Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна, нажитого подружжям під час шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ним та [PERSON] 30.08.2014 було укладено шлюб, зареєстрований Московським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 1078, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Під час шлюбу ними було нажито спільне майно, а саме: легковий автомобіль, ВАЗ 21110, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 55 200 грн, який зареєстровано за відповідачкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (реєстрація відбулася 04.03.2017) а також інше майно: телевізор LG вартістю 8 000грн, мікрохвильову піч, вартістю 3 000 грн, пароварку REDMOND - 3000 грн, морозильну камеру - ZANUSSI - 8000грн, мотоблок puberty та обладнання до нього, вартістю 24 000грн, монітор Samsung - 4000грн, бетонозмішувач INTERTOOL 5000грн, перфоратор 4000грн. Всього спільно нажитого майна на суму 111 700грн. Позивач не проживає у будинку разом з відповідачем, де залишилось їхнє спільно нажито майно. Оскільки відповідачка проживає за вказаним місцем проживання у [ADDRESS] та користується вказаною побутовою технікою, вважає за необхідним при розподілі майна виділити їй спільне нажите майно, а саме побутову техніку. Оскільки він переїхав проживати окремо, користується автомобілем по роботі, вважає, що має право претендувати на автомобіль при розподілі спільно нажитого майна. На підставі вищевикладеного позивач просить визнати за ним [PERSON] в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на легковий автомобіль, ВАЗ 21110, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Визнати за [PERSON] , в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на телевізор LG вартістю 8 000грн, мікрохвильову піч, вартістю 3 000 грн, пароварку REDMOND - 3000 грн, морозильну камеру - ZANUSSI - 8000грн, мотоблок puberty та обладнання до нього, вартістю 24 000грн, монітор Samsung - 4000грн, бетонозмішувач INTERTOOL 5000грн, перфоратор 4000грн. У судове засідання позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила, хоча про розгляд справи була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Про поважні причини неявки відповідач суду не повідомила, відзив на позов не подала. Таким чином, суд вважає, що відповідач ухиляється від явки в суд, тому справу можливо розглянути за її відсутності в заочному судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України - шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що 30 серпня 2014 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1078, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . У судовому засіданні встановлено, що наступне майно було нажито позивачем та відповідачем за час шлюбу та належить до спільного сумісного майна: легковий автомобіль, ВАЗ 21110, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 55 200 грн, який зареєстровано за відповідачкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (реєстрація відбулася 04.03.2017) а також інше майно: телевізор LG вартістю 8 000грн, мікрохвильову піч, вартістю 3 000 грн, пароварку REDMOND - 3000 грн, морозильну камеру - ZANUSSI - 8000грн, мотоблок puberty та обладнання до нього, вартістю 24 000грн, монітор Samsung - 4000грн, бетонозмішувач INTERTOOL 5000грн, перфоратор 4000грн. Таким чином, зазначене майно є спільною власністю подружжя та куплене на спільні кошти. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зробленого поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. При цьому суд приймає до уваги оцінку майна з боку [PERSON] - згідно Звіту про оцінку майна від №2019/12/12 від 12.12.2019 ринкова вартість автомобілю ВАЗ 21110, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] складає 35 200,00 грн. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає позов обґрунтований та законний, в зв`язку з чим останній підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved