської ради Михайлова Ж.М. не заперечувала щодо задоволення позовних вимог позивача та вважає, що є підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO], а також не заперечувала про призначення позивача опікуном над малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів з відповідача на користь позивача. Не заперечують, що відповідач не піклується про стан здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток, самоусунувся від виконання обов'язків по вихованню та утриманню дитини, не цікавляться її долею. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши позивача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, яке видане Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області 09 липня 2013 року, актовий запис № 771, де зазначено, що батьками малолітньої дитини є відповідач та [PERSON]. Судом встановлено, що мати малолітньої дитини [PERSON] [INFO] року померла, що вбачається зі свідоцтва про смерть, актовий запис № 762. Як встановлено в судовому засіданні малолітня дитина [PERSON], [INFO], з часу народження та на даний час проживає із позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що вбачається з матеріалів справи. Як вбачається з листа В.о. головного лікаря Комунального закладу «Дніпродзержинський дитячий протитуберкульозний санаторій Дніпропетровської обласної ради» [PERSON] від 01.11.2016 року № 407 на лікуванні у санаторії знаходиться [PERSON], [INFO], та його батько [PERSON] не відвідував, вихованням та лікуванням дитини не цікавився. Відповідно до вимог ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до вимог ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Адміністрації Заводського району від 13 лютого 2017 року, комісією встановлено, що з часу народження дитини [PERSON], його вихованням та матеріальним утриманням займалась [PERSON]. Батько не приділяв синові належної уваги, не працював, жив у своє задоволення. Після смерті матері хлопчик тривалий час перебував у дитячому протитуберкульозному санаторії. На засіданні комісії батько дитини не міг пояснити свою відсутність у житті дитини, але виразив бажання приймати участь у його вихованні. Враховуючи інтереси дитини, комісія вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні до дитини [PERSON], [INFO], а також доцільним призначити [PERSON] опікуном малолітнього правнука [PERSON], [INFO]. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не займається вихованням своєї малолітньої дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, а тому вимоги позивача про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO], підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.234 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно до ст. 244 Сімейного Кодексу України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є бабусею дитини [PERSON], [INFO], та відповідно до висновку від 13 лютого 2017 року орган опіки та піклування Адміністрації Заводського району вважає доцільним передати малолітню дитину під опіку позивача. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України, визначено, що особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO], встановлення опіки та стягнення аліментів, підлягають задоволенню. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а також щодо вимог про стягнення аліментів на користь держави.

Outcome: approved