Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON]в якому просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1300,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказала, що 18 вересня 2015 року зареєструвала шлюб з відповідачем, який 05 грудня 2017 року розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON]. Синпроживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріально забезпечувати сина відмовляється. На даний час відповідач працює не офіційно, має доходи, має задовільний стан здоров'я, на його утриманні інших осіб не має. Вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 1300,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час місце розгляду справи в суді, про причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення чи розгляд справи без його участі суду не надав. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2017 року, яке набрало законної сили 22 грудня 2017 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 18 вересня 2015 року Подібнянською сільською радою Маньківського району Черкаської області, актовий запис № 4. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище - «[PERSON]». З копії свідоцтва про народження вбачається, що [INFO] року народився [PERSON] і його батьками в свідоцтві вказані: батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно довідки виконавчого комітету Миколаївської сільської ради від 18 грудня 2017 року №410 [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею проживають [PERSON], [INFO] - син, [PERSON] - мати. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, що стягуються з батьків суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.184 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. За таких обставин, суд вважає позов частково обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки позивач просить стягувати аліменти в розмірі, що становить значно більше половини визначеного законодавством прожиткового мінімуму. Крім цього, позивач в позовній заяві не вказала обставин на підтвердження правильності і справедливості визначеного нею розміру аліментів, та не надала доказів на підтвердження правильності визначеного розміру аліментів. Позивач взагалі не обґрунтувала потребу в стягненні аліментів в зазначеному нею розмірі. Крім цього відсутні також і докази на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі. Враховуючи, що позивач проживає з дитиною, яка перебуває на її утриманні, а відповідач працездатний, з нього на користь позивача мають стягуватися аліменти на утримання дітей. Визначаючи розмір аліментів судом враховується, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років згідно Зaкoну України "Про Державний бюджет нa 2018 рік" встановлений з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Враховуючи рівний обов'язок батька і матері утримувати своїх дітей суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, оскільки внесок батьків буде відповідати прожитковому мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому також були враховані всі обставини справи, розмір аліментів визначений, виходячи із засад об'єктивності, виваженості та справедливості. Враховуючи, що позов виник з вини відповідача, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved