Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

В провадженні Братського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області, [PERSON], [PERSON], третя особа: Братська державна нотаріальна контора Микоалаївської області про тлумачення заповіту. Свій позов позивач мотивує тим, 05 травня 2014 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається в тому числі з земельної ділянки площею 8,15 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 053857, виданий Братською РДА 09 лютого 2004 року. Згідно заповіту від 05 червня 2006 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області та зареєстрованого за № 52, померлий заповів право на вищевказану земельну ділянку - [PERSON]. Однак, оформити спадкове майно не має можливості, оскільки в заповіті невірно зазначено склад спадкового майна. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи з його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В судове засідання представник Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON] не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомленні належним чином, причини неявки суду невідомі. В судове засідання представник третьої особи не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 05 травня 2014 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається в тому числі з земельної ділянки площею 8,15 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери 1 - 4821484600:01:000:0225, 2 - 4821484600:01:000:0489, що розташована в межах території Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 053857, виданий Братською РДА 09 лютого 2004 року (а.с. 8). Згідно заповіту від 05 червня 2006 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області та зареєстрованого за № 52, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: "належне мені за законом право на земельну ділянку розміром 8,15 га, яке підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії МК № 053857, виданий Братською РДА 09 лютого 2004 року, заповідаю у власність [PERSON], [INFO]" (а.с. 7). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.12.2017 року, в даному заповіті вказано опис об'єкта - право на земельну ділянку. При ідентифікації заповіданого об'єкта встановлено, що належне за законом право не є об'єктом нерухомого майна (а.с. 11). Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом ст. 317 ЦК України, право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Згідно зі ст. 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При цьому, ч. 2 ст. 213 ЦК України, не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що спадкодавець [PERSON] належну йому земельну ділянку (пай) площею 8,15 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області, кадастровий номер 1 - 4821484600:01:000:0225, 2 - 4821484600:01:000:0489, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 053857, виданий Братською РДА 09 лютого 2004 року, заповідав - [PERSON], [INFO]. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved