Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Відповідач [PERSON] та її представник предявлені уточнені позовні вимоги не визнали, вважають їх безпідставними, та такими, що не підтверджені належними доказами. Представник відповідача [PERSON] міської ради уточнені позовні вимоги не визнав, надав свої заперечення, вважає що рішення [PERSON] міської ради було прийняте у повній відповідності до норм чинного на той час законодавства, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Позивач [PERSON] та її представник на задоволенні уточнених позовних вимог наполягали. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія рішення виконкому [PERSON] міської ради депутатів трудящих № 198 від 05.05.1967р.; копія плану земельної ділянки по вул. Артільна, 24 в м. Рені; копія рішення виконкому [PERSON] міської ради депутатів трудящих № 255; копія технічного паспорту на житловий будинок по вул. Артільна 23 в м. Рені, складеного у червні 1989р.; копія технічного паспорту на житловий будинок по вул. Артільна 23 в м. Рені, складеного у 02.07.2009р.; копія рішення виконкому [PERSON] міської ради Одеської області № 905-V від 17.07.2008р.; копія заяви [PERSON] на імя [PERSON] міського голови [PERSON] про надання безоплатно у власність земельної ділянки по вул. Артільна 23 в м. Рені для будівництва та обслуговування житлового будинку від 09.09.2008р.; копія рішення виконкому [PERSON] міської ради Ренійського району Одеської області № 1008-V від 20.11.2008р.; копія рішення виконкому [PERSON] міської ради Ренійського району Одеської області № 1329-V від 09.07.2009р.; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 889001, оформленого на імя [PERSON]; копія заяви [PERSON] на імя [PERSON] міського голови [PERSON] від 15.10.2009р.; копія заяви [PERSON] на імя [PERSON] міського голови [PERSON] від 20.10.2009р.; копія заяви [PERSON] на імя [PERSON] міського голови [PERSON] від 20.10.2009р.; копії листів відповіді виконкому [PERSON] міської ради від 09.11.2009р. за № Ш-904/2,4, 13.11.2009р. за № Ш-904/3, 11.01.2010р. за № Ш-904/5; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померлого 14.08.2012р.; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 02.11.2012р.; копія листа відповіді [PERSON] районної нотаріальної контори від 27.08.2013р.; копія заяви [PERSON] про відмову у прийнятті спадщини після смерті чоловіка [PERSON] від 16.11.2012р.; копія заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] від 02.11.2012р.; копія листа відповіді [PERSON] районної державної нотаріальної контори від 25.03.2014р.; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; копія витягу про реєстрацію в єдиному реєстрі; копія рішення виконкому [PERSON] міської ради Ренійського району Одеської області № 899-V від 17.07.2008р.; копія рішення виконкому [PERSON] міської ради Одеської області № 185 від 28.05.2008р.; копія акту встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі довгострокових межових знаків на зберігання; ситуаційна схема (план) земельної ділянки; копія акту обстеження технічного стану будівель, споруд, приміщень від 24.05.2011р.; копія рішення виконкому [PERSON] міської ради № 162 від 27.05.2011р.; копія технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); копія проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); копія висновку № 01/59 судової будівельно технічної експертизи від 15.03.2011р.; справа по технічній інвентаризації № 3376 на домоволодіння № 23 по вул. Артільна в м. Рені; справа по технічній інвентаризації № 3439 на домоволодіння № 25 по вул. Артільна в м. Рені. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаними вимогами. 14.08.2012р. [PERSON] помер, після його смерті до участі у справі було залучено у якості позивача його правонаступника доньку [PERSON], яка набула право власності у порядку спадкування на житловий будинок № 23 по вул. Артільна, в м. Рені Одеської області. Крім того, позивач [PERSON] відповідно до ст. 1225 ЦК України є законним користувачем земельної ділянки, яка знаходилась у користуванні батька. [PERSON], закріплена за позивачем земельна ділянка межує із земельною ділянкою, що належить відповідачу [PERSON], яка розташована по вул. Артільна, 25 в м. Рені Одеської області. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач [PERSON], зазначила, що 09.07.2009р. [PERSON] міська рада Одеської області прийняла рішення № 1329-V, яким було затверджено проект землеустрою, розроблений Ізмаїльським відділенням ПП «Бюро проектування та експертизи» по безоплатній передачі земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель споруд в м. Рені, та передано безоплатно зазначену земельну ділянку їй у власність. На підставі цього рішення, відповідачу [PERSON] 21.01.2010р. був виданий державний акт серії ЯИ № 889001 на земельну ділянку, розташовану за адресою м. Рені, вул. Артільна, 25, площею 0,0617 га. Однак, позивач та її представник з вказаним рішенням [PERSON] міської ради не згодні, вважають його незаконним, та просять визнати його недійсним, а також визнати недійсним державний акт на земельну ділянку, виданий [PERSON], посилаючись на те, що затвердження проекту відведення земельної ділянки відповідачу [PERSON] та передача її у власність відбулися з порушенням порядку встановленого діючим законодавством, а саме в частині затвердження розміру земельної ділянки, площею 0,0617 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, внаслідок чого були порушені права суміжного землекористувача земельної ділянки, а тому зазначене рішення має бути визнане недійсним. Крім того, позивач та її представник, вважають, що не було дотримано вимог щодо внесення в натурі меж земельної ділянки, встановлення межових знаків та передачу їх на підставі акта на зберігання [PERSON] Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, заперечення представника відповідача [PERSON] міської ради, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 40 Земельного Кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. За ст. 125 ЗК України ( в редакції цих статей, що діяла на момент виникнення спору між сторонами) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ст. 126 ЗК України державний акт на право власності на землю є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку. Виходячи з вищенаведеного, відповідачу [PERSON] була передана земельна ділянка в порядку безоплатної приватизації. Як вже зазначалося вище та було встановлено під час судового розгляду справи, позивач [PERSON] у порядку спадкування після смерті батька [PERSON] набула право власності на житловий будинок № 23 по вул. Артільна, в м. Рені, а також відповідно до ст. 1225 ЦК України є законним користувачем земельної ділянки, на якій розташований зазначений житловий будинок. Відповідачу [PERSON] на підставі рішення [PERSON] міської ради Одеської області № 1329-V від 09.07.2009р. був виданий державний акт серії ЯИ № 889001 на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою м. Рені, вул. Артільна, 25, площею 0,0617 га. А отже, закріплена за позивачем земельна ділянка межує із земельною ділянкою, що належить відповідачу [PERSON] Як стверджує позивач [PERSON], за життя її батькові [PERSON] було дозволено розробку технічної документації по безкоштовній передачі у власність земельної ділянки, розташованої по вул. Артільна, 23 в м. Рені, розміром 0,0629 га. На виконання вказаного рішення [PERSON] уклав договір з ПП «Український проектний центр» на розробку технічної документації для видачі йому державного акту на земельну ділянку. Після виконання відповідних робіт, [PERSON] стало відомо, що розмір земельної ділянки, який значився за його житловим будинком за технічними документами, та яким позивач продовжує користуватися на цей час був формально зменшений, у звязку з обмеженням червоної лінії зі сторони [PERSON] Крім того, позивач стверджує, що відповідачем порушені права суміжного землекористувача земельної ділянки, а тому зазначене рішення має бути визнане недійсним. Так, відповідно до п.7 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №677 від 26 травня 2004 року, виконавець у встановлений договором строк розробляє проект землеустрою, який включає текстові та графічні матеріали, обовязкові положення, встановлені завданням на розроблення проекту, інші дані, необхідні для вирішення питання щодо відведення земельної ділянки. Відповідно до п.1.16 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації та зберігання Державних актів про право власності на земельну ділянку, право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Держкомзему України від 04.05.99р. № 43(далі - Інструкція), технічна документація зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку повинна включати збірний Кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів, який передбачає кадастрові зйомки. Згідно з ч.2 ст. 198 Земельного кодексу України, кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Так, у судовому засіданні було встановлено, що зі сторони батька позивача [PERSON], акт погодження меж не був узгоджений та підписаний взагалі, а замість домовласника по межі з іншого боку земельної ділянки [PERSON], акт був підписаний її невісткою [PERSON], яка не мала на це ніякого права. Даний факт підтвердили у судовому засіданні й свідки: [PERSON], [PERSON] Отже, погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який у свою чергу є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності. А тому, суд прийшов до висновку, що відсутність погодження або підпису в [PERSON] погодження меж з боку суміжних власників або користувачів земельної ділянки є порушенням норм чинного законодавство. Треба зазначити, що 20.10.2009р. [PERSON] разом із сином [PERSON] - [PERSON], звернулися до [PERSON] міської ради з проханням розглянути на сесії питання про скасування рішення [PERSON] міської ради на підставі того, що вони не підписували акт погодження меж. Однак, ніяких дій по зясуванню зазначених у письмових заявах обставин та поновленню порушених прав [PERSON] міською радою вчинено не було, що призвело до порушення права та інтересів суміжних землевласників. Крім того, суд зазначає, що при складанні державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] були допущені і інші порушення. Наказом № 43 Державного комітету по земельних ресурсах була затверджена та зареєстрована в МЮ України 04.06.1999р. за № 354/3647 Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі (далі у тексті Інструкція). Відповідно до п. 1.12 Інструкції… складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об'єднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. Згідно п. 1.14 Інструкції… довгострокові межові знаки передаються на зберігання власнику або користувачу земельної ділянки, про що складається відповідний акт. Акт складається у трьох примірниках, підписується власником або користувачем земельної ділянки, виконавцем робіт і представником районного (міського) відділу (управління) земельних ресурсів Держкомзему України. Один примірник додається до технічної документації зі складання відповідного державного акта, другий - передається виконавцю робіт, третій - видається разом з державним актом на землю власнику або користувачу земельної ділянки. Власник або користувач земельної ділянки попереджається про відповідальність за порушення чи знищення вказаних знаків. Відповідно до ч. 4, 7 ст. 55 ЗУ «Про землеустрій» в редакції, що діяла на час складання спірного державного акту, межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числи орендарям. Враховуючі зазначені норми, обовязковою умовою складання державного акту на право власності на земельну ділянку є перенесення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. Досліджуючи проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] та технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку по вул. Артільна, 25 в м. Рені на імя [PERSON], який був витребуваний судом з відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі, суд встановив, що акт встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі довгострокових межових знаків на зберігання, з невідомих суду причин не містить дати його складання, хоча і має відмітку про те, що його складено на підставі рішення [PERSON] міської ради від 09.07.2009р. № 1329-V. Також, в матеріалах справи міститься акт встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі довгострокових межових знаків на зберігання, наданий суду представником відповідача [PERSON] міської ради, який також не датований. Крім того, в ньому взагалі не вказано на підставі якого рішення [PERSON] міської ради було проведено встановлення меж спірної земельної ділянки. З урахуванням вищенаведеного, даний документ (акт) є офіційним документом, він констатує факт винесення в натурі меж земельної ділянки, у звязку із чим повинен відповідати обовязковим реквізитам офіційного документу, не містити жодних різночитань та недописок між примірниками, які зберігаються у його утримувачів. У судовому засіданні також були встановлені обставини про порушення п. 1.12 Інструкції… Так, у судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердила, що межі земельної ділянки не закріплювались межовими знаками, їй межові знаки на зберігання не передавались, що є порушенням п. 1.14 Інструкції…. Крім того, як вже зазначалось вище, межі земельної ділянки не були погоджені із суміжними землевласниками. Таким чином, складання державного акту без належним чином оформленого акту встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі довгострокових межових знаків на зберігання, без особистої участі та підпису суміжного землекористувача є незаконним, тому державний акт серії ЯИ № 889001 виданий 21 січня 2010 року на імя [PERSON], на підставі рішення [PERSON] міської ради від 09.07.2009 р. №1329-V, повинен бути визнаний недійсним та скасований. Закріплені у ст.144 Конституції України та ст.ст. 25,26,59 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» норми про акти органів місцевого самоврядування, крім юридичної форми реалізації завдань і функцій, визначають порядок прийняття і перевірки рішень органів місцевого самоврядування з визначенням права місцевої ради здійснювати юрисдикційну діяльність щодо актів лише підконтрольних їм органів місцевого самоврядування. Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами вони не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантії стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче станови не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішенням з питань віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобовязує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не чинити чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Враховуючи вищевказане, суд прийшов до висновку, що винесення [PERSON] міською радого спірного рішення є неправомірним обмеженням права землекористування позивача, а тому зазначене рішення має бути визнане недійсним.

Outcome: approved