Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] до Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і компанія» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, моральної шкоди, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсацію втрати частини зарплати. При розгляді справи позивач уточнив позовні вимоги. Просила стягнути з Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і компанія» заборгованість по заробітній платі, вихідній допомозі, моральній шкоді, середньому заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини зарплати. Позов обґрунтовано тим, що позивач працювала в КТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і компанія». В порушення вимог ст. 115 КЗпП України відповідач не виплачував заробітну плату в повному обсязі, в звязку із чим утворилася заборгованість по зарплаті. 30 березня 2017 року трудові відносини з відповідачем припинені на підставі наказу №31 за власним бажанням, в звязку із невиконанням власником законодавства про працю, тобто за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по зарплаті в розмірі 8070,58 грн., суму вихідної допомоги в розмірі 14292,81 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 14519,68 грн., компенсацію втрати частини зарплати 225,98 грн. Позивач та представник позивача в судове зсідання не зявилися, надали заяву в якій просять розглядати справу за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому суд ухвалив на підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України розглянути справу заочно. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що згідно з наказом №32/к від 17.08.1993 року [PERSON] була прийнята на роботу до ВО «Запоріжтрансформатор», яке у подальшому було перетворене у ЗАТ «Запорізькій завод високовольтної апаратури», а потім у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов і Компанія», де позивач працювала на різних посадах. 30 березня 2017 року позивачка була звільнена наказом №31 за власним бажанням в звязку із порушенням власником законодавства про працю згідно зі ст. 38 ч. 3 КЗпП України. На підприємстві виплата заробітної плати відбувалася з затримкою, і відповідно до довідки про заборгованість станом на 15.05.2017 р. заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] за період квітень 2016 року березень 2017 року складає 35690,49 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 3 квітня 2017 року на користь позивачки з відповідача стягнуто заборгованість по зарплаті станом на 17.01.2017 року в сумі 26827,25 грн. Таким чином, заборгованість по зарплаті перед позивачкою складає 8070,58 грн. Згідно ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 1 ст. 21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Статтею 115 Кодексу законів про працю України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення закріплено в ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Згідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком. Вказана сума заборгованості визнається сторонами та не оспорюється, тому підлягає стягненню з КТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і компанія». Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Середній заробіток за затримку виплати розрахунку складає 226,87 грн. х 64 дні = 14519,68 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Відповідно до а. 3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Постановою КМУ від 8.02.1995 року №100, середньомісячна заробітна обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Середня зарплата за січень-лютий 2017 року складає 4764,27 грн. Сума вихідної допомоги складає суму 14292,81 грн. Розрахунок компенсації частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року «Порядок проведення компенсації громадянам частини грошових доходів у звязку з порушенням строків її виплати». Тому позовні вимоги щодо стягнення компенсації частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати підлягають задоволенню. Згідно з ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Пленум Верховного Суду України в п. 13\~\~постанови\~\~від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)\~\~шкоди"\~\~(з наступними змінами та доповненнями) зазначив, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя,\~\~обов'язок відшкодувати\~\~моральну\~\~(немайнову)\~\~шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З аналізу позовних вимог вбачається, що позивачу завдано душевних страждань, оскільки невчасна виплата заробітної плати змусила його докладати додаткових зусиль для організації свого життя, відновлення нормальних життєвих звязків тощо. Тому моральна шкода підлягає стягненню з КТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і компанія». Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача КТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і компанія» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved