Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Рідкодубівської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним: її мати [PERSON] померла 01 червня 2004 року, свого часу на імя померлої було виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0098304, площею 8,02 га, яка розташована на території Рідкодубівської сільської ради Дворічанського району Харківської області. Сертифікат зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №272 від 29 березня 1998 року, але через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, повязаних з оформленням спадщини після смерті матері. Позивач просила суд визнати за нею право власності на земельну частку (пай), як за спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON]. В судове засідання представник позивача по справі не зявився, надавши заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав викладених у позові, розглянути справу без його участі. В судове засідання відповідач по справі [PERSON] не зявився, надавши заяву в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, просив справу розглянути без його участі. В судове засідання представник відповідача Рідкодубівський сільський голова [PERSON] не зявилася, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила справу розглянути в її відсутність. Суд не вбачає перешкод щодо ухвалення рішення у порядку ч. 4 ст. 174 ЦПК України, оскільки відповідачі фактично визнали позов, і визнання не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб. В ході судового розгляду встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно сертифіката про право на земельну частку (пай) серії ХР №0098304, виданого на підставі рішення Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області №80 від 26 лютого 1997 року, [PERSON] було надано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельну частку (пай) площею 8,02 га, яка розташована на території Рідкодубівської сільської ради Дворічанського району Харківської області. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого виконкомом Рідкодубівської сільської ради Дворічанського району Харківської області серії І ВЛ №439028 від 02 червня 2004 року, [PERSON] померла 01 червня 2004 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №9. Згідно довідки Дворічанської держаної нотаріальної контори Харківської області №371/01-16 від 18.06.2015 року, після смерті [PERSON], яка померла 01 червня 2004 року, з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON]. Також фактично прийняв спадщину син померлої [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори [PERSON] від 01.09.2015 року №723/02-31, позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері [PERSON], в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право спадкодавця [PERSON] на земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом про право на земельну частку (пай) серії ХР №0098304, виданим на підставі рішення Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області №80 від 26 лютого 1997 року. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved