overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

В позовній заяві позивачка просить розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем 20.04.1993 року, зареєстрований у Подільській сільській раді Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис № 06, покликаючись на те, що їхнє подружнє життя з відповідачем не склалось. Проживши разом, вони зрозуміли, що мають різні погляди на життя та сімейні стосунки. Це все ставало причиною постійних сварок і непорозумінь між ними. На її неодноразові прохання налагодити нормальні сімейні стосунки відповідач не реагує. До відповідача вона втратила почуття любові та поваги. На даний час їхній шлюб носить формальний характер. За таких обставин збереження їхнього шлюбу є недоцільним, а його розірвання відповідає інтересам позивачки. Вони з відповідачем разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не цікавляться проблемами один одного. Також, разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами позивачка подала заяву в якій просить суд слухати справу у її відсутності, свої позовні вимоги підтримує і настоює на розірванні шлюбу. Після реєстрації розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй прізвище "[PERSON]". Від спільного шлюбу в сторін неповнолітніх дітей немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та не заперечує проти їхнього задоволення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд вважає, що позов слід задоволити, так як позивачка настоює на розірванні шлюбу, а відповідач згідний з позовними вимогами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

В позовній заяві позивачка просить розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем 31.12.2009 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Заліщицького районного управління юстиції, актовий запис №80, покликаючись на те, що їх шлюб носить виключно формальний характер, так як вони на протязі тривалого часу спільно не проживають, не ведуть спільного господарства не цікавляться одне одним. Також просить залишити їй прізвище "[PERSON]" та стягнути з відповідача в її користь сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. Від спільного шлюбу в сторін є малолітній син [PERSON], [INFO]. У своїй заяві позивачка також просить суд справу слухати у її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, так як позивачка настоює на розірванні шлюбу, відповідач з позовом згідний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

в позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на користь підприємства 1792 грн. 96 коп. боргу за послуги водопостачання та водовідведення, а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача в зв'язку з частковою оплатою цих послуг уточнила позовні вимоги і просила стягнути з відповідача на користь підприємства 692 грн. 96 коп. боргу та судові витрати. Відповідач позов визнала повністю і безумовно і не заперечувала щодо стягнення з неї такої суми боргу та судових витрат. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне зобов'язання). Відповідно до ст.629 цього ж Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами. Суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, оскільки він безумовно визнаний відповідачем, це визнання відповідає вимогам закону та не порушує нічиїх інтересів. В даному випадку в наявності є всі законні підстави для винесення рішення відповідно до ч.1 ст.174 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

В позовній заяві позивач просить суд стягнути з [PERSON] на їх користь неправомірно нараховані та виплачені кошти щомісячної адресної допомоги внутрішнього переміщення особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 10608грн.. В обгрунтуваня вимог зазначає, що при зверненні до управління соціального захисту населення Летичівської районної державної адміністрації [PERSON] приховав інформацію про володіння ним житловим будинком, оформленим 20.12.2016року згідно свідоцтва про право на спадщину за законом в результаті чого йому призначено та виплачено щомісячну адресну допомогу внутрішнього переміщення для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в період з 09.01.2017 року по 08.07.2017р. в сумі 10608 грн.. В добровільному порядку повернути кошти [PERSON] відмовився, тому позивач звернувся до суду і просить стягнути вказану суму в примусовому порядку. В судове засідання сторони заявили про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача вимоги підтримав, відповідач вимоги визнав. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009р., № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" уразі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що визнання [PERSON] позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і тому, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову Управління соціального захисту населення Летичівської райдержадміністрації та стягнути з [PERSON], фактично проживаючого [INFO] на користь управління соціального захисту населення Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області неправомірно нараховані та виплачені кошти щомісячної адресної допомоги внутрішнього переміщення особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 10608грн.. Крім того з [PERSON] слід стягнути, одноразово, в доход бюджету 640 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

В позовній заяві представник позивача зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину НАІ 769357 від 10 травня 2016 року зареєстрованому в реєстрі за № 1-384, [PERSON] є власником житлового будинку №37 по вул. Жовтневав (в даний час переіменована на [PERSON]) с. Вербка Летичівського району Хмельницької області. Посилаючись на те, що в даному будинку крім неї зареєстровані [PERSON] , [PERSON] Станіславіна та їх діти : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] має у власності житловий будинок по вул.. Героїв Небесної сотні, 60 де проживає з сім»єю з 2008 року, позивачка просить суд визнати їх особами, що втратили право користування житловим будинком № 37 по вул. Сушка Луки( Жовтнева) в с. Вербка Летичівського району Хмельницької області. В судове засідання сторони заявили про розгляд справи за їх відсутності, позивач вимоги підтримала, відповідачі їх визнали. Справу розглянуто в порядку ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Спір по встановлених правовідносинах суд вирішує по ст. 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до яких, в судовому порядку провадиться визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад шість місяців і члена сімї власника житла понад один рік. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України, від 12.06.2009р., № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" уразі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує права свободи та інтереси інших осіб, а тому приймає визнання відповідачами позову і у звязку з цим приходить до висновку про задоволення вимог позивача про визнання їх особами, що втратили право користування жилим приміщенням - будинком № 37 по вул. Жовтнева (на сьогодні вул. [PERSON]) в с. Вербка Летичівського району Хмельницької області. На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

В позовній заяві представник позивачів зазначає, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] , який постійно проживав в [ADDRESS] , і [PERSON] та [PERSON] є його спадкоємцями, інші спадкоємці відсутні. Для оформлення спадщини позивачі звернулися до приватного нотаріуса, однак їм було відмовлено у зв`язку із тим, що правовстановлюючий документ на квартиру в [ADDRESS] , не зареєстрований у відповідності до чинного законодавства, тому адвокат Стецькова - Бондар Л.Ф. просить визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 35,3 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м., допоміжною площею 17,6 кв.м., як на спадкове майно після [PERSON] , померлого [INFO] . В судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, проте подали заяву в якій просять розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Представник відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті або за законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачами та задовольнити вимоги позивача. На підставі наведеного, ст. ст. 328, 1223 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

В позовній заяві та в судовому засіданні позивачка просить розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем 17.11.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №92, покликаючись на те, що подальше їх спільне проживання стало неможливим, тому вона вважає за необхідне розірвати даний шлюб, який розпався, на думку позивачки, з вини відповідача, який нехтуючи сімейними цінностями проживає з іншою жінкою. У сторін є малолітня дочка [PERSON] [INFO]. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, а, тому, справу слід розглянути заочно без його участі, так як проти цього не заперечує позивачка. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, так як позивачка настоює на розірванні шлюбу. Суд також вважає, що оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 ч.1 п.9 Закону України "Про судовий збір", його слід стягнути з відповідача в дохід держави згідно ст.88 ч.3 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

В позовній заяві та в судовому засіданні позивачка просить суд стягувати з відповідача [PERSON] в користь сина [PERSON] [INFO] аліменти на його утримання, в твердій грошовій сумі в розмірі 650,00 грн. щомісячно до закінчення сином навчання, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьох років, покликаючись на те, що відповідач є батьком дитини і зобов'язаний утримувати сина до досягнення двадцяти трьох років, так як він продовжує навчання та потребує такої допомоги, яку батько взмозі надавати, оскільки має постійне місце роботи та регулярний заробіток. Відповідач в судовому засіданні із позовом згідний. Третя особа в судовому засіданні проти задоволення даного позову не заперечує, стверджує, що дійсно навчається та потребує від батька матеріальної допомоги. Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, зокрема: свідоцтво про народження [INFO] [PERSON] серії [NUMBER] від 25.06.1997 року; довідку №7 видану 13.01.2016 року ВП НУБіП України "Заліщицький аграрний коледж ім.Є.Храпливого" про те, що [PERSON] навчається на 1-му курсі коледжу, суд вважає, що позов слід задоволити так, як згідно ст.199 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними двадцяти трьох років, якщо вони продовжують навчання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

В позовній заяві та в судовому засіданні позивач просить розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем 01.03.2004 року, зареєстрований у Шутроминській сільській раді Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис № 01, покликаючись на те, що приблизно коли дитині виповнилося 3-4 роки, між позивачем та відповідачем почали виникати непорозуміння на грунті побутових відносин, оскільки відповідач почав проявляти в сім'ї негативні риси свого характеру. На той час він почав зловживати алкогольними напоями, а будучи в нетверезому стані, влаштовував в сім'ї скандали, під час яких ображав позивача брутальними та образливими словами, принижуючи її гідність, що в свою чергу негативно впливало на стан здоров'я позивача та виховання і здоров'я дитини. Таким чином, позивач в 2009 році, враховуючи те, що відповідач не змінював свого негативного ставлення до сім'ї, припинила з ним остаточно подружні стосунки і з того часу вони проживають окремо. Також позивач просить після реєстрації розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". Від спільного шлюбу в сторін є неповнолітня дочка - [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, разом не проживають, не поєднані спільним побутом, позивач не виявила бажання примиритись та наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сімї, а також створюватиме невизначеність у правах та обовязках подружжя. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що позивачем, доведено той факт, що шлюб розпався саме з вини відповідача, та в свою чергу не спростовано останнім, а відтак з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений нею судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

В позовній заяві та в судовому засіданні позивач просить розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем 01.09.1985 року, зареєстрований у Дунівській сільській раді Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис № 08, покликаючись на те, що протягом останніх декількох років стосунки у подружжі розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім'я припинила своє існування. На даний час у сторони сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Також, позивач просить понесені нею судові витрати покласти на відповідача. Від спільного шлюбу в сторін є малолітня дочка - [PERSON], [INFO]. Позивач в підгготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", зокрема п.11 абз.6, судам роз'яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняти його судом. Суд вважає, що визнання відповідачем даного позову слід прийняти, так як воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, разом не проживають, не поєднані спільним побутом, позивач не виявила бажання примиритись та наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім'ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов'язках подружжя. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений нею судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved