Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від [PERSON] та [PERSON] вказано, що 22 липня 2015 року померла їхня мати - [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина - земельна ділянка, площею - 6,2235 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, Михайлівського району, Запорізької області, кадастровий номер - 2323387700:07:004:0012, цільове призначення земельної ділянки - для введення особистого підсобного господарства, вартістю - 79610,22 гривень, яку вона прийняла у спадок після смерті [PERSON], який помер 22 листопада 2010 року, але не встигла оформити. Позивачі своєчасно звернулися до нотаріальної контори з приводу оформлення спадкового права. Приватним нотаріусом була відкрита спадкова справа № 17 (2015 року), номер у спадковому реєстрі 58340882. Проте, в видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно їм було відмовлено в звязку з тим, що спадкодавець [PERSON], після прийняття спадщини на вищевказану земельну ділянку після смерті [PERSON], не зареєструвала своє право на спадкове майно в органах реєстрації. Так як, іншого способу визнати право власності на спадкове майно - земельну ділянку у позивачів не має, і при цьому відсутні умови для отримання цього права через нотаріальний орган, позивачі просять визнати за ними право власності спадкове майно - земельну ділянку. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, але надали суду заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, просять задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 22 листопада 2010 року помер [PERSON] ( а.с. 12). 22 липня 2015 року померла [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 167089 від 04 липня 2006 року, [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим номером 2323387700:07:004:0012, цільове призначення земельної ділянки - для введення товарного сільськогосподарського виробництва, вартістю - 79610,22 грн., яка розташована на території [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області ( а.с.20). У відповідності до свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON], спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON], на яке видано вказано свідоцтво та яке складається з земельної ділянки, площею 6,2235 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва є його дружина - [PERSON] (а.с. 15). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії I-ЯК № 213504, його батьком вказаний [PERSON] (а.с. 9). З наданого свідоцтва про народження [PERSON], серії IУ№ 1410766 встановлено, що її батьком вказаний [PERSON] (а.с. 10) Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії III НО№ 426610, 12 вересня 1081 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON]В (а.с 10). Згідно до заяви [PERSON] від 10 грудня 2015 року за № 47, останній звернувся до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини за законом, яка залишилася після смерті його матері [PERSON], яка померла 22 липня 2015 року (а.с. 18). З листа розяснення приватного нотаріуса Михайлівського районного нотаріального округу від 19 вересня 2016 року за № 182/02 14 встановлено, що при отриманні правових документів на земельну ділянку [PERSON] та [PERSON] зясувалося, що земельна ділянка не була зареєстрована в Держгеокадастрі тому, вказана обставина унеможливує видати свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 24). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], а саме: на земельну ділянку, яку вона прийняла у спадок після смерті свого чоловіка - [PERSON] і не встигла оформити в звязку зі смертю. При зверненні позивачами до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, їм було в цьому було відмовлено, у звязку з тим, що земельна ділянка не була зареєстрована в Держгеокадастрі. Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 ЗК України , право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Пунктом 4 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа. Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю [PERSON], яка померла 22 липня 2015 року. Позивачі [PERSON] та [PERSON] оформити своє право на спадщину не можуть у звязку з тим, що земельна ділянка не була зареєстрована в Держгеокадастрі. Таким чином, визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо.

Outcome: approved