Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, де заінтересованою особою є Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Румянцева Ірина Олексіївна, у якій просила встановити факт, що померла [INFO] [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельний пай. 11 вересня 2019 року [PERSON] отримала від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, в якій зазначено, що по заповіту [PERSON] нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадкування за заповітом, оскільки померла заповідала не земельну ділянку, а документ на неї, тобто державний акт. А по заяві [PERSON] нотаріус не може видати свідоцтво, оскільки в свідоцтві про смерть зазначено що померла [PERSON] , а в свідоцтві про народження заявника матір`ю записана [PERSON] та із нього випливає що померла і мати заявника є різні особи. Заявниці було рекомендовано звернутися до суду з даною заявою, а тому остання просить встановити факт родинних відносин, оскільки встановлення цього факту має для неї юридичне значення. Заявник надала до суду заяву, у якій просила заяву про встановлення факту задовольнити та розгляд справи проводити без її участі. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Судом було встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 09 листопада 2018 року Чечелівським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 8). 11 лютого 2019 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевої І.О. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 10 січня 2003 року Олексіївською сільською радою Юр`ївського району Дніпропетровської області за реєстровим №3, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 11 вересня 2019 року [PERSON] подала до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевої І.О. заяву про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно. Однак постановою від 11 вересня 2019 року, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевої І.О. відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із тим, що при наданні нотаріусу заповіту від імені [PERSON] , посвідченого 10 січня 2003 року Олексіївською сільською радою Юр`ївського району Дніпропетровської області за реєстровим №3, нотаріусом встановлено із тексту заповіту що спадкодавець заповідає «Державний акт №105844 серії ІУ-ДП на право приватної власності на землю виданого громадянину України 07 листопада 2002 року, що належить мені за законом». Із змісту заповіту витікає, що спадкодавець заповідає документ, а не право на земельну ділянку, що суперечить порядку вчинення нотаріальних дій. Також було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] було надано свідоцтво серії [NUMBER] про смерть [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] та свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 12 червня 1972 року, де матрі`ю [PERSON] зазначено [PERSON] . Із поданих документів випливає, що померла та мати [PERSON] є різними особами. Також встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12 червня 1972 року батьками [PERSON] є (мовою оригіналу) [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданого 16 липня 1985 року, [PERSON] та [PERSON] 16 липня 1985 року уклали шлюб. Прізвище після укладення шлюбу: чоловіка - [PERSON] , жінки - [PERSON] . Заявник зазначає, що свідоцтвом про народження вона ніколи не користувалася і не звертала уваги як записані в ньому її батьки. Її мати народилася та жила в Тернопільській обл. село Россахач, Черківського району. Батьки матері були польського роду, тому і надали їй ім`я [PERSON] . Але в биту мати завжди називали [PERSON] , [PERSON] , як вона себе сама представлялася іншим. Оскільки в селі не було роботи мати заявника разом з іншими молодими особами їздила на заробітки на схід України у чому числі у Дніпропетровську обл.. На заробітках її батьки познайомились і з с середини 1955 року стали жити разом в селі Ново - Олександрівському , а оскільки обидва були віруючими та прихожанами церкви в селі Орілька там і обвінчалися. Так як мати вже постійно жила та працювала в селі всі її знали як [PERSON], а по батькові як [PERSON] і зверталися до неї як [PERSON] чи просто [PERSON] . Коли заяник народилася в сільраді і записали мати, як звикли до неї звертатися, оскільки паспортів батьки не мали, так як паспортизація на селі розпочалася тільки з 01 січня 1974 року. Сестра заявника [PERSON] народилася [INFO] і вже в її свідоцтві про народження мати записана як [PERSON] , тобто і там замість літери „ф" написали літеру „х" в імені матері. Батьки офіційно зареєстрували шлюб 06.11.1960 року . Це вже і був їх офіційний документ. В ньому ім`я матері теж написано як [PERSON], як в свідоцтві про народження сестри. Мабуть з роками, коли вже отримувався паспорт ім`я мами записали як [PERSON]. Також заявником надано акт, складений сусідами померлої [PERSON] , в якому зазначено, що остання є рідною матір`ю [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості даної заяви, у зв`язку з чим вважає за можливе задовольнити її у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved