overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

В червні 2014 року до суду звернувся [PERSON], який просить встановити факт належності йому архівних довідок за №№146,147,148 від 11 червня 2013 року, довідок за №№149,150,151 від 12 червня 2013 року, виданих районною комунальною архівною установою „Трудовий архів" Теплицької районної ради Вінницької області, оскільки в текстах цих документів, які містять інформацію про періоди його роботи в колгоспах «Комунар» та «Перше Травня» с.Побірка Теплицького району та в КСП «Побірське», ТОВ «Колос» с.Побірка Теплицького району, неправильно вказано його по батькові як «Філімонович», що потрібно для призначення та нарахування пенсії. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заявлені вимоги. Пояснив, що для оформлення пенсії до управління Пенсійного фонду необхідно подати довідки про заробітну плату, однак, в архівних довідках вказано його по батькові неправильно, що перешкоджає в оформленні пенсії. Від заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі - надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника управління, проти встановлення факту належності архівних довідок [PERSON] не заперечують. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснила, що знає заявника майже тридцять років, разом працювали в сільськогосподарських підприємствах в с.Побірка. [PERSON] працював трактористом, був бригадиром тракторної бригади. Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника та показання свідка, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності заявнику архівних довідок за №№146,147,148 від 11 червня 2013 року, та довідок за №№149,150,151 від 12 червня 2013 року, виданих районною комунальною архівною установою „Трудовий архів" про те, що в книгах обліку праці і розрахунків колгоспів «Комунар» та «Перше травня» с.Побірка, КСП «Побірське», ТОВ «Колос» та ПСП «Оберіг» с.Побірка за 1980-1984, 1985-1989, 1990-1994, 1995-1999 та 2000-2004 роки значиться [PERSON]. Факт роботи заявника в сільськогосподарських підприємствах с.Побірка підтверджується показами свідка [PERSON]. Відомості, що викладені в архівних довідках, узгоджуються з записами в трудовій книжці колгоспника №1091, яку було видано на ім'я [PERSON] 12 травня 1979 колгоспом «Комунар» с.Побірка Теплицького району. [PERSON] народився [INFO] року в с.Побірка Теплицького району, що підтверджується свідоцтвом про народження([NUMBER]). Відповідно архівної довідки №03-54 від 18 квітня 2014 року, виданої архівним відділом Теплицької районної державної адміністрації, колгосп «Комунар» перейменовано в колгосп «Перше Травня» рішенням Вінницького облвиконкому №261 від 29 липня 1987 року; рішенням загальних зборів членів колгоспу «Перше Травня» с.Побірка Теплицького району від 25 листопада 1992 року колгосп «Перше Травня» реорганізовано в КСП «Побірське»; рішенням загальних зборів членів КСП «Побірське» с.Побірка від 22 лютого 2000 року КСП «Побірське» реорганізовано в ТОВ «Колос». Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, виданої за №18823903 від 12 червня 2014 року, ТОВ «Колос» с.Побірка припинено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

В червні 2014 року ПАТ „ЕК Одесаобленерго" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 1841,19 грн. Представник позивача - Мазур М.В. просила розглянути справу без участі представника позивача та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлені судом судові повістки відповідачу [PERSON], за відомими судові двома адресами її місця проживання, в т.ч. за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, були повернуті судові з помітками пошти про те, що відповідач не з'являється на пошту для отримання судової повістки за залишеними для неї повідомленнями пошти. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою : [ADDRESS], на підставі чого Південним РЕМ ПАТ „ЕК „Одесаобленерго", який поставляє електричну енергію за вказаною адресою, відповідачу [PERSON] як споживачу електричної енергії був присвоєний особовий рахунок № [NUMBER]. Таким чином, сторони перебувають у договірних правовідносинах. Відповідно до п.42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357 (зі змінами та доповненнями, споживач повинен здійснювати розрахунки за спожиту електричну енергію. Пунктом 19 згаданих Правил передбачено що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно з зробленим позивачем розрахунком заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER], відкритим позивачем на ім'я відповідача [PERSON], відповідно до показань електролічильника за розрахунковий період з 16.07.2012 року по 16.10.2013 року, заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту електричну енергію в загальній кількості 5571кВт. становить 1841,19 грн. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 243,60 грн., пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

В червні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору від 09 листопада 2012 року відповідачка отримала кредит у розмірі 3099 гривень. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Позичальником умови укладеного кредитного договору систематично не виконувалися. Станом на 12 квітня 2014 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 2898,94 грн. Тому просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09 листопада 2012 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ "Дельта Банк" був укладений кредитний договір відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 3099 грн., що підтверджується копіями заяви (а.с.6-7), видаткової накладної (а.с.9) та меморіальним ордером (а.с.4). Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача (а.с.5) станом на 12 квітня 2014 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 2898,94 грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача заборговану суму по кредитному договору в розмірі 2898,94 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

