Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, в якій [PERSON] на підставі ст.ст. 104, 105, 110 Сімейного кодексу України просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], який був зареєстрований 29 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було зроблено актовий запис №88. На обґрунтування своїх вимог у заяві посилається на те, що з відповідачем в даній справі вони перебувають в зареєстрованому 29 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Причиною розпаду сім'ї стали їхні різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим, що і змусило його звернутися з позовною заявою до суду. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує і наполягає на їх задоволенні. Крім того, просив судові витрати не стягувати з відповідача. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до приписів ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши справу, з'ясувавши правові позиції сторін, вивчивши надані докази, даючи їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано 29 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було зроблено актовий запис №88. Вказане підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.08.2015 року (а.с. 9). Оригінал свідоцтва про шлюб додано до матеріалів справи. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Жодна зі сторін не виявила намірів примирення за браком такого бажання, в зв'язку з чим суд переконаний в тому, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, прийняття судом заходів щодо примирення подружжя суперечило б моральним засадам суспільства, а тому шлюб повинен бути розірваний на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторонам роз'яснюється, що згідно ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Понесені позивачем судові витрати згідно приписів ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Документально підтвердженими є витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. (а.с.1). Однак позивач не наполягає на присудженні з відповідача такого відшкодування, заявивши, що не вважає за доцільне таке робити. На підставі викладеного,

Outcome: approved