Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] адміністративних послуг [PERSON] міської ради за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об»єднання» про встановлення факту постійного проживання та визнання права на реєстрацію за місцем проживання. \~ \~ \~ \~ Позивач просить ухвалити рішення про встановлення факту постійного проживання [PERSON] в кімнаті №219 гуртожитку №1 в м. Вінниці по вул. Радіона Скалецького, будинок, 31 в період з 1986 року по теперішній час та визнання за нею права на реєстрацію за місцем постійного проживання, а саме за адресою : м. Вінниця, вул. Р.Скалецького, будинок 31, кімната №219. Позов мотивований тим, що відповідно до розпорядження [PERSON] обласної друкарні від 24 жовтня 1985 року, вихідний №87 [PERSON] надано право на вселення до кімнати №224 в гуртожитку №1 по вулиці Радіона Скалецького, будинок 31 (на той час вул. [PERSON]) в місті Вінниці. На підставі цього розпорядження позивач вселилась до даного житлового приміщення. Приблизно 30 років тому [PERSON], володілець права на вселення до кімнати №224, добровільно обмінялась кімнатою з іншими громадянами, що володіють правом на вселення до кімнати №219. 17 жовтня 1993 року у позивача народився син [PERSON], що був поселений та зареєстрований до гуртожитку №1 по вул. Р.Скалецького, буд.31. [PERSON] постійно проживає та користується саме кімнатою №219 в гуртожитку, бере участь у витратах, повязаних з оплатою комунальних послуг за користування цим жилим приміщенням. У звязку з тим, що позивач та її син зареєстровані не у самій кімнаті №219, а за адресою гуртожитку №1: м. Вінниця, вул. Р. Скалецького, буд.31, а ордер на зайняття саме кімнати №219 у позивача відсутній і не видавався, вона змушена звертатись до суду з даним позовом з метою встановлення факту постійного проживання та визнання права на реєстрацію в кімнаті №219 з метою подальшої приватизації вказаної кімнати. В судовому засіданні представники позивача підтримали позов посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представники відповідача [PERSON] адміністративних послуг [PERSON] міської ради та третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об»єднання» при вирішенні справи поклались на розсуд суду. Заслухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази в справі, та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до розпорядження [PERSON] обласної друкарні від 24 жовтня 1985 року, вихідний №87 [PERSON] надано право на вселення до кімнати №224 в гуртожитку №1 по вулиці Радіона Скалецького, будинок 31 (на той час вул. [PERSON]) в місті Вінниця. На підставі цього розпорядження [PERSON] Л,М. вселилась до цього житлового приміщення. Біля 30 років тому [PERSON], володілець права на вселення до кімнати №224, добровільно обмінялась кімнатою з іншими громадянами, що володіють правом на вселення до кімнати №219. 17 жовтня 1993 року у позивача народився син [PERSON], що був поселений та зареєстрований до гуртожитку №1 по вул. Р.Скалецького, 31. Позивач постійно проживає та користується саме кімнатою №219 в гуртожитку, бере участь у витратах, повязаних з оплатою комунальних послуг за користування цим жилим приміщенням. Факт постійного проживання в кімнаті №219 гуртожитку [PERSON] і [PERSON] підтверджується договорами про користування комунальними послугами (а саме: договором про користування електричною енергією, договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, договором про надання послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), а також довідкою, виданою ТОВ «Житлово-експуатаційне обєднання» про відсутність заборгованості з утримання будинку і споруд та прибудинкової території. 20 червня 2013 року [PERSON] обласною радою прийнято рішення з врахуванням рішення [PERSON] міської ради від 27 лютого 2013 року про передачу безоплатно із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Вінницької області з балансу ВОКЛ імені [PERSON] у комунальну власність територіальної громади м. Вінниці будівлі гуртожитку, розташованого по вул. Р. Скалецького, буд.31, в м. Вінниці. Згодом [PERSON] звернулася до ТОВ «ЖЕО» для укладення договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду, але 29 березня 2018 року їй було відмовлено, також вона отримала відмову від укладення договору найму від [PERSON] житлового господарства [PERSON] міської ради, на підставі того, що у [PERSON] відсутній ордер на зайняття кімнати № 219 в гуртожитку по вул. Р.Скалецького, буд.31 в м. Вінниці. Відповідно до підпункту 4 пункту 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ №207 від 02.03.2016 року (далі Правила) для реєстрації місця проживання особа або її представник подає, зокрема документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сімї. Зважаючи на те, що Позивач отримала відмову від укладення договору найму житлового приміщення, а ордера на вселення саме до кімнати №219 немає, як і інших документів, що підтверджують право на проживання в кімнаті №219 гуртожитку, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Р. Скалецького, буд 31, позивач позбавлена можливості зареєструвати своє місце проживання саме в цій кімнаті. У звязку з тим, що [PERSON] та її син зареєстровані не у самій кімнаті №219, а за адресою гуртожитку №1: м. Вінниця, вул. Р. Скалецького, буд.31, а ордер на зайняття кімнати №219 у позивачів відсутній, вирішити питання про надання права на реєстрацію в кімнаті №219 можливо лише в судовому порядку. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. У Рішенні Конституційного Суду України від 10 червня 2010 року 15-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянки [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення пункту 5 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" зазначається, що гарантіями здійснення конституційного права на житло є обов'язок створення державою умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду; надання державою та органами місцевого самоврядування відповідно до закону житла безоплатно або за доступну плату. Поняття гуртожитків визначено положеннями ст. 127 ЖК УРСР, де передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Відповідно до пункту 1 Розділу 2 Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Положення про гуртожитки» №84 від 27 квітня 2015 року «Вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера». Статтею 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Тобто законом передбачено, що під захист підпадають особи, які дотримали певних умов, зокрема відсутність в особи власного житла; правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком; реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах; фактичне проживання протягом п'яти років за місцем реєстрації в гуртожитку. Отже, однією із умов є реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Оскільки [PERSON] проживає у гуртожитку з 1985 року і по теперішній час, тобто більше 5 років, то вона набула права на приватизацію кімнати, в якій вона постійно проживає. Однак, у звязку з тим, що ордер на кімнату №219, в якій вона фактично проживає у позивача відсутній, а договір найму житла не укладений у звязку з відмовою ТОВ «ЖЕО» та [PERSON] житлового господарства [PERSON] міської ради, позивач позбавлена можливості зареєструватися на законних підставах у кімнаті №219 в гуртожитку, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Р. Скалецького, буд.31 та в подальшому приватизувати її, що є обмеженням прав мешканців гуртожитків. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Зважаючи на те, що [PERSON] на законних підставах зареєстрована в гуртожитку №1 за адресою: м. Вінниця, вул. Р. Скалецького, буд.31 та більше ніж 30 років фактично проживає у кімнаті №219 цього гуртожитку, належним чином утримує житлове приміщення та вчасно сплачує комунальні платежі, то вона є фактичним наймачем кімнати №219 і має право на реєстрацію саме в цій кімнаті, а не в гуртожитку в цілому. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Представник позивача просила судові витрати із сплати судового збору залишити за нею.

Outcome: approved