Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що є одноосібним власником житлового будинку в с.Сатиїв по вул. Загребельна, 14 Дубенського району, що стверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13505928 від 08.02.2007 року та Договором купівлі-продажу від 27.07.1992 року. У вказаному будинку зареєстрована [PERSON], [INFO], про що зроблено запис в будинковій книзі. Фактично [PERSON] ніколи постійно не проживала за адресою місця реєстрації, лише інколи приїздила в будинок. Вже понад 3 роки [PERSON] взагалі не навідується за місцем своєї реєстрації. Вона не користується приміщенням у якому зареєстрована, в будинку відсутні її особисті речі. З кінця 2013 року відповідач не мешкає за місцем реєстрації без поважних причин, вказаним жилим приміщенням не користуються більше визначеного законодавством строку, витрат на оплату комунальних послуг не несе, з реєстрації не знімається, що позбавляє права повноцінно здійснювати право власності, оскільки має намір продати вказаний будинок, але не може цього зробити, оскільки в ньому зареєстрована відповідач, тобто її реєстрація у жилому будинку № 14 по вул. Загребельна, 14 в с. Сатиїв Дубенського району перешкоджає у реалізації права власності на вказаний жилий будинок. Таким чином, оскільки відповідач у спірному будинку не проживає біля трьох років; не сплачує за користування жилим приміщенням і не несе оплату за комунальні послуги; не несе інших витрат з утримання помешкання та не приймає участь у спільному побуті, і втратила інтерес до спірного житла, тому є підстави визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Факт тривалого не проживання [PERSON] у спірному помешканні, підтверджено письмовими доказами - Актами від 12.05.2017 року, від 06.06.2017 року, від 05.07.2017 року. Позивачка подала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить справу розглядати у її відсутність. Відповідачка в зал судового засідання не зявилась, хоча про день та час слухання справи повідомлялась належним чином, через друковані засоби масової інформації. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є одноосібним власником житлового будинку в с.Сатиїв по вул. Загребельна, 14 Дубенського району, що стверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13505928 від 08.02.2007 року та Договором купівлі-продажу від 27.07.1992 року (а.с.5, 6, 7). У вказаному будинку зареєстрована відповідач по справі, [PERSON], [INFO], про що зроблено запис в будинковій книзі (а.с.11-12). Факт тривалого не проживання [PERSON] у спірному помешканні, підтверджено письмовими доказами - Актами від 12.05.2017 року, від 06.06.2017 року, від 05.07.2017 року (а.с.8, 9, 10). Згідно положень ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з положень ст. ст.16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду.з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України "(із подальшими змінами та доповненнями) (далі - постанова Пленуму) роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved