Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 25.12.2015 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який зареєстрований Панютинської селищної радою міста Лозова Харківської області. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з нею. Між ними припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства з тих причин, що вони мають різни погляди на життя,між ними втрачена довіра і взаєморозуміння і як наслідок виникли такі відносини, при яких подальше спільне проживання стало неможливим. Спору про розподіл сумісно нажитого майна немає. Вважаючи, що сім"я розпалась остаточно, просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу присвоїти дошлюбне прізвище «Прохорова». Позивач в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав суду телефонограму в якій просив розглянути справу за його відсутності , проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить за необхідне позов задовольнити зі слідуючих підстав: Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з 25 грудня 2015 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактично родина розпалася, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. При таких обставинах збереження сім"ї стало неможливим і суперечить як інтересам позивача, так і відповідача. Спору про розподіл сумісно нажитого майна подружжя немає. Відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі. За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для неприйняття визнання позову не встановлено. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved