Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, у якому із врахуванням доповнених позовних вимог просила визнати недійсним сертифікат серії ХМ № 0186060 на право на земельну частку (пай) розміром 2,39 в умовних кадастрових гектарах із земель колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» с. Женишківці Віньковецького району Хмельницької області, виданий 25.12.1996 року Віньковецькою районною державною адміністрацією на ім`я [PERSON], та зареєстрований 11.02.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 571, та визнати за нею в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 2,39 умовних кадастрових гектари із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» с. Женишківці Віньковецького району Хмельницької області на території Женишковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що її батько [PERSON] помер 06.12.1996 року, та був власником земельного сертифіката серії ХМ № 0186060 на право на земельну частку (пай) розміром 2,39 в умовних кадастрових гектарах із земель КСП «Іскра». Після його смерті позивач звернулась до Віньковецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою нотаріуса від 27.04.2016 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що сертифікат ХМ № 0186060 видано 25.12.1996 року, тобто після смерті батька. З метою захисту своїх спадкових прав позивач змушена звернутись до суду із вказаним позовом. У судове засідання 06.06.2016 року сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявились, у звязку з чим справа розглянута згідно з положеннями ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Представник позивача [PERSON] [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій позовні вимоги, викладені в позові підтримала. Представник відповідача, Женишковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, сільський голова [PERSON] надав суду письмову заяву, у якій проти позовних вимог [PERSON] не заперечував, та просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради. Представник співвідповідача, Віньковецкої районної державної адміністрації, залученої до участі в справі ухвалою суду від 19.05.2016 року, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового засідання в суд не з`явився. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 05.12.1996 року у с. Женишківці Віньковецького району Хмельницької області помер батько позивача [PERSON], який був власником земельної частки (паю) площею 2,39 га (в умовних кадастрових гектарах) по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Іскра» на території Женишковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, після чого на вказане майно відкрилась спадщина. 25.12.1996 року, після смерті [PERSON], на його імя Віньковецькою райдержадміністрацією видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0186060. Донька померлого [PERSON] прийняла спадщину, оскільки вступила в оперативне управління спадковим майном. Інших спадкоємців немає. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть спадкодавця [PERSON] серії І-БВ № 050178; копією паспорта позивачки; копією свідоцтва про народження ЯЖ № 21819, із якого слідує, що батьком [PERSON] є [PERSON]; копією свідоцтва про одруження І-АБ № 433420, із якого слідує, що [PERSON] одружився із [PERSON], і прізвище дружини після одруження «Шуфляк»; копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0186060, виданого 25.12.1996 року на підставі рішення Віньковецької районної державної адміністрації № 148-р. від 16.08.1996 року на імя [PERSON], згідно якого останній має право на земельну частку розміром 2,39 в умовних кадастрових гектарах; довідкою Женишковецької сільської ради від 16.05.2016 року № 975 із якої випливає, що після смерті [PERSON], який помер 05.12.1996 року, в оперативне управління спадковим майном вступила його дочка [PERSON]. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. ст. 524, 529 ЦК України (1963 року), який діяв на момент виникнення даних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Відповідно до ст. 549 цього Кодексу , спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, від 27.04.2016 року, державним нотаріусом Віньковецької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0186060, у звязку з тим, що даний сертифікат був виданий Віньковецькою райдержадмінстрацією 25.12.1996 року на ім`я [PERSON], який помер 05.12.1996 року, тобто після його смерті. Положеннями ст. 21 ЦК України передбачено,що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. З наведених підстав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0186060 від 25.12.1996 року, що виданий на підставі рішення Віньковецької РДА № 148-р від 16.08.1996 року слід визнати недійсним у звязку з тим, що він виданий після смерті спадкодавця [PERSON] Із п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", слідує, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Таким чином, суд вважає доведеним, що померлий [PERSON] набув права на земельну частку(пай) розміром 2,39 в умовних кадастрових гектарах із земель КСП «Іскра» с. Женишківці Віньковецького району Хмельницької області, позивач є спадкоємцем цього майна за законом, спадщину прийняла, а тому має право на його успадкування. Визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай) не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Враховуючи, що позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, він підлягає задоволенню.

Outcome: approved