Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила та остаточно просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «А1» загальною площею 45,70 кв.м., житловою площею 19,20 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами: літня кухня «Б», сарай «В», погріб «Г», сарай «Д», сарай «Е». вбиральня «З», навіс «Ж», огорожа №1-3, колонка «К», розташований за адресою: Харківська область. Харківський район, с. Руські Тишки, вул. Липецька, буд. 39, в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначає, що право приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область. Харківський район, с. Руські Тишки, вул. Липецька, буд. 39, не зареєстровано. За даною адресою зареєстрований житловий будинок літ «А» 1948 року побудови, літня кухня «Б», сарай «В», погріб «Г», сарай «Д», сарай «Е». вбиральня «З», навіс «Ж», огорожа №1-3, колонка «К». Вартість вказаного майна становить 176081 грн. 00 коп. Вказаний житловий будинок, господарські будівлі і споруди було зареєстровано у по господарській книзі Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області за [PERSON] матірю позивача, яка померла 08 грудня 2015 року. Таким чином, позивач є спадкоємицею першої черги після смерті матері. Крім того, 15.01.2003 р. [PERSON] було зроблено заповіт, відповідно до якого вона заповіла позивачу усе належне їй майно. Позивач звернулась у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на даний будинок нотаріусом їй відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа і реєстрації права власності на спадковий будинок. У звязку із зазначеними обставинами позивач звернувся до суду з даним позовом. \~\~\~ У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, згідно якої, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутності. Представник відповідача Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з'явився, суду надана заява про розгляд справи за відсутності представника, просять прийняти рішення до вимог чинного законодавства. \~\~\~\~ Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності сторін. \~\~\~\~ Згідно ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що право приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область. Харківський район, с. Руські Тишки, вул. Липецька, буд. 39, не зареєстровано, інвентаризаційна вартість вказаного нерухомого майна становить 176081 грн., що підтверджується відповіддю на запит КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» вих.№Ч-907від 24.02.2017 р. (а.с.8). Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) будинок, власником вказаного будинку є [PERSON]. За даною адресою знаходиться житловий будинок літ «А» 1948 року побудови, літня кухня «Б», сарай «В», погріб «Г», сарай «Д», сарай «Е». вбиральня «З», навіс «Ж», огорожа №1-3, колонка «К» (а.с.10-12). У відповідності до свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 520106, [PERSON] померла 08 грудня 2015 року (а.с.13). Позивач є дочкою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-УР №316201 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо дошлюбного прізвища № 00016149182 (а.с.14, 15). За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого усе своє майно вона заповіла дочці [PERSON] (а.с.4). Позивач звернулась до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області із завою про прийняття спадщини, однак згідно відповіді державного нотаріуса [PERSON], перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області запропонувала позивачу звернутись до суду з питання щодо оформлення спадщини, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, який підтверджує право власності та спадкодавицею не було здійснена реєстрація права власності (а.с.16). Згідно листа державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №1365/02.14 від 21.04.2017 р. після померлої 08 грудня 2015 року [PERSON], яка проживала на день смерті в с. Руські Тишки, вул. Липецька, буд. 39 із заявою про прийняття спадщини згідно заповіту, посвідченого 15 січня 2003 року виконкомом Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області за реєстром №5 на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавиці звернулась дочка померлої [PERSON]. Заяв від інших спадкоємців до держнотконтори не поступали. Свідоцтв про право на спадщину держнотконтора не видавала. \~Інструкція «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP» від 31.01.1966 року, у п. 6 передбачає, що не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу. Відповідно до норм законодавства, які діяли станом на 1980 рік, виникнення права власності на будинок в сільській місцевості не було пов'язано з видачею правовстановлюючого документу та його реєстрацією. Також на період будівництва житлового будинку, яке тривало з 1968 року і було закінчено в 1980 році, не потрібно було введення об'єкту до експлуатації, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, що роз'яснює, як потрібно реєструвати об'єкти нерухомості збудовані до 05.08.1992 року. \~\~\~\~ Згідно довідки КП «ХРБТІ» цей житловий будинок не відноситься до категорії самовільного будівництва, але ж, право власності ні за кім не було закріплено. Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/04-13, по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття\~постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності, одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи із змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли, за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Відповідно до ч. 4\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5\~і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року. У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, зокрема може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця),\~\~до\~\~інших\~\~осіб (спадкоємців). \~Статтею 1218 ЦК\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до\~ст. 67\~Закону України "Про нотаріат"свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно ч. 1\~ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу. Згідно ч. 1\~ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. З матеріалів справи вбачається, що єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], померлої 08.12.2015 р. є її дочка [PERSON]. Посилаючись на ч.1 та ч. 2 ст. 328 діючого ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1218 діючого ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач фактично прийняла спадщину, оскільки звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений\~ст. 1270 ЦК України\~строк, однак спадщину не отримала у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на спірний будинок. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню. \~\~\~\~ На підставі викладеного та

Outcome: approved