overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

До Краматорського міського суду звернулась [PERSON] із заявою про визнання недієздатним [PERSON] та встановлення над ним опіки, обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що [PERSON], [INFO] є її рідним братом. Брат з дитинства страждає на психічний розгляд здоров'я, є інвалідом першої групи з дитинства, перебуває на обліку та на лікуванні в КЛПУ "Міська психіатрична лікарня" м. Краматорська. Внаслідок захворювання її брат не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому він не може самостійно здійснювати свої цивільні права та нести цивільні обов'язки. В його інтересах для поліпшення його стану, з метою встановлення опіки над ним виникла необхідність визнати його недієздатним. Просить визнати [PERSON], недієздатним та встановити над ним опіку, призначивши його опікуном, [PERSON] В судовому засіданні заявниця підтримала доводи, викладені у заяві, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - органу опіки і піклування виконкому Краматорської міської ради Берегова І.В. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заявлених вимог. Вислухавши думку заявниці, представника зацікавленої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Згідно ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №63 від 16.04.2015 року, [PERSON], 1981 року народження, страждає хронічним душевним захворюванням - деменцією внаслідок органічного ураження ЦНС з інтелектуально-мнестичним недорозвитком у ступені тяжкої розумової відсталості. В наслідок психічного стану не може розуміти значення своїх дій і керувати ними, для захисту цивільних прав має потребу у встановленні опіки /а.с.27-29/. Відповідно до подання Органу опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради заявниця [PERSON], [INFO], матеріально та житлом забезпечена, здатна створити для [PERSON] всі необхідні побутові умови, забезпечити догляд та лікування, захистити його соціальні права. За станом здоров'я [PERSON] може виконувати обов'язки опікуна. За таких умов Опікунська рада з питань захисту прав повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права та виконувати обов'язки, виконавчого комітету Краматорської міської ради, вважає можливим подати [PERSON] опікуном над [PERSON] /а.с.33/. При таких обставинах суд вважає обґрунтованою заяву [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Краматорського міського суду звернулася головний лікар КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» із заявою про госпіталізацію в психіатричний заклад в примусовому порядку громадянки [PERSON], [INFO], без її згоди. Заяву обгрунтувала тим, остання у звязку з наявністю у неї тяжкого психічного розладу, несе небезпеку для себе та оточуючих. Окрім того, психічний розлад обумовлює неможливість самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Усвідомлена згода громадянки [PERSON] на госпіталізацію відсутня. Посилаючись на зазначені обставини, просить надати дозвіл на примусову госпіталізацію хворої [PERSON] до психіатричного закладу без її згоди. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] підтримала заяву та просила її задовольнити. \~ \~ \~ \~В судовому засідання представник лікарні [PERSON] підтримала заяву та просила її задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Краматорської міської ради [PERSON] у судовому засіданні просив заяву задовольнити. Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши доводи учасників процесу, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що [PERSON] 16.04.2018 року була в добровільному порядку госпіталізована до КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м.Краматорська». 29.05.2018 року вона відмовилась від подальшого обстеження і лікування в умовах психіатричного стаціонару. В той же день вона була обстежена комісією лікарів психіатрів, яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію. За висновком комісії від 29.05.2018р. № 66/2 [PERSON] страждає на «судинну деменцію з періодичними психотичними включеннями». У звязку з наявністю у неї психічного розладу, вона несе небезпеку для себе та оточуючих, та не має можливості самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Статтею 14 зазначеного Закону\~передбачено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Комісія лікарів психіатрів 29.05.2018р. підтвердила обґрунтованість рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] згідно\~ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу". Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня. За таких обставин, суд вважає, що у відповідності зі\~ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~ наявні всі підстави для госпіталізації громадянки [PERSON], [INFO], у психіатричну лікарню в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

До Краматорського міського суду звернулася головний лікар КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» із заявою про госпіталізацію в психіатричний заклад в примусовому порядку громадянки [PERSON], [INFO], без її згоди. Заяву обгрунтувала тим, що остання у зв'язку з наявністю у неї тяжкого психічного розладу, несе небезпеку для себе та оточуючих. Була госпіталізована 01.09.2018 року. При госпіталізації у психіатричний стаціонар, хвора давала добровільну згоду на лікування. Однак, 11.09.2018р., під час огляду, вона відмовилася від подальшого лікування. Посилаючись на зазначені обставини, просить надати дозвіл на примусову госпіталізацію хворої [PERSON] до психіатричного закладу без її згоди. В судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] підтримала заяву та просила її задовольнити. Додатково зазначила, що, згідно консультаційного висновку спеціаліста від 12.09.2018р., медичні протипоказання для лікування [PERSON] у психіатричній лікарні відсутні. В судовому засіданні представник лікарні [PERSON] підтримала заяву та просила її задовольнити. Законний представник хворої в судовому засіданні підтвердила наявність у її сестри - [PERSON] психіатричного захворювання, однак проти її госпіталізації заперечувала. Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши доводи учасників процесу, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], була госпіталізована в психіатричну лікарню 01.09.2018 року. Однак, в подальшому, а саме 11.09.2018 року, вона відмовилася від подальшого лікування. В той же день вона була обстежена комісією лікарів - психіатрів, яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію. За висновком комісії від 11.09.2018р. № 117/7 [PERSON] потребує примусової госпіталізації, оскільки, внаслідок тяжкого психічного розладу, представляє небезпеку для оточуючих. Статтею 14 зазначеного Закону передбачено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Комісія лікарів - психіатрів 11.09.2018р. підтвердила обґрунтованість рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] згідно ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу". Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня. За таких обставин, суд вважає, що у відповідності зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» наявні всі підстави для госпіталізації громадянки [PERSON], [INFO], у психіатричну лікарню в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

До Краснокутського районного суду Харківської області 29 січня 2014 року звернувся позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк „Приват Банк" з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 21 лютого 2007 року в розмірі 13381,65 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та прохав їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву про слухання справи у її відсутність та про визнання позову. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору №б/н від 21.02.2007 року ПАТ КБ „ПриватБанк" надав [PERSON] кредит в розмірі 3200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання по вказаному договору виконав у повному обсязі, натомість відповідач свої зобов'язання в обговорений термін не виконав і не виконує по теперішній час, допускаючи прострочення платежів, у зв'язку з чим станом на 31.12.2013 р. за відповідачем утворилась заборгованість за договором кредиту від 21.02.2007 року в розмірі 13381,65 грн., яка складається з наступного: - 3198,74 грн. - заборгованість за кредитом; - 9069, 50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 613,41 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі викладеного, позовні вимоги обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи, в зв'язку з чим суд у примусовому порядку стягує з відповідача на користь позивача вищевказану заборгованість. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, через що суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

До Кузнецовського міського суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], у якій з урахуванням уточнень просить стягнути з нього аліменти на користь [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки його заробітку щомісячно починаючи з 09.04.2014 року до 30.06.2014 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дочки. На даний час дочка навчається у Міжрегіональному центрі професійно-технічної освіти художнього моделювання і дизайну м.Львова на денній формі навчання, у зв'язку з чим потребує постійної матеріальної допомоги. Також на її утриманні перебуває старша дочка [PERSON], [INFO] та її малолітній син [PERSON], [INFO]. Через відсутність добровільного, в належному розмірі утриманні з боку відповідача, позивач неспроможна самостійно забезпечувати дочку, оскільки постійні витрати пов'язані з навчанням є значними. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Визнав позовні вимоги у повному обсязі. Суд, дослідивши наявні в справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Згідно з довідкою Міжрегіонального центру професійно-технічної освіти художнього моделювання і дизайну м.Львова № 372 від 02.04.2014 року, [PERSON] дійсно навчається у цьому закладі і буде навчатись до 30 червня 2014 року і знаходиться на неповному державному забезпеченні. На підставі викладеного суд вважає, що [PERSON] у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] працює слюсарем на ВП "Рівненська АЕС" та отримує заробітну плату у сумі близько 4 500 грн. у місяць. Таким чином, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці, проте не надає її. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд у відповідності до ст.182 Сімейного Кодексу України враховує обставини, зокрема, матеріальне становище платника аліментів та його стан здоров'я. Враховуючи викладене, суд рахує за доцільне стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] проводити з відповідача [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку(доходу) щомісячно до 30.06.2014 року. Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, сума стягнення аліментів на користь позивача підлягає до негайного виконання за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

До Куп'янського міськрайонного суду Харківської області звернулась [PERSON] із заявою про надання їй права на шлюб з [PERSON], оскільки вони мають намір одружитися, так як заявниця вагітна і не досягла шлюбного віку. У судове засідання [PERSON] не з'явилась, надавши письмову заяву про розгляд справи без її участі, доводи поданої нею заяви підтримала і просила суд її задовольнити надавши їй право зареєструвати шлюб, оскільки це відповідатиме її інтересам і інтересам дитини. Заінтересовані особи по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Куп'янському району реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області також надали заяви про проведення судового засідання у їх відсутності, заперечень проти надання [PERSON] права на шлюб не мали. Крім того, [PERSON] додав, що він дійсно є батьком майбутньої дитини заявниці, вони мають спільний намір одружитись, будуть жити у будинку його батьків та хоча він офіційно не працевлаштований, але є домашнє господарство і допомагатимуть батьки. З'ясувавши позиції заявниці і заінтересованих осіб і перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно частини 3 статті 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб. Відповідно до ст. 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно ст. 23 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] народилась [INFO] і їй виповнилось тільки 17 років, тому вона не досягла шлюбного віку. [PERSON] народився [INFO] і досяг шлюбного віку (а.с.6,7). У заяві [PERSON] вказала, що вони з [PERSON] познайомились, деякий час зустрічались, потім вона завагітніла та згідно довідки Куп'янської міської лікарні за № 249 від 11.06.2014 року перебуває на "Д" обліку в поліклініці КМЛ сел. Ківшарівка у лікаря акушера-гінеколога та її вагітність становить 5-6 тижнів (а.с.12). [PERSON] та [PERSON] мають переконливий намір зареєструвати шлюб один з одним у добровільному порядку. Окрім цього, як було з'ясовано по заявам учасників процесу родина з матеріального боку буде забезпечена та батьки надаватимуть фінансову підтримку. Заперечень батьків або інших осіб щодо надання права на шлюб немає, підстав для відмови в задоволенні заяви судом не встановлено. Головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявниці і дитини. Таким чином є підстави для задоволення заяви про надання [PERSON] права на шлюб з [PERSON] та законом не визначено іншого порядку надання такого права. За таких встановлених обставин заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

До Любешівського районного суду із позовом звернувся [PERSON] Просить ухвалити рішення, яким розірвати його шлюб з [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що 15 серпня 2003 року між ними був укладений шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області , актовий запис № 932. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Позивач стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки\~ вони не зуміли зберегти нормальні сімейні відносини, будучи\~ людьми\~ з різними\~ характерами, поглядами на життя. Також зазначає, що протягом тривалого часу вони не мають спільного сімейного бюджету, разом не ведуть домашнього господарства, оскільки останнім часом проживають порізно, а шлюбно-сімейні відносини фактично між ними припинені. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, подавши заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності та задовольнити позов про розірвання шлюбу, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, хоча належним чином\~ була сповіщена про час і місце розгляду справи у відповідності до статті 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК), про причини своєї неявки не повідомила. На підставі частини 2 статті 197 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК. Суд, взявши до уваги доводи позивача\~та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Свідоцтвом про одруження серії І-ЕГ №104131 стверджується та обставина, що 15 серпня 2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] під актовим записом №932. Частиною 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі-СК) визначено підгрунтя вільної згоди жінки та чоловіка на шлюб. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини 2 статті 104 СК однією з підстав припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя відповідно до статей 105, 110 СК . Згідно з частиною 2 статті 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного із подружжя. Як встановлено в судовому засіданні, подружжя тривалий час не підтримують подружніх відносин, втратили почуття любові, що в сукупності суперечить інтересам позивача. В суді зясовано фактичні взаємини подружжя, установлено дійсні мотиви розлучення, причини позову про розірвання шлюбу, які вказують, що перспектив для збереження шлюбу немає, а тому є всі підстави його розірвати. \~Питання про розподіл судових витрат між сторонами слід вирішити відповідно до положень статті 88 ЦПК.\~ Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

До Любешівського районного суду із позовом звернувся [PERSON]. Просить ухвалити рішення, яким розірвати його шлюб з [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що стосунки між подружжям не склались, останнім часом шлюбні відносини припинені. За таких обставин вважає недоцільним подальше збереження шлюбу. Позивач в судове засідання не з'явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач також не з'явилася до суду. У поданій до суду заяві позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечила. На підставі частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі частини 1 статті 61 ЦПК суд визнає їх доведеними. Частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України (далі -- СК) визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обґрунтування позову, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому позов слід задовольнити. Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до статті 15 Закону України "Про державну реєстрації актів цивільного стану", частини 2 статті 115 СК рішення після набрання ним законної сили слід надіслати у відділ РАЦСу реєстраційної служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області для внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відповідної відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи наведене,

Outcome: approved