Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] 15.03.2021р. звернулись із позовом до Городоцької міської ради Львівської обл. про визнання права спільної часткової власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами на [ADDRESS] , за кожною, як частку в майні колгоспного двору. Вимоги мотивували тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка до дня смерті проживала і була зареєстрована на [ADDRESS] , що [PERSON] звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищеозначений будинок, оскільки такий має статус колгоспного двору, є живими інші члени колгоспного двору і з огляду на положення ст. 563 ЦК УРСР (в ред. 1963р.) спадщина на вказане майно не може бути відкрита. Що на 05.04.1991р. членами колгоспного двору були [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що останній помер [INFO] , що на даний час у них виникла потреба у виділенні часток в майні колгоспного двору, і зокрема у визнанні права спільної часткової власності по 1/2 частини вищеозначеного житлового будинку за кожною, як членами колгоспного двору, тому вони змушені звернутись до суду із вказаним позовом, просили такий задовольнити. В суді представник позивачів [PERSON] позов підтримала з мотивів у ньому наведених, просить визнати за [PERSON] і [PERSON] , право спільної часткової власності на майно колгоспного двору - житловий будинок з господарськими спорудами на [ADDRESS] , по 1/2 частини, за кожною. Представник Городоцької міської ради Львівської обл. в судове засідання не з`явився, 11.05.2021р. міський голова подав відзив на позов, не заперечує щодо задоволення позовних вимог, просив про розгляд справи за відсутності їх представництва. Третя особа [PERSON] просить про задоволення позову. Заслухавши представника позивача, третю особу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Так, згідно Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. У п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно ч. 4 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно таїх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Із копії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 21.06.1988р., із довідки Угрівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 1031 від 28.08.2020р., (а.с.14-15) видно, що житловий будинок на [ADDRESS] . належить колгоспному двору, головою якого була [PERSON] . Згідно витягів із погосподарських книг с. Угри за 1986-2020р.р. (а.с. 24-42), на 1991р. членами колгоспного двору на [ADDRESS] . були [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як видно із копій свідоцтва про смерть (а.с.22, 23) [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] - 05.06.2018р. Із повідомлення Городоцької державної нотконтори № 2374/01-16 від 20.12.2018. убачається, що видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок на [ADDRESS] . неможливо, оскільки такий належить до майна колгоспного двору, є живими інші члени колгоспного двору і з огляду на положення ст. 563 ЦК УРСР (в ред. 1963р.) спадщина на вказане майно не може бути відкрита (а.с.19). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що житловий будинок на [ADDRESS] . належав колгоспному двору, що позивачі є членами колгоспного двору і не втратили частку в майні цього двору, отже слід визнати за ними право спільної часткової власності на 1/2 частину вищеозначеного житлового будинку з господарськими спорудами, за кожним, як частку в майні колгоспного двору.

Outcome: approved