Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами до відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» стягнення коштів за депозитом. В обґрунтування позову вказує, що 21 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір-заяву № 31032/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті. Згідно п. 1, п. 4 договору 21.10.2013 року вкладник розмістив в банку на вкладному рахунку № [NUMBER] власні кошти в розмірі 6 500 доларів США до 26.10.2014 року з правом поповнення . Банк за користування коштами вкладника зобов'язався виплачувати проценти в розмірі 9, 60% річних. Згідно п. 4.1.3. основних умов залучення банківських вкладів банку зі змінами, затверджених наказом № 630-о від 08.08.2013 року, проценти нараховуються за методом факт/360, тобто виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році. Позивач скористалася правом поповнення вкладу та 05.11.2013 року внесла додатково 2500 доларів США. В цілому на депозитному рахунку було розміщено 9 000 доларів США. Пунктом 7 договору та абзацами 1, 4 основних умов передбачено, що строк розміщення депозиту не продовжується, якщо клієнтом подано заяву про повернення коштів не пізніше дати закінчення строку. Позивачем дану заяву про повернення депозиту було складено 21.10.2013 року. Про вручення банку свідчать підписи на заяві співробітників банку п. [PERSON] та п. [PERSON] Крім того, у зв'язку з невиконанням зобов'язань банком щодо повернення коштів, подано заяви 27.10.2014 року, 10.11.2014 та 24.11.2014 року. За період з дня закінчення строку депозиту 26.10.2014 року до моменту подачі позову банком повернуто позивачу 1700 доларів США основної суми депозиту та сплачено проценти по серпень 2014 року включно. Заборгованість з процентів становить: · за вересень 2014 року - 72 дол. США · за жовтень 2014 року - 62 дол. США 40 центів. Враховуючи норми ч. 1 ст. 536, ч.1 ст. 1061 ЦК України, те, що невиконання Договору є наслідком дій банку, позивач вважає, що банк за час користування коштами депозиту з 26.10.2014 по 02.12.2014 року включно повинен сплатити проценти за обумовленою договором ставкою 9,60% річних із суми залишку депозиту 7 300, 72 долари США 03 центи = 7 300х 0,96/360х37. Враховуючи вищевикладене та заяву про зменшення позовних вимог позивач просила суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на її користь заборгованість за депозитом 6 350 доларів США, що в еквіваленті 100 323, 44 грн., 134 доларів США 40 центів, що в еквіваленті 2 123, 38 грн. відсотки з 01.09.2014 по 26.10.2014 р., 193 доларів США 99 центи, що в еквіваленті 3 064, 84 грн. відсотки з 27.10.2014 по 10.02.2015р. В судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримала, з урахуванням уточнень та просила суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, з посиланням на те, що на момент звернення позивача до банку з вимогою повернути суму вкладу, діяла Постанова НБУ № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошового - кредитного та валютного ринків України» від 29 серпня 2014 року, відповідно до підпункту 9 пункту 4 даної постанови, уповноважені банки зобов'язанні обмежити видачу ( отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ та не допускати обмежень щодо переказу коштів в іноземній валюті, що належить клієнтам, відповідно до нормативно-правових актів НБУ. Відповідач вказує, що відповідно до п. 7.4. основних умов сторони не несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором у випадку обставин непереборної сили ( що знаходяться поза межами контролю сторін договору, які сторони договору не могли передбачити або запобігти, якщо такі обставини призвели до неможливості виконання сторонами своїх зобов'язань), до яких відноситься: стихійні лиха, аварії, пожежі, масові безладдя, страйки, воєнні дії, протиправні дії третіх осіб, вступ в дію законодавчих актів, урядових постанов і розпоряджень державних органів, актів нормативного характеру НБУ, що прямо або побічно забороняють або обмежують можливість належного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. При цьому строк виконання зобов'язань відкладається на весь строк дії таких обставин. При цьому зазначив, що 6,350 дол. США, основну суму депозиту не оспорює, нараховані відсотки за період з 01.09.2014 року по 26.10.2014 року перераховані на картковий рахунок позивача в гривнях, а 193 дол. США 99 центи відсотки за період з 27.10.2014 року по 10.02.2015 року взагалі не повинні сплачувати, оскільки закінчився термін дії договору. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі суд встановив наступне. 21 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір-заяву № 31032/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті. Згідно п. 1, п. 4 договору 21.10.2013 року вкладник розмістив в банку на вкладному рахунку № [NUMBER] власні кошти в розмірі 6 500 доларів США до 26.10.2014 року з правом поповнення. Банк за користування коштами вкладника зобов'язався виплачувати проценти в розмірі 9, 60% річних. Згідно п. 4.1.3. основних умов залучення банківських вкладів банку зі змінами, затверджених наказом № 630-о від 08.08.2013 року, проценти нараховуються за методом факт/360, тобто виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році. Відповідно до виписки по особовому рахунку 05.11.2014 року позивач внесла додатково на рахунок 2500 доларів США. 27.10.2014 року позивач звернулася з заявою до відповідача про повернення банківського вкладу. 10.11.2014 року, 10.11.2014 року та 24.11.2014 року позивач повторно зверталася до відповідача з заявами про повернення депозиту. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За правилами ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов"язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Судом встановлено, що позивач неодноразово зверталася до відповідача з письмовими заявами про повернення банківського вкладу, про свідчать письмові докази але відповідачем всупереч вимогам ЦК України та умовам укладеного між сторонами договору, банківський вклад позивача повністю не повернуто, та не сплачено на користь позивача проценти по ньому. При цьому слід зазначити , що нарахування відсотків також передбачено у іноземній валюті, а тому дії банку щодо перерахування відсотків у гривнях є безпідставними. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі наведеного, суд вважає, що грошові суми, які були внесені позивачем на підставі вищевказаного договору і не були повернуті у визначений договорами строк, підлягають поверненню позивачу. Поверненню позивачу підлягають також і нараховані, але не виплачені відсотки, які передбачені вказаним договором, як і слід стягнути відсотки з відповідача на користь позивача за час користування Банком грошовими коштами позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved