Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Словянської міської ради Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку. Дана позовна заява мотивована тим, що 08.04.2007 року помер син позивача, [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку та земельної ділянки для обслуговування цього житлового будинку по вул. Серафімовича, 70, м. Словянська. Рішенням Словянського міськрайонного суду від 16.12.2009 року за позивачем було визнано право власності на вказаний житловий будинок. Постановою нотаріуса позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,0630 га, розташовану в м. Словянську по вул. Серафімовича, 70, мотивуючи відмову відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця.. Просить суд визнати за собою право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,0630 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель №70 по вул. Серафімовича в м. Словянську. В судове засідання позивач, [PERSON], та її представник, [PERSON], не зявилися, надали суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягали. Відповідач, Словянська міська рада, в судове засідання надала заяву про розгляд справи без участі свого представника, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив наступне. 08.04.2007 року у м. Словянську Донецької області помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-НО № 193921, видане ВРАЦС по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 10.04.2007 року. Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок та земельна ділянка для обслуговування цього житлового будинку по вул. Серафімовича, 70, м. Словянськ. Частинами 1,2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно з ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з свідоцтвом про народження серії І-НО № 252160 від 23.06.1970 року, [PERSON] є матірю [PERSON]. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є матірю спадкодавця [PERSON] та, відповідно, спадкоємцем першої черги за законом, що врегульовано нормами ст. 1261 ЦК України. Окрім неї, спадкоємцями першої черги після [PERSON] є його діти, [PERSON] та [PERSON] Спадкова справа до майна померлого 08.04.2007 року [PERSON] заведена державним нотаріусом Першої Словянської державної нотаріальної контори, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 06.09.2017 року. Як видно з дослідженої в судовому засіданні зазначеної спадкової справи, з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись його мати, [PERSON], та його діти, [PERSON] та [PERSON] Інших спадкоємців, передбачених ст.1261 ЦК України, немає. Рішенням Словянського міськрайонного суду від 16.12.2009 року за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: м. Словянськ, вул. Серафімовича, 70, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав КП «БТІ» м. Словянська від 09.03.2011 року та Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.07.2017 року. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану по вул. Серафімовича, 70, в м. Словянську, відмовлено, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.03.2012 року. Дана відмова нотаріуса обґрунтована тим, що спадкоємцем [PERSON] не надано нотаріусу правовстановлюючого документу, зареєстрованого у територіальному відділі Держкомзему та витягу з Поземельної книги. Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ДН-004459 [PERSON], який мешкає в м. Словянську, вул. Серафімовича, 70, на підставі рішення виконкому Словянської міської ради від 20.05.1998 року №216 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0630 га, розташовану на території Словянської міської ради, призначену для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Відповідно до повідомлення Міськрайонного управління у Словянському районі та м. Словянську Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 14.09.2017 року земельна ділянка, що розташована за адресою: м. Словянськ, вул. Серафімовича, 70, за даними державного земельного кадастру передана у власність [PERSON] на підставі рішення виконкому Словянської міської ради від 20.05.1998 року №216, площа ділянки складає 0,0630 га , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до актового запису про смерть №540, складеного 25.03.1998 року Словянським міським ВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, [PERSON] помер 24.03.1998 року в м. Словянську Донецької області. За повідомленням державного нотаріуса Першої Словянської державної нотаріальної контори від 24.10.2017 року спадкова справа до майна померлого 24.03.1998 року [PERSON] не заводилась. Вирішуючи питання про можливість визнання права власності на дану земельну ділянку за позивачем, суд виходить з наступного. Згідно з ст.140 ЗК України підставою припинення права власності на земельну ділянку є, зокрема, смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщенні. Пунктом 3.5 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4- 13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що «Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та розяснень, викладених у пунктах 10,11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до\~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємцями, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав й обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування»від 24.06.1983 року № 4 з наступними змінами й доповненнями якщо позивач в 6-місячний строк вступив у володіння або керування спадкоємним майном або його частиною, то суд по цих підставах розв'язує питання про визнання права на спадкоємне майно. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем земельної ділянки площею 0,0630 га в м. Словянську по вул. Серафімовича, 70. Іншого шляху, ніж визнання права власності на вказану земельну ділянку в судовому порядку, у позивача немає. За нормами ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно з ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved