Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. В обгрунтування позову зазначає, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . З 19.12.2016 року по 22.07.2019 року її онука [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем. За її згодою 19.04.2017 року відповідч був зареєстрований у вказаному вище будинку. При цьому відповідач не проживав у будинку ще до розірвання шлюбу з її онукою, загальний період відсутності відповідача за місцем реєстрації складає понад один рік. Вказує, що внаслідок розірвання шлюбу відповідач не відноситься до членів її сім`ї, жодних угод щодо користування житлом між ними не було укладено, про його сьогоднішнє фактичне місце проживання нікому із членів її сім`ї не відомо, ніхто не чинив йому перешкод у користуванні житлом, відповідач добровільно не бажає знятися з місця реєстрації. Вважає, що внаслідок вказаних обставин, відповідач втратив право на користування житлом, а його реєстрація у її власному будинку створює для неї перешкоди, як власника майна, щодо правоволодіння таким. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки відповідача. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням про його виклик в судове засідання через оголошення на сайті судова влада, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання з допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалося. За вказаних обставин, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухомк майно про реєстрацію права власності №200388305 від 14.02.2020 року, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.02.2020 року. Як вбачається із рішення Золочівського районного суду Львівської області від 22.07.2019 року, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було розірвано, після чого останній присвоєно прізвище " [PERSON] ". Згідно довідки №152 від 17.02.2020 року про склад сім`ї та зареєстрованих у будинку осіб, виданої Червоненською сільською радою Золочівського району Львівської області, у будинку [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з поміткою, що останній фактично не проживає. Окрім того, факт відсутності відповідача за місцем реєстрації підтверджується також актом обстеження умов проживання [PERSON] від 24.09.2019 року, 02.10.2019 року, 17.02.2020 року, складеними депутатом та головою Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області. Згідно будинкової книги на спірний будинок, відповідач зареєстрований у такому з 19.04.2017 року. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За вимогами ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За приписами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1,2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут, тобто право користування, може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Власник житлового приміщення має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, що постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є власником чи співвласником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , останній не проживає в будинку понад рік. Відомості про те, що відповідачу чинились перешкоди у користуванні будинком, відсутні. З врахуванням того, що позивач є власником житлового будинку, відповідач не є членом її сім`ї, не відноситься до кола осіб, що постійно проживають разом з нею, оскільки не проживає у спірному будинку понад один рік, а тому право відповідача на користування цим будинком підлягає припиненню, на вимогу власника цього майна. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, що понесені останньою по сплаті судового збору.

Outcome: approved