Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій вказує, що 11 липня 1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сім`я не склалася, між подружжям втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Сторони припинили подружні стосунки і ведення спільного господарства. В подальшому збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Сторони в судове засідання не з`явилися. Від позивача надійшла заява, в якій вона позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач у своїй письмовій заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в судовому засіданні з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: сторони одружилися 11 липня 1998 року, шлюб зареєстрований у Володимирівській сільській раді Красноградського району Харківської області, актовий запис № 9. Суд враховує, що в сторін фактично припинені шлюбні відносини і ведення спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав. Спір про розподіл майна не розглядається. Від позивача не надходило клопотання про зміну свого прізвища після розлучення на дошлюбне. Згідно положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ст.82 ЦПК України зазначено, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. (ст.111 СК України). За змістом ст.111 СК України суд не зобов`язаний призначати строк для примирення подружжя. Згідно ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, аналізуючи наведені докази та даючи їм оцінку, враховуючи визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні останньою судові витрати по справі. При цьому, оскільки позов задоволений у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" позивачу має бути повернено з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В даному випадку позивач при зверненні до суду з позовом за квитанцією №1017738953 від 06 листопада 2020 року сплатила 840,80 грн., отже 420,40 грн. має бути повернуто позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved