Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклала шлюб з відповідачем 20.02.2016 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося з липня 2020 року через різні погляди на життя, виховання дітей, ведення господарства, в зв`язку з чим відповідач почав застосовувати до неї фізичне насильство. На даний час шлюб носить формальний характер, на примирення вона не згодна і строк для примирення їй не потрібен. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - [PERSON] . На підставі ст. ст. 274, 276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 29.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з особливостями, передбаченими ст. 279 ЦПК України. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 26.10.2020 року розгляд справи було переназначено на 03.11.2020 року у зв`язку із відрядженням судді. Відповідачу вручені копія позовної заяви і додатків 06.10.2020 року, проте відповідач не надав відзиву на позовну заяву та жодних доказів. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 20.02.2016 року Ленінським відділом ДРАЦС Миколаївського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 70. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 17.05.2016 року та серії [NUMBER] від 06.03.2018 року. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, інтересам їх дітей, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці після розірвання шлюбу слід залишити прізвище " [PERSON] ". Крім того, оскільки позов задоволено повністю, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved