Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно і до закінчення навчання або досягнення нею двадцяти трьохрічного віку. В обґрунтування вимог позивач вказує, що між нею та відповідачем 13 серпня 1998 року зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2016 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей дочка [PERSON] та син [PERSON], які проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. [INFO] дочка [PERSON] досягла повноліття, однак продовжує навчатись на третьому курсі денної, державної форми навчання у Тернопільському національному педагогічному університеті імені Володимира Гнатюка, на факультеті педагогіки і психології. Під час медичного обслідування у дочки виявлено діагноз: астигматизм обох очей та реактивний артрит. У зв'язку із навчанням та хворобою, дочка [PERSON] потребує матеріальної допомоги від батька. Однак, відповідач у добровільному порядку участі в утриманні дочки не приймає. Посилаючись на наведене, просила задовільнити позов. Ухвалою суду від 23 серпня 2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] подав відзив. Вказав, що відповідач регулярно надає матеріальну допомогу дочці. На даний час, відповідач не працює та будь-яких доходів не отримує, а тому не має можливості надати матеріальну допомогу дочці у зв'язку із навчанням. Крім того, на утриманні у відповідача перебуває також малолітній син [PERSON], [INFO] та двоє непрацездатних батьків. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволені позову. 24 вересня 2018 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката [PERSON] надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні 24 вересня 2018 року ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання прийнято до уваги заперечення представника відповідача щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засіданні. 27 вересня 2018 року позивач [PERSON] подала заяву про зменшення розміру позовних вимог та просила стягнути з відповідача в її користь аліментів на утримання дочки [PERSON], яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно і до закінчення навчання або до досягнення нею двадцятитрьох річного віку та слухання справу без її участі. 27 вересня 2018 року відповідач [PERSON] подав письмову заяву про визнання зменшених позовних вимог та просив розгляд справи проводити без його участі. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, зменшенні позовні вимоги визнає. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 1998 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2016 року. Від даного шлюбу у сторін народились двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22 лютого 1999 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №305 та син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 жовтня 2008 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №2326. Дочка [PERSON] та син [PERSON] проживають та зареєстровані разом з матір'ю по [ADDRESS], що визнається відповідачем та підтверджується довідкою за №938 від 06 серпня 2018 року, виданою ПП «[PERSON]». Як вбачається з виписки із історії хвороби за №2647-С від 14 грудня 2016 року, виданої Тернопільською міською дитячою комунально лікарнею, [PERSON] встановлено клінічний діагноз: реактивний артрит І-го плесно-фалангового суглоба лівої стопи, гострий перебіг; викривлення носа з частковим порушенням носового дихання. [INFO] дочка [PERSON] досягла повноліття. З угоди про підготовку фахівця з вищою освітою за державним замовленням за №дб-00000000001321 від 01 вересня 2016 року, укладеного між Тернопільським національним педагогічним університетом імені Володимира Гнатюка та [PERSON] встановлено, що [PERSON] навчається у Тернопільському національному педагогічному університеті імені Володимира Гнатюка на факультеті інститут педагогіки і психології, спеціальність психологія, термін дії угоди до 30 червня 2020 року. Згідно довідки за №328 від 15 серпня 2018 року, виданої Тернопільським національним педагогічним університетом імені Володимира Гнатюка, [PERSON] навчається на ІІІ курсі денної, державної форми навчання, факультету педагогіки і психології, стипендія їй не нараховується. Самостійно заробляти на життя, у зв'язку з навчанням на денній формі, дочка [PERSON] не має можливості. Відповідач визнав позов, про що подав письмову заяву. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до роз'яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3, від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що дочка [PERSON] продовжує навчання на денній, державній формі навчання, стипендії не отримує, самостійно заробляти на життя не має можливості, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. У добровільному порядку відповідач не надає матеріальної допомоги дочці [PERSON]. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є працездатною особою, задовільний стан його здоров'я та приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає, що [PERSON] може надавати матеріальну допомогу дочці [PERSON] та розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дочки [PERSON] слід визначити у розмірі 1500 грн. починаючи стягувати з дня пред'явлення позову 22 серпня 2018 року і до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьохрічного віку. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved