overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Від спільного проживання сторін, у них народилася дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано відповідно до рішення Летичівського районного суду від 13.11.2014 року. Малолітня дитина проживає із позивачем і знаходиться на повному його утриманні. Відповідачка добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому [PERSON] просить суд стягнути з відповідачки аліменти в твердій грошовій сумі 400 грн. всіх видів її заробітку (доходу) на дитину до досягнення нею повноліття, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність позовні вимоги визнала. Суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів в порядку ст. 197 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 184 ч. ч. 1, 2 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно свідоцтв про народження [NUMBER] від 06.11.2012 року на ім'я [PERSON]. в графі "мати" записано [PERSON]; згідно акту обстеження матеріально-побутових умов життя № 410 від 28.11.2014 року малолітня [PERSON] перебуває на утриманні батька [PERSON]. Враховуючи наведене, а також те, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, між сторонами не досягнуто згоди, щодо обов'язку її утримування, з відповідачки слід стягувати аліменти в сумі 400 грн. на дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про відшкодування завданих державі збитків. Позовні вимоги мотивовані тим, з 04 листопада 2017 року по 11 квітня 2019 року солдат [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] та забезпечувався речовим майном. Згідно наказу командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 09 квітня 2019 року №59-РС відповідно п.2 ч. 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (зі змінами та доповненнями), з солдатом [PERSON] розірвано контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту та направлено для зарахування на військовий облік до Чаплинського РВК Херсонської області. Відповідача виключено із списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення. Будучи військовослужбовцем служби за контрактом відповідач отримав 13 найменувань інвентарного майна. На підставі довідки про утримання грошових засобів за недонос речового майна № 2 від 14.05.2019\~борг відповідача\~ [PERSON] \~перед військовою\~частиною [NUMBER] за недонос речового майна складає 11496 грн. 68коп.. Таким чином, солдат [PERSON] з 11 квітня 2019 року, будучи звільненим з військової служби, повністю припинив трудові (службові) відносини з військовою частиною [NUMBER] , а тому повинен був відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 відшкодувати вартість речового забезпечення в сумі 11496 грн. 68 коп., обчислену пропорційно часу, який залишився до кінця строку носіння. Крім того [PERSON] , звільнений 04 квітня 2019 року, не мав права на основну щорічну відпустку за 2019 рік у повному обсязі, яку йму було виплачено. За результатами проведених розрахунків з солдатом [PERSON] , на підставі довідки розрахунку сума заборгованості перед військовою частиною [NUMBER] солдата [PERSON] становить 9840 грн. 98 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглянути без його участі, на позові наполягав. Відповідач в судовому засіданні повні вимоги не визнав вказавши, що не отримував ніяких коштів про які йдеться в позові та надав суду індивідуальні відомості про застраховану особу з Пенсійного фонду України. Заслухавши відповідача, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази на засадах всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. О.І.Ющенка звернулась в суд із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою [ADDRESS], яка була госпіталізована 01.01.2014 р. в відділення № 2 ВОПНЛ ім. акад. О.І.Ющенка. Направлення на госпіталізацію було видане черговим лікарем приймального відділення ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка, який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та суттєву шкоду її здоров'я внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога. Оскільки [PERSON] не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію в зв'язку з її психічним станом, вона була госпіталізована в примусовому порядку на підставі статті 14 Закону України „Про психіатричну допомогу". На виїзному судовому засіданні представник лікарні підтримав заяву та наполягав на її задоволенні. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] згоди на госпіталізацію до лікарні не надала. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно виписки з історії хвороби № 1 від 02.01.2014 р., [PERSON] встановлено діагноз: Гострий поліморфний розлад. Згідно акту про призначення примусової госпіталізації від 02.01.2014 року комісія оглянула [PERSON] та розглянула медичні документи (історію хвороби, медичну амбулаторну карту) в результаті чого, було встановлено, що вона виявляє ознаки психічного розладу у вигляді Гострого поліморфного розладу. Стаття 14 Закону України „Про психіатричну допомогу" встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. О.І.Ющенка звернулась в суд із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою [ADDRESS], яка була госпіталізована 10.01.2014 р. в відділення № 15 ВОПНЛ ім. акад. О.І.Ющенка. Направлення на госпіталізацію було видане черговим лікарем приймального відділення ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка, який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та суттєву шкоду її здоров'я внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога. Оскільки [PERSON] не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію в зв'язку з її психічним станом, вона була госпіталізована в примусовому порядку на підставі статті 14 Закону України „Про психіатричну допомогу". На виїзному судовому засіданні представник лікарні підтримав заяву та наполягав на її задоволенні. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] згоди на госпіталізацію до лікарні не надала. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно виписки з історії хвороби № 304 від 13.01.2014 р., [PERSON] встановлено діагноз: помірна розумова відсталість із значним порушенням поведінки. Згідно акту про призначення примусової госпіталізації від 10.01.2014 року комісія оглянула [PERSON] та розглянула медичні документи (історію хвороби, медичну амбулаторну карту) в результаті чого, було встановлено, що вона виявляє ознаки психічного розладу у вигляді помірної розумової відсталості із значним порушенням поведінки. Стаття 14 Закону України „Про психіатричну допомогу" встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. О.І.Ющенка звернулась в суд із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою [ADDRESS], яка була госпіталізована 11.01.2014 р. в відділення № 6 ВОПНЛ ім. акад. О.І.Ющенка. Направлення на госпіталізацію було видане черговим лікарем приймального відділення ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка, який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та суттєву шкоду її здоров'я внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога. Оскільки [PERSON] не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію в зв'язку з її психічним станом, вона була госпіталізована в примусовому порядку на підставі статті 14 Закону України „Про психіатричну допомогу". На виїзному судовому засіданні представник лікарні підтримав заяву та наполягав на її задоволенні. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] згоди на госпіталізацію до лікарні не надала. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно виписки з історії хвороби № 314 від 13.01.2014 р., [PERSON] встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Згідно акту про призначення примусової госпіталізації від 13.01.2014 року комісія оглянула [PERSON] та розглянула медичні документи (історію хвороби, медичну амбулаторну карту) в результаті чого, було встановлено, що вона виявляє ознаки психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Стаття 14 Закону України „Про психіатричну допомогу" встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. О.І.Ющенка звернулась в суд із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою [ADDRESS], яка була госпіталізована 12.03.2014 р. в відділення № 2 ВОПНЛ ім. акад. О.І.Ющенка. Направлення на госпіталізацію було видане черговим лікарем приймального відділення ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка, який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та суттєву шкоду її здоров'я внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога. Оскільки [PERSON] не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію в зв'язку з її психічним станом, вона була госпіталізована в примусовому порядку на підставі статті 14 Закону України „Про психіатричну допомогу". На виїзному судовому засіданні представник лікарні підтримав заяву та наполягав на її задоволенні. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] згоди на госпіталізацію до лікарні не надала. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно епікризу, [PERSON] встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Згідно акту про призначення примусової госпіталізації від 20.03.2014 року комісія оглянула [PERSON] та розглянула медичні документи (історію хвороби, медичну амбулаторну карту) в результаті чого, було встановлено, що вона виявляє ознаки психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу. Стаття 14 Закону України „Про психіатричну допомогу" встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. О.І.Ющенка звернулась в суд із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою [ADDRESS], яка була госпіталізована 18.02.2014 р. в відділення № 15 ВОПНЛ ім. акад. О.І.Ющенка. Направлення на госпіталізацію було видане черговим лікарем приймального відділення ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка, який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та суттєву шкоду її здоров'я внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога. Оскільки [PERSON] не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію в зв'язку з її психічним станом, вона була госпіталізована в примусовому порядку на підставі статті 14 Закону України „Про психіатричну допомогу". В судовому засіданні представник лікарні підтримав заяву та наполягав на її задоволенні. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] згоди на госпіталізацію до лікарні не надала. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно виписки з історії хвороби № 1933 від 19.02.2014 р., [PERSON] встановлено діагноз: судинна деменція помірного ступеню з маренням. Згідно акту про призначення примусової госпіталізації від 19.02.2014 року комісія оглянула [PERSON] та розглянула медичні документи (історію хвороби, медичну амбулаторну карту) в результаті чого, було встановлено, що вона виявляє ознаки психічного розладу у вигляді судинної деменції помірного ступеню з маренням. Стаття 14 Закону України „Про психіатричну допомогу" встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. О.І.Ющенка звернулась в суд із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою [ADDRESS], яка була госпіталізована 24.06.2014 р. в відділення № 15 ВОПНЛ ім. акад. О.І.Ющенка. Направлення на госпіталізацію було видане черговим лікарем приймального відділення ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка, який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та суттєву шкоду її здоров'я внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога. Оскільки [PERSON] не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію в зв'язку з її психічним станом, вона була госпіталізована в примусовому порядку на підставі статті 14 Закону України „Про психіатричну допомогу". На виїзному судовому засіданні представник лікарні підтримав заяву та наполягав на її задоволенні. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] згоди на госпіталізацію до лікарні не надала. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно акту огляду комісії лікарів-психіатрів особи, яка потребує госпіталізації в примусовому порядку від 24.06.2014 року комісія оглянула [PERSON] та розглянула медичні документи (історію хвороби, медичну амбулаторну карту) в результаті чого, було встановлено, що вона виявляє ознаки психічного розладу у вигляді судинна деменція помірного ступеню з маренням. Стаття 14 Закону України „Про психіатричну допомогу" встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. О.І.Ющенка звернулась в суд із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою [ADDRESS], яка була госпіталізована 28.02.2014 р. в відділення № 13 ВОПНЛ ім. акад. О.І.Ющенка. Направлення на госпіталізацію було видане черговим лікарем приймального відділення ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка, який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та суттєву шкоду її здоров'я внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога. Оскільки [PERSON] не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію в зв'язку з її психічним станом, вона була госпіталізована в примусовому порядку на підставі статті 14 Закону України „Про психіатричну допомогу". На виїзному судовому засіданні представник лікарні підтримав заяву та наполягав на її задоволенні. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] згоди на госпіталізацію до лікарні не надала. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно виписки з історії хвороби № 2372 від 28.02.2014 р., [PERSON] встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма. Згідно акту про призначення примусової госпіталізації від 28.02.2014 року комісія оглянула [PERSON] та розглянула медичні документи (історію хвороби, медичну амбулаторну карту) в результаті чого, було встановлено, що вона виявляє ознаки психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдної форми. Стаття 14 Закону України „Про психіатричну допомогу" встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. О.І.Ющенка звернулась в суд із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою Липовецький район с. Приборівка, яка була госпіталізована 17.01.2014 р. в відділення № 15 ВОПНЛ ім. акад. О.І.Ющенка. Направлення на госпіталізацію було видане черговим лікарем приймального відділення ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка, який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та суттєву шкоду її здоров'я внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога. Оскільки [PERSON] не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію в зв'язку з її психічним станом, вона була госпіталізована в примусовому порядку на підставі статті 14 Закону України „Про психіатричну допомогу". На виїзному судовому засіданні представник лікарні підтримав заяву та наполягав на її задоволенні. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] згоди на госпіталізацію до лікарні не надала. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно виписки з історії хвороби № 632 від 20.01.2014 р., [PERSON] встановлено діагноз: шизофренія параноїдна форма. Згідно акту про призначення примусової госпіталізації від 20.01.2014 року комісія оглянула [PERSON]. та розглянула медичні документи (історію хвороби, медичну амбулаторну карту) в результаті чого, було встановлено, що вона виявляє ознаки психічного розладу у вигляді шизофренія параноїдна форма. Стаття 14 Закону України „Про психіатричну допомогу" встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи наведене та

Outcome: approved