Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

В липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» (надалі ТОВ «Житлокомцентр») звернулось до суду із вказаним позовом, просили стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги з управління та утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в період з 01.11.2018 по 31.05.2020 року в сумі 6032 гривень, суму індексу інфляції - 149,77 гривень, 3% річних 124,25 грн., а також судові витрати. В обґрунтування вказали, що відповідно до договору від 21.12.2012 року ТОВ «Житлокомцентр» визначено виконавцем послуг з управління будинком та виконавцем послуг з утримання будинком, спорудою або групою будинків та прибудинкових території, багатоквартирного будинку [ADDRESS] , з 01.04.2013 року по теперішній час. В період з 01.11.2018 по 31.05.2020 ТОВ «Житлокомцентр» надавав послуги, але відповідач не проводив оплату, в результаті чого утворилась заборгованість, в сумі 6032,82 гривень. Відповідач зареєстрований за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , а тому є споживачем житлово-комунальних послуг за даною адресою та несе зобов`язання по оплаті цих послуг. 23 жовтня 2019 року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] , яка була судом задоволена та 08 листопада 2019 року був виданий судовий наказ, але за заявою відповідача наказ було скасовано 17 лютого 2020 року ухвалою Жовтневого районного суду по справі №212/9041/19. У зв`язку з наведеним позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати, сплачені при подачі позову до суду. Ухвалою суду від 29 липня 2020 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання не з`явися, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позов не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів, за відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши надані суду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за такими підставами. Судом встановлено, що ТОВ «Житлокомцентр» на підставі договору, укладеного 21 грудня 2012 року між ним та Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради міста Кривого Рогу, визначено управителем та виконавцем послуг з утримання будинком, спорудою або групою будинків та прибудинкової території у Жовтневому районі м. Кривого Рогу (об`єкт № 4), до складу якого входить, по акту приймання передачі передано, будинок [ADDRESS] . Згідно додаткової угоди від 11.11.2013 року до вказаного договору, термін його дії з 01.04.2013 року -безстроково. Відповідно до виписки з фінансового особового рахунку № [NUMBER] від 10.06.2020 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Згідно наданого розрахунку боргу за послуги з утримання і управління будинків та прибудинкових територій за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] наявна заборгованість за період з 01.11.2018 року по 31.05.2020 року, яка становить 6032 грн. Як вбачається з розрахунку, оплата за вказаний період споживачем не проводилась (а.с.8). За вказаний період ТОВ "Житлокомцентр" нараховував щомісяця з відповідача плату за надані послуги виходячи з площі квартири 76,80 м.кв. та згідно до встановленого тарифу, на підтвердження чого позивачем надано, а судом досліджено відповідну помісячну інформацію про витрати на утримання будинку позивача, з яких вбачається, що позивачем у спірний період надавався відповідний обсяг послуг з розрахунком їх вартості як складової частини тарифу, зокрема: послуги з прибирання прибудинкової території, технічного обслуговування внутнішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення, і зливової каналізації, послуги з дератизації, дезінсекції, обслуговування димовентиляційних каналів; поточний ремонт конструктивних елементів будинку та інших послуг, підтверджених інформацією про щомісячні витрати на послуги з утримання будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.20-44). 08.11.2019 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу виданий судовий наказ про стягнення з відповідача [PERSON] , заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги утримання будинків і споруд та при будинкових територій за період з 01.11.2018 року по 30.09.2019 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.02.2020 року за заявою [PERSON] судовий наказ скасовано. Згідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до вимог ст. 10 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року власники зобов`язані брати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території пропорційно займаної площі. Статтею 66 ЖК України закріплено, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України строки оплати встановлено -щомісячно. Відносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, управителем, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до вимог ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, оплата житло-комунальних послуг проводиться споживачем у строки встановлені договором або законом. Статтею 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року передбачений обов`язок споживача здійснювати оплату житлово-комунальних послуг щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, передбачено, що послуга з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відноситься до житлової послуги, в розумінні ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року послуга з управління багатоквартирним будинком, до якої входить послуга з утримання будинку є житловою послугою. Враховуючи, що між позивачем та відповідачем договір про надання житлово-комунальних послуг не укладався, правовідносини між сторонами по справі регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» та нормами Цивільного, Житлового кодексів України. Відповідно до чинного законодавства відповідачі повинні щомісячно сплачувати за послуги з управління та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, а також комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказане відповідає, правовій позиції Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, та у справі № 6-2951цс15 від 20.04.2016 року. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Таким чином, дослідивши та перевіривши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами виконання своїх обов`язків по утриманню будинку позивача, що є підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі, а саме стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за послуги з управління та утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в період з 01.11.2018 по 31.05.2020 року в сумі 6032 грн. Крім того, статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши надані позивачем розрахунки суд погоджується з ними та огляду на ст. 625 ЦК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача сума індексу інфляції в розмірі 149,77 грн. та 3% річних в розмірі 124,25 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України та задовольняючи вимоги позивача, стягує з відповідача [PERSON] документально підтверджені та сплачені судові витрати по справі в розмірі 2102 грн.

Outcome: approved