Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Адвокат Орловський Б.М. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту. Обгрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що [PERSON] , який є батьком позивача [PERSON] помер [INFO] , після чого відкрилася спадщина на належну померлому 1/3 частки квартири, загальною площею 34.4 кв.м., житловою площею 17.4 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно наявних офіційних даних із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» за Інформаційною довідкою № 257881142 від 24.05.2021 року, у реєстрі за померлим [PERSON] наступні обтяження (арешти) на все майно, а саме: ?Постановою АН № 352961 від 16.11.2009 року на все майно, що належить [PERSON] , реєстраційний номер арешту 9276738, зареєстрованого 24.11.2009 року Одеською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; ?Постановою АН № 388983 від 25.05.2010 року на все майно, що належить [PERSON] , реєстраційний номер арешту 9864220, зареєстрованого 26.05.2010 року Одеською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Позивачу на теперішній час невідомо з яких підстав було накладено вказані арешти, так як із листа - відповіді № 15354 від 15.04.2021 року, наданого начальником першого Суворовського відділу ДВС у м. Одесі Собяніна О.В. на адвокатський запит [PERSON] вбачається, що станом на 15.04.2021 року у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження щодо [PERSON] та надати більш вичерпну інформацію щодо зазначених постанов неможливо з огляду на те, що строк виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Оскільки, станом на сьогоднішній день [PERSON] позбавлення можливості оформити свої спадкові права через існування зазначених вище постанов про накладення арешту, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким: ?Зняти арешт з усього нерухомого майна [PERSON] , накладеного постановою АН № 352961 від 16.11.2009 року Першим Суворовським ВДВС Одеського міського управління юстиції Марченко В.О., скасувати у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» запис про обтяження (арешт) №9276738, зареєстрований 24.11.2009 року Одеською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; ?Зняти арешт з усього нерухомого майна [PERSON] , накладеного постановою АН № 388983 від 25.05.2010 року Першим Суворовським ВДВС Одеського міського управління юстиції Крицька В.А., скасувати у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» запис про обтяження (арешт) № 9864220, зареєстрований 26.05.2010 року Одеською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 11.06.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.09.2021 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності,. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду листа № 42516 від 11.10.2021 року, в якому просить суд провести розгляд даної справи за відсутності представника Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] помер, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] . Позивач [PERSON] , [INFO] , являється донькою померлого [PERSON] , що стверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 02.12.1985 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Окрім того, з наявної в матеріалах справи копії Свідоцтва про одруження Серії [NUMBER] від 15.09.2017 року вбачається, що 15.09.2017 року позивач уклала шлюб із гр. [PERSON] , після чого змінила своє дошлюбне прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського наоітарльного округу Фадєєвою Н.О. була відкрита спадкова справа за заявою його доньки [PERSON] № [NUMBER] (Витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі №39011992) від 26.11.2014 року та відкрилася спадщина на все належне йому майно, а саме житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка останньому належала на праві спільної часткової власності у частці 1/3. Згідно наявних офіційних даних із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» за Інформаційною довідкою № 257881142 від 24.05.2021 року, у реєстрі за померлим [PERSON] наступні обтяження (арешти) на все майно, а саме: ?Постановою АН № 352961 від 16.11.2009 року на все майно, що належить [PERSON] , реєстраційний номер арешту 9276738, зареєстрованого 24.11.2009 року Одеською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; ?Постановою АН № 388983 від 25.05.2010 року на все майно, що належить [PERSON] , реєстраційний номер арешту 9864220, зареєстрованого 26.05.2010 року Одеською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Судом також встановлено, що інші 2/3 частка у житловій квартирі за адресою: [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належать позивачу [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 254976943 від 29.04.2021 року. Станом на сьогоднішній день [PERSON] позбавлення можливості оформити свої спадкові права через існування зазначених вище постанов про накладення арешту. 12.04.2021 року позивач звернулася до Першого Суворовського відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області із заявою про зняття арештів, накладених у рамках виконавчих проваджень № 352961 та № 388983, які були закінчені у Першому Суворовському ДВС м. Одеси, однак, заначені вище арешти скасовані не були. Листами № 15551 від 15.04.2021 року та № 15554 від 15.04.2021 року начальником Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) Собяниніа О.В. повідомлено про те, що згідно відомостей АСВП в провадженні відділу перебувало декілька виконавчих проваджень відносно боржника [PERSON] . Станом на 15.04.2021 року у відділі відсутні виконавчі провадження щодо [PERSON] та надати більш вичерпну інформацію щодо зазначених постанов неможливо з огляду на те, що строк виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Окрім того, із наявного в матеріалах справи листа № 6780/10.04-08 від 15.04.2021 року Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області вбачається, що перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що відомості щодо виконавчих проваджень, за якими виносилась постанова АН № 352961 від 16.11.2009 року та постанова АН № 388983 від 25.05.2010 року про арешт майна, що належить [PERSON] , відсутні. В то же час у даному листі повідомлено, що згідно приписів пп. 9.9, пп. 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № № 2274/5 (на теперішній час втратив чинність), матеріали виконавчих проваджень знищенні із закінченням трирічного строку зберігання завершених виконавчих проваджень. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, суд констатує, що позивач [PERSON] в інший спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку захистити своє порушене право не може. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві на спадщину на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. На сьогодні позивач [PERSON] , яка прийняла спадщину, має намір оформити свідоцтво про право на спадщину, проте через наявність арешту на спадкове майно, позбавлена можливості це зробити. Таким чином, накладений арешт на спадкове майно порушує право спадкоємця, позивача у справі, на отримання свідоцтва про спадщину. Згідно зі ст. 1218, ч.5 ст.1268 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно положень ст. 50 ч. 2, 3 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на момент завершення виконавчого провадження), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на отримання спадщини, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. На підставі та

Outcome: approved