Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., державний виконавець Березнівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Ціпан В.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач в обґрунтування заявлених вимог вказує, що відповідно до виконавчого напису №13489, вчиненого 14.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., з неї підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 12.11.2012 року у розмірі 37 999 грн., що включає в себе: заборгованість за тілом кредиту 3281,41 грн.; заборгованість за відсотками - 29233,83 грн., заборгованість з комісії та пені - 3199 грн. та штраф - 500 (фіксована частина), 1785,71 грн. (відсоток суми заборгованості). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.01.2018 року на підставі виконавчого документу - виконавчого напису №13489, вчиненого 14.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., державним виконавцем Березнівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Ціпаном В.В. було відрито виконавче провадження. [PERSON] вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки при вчиненні даного напису нотаріус керувався Постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10.12.2014 року на підставі Постанови №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14 від 22.02.2017 року Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року було визнано незаконною, а відтак виконавчий напис нотаріуса, що був вчинений на підставі незаконного нормативно-правового акту є таким, що виконанню не підлягає. Крім того, виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, однак за змістом виконавчого напису період, за який стягується заборгованість становить понад три роки, а саме з 12.11.2012 року по 31.07.2017 року. За вказаних обставин заборгованість, яка була стягнута на підставі оспорюваного виконавчого напису не може вважатись безспірною. З урахуванням наведеного, просить визнати виконавчий напис №13489, вчинений 14.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., про стягнення з неї та користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню. Стороною відповідача було подано відзив, згідно якого банк заперечив проти задоволення позову, покликаючись на те, що відповідачем для вчинення виконавчого напису нотаріусом було надано необхідні документи відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року. Крім того, вказує, що сторони в порядку ст.259 ЦК України збільшили строк давності до 50 років, а тому виконавчий напис було вчинено у межах визначеного строку. Щодо покликання сторони позивача на те, що заборгованість не є безспірною вказав, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені вищевказаним Переліком, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Як слідує з виконавчого напису строк, за який вчиняється напис є строком дії договору, а не день виникнення права вимоги, з якого обмежено термін вчинення напису. Натомість право вимоги у банку виникло з дати несплати щомісячного платежу в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України 31.10.2014 року, а щодо усієї суми боргу з 01.05.2016 року, тобто першого дня закінчення строку дії картки. Додатком до відзиву зазначено копія умов та довідка про картки. Як вбачається із акту про неможливість друку додатків до листа від 27.08.2018 року, складеного головним спеціалістом з ІТ дані файли не були прикріплені до листа, а на них було вказано посилання, однак по даному посиланню файли не вдалось завантажити та роздрукувати. Про вказаний факт було повідомлено представника відповідача шляхом надіслання листа на електронну адресу, на що було отримано відповідь про надіслання документів поштою, проте вказані додатки на адресу суду так і не надійшли. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Представник позивача адвокат Щур О.В. в судове засідання не з`явився, подав заяву, відповідно до якої підтримав позовні вимоги повністю та просить провести розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача. У поданій відповіді на відзив представник позивача вказав, що окремою самостійною і достатньою підставою для задоволення заявлених позовних вимог є підтверджений факт звернення відповідача до нотаріуса з пропуском строку позовної давності. Умовами договору погашення заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями, а отже поряд з установленим строком дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. При цьому початок перебігу строку позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певним моментом, що свідчить про порушення права особи, яким у даному випадку є несплата чергового платежу. Крім того, відповідачем не надано доказів про надання [PERSON] згоди на збільшення позовної давності, як це передбачено ст.259 ЦК України, оскільки за вимогами вказаної норми договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Мазурок А.А. в судове засідання не з`явився, відповідно до письмової заяви просить провести розгляд справи у його відсутності, в задоволенні позову відмовити з підстав, що вказані у відзиві. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., державний виконавець Березнівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Ціпан В.В. в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце його проведення повідомлялись належним чином. Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. 19.07.2018 року представником позивача адвокатом Щуром О.В. було подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення заборгованості за оспорюваним виконавчим написом. Згідно ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 20.07.2018 року вказану заяву було задоволено, вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом №13489, вчиненим 14.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 12.11.2012 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, [PERSON] виявила бажання оформити на своє ім`я кредитну картку «Універсальна». Із представленого стороною відповідача розрахунку заборгованості за договором №б/н від 12.11.2012 року, укладеним між ПриватБанком та [PERSON] , вбачається, що заборгованість за наданим кредитом станом на 31.07.2017 року становить 37999,95 грн., що включає в себе: заборгованість за тілом кредиту 3 3281,41 грн.; заборгованість за відсотками - 29 233,83 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3199; заборгованість по судовим штрафам 2285,71 грн. Відповідно до виконавчого напису №13489, вчиненого 14.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 12.11.2012 року у розмірі 37 999 грн., що включає в себе: заборгованість за тілом кредиту 3281,41 грн.; заборгованість за відсотками - 29233,83 грн., заборгованість з комісії та пені - 3199 грн. та штраф - 500 (фіксована частина), 1785,71 грн. (відсоток суми заборгованості). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.01.2018 року на підставі виконавчого документу - виконавчого напису №13489, вчиненого 14.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. відрито виконавче провадження. До відзиву стороною відповідача долучено роздруковану копію письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором №б/н від 12.11.2012 року, проте доказів отримання позивачем вказаної вимоги сторона відповідача суду не представила. Норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу наведених норм можна дійти наступних висновків. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. Вирішуючи питання щодо безспірності заборгованості, стягнутої відповідно до оспорюваного виконавчого напису, суд приймає до уваги наступне. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п.3.3 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України), тобто з дня, коли стягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобов`язання боржником порушено. Як вбачається із долученого відповідачем розрахунку заборгованості №б/н від 12.11.2012 року, останній платіж [PERSON] здійснила 19.12.2014 року. Таким чином, вже з 19.12.2014 року право на належне виконання зобов`язання боржником [PERSON] порушено. Згідно оспорюваного виконавчого напису період, за який проводиться стягнення, становить 1722 дні, з 12.11.2012 року по 31.07.2017 року, тобто за період більше трьох років з дня виникнення права вимоги, що суперечить положенням ст.88 Закону України "Про нотаріат". Будь-яких належних доказів щодо строку дії кредитної картки, користування якою здійснювала позивач, сторона відповідача суду не представила. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд погоджується із доводами сторони позивача, що вимога банку не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення виконавчого напису нотаріусом. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є законними та обґрунтованими, а отже підлягають до задоволення.

Outcome: approved