Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулось до суду з позовом до Перший Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Другий Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, треті особи: АТ «ОТП Банк», в якому просить зняти арешти, заборону відчуження нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. яка належить на праві власності Позивачу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 25 грудня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Одеського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 28 січня 2008 року їй належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. У червні місяці 2014 року Позивачці стало відомо про існування арештів на її квартиру. Вказані арешти накладено згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.08.2010 року головним державним виконавцем першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження постанова ВП №20962146 за виконавчим написом №633, виданого 02.02.2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно позивача - квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності гр. [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №8121. 06.08.2010 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №213986, реєстраційний номер обтяження 10115997. Арешт накладено з метою виконання виконавчого документа №633 (ВММ №724374) приватного нотаріуса Дніпропетровського МНО [PERSON]-12. 02.07.2012 року державним виконавцем була прийнята постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві ПАТ «ОТП Банк» на підставі п.5 ч.1 ст.47, 50 Закону України «Про виконавче провадження». 07.12.2011 року старшим державним виконавцем другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження постанова ВП №30325919 за заявою ПАТ «ОТП Банк» про стягнення грошової суми у розмірі 832255,80 грн. на підставі виконавчого листа №2-7848/10 від 19.09.2011 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси. 12.12.2011 року винесена постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, реєстраційний номер обтяження 11956896. Відповідно до цієї постанови було накладено арешт на нерухоме та рухоме майно, що належить мені, як боржнику, хоча на час прийняття цієї постанови вже був накладений арешт на все майно. 29.12.2012 року державним виконавцем була прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в ході проведення виконавчих дій було встановлено, що боржника та його майна за адресою: [ADDRESS] не виявлено, згідно отриманої довідки ОАДБ боржник зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що згідно з дислокацією належить до території першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ. Крім того, згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна існує постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, В-12/1190/29822220 від 14.11.2011 року, другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ст.д/в Ковтун Л.Ю., борг на користь ПАТ "ОТП Банк". В супереч вимогам ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» державними виконавцями так і не були скасовані постанови про накладання арешту на майно боржника. На сьогоднішній день Позивачка має намір продати належну їй квартиру, але існування арештів порушує її права, у зв'язку з чим Позивачка просило суд зняти накладені відповідачами. В судове засідання Позивачка не з'явилась, про дату та час повідомлена належним чином, до суду надійшла заява в які Позивачка просить суд розглянути справу за її відсутністю свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач Перший Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про дату та час повідомлений належним чином, до суду подав заяву в якій просив справу розглянути за їх відсутністю по наявним в матеріалах справи документам. Відповідач Другий Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про дату та час повідомлений належним чином, до суду подав заяву якою просить справу розглянути за відсутністю представника, оскільки представник зайнятий в іншому судовому процесі. Від представника третьої особи у судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином, до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 25 грудня 2007 року посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі під №8121. В подальшому даний договір був зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно 28 січня 2008 року за №21514795 відповідно до витягу про реєстрацію прав на нерухоме майно. Таким чином вказана квартира є власністю [PERSON]. Дослідивши інформаційну довідку з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, постанов про відкриття виконавчого провадження та постанов про закінчення виконавчого провадження судом встановлено, що арешти та заборони відчуження нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] були накладені: 06.08.2010 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №213986, першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 10115997; 12.12.2011 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №30325919, другий Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 11956896; 14.11.2011 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, В-12/1190/29822220, другий Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 11840369. Судом встановлено, що на сьогоднішній час всі виконавчі провадженні закрити це підтверджується матеріалами справи. Суд приймає до уваги твердження Позивача, що зазначені арешти та заборони відчуження майна перешкоджають позивачу реалізувати своє право продаж належного йому майна для погашення заборгованості перед АТ «ОТП БАНК». Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що «У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника». Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини кожна людина має право володіти майном як одноособово, так i разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, «Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна». Враховуючи зміст даних статей, я не можу в повному обсязі розпоряджатись належним мені майном. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Приписами ст.16 Цивільного кодексу України передбачено: «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу». Відповідно до ст.1 ЦПК України, «Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави». Згідно ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За таких обставин, зважаючи що існування арештів на майно Позивача порушує його права як власника суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про зняття з-під арешту з нерухомого майна є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved