Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

В вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що він мешкає у вказаній квартирі з народження. З 1990 року перебував в Сахалінській області, де з початку був курсантом Карсаківської мореплавної школи, а потім працював в Сахалінському пароплавстві, зі збереженням за ним права на житлову площу, на підставі охоронних свідоцтв [NUMBER] від 10.10.1990 року, [NUMBER] від 03.12.1992 року та [NUMBER] від 05.08.1997 року. Відповідачка [PERSON] є його рідною сестрою, а відповідач [PERSON] його племінником. В 1997 році позивач надав [PERSON] довіреність на приватизацію даної квартири на його ім'я. Повернувшись зі своєю родиною в м. Дніпропетровськ в травні 2004 року, він в Красногвардійському РВК дізнався, що дана квартира була приватизована відповідачкою на своє ім'я, на підставі Розпорядження органу приватизації № П-1493 від 25.01.1999 року, згідно якого було надано Свідоцтво про право на власність на житло від 25 січня 1999 року. Крім того, відповідачі зареєструвалися в даній квартирі. В зв'язку з чим, позивач був вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права з боку відповідачки. 08 червня 2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було прийняте рішення, згідно якого було скасовано Розпорядження органу приватизації № П-1493 від 25.01.1999 року про передачу у власність [PERSON] квартири [ADDRESS] та визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло від 25 січня 1999 року на вказану квартиру. Крім того, згідно даного рішення, по зустрічному позову [PERSON] судом була вселена в спірну квартиру. 06 грудня 2012 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області рішення суду першої інстанції залишено без змін. З моменту, коли рішення суду набрано законної сили, відповідачі в спірну квартиру не всилялись. За ключами від квартири до позивача не приїжджають. Позивач не ставить і не ставив їм перешкод у вселені в квартиру. Але останні так і користуються помешканням. Своєчасну квартирну плату та інші комунальні платежі не сплачують, хоча зареєстровані в даному помешканні, але фактично в ньому не проживають. В даній квартирі проживає позивач разом зі своєю дружиною та двома їхніми дітьми, які сплачують комунальні послуги та утримують квартиру в належному стані. Таким чином, оскільки відповідачі у спірній квартирі не проживають більше шести місяців, не сплачують рахунки за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймають участь у спільному побуті, не є членом сім'ї позивача, вважаються такими, що втратили право користування даною квартирою. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причину своєї неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача та його представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. Згідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 13727 про склад сім'ї, або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с.12). [PERSON] була вселена у вищевказану квартиру [ADDRESS] - рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2012 року (а.с.6-8), яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2012 року (а.с.9-10). Проте, [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актом від 29.07.2014 року, який складений сусідами позивача та відповідачів по місцю їхньої реєстрації [PERSON] та [PERSON], та засвідчений начальником ПУ-2 Комунального підприємства "Жилсервіс-1" Куценко В.І., і згідно з яким відповідачі в спірній квартирі не проживають з липня 2004 року по теперішній час та їхніх особистих речей в квартирі немає (а.с.11). Крім того, вищевказані обставини підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є сусідом позивача та відповідачів по місцю їхньої реєстрації, і який вказав, що відповідачі не проживають у спірній квартирі та їхні особисті речі в квартирі відсутні. Зазначив, що з 2000 року взагалі не бачив відповідачів. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим задовольнити даний позов та визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved