Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

В червні 2015 року Прокурор Веселинівського району звернувся до суду в інтересах [PERSON] із вищевказаною позовною заявою. В обгрунтування\~\~позовних вимог позивач вказав, що [PERSON] визнано обмежено дієздатною, над нею встановлено піклування, піклувальником призначено директора Новосвітлівського психоневрологічного інтернату [PERSON]. Згідно путівки Головного управління праці та соціального захисту населення Миколаївської облдержадміністрації № 46 від 08.05.2007 року, [PERSON] направлено на повне державне утримання до Новосвітлівського психоневрологічного інтернату. 10.05.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, згідно з умовами вказаного договору довічного утримання [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру № 97, розташовану в м.Миколаєві по пр. Героїв Сталінграду 18, а остання зобов'язалась довічно утримувати [PERSON]. Оскільки, в зв'язку з тим, що в момент укладання договору довічного утриманя [PERSON] за станом здоров'я не могла усвідомлювати значення свої дій та керувати ними, позивач просить суд визнати зазначений правочин недійсним та застосувати наслідки його недійсності шляхом повернення квартири у власність [PERSON]. У судовому засіданні прокурор підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Представник третіх осіб Новосвітлівського психоневрологічного інтернату та [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити. Представник третьої особи Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справ у його відсутнісь, просить прийняти рішення по справі на розсуд суду. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Вислухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що [PERSON], [INFO], з 01.03.1987 є інвалідом ІІ групи безстроково, діагноз - шозофренія в параноідальній формі безперервного типу зі стабільним ефектом. Відповідно довідки МСЕК № 012693 від 25.04.2007 року, [PERSON] було роекомендовано перебування в психоневрологічному інтернаті /а.с.7/. Згідно путівки Головного управління праці та соціального захисту населення Миколаївської облдержадміністрації № 46 від 08.05.2007 року, [PERSON] направлено на повне державне утримання до Новосвітлівського психоневрологічного інтернату, /а.с.17/ наказом директора Новосвітлівського психоневрологічного інтернату № 135 від 15.05.2007 року [PERSON] була прийнята на повне державне утримання до даного закладу, на даний час вона також є підопічною інтернату. 10.05.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, згідно з умовами вказаного договору довічного утримання [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру № 97, розташовану в м.Миколаєві по пр. Героїв Сталінграду 18, а остання зобов'язалась довічно утримувати [PERSON] /а.с.6/. Вищевказана квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним підприємством "Суднобудівний завод ім.61 комунара" на підставірозпорядження № 4093 від 07.05.1997 року, яке зареєстроване в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 05.06.1997 року за № 18238. На підставі вищезазначеного договору довічного утримання 16.05.2007 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру /а.с.8-11/. За заявою директора Новосвітлівського психоневрологічного інтернату Веселинівським РВ УМВС України в Миколаївській області було розпочато кримінальне провадження, в рамках цього провадження було проведено експертизу психічного стану [PERSON] /а.с. 27-28/. З висновку судово-психіатричного експерта №114 від 18.03.2015 року вбачається, що [PERSON] страждає на хронічну психічну хворобу у формі параноїчної шизофренії із стійким дефектом особистості по апатоабулічному типу. За своїм психічним станом [PERSON] в момент укладання договору довічного утримання 10.05.2007 року не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. На даний час [PERSON] також не може вірно сприймати обставини, що мають значення у справі та давати щодо них вірні свідчення /а.с.20-28/. Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14.05.2015 року [PERSON] визанано обмеженою дієздатною та призначено [PERSON] піклувальником [PERSON] /а.с.27-28/. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до п.п.2,3 ст.203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вльним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.1 ст.225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до ч.2 ст.3 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. З викладеного є підстави вважати, що під час укладення договору довічного утримування [PERSON] не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, таким чином, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України\~судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] ст. ст. 3, 4, 10, 11, 30, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 16, 203, 215, 225 ЦК України, суд,-

Outcome: approved