Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів звернулась [PERSON] . В своєму позові позивач зазначає, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2016 року від якого мають одну малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . В останній час між ними шлюбні відносини припинилися, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На даний час вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, за її переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Крім того, на даний час вона перебуває у декретній відпустці по догляду за сином. Відповідач не надає кошти на утримання дитини та на її утримання у розмірі, необхідному їй, для забезпечення фізичного, духовного розвитку дитини та її утримання. В судове засідання 27 січня 2020 року позивач не з`явилась, однак подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог у якій остаточно просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином повноліття; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі одного прожиткового мінімуму на працездатну особу починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином трьохрічного віку та провести розгляд справи у її відсутності. В судове засідання відповідач не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про визнання зменшених розміром позовних вимог позивача про розірвання шлюбу між ним та позивачкою; стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином повноліття та стягнення на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі одного прожиткового мінімуму на працездатну особу починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином трьохрічного віку та просив провести розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2016 року. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 26 листопада 2016 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 листопада 2016 року, про що складено відповідний актовий запис№1736. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловік [PERSON] , дружини [PERSON] . Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 31 серпня 2017 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №2208. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, фактично їх сім`я розпалась, перспектив для збереження сім`ї не вбачається, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що малолітній син сторін проживає з матір`ю, яка на даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, а також те, що відповідач визнав заявлені позовні вимоги, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, а також те, що відповідач визнав заявлений розмір аліментів, які позивач просить суд з нього стягнути, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, а відповідач звільнений від сплати судового збору оскільки являється учасником АТО, тому судові витрати за дану позовну вимогу слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved