Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

В грудні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «Приватбанк», Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) від 06.12.2012 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8765,12 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами та Тарифами, які викладені на сайті: http//privatbank.ua/rules, складають між ним і банком Кредитний договір (далі Договір). При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим, станом на 18.11.2019 має заборгованість в сумі 29874,41 грн., з яких: 8400,64 грн. заборгованість за кредитом, 8360,53 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 13113,24 заборгованість за пенею. Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений був звернутися до суду з позовом та просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також судові витрати. Ухвалою від 20.12.2019 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться в спрощеному позовному провадженні з викликом осіб. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений у встановленому ЦПК України порядку. Представник банку разом з позовом подав клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження без виклику сторін і клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому вказав, що необхідні докази є в матеріалах справи. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Підтвердив, що дійсно підписував анкету-заяву про отримання послуг Банку 18.03.2011. Йому надали кредит, оскільки на той час він працював. З умовами кредитування був ознайомлений. Після отримання травми він не зміг виконувати умови договору, а тому у нього утворилась заборгованість. В грудні 2012 року він погодився з умовами "Генерального соглашения". Не дивлячись, що воно написане російською мовою, він усе зрозумів та особисто підписав. Розміщені на сайті Банку Умови та правила надання банківських послуг прочитав. Наведені в позові обгрунтування підтримує, докази не оспорює, однак можливості сплатити заборгованості у нього немає. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 18 березня 2011 року відповідач [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. Підписавши заяву, відповідач погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с. 39). Факт звернення [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» (правонаступник ПАТ КБ «Приватбанк») підтверджується копією вказаної анкети-заяви та копією паспорта відповідача (а.с. 33-34, 39). Крім того, 05.12.2012 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду, згідно умов якої Банк надає позичальнику терміновий кредит в сумі 8765,15 грн. на термін 36 місяців з 06.12.2012 по 31.12.2015, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі. Підписавши Генеральну угоду відповідач погодився, що ця угода разом з Умовами та правилами і тарифами становить між ним і Банком кредитний договір. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Як встановлено судом, позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме - в порядку передбаченому договором надавав відповідачу кредитні кошти на платіжну картку відповідно до встановленого розміру кредитного ліміту. Однак, в порушення умов Договору та чинного законодавства України, відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання - не сплачує заборгованість за кредитом, проценти за користування кредитними коштами, та інші витрати вiдповiдно до умов Договору. Так, за наданим представником позивача розрахунком станом на 18.11.2019 заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом складає 29874,41 грн., з яких: 8400,64 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8360,53 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 13113,24 заборгованість за пенею (а.с. 5-7). Даний розрахунок відповідач в судовому засіданні не оспорював. Позов визнав. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором від 06.12.2012, а тому заборгованість в сумі 29874,41 грн. підлягає примусовому стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки рішення прийнято за результатами визнання відповідачем позовних вимог, відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути 50 % судового збору. Суд роз`яснює позивачу його право звернутись із заявою до суду про повернення 50% судового збору, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved