Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON], [INFO], який був зареєстрований за адресою: [INFO] та помер 03 березня 2019 року в місті Горлівка Донецької області від гострої серцево-судинної недостатності. В обґрунтування вимог в заяві вказано, що 03 березня 2019 року в місті Горлівка Донецької області помер чоловік заявника [PERSON], [INFO]. Внаслідок смерті чоловіка, на тимчасово окупованій території України, а саме Калінінським відділом запису актів цивільного стану м. Горлівка «Державної Реєстраційної палати [PERSON] юстиції Донецької Народної Республіки» видано свідоцтво про смерть [PERSON] серії ДНР № 136248. 12 березня 2019 року заявник звернулася до відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції для отримання свідоцтва про смерть чоловіка. Однак, отримала письмову відмову №106/17.27-06-106 від 12.03.2019 року, відповідно до якої Приазовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області їй відмовлено у поновленні актового запису про смерть та його реєстрації, оскільки надане свідоцтво про смерть, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними, рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту смерті. Встановлення факту смерті чоловіка має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для оформлення спадкових прав на майно, яке залишилося після його смерті. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи Приазовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно. Виходячи з вимог ст. 317 ЦПК України щодо невідкладного розгляду даної справи, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Із досліджених судом письмових доказів встановлено наступне. Відповідно до копії паспорта громадянина України серії ВА № 900778, виданого 23 вересня 1997 року Микитівським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області [PERSON] народився 06 жовтня 1951 року в м. Горлівка Донецької області, 22 грудня 2001 року зареєстрував шлюб із [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії I-НО № 139923 від 22.12.2001 року, виданим Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції. Після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище "Кірієнко". 04 березня 2019 року у місті Горлівка Донецької області відділом ДРАЦС на бланку «Донецької народної республіки» видано свідоцтво про смерть ДНР № 136248 [PERSON], який помер 03 березня 2019 року. [PERSON], [INFO], який був зареєстрований та проживав за адресою: вулиця Столяревського, б. 16[ADDRESS], згідно лікарського свідоцтва про смерть № 582 від 04 березня 2019 року, складеного на бланку форми № 106/у, затвердженого наказом МЗ ДНР та виданого Горлівським відділенням Республіканського бюро судово-медичної експертизи, помер 03 березня 2019 року по вул. Першотравневій, 9, в місті Горлівка Донецької області. Причиною смерті зазначена хвороба: 1) гостра серцево-судинна недостатність; 2) постінфарктний кардіосклероз нижньої стінки лівого шлуночка. Заявник [PERSON], [INFO], уродженка м.Горлівка Донецької області, згідно паспорта громадянина України серії ВЕ 218112, виданого 06.03.2002 року Калінінським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до довідки № [NUMBER] від 19.11.2014 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON], [INFO], з 07 серпня 2014 року фактично мешкає за адресою: вул. Берегова, б. 103, с. Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області. Даючи оцінку допустимості доказів документів, виданих органами Донецької Народної Республіки, суд керується частиною 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також статтею 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Тому, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. А відтак, суд як виняток приймає до уваги дані про смерть (дату, місце та причину) [PERSON], які зазначені у вищенаведеному свідоцтві, виданому на окупованій території Донецької області, а саме 03 березня 2019 року в місті Горлівка Донецької області, Центрально-Міський район. Дата смерті [PERSON] також підтверджується наданими заявником фотографіями із зображенням могили [PERSON] та зазначенням дати смерті 03.03.2019 року. Згідно відмови у проведенні державної реєстрації смерті № 106/17.27-06-106 від 12 березня 2019 року, виданої Приазовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, документ предявлений заявником свідоцтво про смерть [PERSON] серії ДНР № 136248, видане 04.03.2019 року Калінінським відділом запису актів громадянського стану м. Донецька державної реєстраційної [PERSON] юстиції ДНР є недійсним і не створює правових підстав. Частина 1 статті 17 Закону України « Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану»\~передбачає,\~що державна\~реєстрація смерті\~проводиться органом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану на\~підставі: 1)\~документа встановленої\~форми про\~смерть,\~виданого закладом\~охорони здоров'я\~або судово-медичною\~установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. На підставі п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд керується, також, положеннями ст.317 ЦПК України, якою визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню та може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Враховуючи те, що Верховною Радою України не визначений чіткий та вичерпний перелік назв населених пунктів Донецької області, які визнаються тимчасово окупованою територією України та те, що норми статті 317 ЦПК України спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану, суд керується тим, що тимчасово окуповані населені пункти визначені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, серед яких м. Горлівка Донецької області. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення обґрунтованих вимог заяви, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними і допустимими доказами в достатньому обємі. Встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території має юридичне значення для [PERSON]., оскільки необхідне їй для отримання свідоцтва про смерть [PERSON] у відповідності з вимогами законодавства України.

Outcome: approved