Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, вказуючи, що з 28 травня 2010 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя мають двох малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач вихованням синів не займається, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Їй важко одній утримувати синів, оскільки на даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. У заяві на ім`я суду позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 травня 2010 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28.05.2010р. відділом реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.04.2014р. та серії [NUMBER] від 10.10.2019р., видані Здолбунівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Рівненській області. Як вбачається з довідки про склад сім`ї № 1821, виданої 02.09.2020р. Здовбицькою сільською радою Здолбунівського району Рівненської області, діти проживають з матір`ю. Позивач [PERSON] у позовній заяві зазначає, що батько дітей в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Їй одній важко утримувати дітей, оскільки на даний час вона ніде не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч.3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд враховує обставини, визначені ст.182 СК України, та розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно частин 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі наведеного, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що відповідач є здоровим та працездатним і, як батько, зобов`язаний забезпечити достатній для синів фізичний, духовний та соціальний розвиток, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному об`ємі. Згідно положень ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Outcome: approved