Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

До Василівського районного суду звернулася в.о.головного лікаря Комунальної установи Василівська ЦРЛ Василівської районної ради Запорізької області [PERSON] з заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу - [PERSON], [INFO], не працюючого, проживає в [INFO] з своєю сестрою та її малолітніми дітьми, а також дорослим племінником, зловживає алкоголем, хворіє на туберкульоз з 2010 року, лікувався в СВК- 55 в 2010 та 2012 роках. Звернувся в березні 2015 року у зв'язку з погіршенням самопочуття, виявлено рецидив туберкульозу. Лікувався в обласному протитуберкульозному диспансері, де встановлено діагноз: МРТБ (01.04.2015) інфільтративний верхньої частки лівої легені з обсемінінням Дестр + МБТ +М +МГ+ Риф + К+Резист I (HRS) Резист II (-) ПТБ лівобічний ексудативний плеврит [PERSON] 0 Кат 4 (РТБ) Ког 2 (2015) з 26.03.2015 по 09.06.2015, виписаний за систематичне зловживання алк зголю. 3 12.06.2015 року по 29.06.2015 рік та з 06.07.2015 року по 10.07.2015 рік лікувався коротко терміново в Веселянській туберкульозній лікарні, двічі виписувався за самовільне залишення лікарні. Для амбулаторного лікування не з'являйся, а останннім часом воно стало неможливим у зв'язку з прибуттям в помешкання, де проживає хворий, його сестри з малолітніми дітьми, тому що [PERSON] хворіє на заразну форму туберкульозу. Хворий [PERSON] порушує ст.20 Закону України «Про протидію захворюванню ца туберкульоз», № 2586-3 від 05.07.2001 року, в якій зазначено, що хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані дотримуватися призначеного їм режиму лікування, проходити у встановлені строки обов'язкові медогляди та обстеження, дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. З врахуванням того, що хворий на заразну форму туберкульозу є небезпечним, як джерело інфекції, для своєї сім'ї та суспільства за висновком лікарсько-консультативної комісії КУ «Василівська ЦРЛ» ВРР ЗО він підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу КУ «Запорізький обласний протитуберкульозний диспансер», що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя вул.. Перспективна 2, строком на 3 місяці на підставі ч. 1 ст. 11 Закону України «Про Протидію захворюванню на туберкульоз», ст.. 22 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Заявниця просить суд ухвалити рішення про примусову госпіталізацію хворого на заразну форму туберкульозу [PERSON], [INFO], - до протитуберкульозного закладу КУ Запорізький обласний протитуберкульозний клінічний диспансер» ЗОР, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя вул. Перспективна, 2, строком на три місяці. Виконання рішення суду покласти на Василівський РВ ГУМВС в Запорізькій області. В судове засідання представник заявника в особі [PERSON] не зявилась, але надала заяву, в якій просить суд розглядати справу у її відсутності, заявлені вимоги просить задовольнити. Відповідно до ст.285 ЦПК України, у звязку з тим, що за даними протитуберкульозного закладу особа, щодо якої заявлена вимога про госпіталізацію, становить загрозу розповсюдження хвороби, оскільки є джерелом розповсюдження інфекції для осіб, які з нею контактують, суд вважає можливим розглянути справу без участі [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії Комунального закладу «Василівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Василівської районної ради Запорізької області № 150 від 26.08.2015 року, який є у справі, [PERSON] потребує примусової госпіталізації до Запорізького обласного протитуберкульозного клінічного диспансеру. У період часу з 12.06.2015 року по 29.06.2015 року та з 06.07.2015 року по 10.07.2015 року лікувався коротко терміново в Веселянській туберкульозній лікарні, двічі виписувався за самовільне залишення лікарні. [PERSON] хворіє на заразну форму туберкульозу та, незважаючи на це, відмовляється від лікування, що становить небезпеку для його родичів та суспільства, а також загрожує його здоров'ю та життю. Таким чином, [PERSON] ставить під загрозу здоров'я оточуючих осіб та унеможливлює ефективне проходження подальшого лікування. Відповідно до Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз, туберкульоз віднесено до соціально небезпечних інфекційних хвороб. Згідно з вимогами зазначеного Закону, особи, хворі на туберкульоз, зобов'язані дотримуватись режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити в установлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, дотримуватись вимог санітарно-протиепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах. На роботі і в побуті, вживати інших заходів для запобігання поширенню туберкульозу. Згідно ст.12 Закону України Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз від 05 липня 2001 року хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають примусовій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобовязані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від примусової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та примусової госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Обовязкова госпіталізація осіб, щодо яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється на строк до трьох місяців. Продовження лікування цих осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк на підставі висновку лікарської комісії протитуберкульозного закладу. Відповідно до ст.11 Закону України Про внесення змін до Закону України "Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз" та інших законодавчих актів України від 22 березня 2012 року, у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Продовження строку примусової госпіталізації таких осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування цього хворого. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки [PERSON] в добровільному порядку відмовляється пройти курс лікування від захворювання на туберкульоз, який супроводжується бактеріовиділенням, що на теперішній час становить загрозу розповсюдженню хвороби. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved