Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

В липні 2015 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Києво-Святошинського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Київській області, треті особи: [PERSON] який діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступні обставини. [PERSON] отримав дозвіл на приватизацію квартири [ADDRESS]. У вищевказаній квартирі зареєстровані позивач, його син - [PERSON], 1975 року народження, [PERSON], 1966 року народження, невістка - [PERSON], 1971 року народження, онука - [PERSON], 1991 року народження, онук - [PERSON], 1990 року народження та онука - [PERSON], 2009 року народження. [PERSON], 1966 року народження, невістка [PERSON], 1971 року народження, онука [PERSON], 1991 року народження, онук [PERSON], 1990 року народження на протязі довгого часу не проживають в даній квартирі, а саме з 1990 року та місце їх перебування позивачу невідоме. Позивач зазначає, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані в будинку [ADDRESS], але довгий час за даною адресою не проживають, їх особистих речей в будинку не має. Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житлом в будинку [ADDRESS]. Зобов'язати Києво-Святошинський районний відділ Управління державної імміграційної служби в Київській області (08150, м. Боярка вул. Хрещатик, 88) зняти з реєстрації в будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В судове засідання позивач не з»явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Позов підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з»явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду відомі. Представники третіх осіб в судове засідання не з»явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. За згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, [PERSON] отримав дозвіл на приватизацію квартири [ADDRESS]. У вищевказаній квартирі зареєстровані позивач, його син - [PERSON], 1975 року народження, [PERSON], 1966 року народження, невістка - [PERSON], 1971 року народження, онука - [PERSON], 1991 року народження, онук - [PERSON], 1990 року народження та онука - [PERSON], 2009 року народження. Відповідачі протягом довгого часу в будинку не проживають, їхніх речей в будинку немає, витрати по утриманню будинку не несуть, своїх речей в будинку не зберігають. Факт не проживання відповідачів в спірній квартирі підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов депутатів Білогородської сільської ради від 3 серпня 2010 року, 5 грудня 2010 року, від 7 лютого 2011 року, від 16 січня 2015 року та 15 липня 2015 року. У відповідності до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР право на житлове приміщення за тимчасово відсутнім наймачем зберігається протягом шести місяців, а відповідач не проживає в будинку позивача майже два роки. Ст. 72 ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено факт відсутності відповідачів на спірній жилплощі без поважних причин більше встановленого законом строку, а тому відповідачі право користування цим житлом втратили. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 10, 71, 72, 167 Житлового кодексу Української РСР, ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні",

Outcome: approved