В червні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 04 березня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 30 квітня 2014 року має заборгованість в сумі 25227,75 гривень. Просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 25227,75 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 04 березня 2008 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями заяви від 04 березня 2008 року (а.с.8), довідки про умови кредитування (а.с.9-14), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.19). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-7) станом на 30 квітня 2014 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 25227,75 грн. в тому числі: 5750,23 грн. - заборгованість за кредитом; 14772,51 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3027,50 грн. - комісія; 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина), 1177,51 грн. - штраф ( процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 252,28 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

В червні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 14 серпня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 13 травня 2014 року має заборгованість в сумі 14434,48 грн. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 14434,48 гривні. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14 серпня 2008 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями заяви від 14 серпня 2008 року (а.с.8), умовами і правилами надання банківських послуг (а.с.9-11), Статутом ПАТ "Акцент-Банк" (а.с.19). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5-7) станом на 13 травня 2014 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 14434,48 грн. в тому числі: 1552,42 грн. - заборгованість за кредитом; 5313,51 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6405,00 грн. - комісія; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 663,55 - штраф ( процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

В червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № K2XRFA80460424 від 05.03.2012 року [PERSON] 05.03.2012 року отримав кредит у розмірі 5432.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в щомісячно в період сплати, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками , комісією, а також іншими витрати згідно договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 16.05.2014 року має заборгованість - 11 426, 27 грн., яка складається з наступного: 5432,72 грн. - заборгованість за кредитом; 6,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 705, 21 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 4261.80 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штраф відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 520,30 грн. - штраф (процентна складова). А також ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 гривень. Представник позивача в судому засіданні позов підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі в судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Таким чином, суд вважає за можливе,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

В червні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що після розірвання шлюбу з відповідач не надає належної допомоги на утримання сина, не приймає участі в житті дитини, його вихованні та розвитку, а тому змушена звернутися до суду з позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, але від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити без участі сторін. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Розглянувши подані документи і матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.9). Дитина проживає разом з матір'ю [PERSON] (а.с.6). Домовленості про утримання дитини в досудовому порядку сторонами не досягнуто. Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі, стягнувши з відповідача аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.06.2014 року, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави, що складаються з судового збору розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

В червні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка вказала, що з 13 грудня 1988 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Неповнолітній син [PERSON] перебуває на утриманні [PERSON], тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 13 грудня 1988 року. Від даного шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON] і неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивачки [PERSON] відповідач коштів на утримання сина не дає, хоча як батько відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З довідки № ЛМ-00000006 від 11 червня 2014 року вбачається, що відповідач з 3 березня 2014 року працює на посаді охоронника ТОВ "Лемківська Мрія" і його заробітна плата за березень-травень 2014 року становить 4 500 гривень. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України суд враховує матеріальне становище дитини, сторін та визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 243 гривень 60 копійок судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

В червні 2014 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 03 червня 2013 року помер її чоловік - [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] та 1/5 частина квартири [ADDRESS]. Нотаріальна контора відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на майно померлого накладено арешт на підставі постанови ВДВС Мінського районного управління юстиції у м. Києві від 22 жовтня 2001 року. Однак, за даними ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві у відділі виконавчі провадження відносно [PERSON] відсутні. Тому просила зняти арешт зі спадкового майна, накладений постановою ВДВС Мінського районного управління юстиції від 22 жовтня 2001 року. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, викладене підтвердила. Представник відповідача - Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із накладенням арешту на все майно [PERSON] на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Мінського РУЮ у м. Києві від 22 жовтня 2001 року, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.10). За даними Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.12), станом на 1 листопада 2013 року у відділі виконавчі провадження відносно [PERSON] не перебувають, а виконавчі провадження та журнал обліку виконавчих проваджень за 2001 рік знищено. [PERSON] належали: житловий будинок [ADDRESS] та 1/5 частина квартири [ADDRESS], що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.7) та про право власності на житло (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається. За таких обставин, оскільки на виконанні виконавчої служби виконавчі провадження відносно [PERSON] відсутні, а накладений в 2001 році арешт не знятий, то суд вважає за необхідне зняти арешт з належного [PERSON] майна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

В червні 2014 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що 22.03.2006 року укладено кредитний договір ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», з відповідачем [PERSON],за яким останній отримав кредит у розмірі 2500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач не виконав умов кредитного договору належним чином, тому має заборгованість -18179, 31 грн. Позивач прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 18179, 31 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та прохав його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Судом встановлено, що 22.03.2006 року укладено кредитний договір ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.7-13). Станом на 28.05.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] перед банком становить 18179, 31 грн.: заборгованість за кредитом - 2278, 44 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 14559 грн., штраф (фіксована частина - 500 грн., штраф ( процентна складова) - 841, 87 грн., яка врахована в новому розрахунку заборгованості (а.с.4-6). Отже, заборгованість становить 18179, 31 грн. Згідно ст.ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України "боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання". Відповідно до ст. 1054 ч.2, ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Оскільки відповідач неналежним чином виконував зобов'язання внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає стягнути з нього на користь позивача заборгованість в сумі 18179, 31 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved