Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

В Здолбунівський районний суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів звернулась [PERSON] Свої вимоги обгрунтовує тим, що позивач з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2007 року, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу шлюбні відносини між ними погіршувалось, що призвело до фактичного їх припинення. На даний час вони не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, фактично їх сім'я розпалась, а шлюб існує лише формально. Крім того позивачка вказує, що відповідач у добровільному порядку не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання малолітньої дочки, хоча відповідач спроможний сплачувати аліменти, оскільки являється працездатною особою, працює водієм вантажного автомобіля в ТзОВ "ПМК-77" та має змогу сплачувати аліменти. Тому остаточно просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій суму в розмірі по 500,00 грн. на дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд провести розгляд справи без його участі, за наявних у справі доказів. Відповідач подав заяву, в якій вимоги позову визнає і просить прийняти рішення без його участі. З'ясувавши обставини справи, вивчивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про під ставність позовних вимог. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2007 року. Дана обставина стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим 23 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області, з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 23 листопада 2007 року, про що в книзі реєстрації шлюбів 2007 року листопада місяця 23 числа зроблено запис за №298. Прізвища після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дана обставина стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим повторно 21 липня 2016 року Здолбунівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, з якого вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] року в с. Новомильськ Здолбунівського району Рівненської області, про що 2010 року вересня місяця 27 числа зроблено відповідний запис за №18. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Протягом останнього часу шлюбні відносини між сторонами погіршувались, що призвело до фактичного їх припинення. На даний час сторони не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, фактично їх сім'я розпалась, а шлюб існує лише формально. Позивач втратила до відповідача почуття любові. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Приписами ст.112 СК України встановлено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі тривалий час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та бюджету, фактично їх сім»я розпалась, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду коштина утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач у добровільному порядку не надає позивачу кошти на утримання дитини, не приймає участь у її вихованні, розмір аліментів, які позивач просить суд стягнути з відповідача заявлений з врахуванням вимог розумності та справедливості, а відповідач даний розмір аліментів визнав, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення аліментів є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судовівитрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно квитанції №32 від 21 липня 2016 року позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Оскільки рішення прийнято на користь позивача, тому і сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved