Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

В листопаді 2020 року позивач гаражно-будівельний кооператив «Стави» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті членських внесків, посилаючись на наступні обставини. Гаражно-будівельний кооператив «Стави» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців з 26.08.1991 року. Кооператив створено з метою забезпечення членів кооперативу гаражами - боксу, а також для подальшої експлуатації та керування цими гаражами. Статут гаражно-будівельного кооперативу «Стави» по будівництву та експлуатації гаражів для автомобілів, перебуваючи в особистій власності громадян, затвердженого загальними зборами протоколом № 1 від 22.04.1991 року та зареєстровано розпорядженням міськвиконкому від 30.01.1996 року. Відповідно до п. 30 Статуту «Органами керівництва кооперативом є загальні збори членів кооперативу і правління кооперативу». Протоколом № 26 від 21.04.2005 року головою правління призначена [PERSON] . Відповідно до п. 7 Статуту «Членами кооперативу можуть буди громадяни, які досягли 18 річного віку, які постійно проживають на території даного міста і які можуть мати автомобіль, який належить їм на праві особистої власності, зареєстрованій в ДАІ міста». [PERSON] є членом кооперативу «Стави» з 15.08.2017 року і має гараж № 14 ( другої черги будівництва ). Відповідно до п. 27 Статуту «Бюджет ( фонд ) кооперативу складається з: вступних внесків; пайових внесків; внесків на утримання та експлуатацію гаражів; інших внесків. Пунктом 28 Статуту передбачено, що розмір внесків встановлюється загальними зборами кооперативу. Постановою загальних зборів, кооператив може утворити спеціальні фонди, які будуть витрачатися на роботи, передбачені в Статуті кооперативу. У [PERSON] утворилася заборгованість з 2008 року. Він не приймає участі у толоках для наведення та підтримки благоустрою на відведеній кооперативу земельній ділянці та прилеглій території, тим самим порушуючи п. 16 Статуту кооперативу. Відповідач неодноразово запрошувався на засідання кооперативу з зазначенням питань, що потребують негайного вирішення, а саме: сплата членських внесків; сплата за оренду землі та інші нагальні питання та попереджався, що систематичне невиконання вимог Статуту кооперативу тягне за собою виключення з членів кооперативу, проте відповідач не реагує на попередження. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, відповідач не виконує свої обов`язки члена КГБК «Стави» та своїми діями порушує права інших членів кооперативу. Просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість по внесках до гаражно-будівельного кооперативу «Стави» в сумі 10 067,17 гривень за період з 30.11.2017 року по 30.11.2020 року та судові витрати в розмірі 2 102 гривень ( а. с. 1-4 ). Ухвалою судді від 17 грудня 2020 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін ( а. с. 58-59 ). 15 лютого 2021 року за вх. № 6798 судом отримано відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] звертав увагу суду на наступне: в запрошенні на правління членів кооперативу «Стави» на 26.01.2020 року його підпис підроблений; станом на 27.01.2021 року територія кооперативу перетворилась на сміттєзвалище; при будівництві гаражів не було виконано зливової каналізації, що призвело до зсуву ґрунту та руйнуванню частини гаражів; кілька років тому, без його відома, голова кооперативу [PERSON] організувала зняття з його гаража п`яти плит перекриття. 22 лютого 2021 року за вх. № 8475 судом отримано відповідь на відзив, в якому голова гаражного кооперативу просила задовольнити вимоги в повному обсязі, посилання відповідача у відзиві є необґрунтованими та в повній мірі не відповідають дійсності. До того ж, для того щоб навести лад, про який так піклується відповідач, однак сам ухиляється від виконання рішення зборів та приймати участь у наведенні порядку на території кооперативу та прилеглій території. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , яка є головою правління підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованість по сплаті членських внесків з урахуванням 3% річних та індексу інфляції, сума загального боргу скається в розмірі 10 067,17 гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково, а саме в частині боргу у розмірі 718 гривень та 1 381,22 гривень, що складають 3% річних та інфляційні. В частині боргу в розмірі 7 967,95 гривень, борг за несплату членських внесків не визнав. Не заперечував в судовому засіданні, що дійсно членські внески ним не сплачуються. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ГБК «Стави» підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що гаражно-будівельний кооператив «Стави» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців з 26.08.1991 року ( а. с. 5, 6 ). Кооператив створено з метою забезпечення членів кооперативу гаражами - боксу, а також для подальшої експлуатації та керування цими гаражами. Статут гаражно-будівельного кооперативу «Стави» по будівництву та експлуатації гаражів для автомобілів, перебуваючи в особистій власності громадян, затвердженого загальними зборами протоколом № 1 від 22.04.1991 року та зареєстровано розпорядженням міськвиконкому від 30.01.1996 року ( а. с. 7 ). Відповідно до п. 7 Статуту «Членами кооперативу можуть буди громадяни, які досягли 18 річного віку, які постійно проживають на території даного міста і які можуть мати автомобіль, який належить їм на праві особистої власності, зареєстрованій в ДАІ міста». Відповідно до п. 27 Статуту «Бюджет ( фонд ) кооперативу складається з: вступних внесків; пайових внесків; внесків на утримання та експлуатацію гаражів; інших внесків. Пунктом 28 Статуту передбачено, що розмір внесків встановлюється загальними зборами кооперативу. Постановою загальних зборів, кооператив може утворити спеціальні фонди, які будуть витрачатися на роботи, передбачені в Статуті кооперативу. Відповідно до п. 30 Статуту «Органами керівництва кооперативом є загальні збори членів кооперативу і правління кооперативу» ( а. с. 8-13 ). Відповідно до ст. 8 Закону України "Про кооперацію" статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Протоколом № 26 від 21.04.2005 року головою правління призначена Кобілєва Л.С. ( а. с. 19 ). Зазначеним протоколом вирішено, що розмір членських внесків за рік буде встановлено в розмірі 100 гривень. Згідно наявного в матеріалах справи списку членів гаражно-будівельного кооперативу «Стави» по [ADDRESS] , станом на 01.06.2020 року під номером 132 зазначено відповідача [PERSON] . Гараж № 14 ( друга черга будівництва ( а. с. 14-16 ). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є членом кооперативу «Стави» з 2007 року і має гараж № 14 , що не спростовано сторонами в судовому засіданні під час розгляду даної справи. Окрім цього, в матеріалах справи міститься заява відповідача [PERSON] , спрямована голові правління, в якій останній просив включити його в члени ГБК «Стави» і передати йому недобудований гараж № 14 ( другої черги ). З Статутом кооперативу ознайомлений і зобов`язується його виконувати ( а. с. 20 ). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не спростував, що зазначена заява була дійсно ним підписана, а навпаки підтвердив це. Крім того підтвердив той факт, що він дійсно є членом гаражно-будівельного кооперативу «Стави» та йому належить гараж в гаражно-будівельному кооперативу під № 14. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно протоколу зборів членів гаражно-будівельного кооперативу «Стави» № 30 від 17.10.2015 року, прийнято створити спеціальний грошовий фонд кооперативу на роботу техніки в сумі 55 000 гривень. Для його створення кожному члену кооперативу здати кошти в сумі 400 гривень. Також, створити спеціальний грошовий фонд на наведення порядку на території кооперативу та виконання його Статуту п. 16 «Підтримувати встановлені правила благоустрою», для створення цього фонду кожному члену кооперативу здати 200 гривень, або відпрацювати два дні на благоустрою території кооперативу ( а. с. 21-22 ). Протоколом зборів членів гаражно-будівельного кооперативу «Стави» № 33 від 19.04.2017 року прийнято здати кожному члену кооперативу 2 700 грн. на секцію огорожі зі стовпчиком. Вирішено здати кожному члену кооперативу 77,07 грн. за місяць за проплату оренди земельної ділянки ГБК «Стави». Також, протоколом № 34 від 20.04.2018 року зборами членів гаражно-будівельного кооперативу «Стави» встановили розмір орендної плати згідно розрахунку № 4 під розміщення індивідуальних гаражів ГБК «Стави» на 2018 рік у розмірі 931,65 грн. за рік, або 77,64 грн. за місяць, тому кожному необхідно здати цю суму. Крім того, встановлено членський внесок на 2018 рік у розмірі 500 гривень ( а. с. 23-24 ). Так, протоколом зборів членів гаражно-будівельного кооперативу «Стави» за № 35 від 25.04.2019 року вирішено членський внесок на 2019 рік встановити в розмірі 500 грн. Також, вирішено здати кожному члену кооперативу кошти в розмірі 400 грн. на роботу техніки. Крім цього, вирішено, що кожному члену кооперативу необхідно сплачувати 77,64 грн. на місяць за плату оренди земельної ділянки. Протоколом зборів членів гаражно-будівельного кооперативу «Стави» за № 36 від 10.03.2020 року вирішено встановити 500 гривень - сплата членського внеску, 931,65 гривень - сплата оренди землі, 2 700 гривень - сплата на огородження території, 400 гривень - сплата за роботу техніки та 200 гривень - сплата на благоустрій території. ( а. с. 25-26 ). З витягу з технічної документації за № 819/86-16 про нормативну грошову оцінку земельної ділянки вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, власник (користувач) ГБК « Стави » за адресою [ADDRESS] становить 3 984 403,68 гривень ( а. с. 27 ). З розрахунку № 3 розміру орендної плати за земельну ділянку під розміщення індивідуальних гаражів гаражно-будівельного кооперативу «Стави» за 2017 рік становить плата кожного члена кооперативу за рік у розмірі 924,85 гривень ( а. с. 28 ). З розрахунку № 4 розміру орендної плати за земельну ділянку під розміщення індивідуальних гаражів гаражно-будівельного кооперативу «Стави» за 2018 рік становить плата кожного члена кооперативу за рік у розмірі 931,65 гривень ( а. с. 29 ). З розрахунку № 5 розміру орендної плати за земельну ділянку під розміщення індивідуальних гаражів гаражно-будівельного кооперативу «Стави» за 2019 рік становить плата кожного члена кооперативу за рік у розмірі 931,65 гривень ( а. с. 30 ). З розрахунку № 5 розміру орендної плати за земельну ділянку під розміщення індивідуальних гаражів гаражно-будівельного кооперативу «Стави» за 2020 рік становить плата кожного члена кооперативу за рік у розмірі 931,65 гривень ( а. с. 31 ). Згідно розрахунку заборгованості по членських внесках члена гаражного будівельного кооперативу «Стави» [PERSON] , гараж № 14 з урахуванням 3% річних та розрахунку збитків, завданих інфляцією в період з 30.11.2017 року по 30.11.2020 року становить загалом 10 067,17 гривень ( а. с. 37 ). Встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість саме з 30.11.2017 року по 30.11.20120 року. З вказаного розрахунку вбачається, що дійсно борг відповідача перед позивачем було нараховано саме в період з 30.11.2017 року по 30.11.2020 року з урахуванням 3% річних та збитків завданих інфляцією без врахування інших періодів. Згідно листа від 19.02.2021 року за № 1, складеної правлінням та ревізійною комісією ГБК «Стави» вбачається, що в період з 15.08.2007 року по сьогоднішній день ніяких скарг від члена кооперативу [PERSON] з приводу неправомірних дій голови ГБК «Стави» [PERSON] не поступало. Звертаючись до суду позивач наголошує на тому, що відповідач не виконує рішення зборів, за які більшість членів проголовували, не сплачував членські внески, орендну плату та інші витрати у зв`язку з чим у останнього утворився борг. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. В судовому засіданні встановлено та не спростовано самим відповідачем, що він дійсно жодних внесків не сплачував за вказаний період, який зазначений позивачем в позовній заяві. Встановлено, що позивач звертався з листом на адресу відповідача, повідомляв про заборгованість та пропонував в добровільному порядку провести оплату на рахунок позивача ( а. с. 50 ). Зазначений лист був направлений відповідачу та отриманий останнім особисто 10.07.2020 року, про що в матеріалах справи свідчить наявне рекомендоване повідомлення ( а. с. 49 ). Однак, зазначена вимога позивача про добровільну сплату боргу відповідачем, останнім залишилася поза увагою. Отже, суд погоджується з наданим позивачем розрахунком такої заборгованості, який був ретельно досліджений в судовому засіданні під час розгляду даної цивільної справи ( а. с. 33-34 ). Та враховуючи несплату з боку відповідача членських внесків, які затверджені загальними зборами та не приймання іншої участі для наведення та підтримки благоустрою на відведеній кооперативу земельній ділянці та прилеглій території, розмір таких сум, які затверджені та підтверджені наявними в матеріалах справи протоколами зборів членів гаражно-будівельного кооперативу «Стави», суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по членським внескам за період з 30.11.2017 року по 30.11.2020 року у розмірі 7 967,95 гривень є цілком обґрунтованими, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та є такими, що підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача. Стосовно позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних, то суд погоджується з наданим позивачем до матеріалів справи таким розрахунком ( а. с. 35-36 ). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Аналогічна правова позиція викладена 26.04.2017 року Верховним Судом України у справі №3-1522гс16. До того ж, відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги позивача в частині нарахованих 3% річних та інфляційних витрат в розмірі 718 гривень та 1381,22 гривень, відповідно. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Тому, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача нарахованих 3% річних та інфляційних витрат в розмірі 718 гривень та 1381,22 гривень, відповідно, підлягають до задоволення, оскільки їх нарахування, яке здійснено позивачем на заборгованість відповідача є цілком обґрунтованими та такими, що відповідають нормам діючого законодавства. До того ж, визнання відповідачем вимог позивача в частині нарахованих 3% річних та інфляційних витрат в розмірі 718 гривень та 1381,22 гривень, відповідно, які нараховані на заборгованість, що також підтверджує наявність у відповідача перед позивачем заборгованості. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: approved