Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 11 вересня 1988 року Тартацькою сільською радою Чечельницького району Вінницької області між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб за актовим записом №15. Від даного шлюбу мають дорослих дітей. Сімейне життя з відповідачем не склалося і подальше проживання з відповідачем стало нестерпним, через його потяг до спиртного, після вживання якого він не контролює свої дії. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON], позов підтримав повністю та просить задоволити. Відповідач проти задоволення позову не заперечує, пояснивши, що позивачка з 2011 року перебуває на заробітках за межами України, приїжджає дуже рідко, тому їхня сім'я фактично розпалася. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Суд, вислухавши представника позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю по слідуючим підставам. Як вбачається із свідоцтва про одруження серія 11-АМ № 345683 виданого Тартацькою сільською радою Чечельницького району Вінницької області 11 вересня 1988 року сторони зареєстрували шлюб 11 вересня 1988 року по актовому запису №15. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Як вбачається з ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище в зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер їх відносин, наполягання на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім'ї неможливо, а також визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved