Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог Центральний відділ державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві про визнання шлюбу недійсним, посилаючись на те, що 25 лютого 2010 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Шлюб зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №298 від 25 лютого 2010 року. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Після укладення шлюбу вона дізналась, що шлюб фіктивний, тобто укладений без наміру створення сім'ї, оскільки відповідач одружився з нею, лише з метою своєї легалізації на території України, оскільки напередодні дізнався, що міграційна служба мала намір його депортувати з території України. З моменту укладення шлюбу сторони разом не проживали, спільним побутом пов?язані не були, спільного бюджету не вели. Одразу після реєстрації шлюбу відповідач зник, його місце перебування їй невідомо, контактів не підтримують. Позивач просить, шлюб зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №298 від 25 лютого 2010 року, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] між нею та відповідачем, визнати недійсним. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Проти заочного рішення не заперечили. Представник позивача [PERSON] суду пояснила, що позивач з відповідачем ніколи разом не проживали, сумісного господарства не вели. Відповідач з нею одружився, тому що хотів залишитись проживати на території України, тобто для набуття громадянства України. Відповідач в судове засідання не з?явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 01.02.2018, 27.02.2018, 27.03.2018 року. Станом на 27.03.2018 року відповідачем відзиву до суду не подано, будь-які докази чи заперечення щодо позовної заяви до суду не надано. Представник третьої особи Центральний відділ державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві в судове засідання не з?явився, надіслав суду листа, в якому вказав, що на зберіганні в архіві Відділу знаходиться актовий запис про шлюб №298 від 25 лютого 2010 року складений відносно [PERSON] та [PERSON], даний запис не містить відмітки про розірвання шлюбу. Просить розглянути справу згідно вимог чинного законодавства, без присутності представника відділу. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. У відповідності до ст. 42 СК України право на звернення до суду із позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи права яких порушені у зв?язку із реєстрацією цього шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім?ї та набуття прав та обов'язків подружжя. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" передбачено, що за рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК України). За теоретичним на створення сім'ї, зареєстрований у встановленому порядку з дотриманням вимог закону, і такий, що породжує у них особисті та майнові права й обов'язки подружжя. При вирішенні справи визначенням шлюб - це добровільний сімейний союз (спільність) жінки та чоловіка, спрямований про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення- ч.2 ст.41 СК України. В судовому засіданні встановлено, що 25 лютого 2010 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб в Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №298 від 25 лютого 2010 року, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], виданого 10 квітня 2014 року (а.с. 6). Згідно довідки Побузької селищної ради №2960 від 11.09.17 р. [PERSON] зареєстрований разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає з позивачкою в одному дворі та є знайомою позивачки. Знала, що вона одружена 7 років назад, але її чоловіка ніколи не бачила. Таку особу, як [PERSON] не знає, разом із позивачкою ніколи його не бачила. Свідок [PERSON] суду пояснила, що її покійна мати проживала на одній площадці з позивачкою. Вона постійно відвідувала мати, а після її смерті майже щодня приходить по місцю проживання матері. Знайома з [PERSON] більше 10 років. Знала, що так стались обставини, що позивачка одружена, однак ніколи разом із нею [PERSON] не бачила та й взагалі таку людину не знає. Згідно до ст. 44 Сімейного Кодексу України час, з якого шлюб є недійсним у випадках, передбачених статтями 39-41цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану анулюється на підставі рішення суду. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб укладений між [PERSON] до [PERSON] укладений без наміру створення сім?ї та набуття права та обов?язків подружжя, а тому він є фіктивним, що є підставою для визнання його недійсним. Позивачем заявлено вимог щодо стягнення судових витрат з відповідача. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з наданої квитанції від 15.12.2017 року (а.с. 1-2) позивач за подання даного позову до суду, сплатила судовий збір в розмірі 640,00 грн., що підлягає відшкодуванню, На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. На підставі викладеного та

Outcome: approved