Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обгрунтування якого посилалася на те, що на підставі рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 листопада 2015 року з неї на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 400 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повнолітнього віку. На даний час вона не може сплачувати аліменти в раніше визначеному розмірі, так як не працює в зв»язку з тим, що має на утриманні сина-інваліда, який потребує постійного стороннього догляду і тому вона не має можливості влаштуватися на роботу і працювати. Вона отримує допомогу на дитину - інваліда в розмірі 1 400 грн., яких не вистачає навіть для проживання з сином, його лікування та придбання необхідних медичних препаратів. Тому просить суд звільнити її від обов»язку утримувати неповнолітню доньку [PERSON], яка проживає з відповідачем, а у випадку неможливості повного звільнення, просить суд зменшити розмір аліментів до 50 грн. на місяць. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обгрунтування якого посилався на те, що на підставі рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 серпня 2015 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/ 4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку. На момент стягнення аліментів він працював і отримував заробітну плату. Однак на даний час його матеріальне становище змінилося, він не працює, джерелом його доходів є випадкові заробітки. Враховуючи, що він має нерегулярний, мінливий дохід, просить суд зменшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження та визначити їх в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно. При розгляді справи в суді позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, вказавши суду, що її неповнолітній син, який проживає з нею хворіє, в зв»язку з чим потребує постійного догляду та проходження лікування. Вона не працює, так як доглядає за хворим сином. Отримує допомогу на дитину-інваліда в сумі 1 400 грн. щомісяця, тому не може сплачувати аліменти на утримання доньки, яка проживає з відповідачем в раніше визначеному розмірі в сумі 400 грн. щомісячно. Просила суд задовольнити її позовні вимоги. Також вказала, що не заперечує проти задоволення зустрічного позову відповідача. Відповідач [PERSON] на розгляд справи до суду не з»явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала та заперечувала проти їх задоволення, пояснивши суду, що позивачка як мати неповнолітньої доньки, яка проживає з батьком також зобов»язана її утримувати. Ні сімейне, ні матеріальне її становище після стягнення з неї аліментів на утримання доньки в сумі 400 грн. не змінилося. Тому підстав для зменшення їх розміру не має. Необхідність лікування та придбання відповідних ліків неповнолітньому сину, який з нею проживає є підставою для стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину. Разом з цим, просила задовольнити зустрічний позов [PERSON], вказавши, що на даний час він не працює і тому не може сплачувати аліменти на утримання позивачки у раніше визначеному розмірі на утримання сина. Водночас він являючись батьком хворого сина не відмовляється надавати матеріальну допомогу позивачці, пов»язану з понесенням нею додаткових витрат для проходження лікування сином, придбання необхідних медичних препаратів. Заслухавши пояснення сторін та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.10-11). Згідно рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 серпня 2015 року визначено місце проживання неповнолітньої [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON] (а.с.14-15). Разом з цим, як встановлено при розгляді справи судом неповнолітній син - [PERSON], [INFO] проживає з матір»ю [PERSON] (а.с.22). На підставі рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 листопада 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 400 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повнолітнього віку (а.с.16-17). За рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 серпня 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку. Позивачка [PERSON] не працює, на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості не перебуває, з питань працевлаштування не зверталася. Отримує державну соціальну допомогу на дитину інваліда, середній розмір якої складає 1 400 грн. щомісячно (а.с.20,23,86). Згідно трудової книжки, [PERSON] 11 січня 2016 року звільнений з ПАТ «Азовзагальмаш» з посади водія, на даний час не працює (а.с.6-9). Також з матеріалів справи вбачається, що неповнолітній син сторін [PERSON] є інвалідом, має тяжке захворювання нирок, потребує догляду та медичного лікування, проходить періодичні курси лікування за межами міста Маріуполя Донецької області (а.с.24-37). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Частина перша статті 192 СК України визначає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Аналіз ст.192 СК України свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Однак в порушення вищенаведених норм, суд вважає, що позивачкою [PERSON] не доведено належними та допустими доказами зміну її матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення її здоров'я. Тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні її позовної заяви. Обставина на яку посилається позивачка про те, що вона не працює, так як її хворий син, який є інвалідом потребує постійного стороннього догляду не знайшла свого підтвердження при розгляді справи в суді, та зважаючи на її обов»язок як матері утримувати свою доньку, яка проживає з батьком, не може бути підставою для звільнення її від обов»язку утримувати дитину. Не заслуговують на увагу суду доводи позивачки про те, що розмір аліментів на утримання доньки має бути зменшений через те, що їй не вистачає грошей для лікування сина інваліда, який проживає з нею, так як ці витрати є додатковими і вона не позбавлена права звернутися до суду з позовом про їх відшкодування батьком дитини- відповідачем по справі [PERSON] Разом з цим розглядаючи зустрічний позов [PERSON], суд приходить до висновку про те, що оскільки його матеріальне становище змінилося в зв»язку зі звільненням з роботи, на даний час він не працює, тому позбавлений можливості сплачувати аліменти у раніше визначеному судом розмірі. Враховуючи ці обставини, суд змінює розміру аліментів, які стягуються з нього на користь позивачки шляхом зміни способу їх присудження, а тому визначає їх в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: approved