Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

В серпні 2015 року Комунальний заклад "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. [PERSON]" звернувся в суд з заявою про продовження амбулаторної примусової психіатричної допомоги [PERSON] Заява мотивована тим, що [PERSON] перебуває на обліку у диспансерному відділенні КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. [PERSON]» з приводу психічного захворювання з 1997 року. Неодноразово лікувалася стаціонарно, пройшла всі види активного лікування, але захворювання набуло безперервного перебігу. Неодноразово згідно рішень Ленінського районного суду м. Вінниці та Вінницького міського суду Вінницької області [PERSON] продовжувалось амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку без згоди хворого. Останній раз амбулаторна психіатрична допомога [PERSON]М в примусовому порядку без її згоди продовжена згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24.02.1015 року. Впродовж останніх шести місяців [PERSON] отримувала регулярно амбулаторне лікування, стан пацієнтки став кращим, але вона не має усвідомленої необхідності безперевності лікування. Згідно висновку лікарів-психіатрів від 03.08.2015 року [PERSON] за психічним станом рекомендовано продовжити примусове амбулаторне психіатричне лікування без її згоди. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ній. Просив продовжити амбулаторну психіатричну допомогу [PERSON] в примусовому порядку без її згоди. Прокурор не заперечив проти задоволення заяви. Заінтересована особа в судове засідання не зявилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце судового розгляду, в звязку з чим суд розглянув справу у її відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, думку прокурора, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку у диспансерному відділенні КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. [PERSON]» з приводу психічного захворювання з 1997 року. Неодноразово лікувалася стаціонарно, пройшла всі види активного лікування, але захворювання набуло безперервного перебігу. Неодноразово згідно рішень Ленінського районного суду м. Вінниці та Вінницького міського суду Вінницької області [PERSON] продовжувалось амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку без згоди хворого. Останній раз амбулаторна психіатрична допомога [PERSON]М в примусовому порядку без її згоди продовжена згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24.02.1015 року. Впродовж останніх шести місяців [PERSON] отримувала регулярно амбулаторне лікування, стан пацієнтки став кращим, але вона не має усвідомленої необхідності безперевності лікування. Згідно висновку лікарів-психіатрів від 03.08.2015 року [PERSON] за психічним станом рекомендовано продовжити примусове амбулаторне психіатричне лікування без її згоди. Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представниа у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Таким чином, враховуючи пояснення представника лікарні, висновок лікарів-психіатрів, суд приходить до висновку, що [PERSON] потребує продовження примусового амбулаторного лікування. На підставі викладеного та

Outcome: approved