Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Головний лікар Обласного комунального закладу "Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» звернувся до суду із заявою про госпіталізацію в примусовому порядку до психіатричного закладу [PERSON], і в обґрунтування заявлених вимог вказав про те, що 28.08.2016 року о 03-20 год. до гострого психіатричного відділення СОКПНД повторно було доставлено [PERSON] у зв'язку з погіршенням психічного стану. [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад: органічний шизофреноподібний розлад, є інвалідом ІІ групи. Пережила алкогольний психоз, лікувалася в СОКПНД. Періодично проходить курси лікування в неврології. 10.04.2009 року під впливом імперативних галюцинацій нанесла собі множинні самопорізи в ділянку живота, кінцівок і шиї. Багаторазово лікувалася стаціонарно, остання госпіталізація до СОКПНД - з 02.11.2014 року по 11.11.2014 року. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.11.2009 року [PERSON] було визнано недієздатною. Опікуном було призначено її матір - [PERSON] 28.08.2016 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка підтвердила обґрунтованість рішення про її госпіталізацію в примусовому порядку у психоневрологічний стаціонар. Комісія дійшла до висновку про те, що спостереження і лікування [PERSON] можливе тільки лише в стаціонарних умовах. Крім того, ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану. Тому заявник звернувся до суду і просить ухвалити рішення про госпіталізацію в примусовому порядку у психоневрологічний стаціонар [PERSON]. У судовому засіданні прокурор не заперечував проти госпіталізації в примусовому порядку у психоневрологічний стаціонар [PERSON] У судовому засіданні представниця заявника - лікар-психіатр Чігріна В.О. підтримала заявлені вимоги, наполягала на їх задоволенні. У судовому засіданні законний представник - [PERSON] не заперечувала проти госпіталізації в примусовому порядку у психоневрологічний стаціонар [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] не заперечувала проти госпіталізації у психоневрологічний стаціонар. Суд, вислухавши думку прокурора, пояснення представниці заявника, пояснення законного представника, пояснення [PERSON], дослідивши та перевіривши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], хворіє на психічне захворювання: органічний шизофреноподібний розлад. У зв'язку з захворюванням їй встановлено ІІ групу інвалідності. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.11.2009 року [PERSON] було визнано недієздатною. Опікуном було призначено її матір - [PERSON] У зв'язку з психічним захворюванням [PERSON] перебуває на обліку в СОКПНД з 2009 року, неодноразово перебувала на лікуванні (востаннє з 02.11.2014 року до 11.11.2014 року). 28.08.2016 року [PERSON] було госпіталізовано до гострогопсихіатричного відділення СОКПНД у зв'язку з погіршенням психічного стану. 28.08.2016 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка підтвердила обґрунтованість рішення про її госпіталізацію в примусовому порядку у психоневрологічний стаціонар. Комісія дійшла до висновку про те, що спостереження і лікування [PERSON] можливе тільки лише в стаціонарних умовах. Крім того, ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Така госпіталізація особи здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року N 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Відповідно до ст.ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу за рішенням суду без її усвідомленої згоди, якщо її лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Госпіталізація особи до психіатричного закладу призводить до певних обмежень її прав. Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 3, 8, 29, 55 Конституції України гарантують кожному право на недоторканість та неприпустимість обмежень свободи без відповідного рішення суду. Таким чином, на основі з'ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що заява головного лікаря Обласного комунального закладу "Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» про госпіталізацію в примусовому порядку до психіатричного закладу [PERSON] є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved