Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Відповідно до укладеного договору № PLXRRX07550341 від 19.02.2007 року [PERSON] 19.02.2007 року отримав кредит у розмірі 1032.48 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, та має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 6409.70 грн., тому ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представники відповідача проти позовних вимог заперечували посилаючись на те, що судовим наказом Ленінського районного суду м. Полтави від 31.07.2008 р. заборгованість за вищевказаним кредитним договором стягнута, отже в позові просили відмовити. Також прохали застосувати строк позовної давності. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач уклав з банком кредитний договір № PLXRRX07550341 від 19.02.2007 року та отримав кредит у розмірі 1032.48 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, та має прострочену заборгованість за кредитним договором. Таким чином, станом на 15.08.2014 року за Відповідачем по укладеному з ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» кредитному договору рахується заборгованість на загальну суму 8073,67 грн., яка складається з: - 40,31 грн. - заборгованість за кредитом; - 2924,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 139,40 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 4969,42 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; Судовим наказом від 31.07.2008 року, виданим Ленінським районним судом м. Полтави з [PERSON] стягнуто грошові кошти за вказаним кредитним договором в розмірі 2445,38 грн. Враховуючи, що ПАТ КБ "Приватбанк" вже звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості по даному договору та з цього приводу був винесений судовий наказ про стягнення заборгованості позивач прийшов до висновку про необхідність зменшення розміру позовних вимог, зменшивши їх на розмір боргу, стягнутого судовим наказом від 31.07.2008 року. Таким чином різниця заборгованості становить 5628,29 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: · 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); · 281.41 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість до стягнення становить 6409,70 грн. Заява про застосування строків позовної давності відповідача не приймається судом так як останній платіж в погашення кредиту відповідно до розрахунку був здійснений 30.06.2011 року при цьому згідно п. 5.5 кредитного договору строк позовної давності встановлений тривалістю в 5 років та погоджений сторонами. Суд не бере до уваги доводи представника відповідача про закінчення всіх зобов'язань з винесенням судового наказу, оскільки судовим наказом договір не було розірвано, а заборгованість стягнута за визначений період. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Боржник здійснював погашення кредитної заборгованості в примусовому порядку через органи державної виконавчої служби. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. По справі наявні докази щодо існування погодженої сторонами іншої тривалості строку позовної давності відповідно до ст. 259 ЦК України терміном 5 років відповідно до п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору ( ч. 4 ст. 631 ЦК України). Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановленний строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. На підставі викладеного,

Outcome: approved