Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Жовтнева райадміністрація Маріупольської міської ради звернулася в суд з позовом, у якому просить відібрати у відповідача дітей без позбавлення батьківських прав та стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO]. Позов обґрунтовує тим, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO]. Мати дітей померла [INFO]. Відповідач з 26.06.2012 року відбував покарання в Макіївській ВК №32. Згідно з рішенням колегії Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради малолітнім надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 27.11.2013 року рішенням колегії Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради малолітні влаштовані на повне державне забезпечення до комунального закладу «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області», де вони перебувають по теперішній час. 23.06.2014 року відповідач звільнився з місць позбавлення волі, але по теперішній час не прийняв дієвих заходів щодо повернення малолітніх дітей до своєї родини. 08.10.2014 року прийнято рішення про недоцільність передачі малолітніх для подальшого виховання у сім'ю батька [PERSON] У зв'язку з вищенаведеним постала потреба звернутися до суду з даним позовом. Від представника позивача надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач до залу судового засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, надала на адресу суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Прокурор вважала доцільним задовольнити позов. Вивчивши матеріали справи в їхній сукупності, допитавши сторони, суд дійшов висновку про те, що позов Жовтневої райадміністрації Маріупольської міської ради підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з ч.7, ч.8 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). Матір'ю дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON]. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.07.2013 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.9). Рішеннями колегії Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради від 27.11.2013 року [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO],влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення (а.с.13-14). З повідомлення в.о. начальника Макіївської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Донецькій області Звягіна С.М. від 23.07.2013 року вбачається, що [PERSON] засуджений Іллічівським районним судом м.Маріуполя, та буде відбувати покарання до 30.05.2015 року (а.с.14). Відповідно до копії довідки про звільнення серії ДОН №18860 [PERSON] був звільнений з місць позбавлення волі на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію в 2014 році» 23.06.2014 року (а.с.17). З інформації директора дитячого будинку «Центр опіки» Лазаренко Л.В. №1024 від 13.10.2014 року вбачається, що [PERSON], з моменту звільнення з місць позбавлення волі навідав дітей у закладі 4 рази (а.с.19). Відповідно до ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Положення ст.ст. 11,12,14 Закону України "Про охорону дитинства" передбачають, що сім`яє природним середовищем для фізичного, духовного,інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину,піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved