Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суд з позовом до [PERSON] , третьої особи Служби у справах дітей Володимирецької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 17.11.2016 року шлюб між сторонами було розірвано та визначено місце проживання доньки з матір`ю та стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання дитини. Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . На час розгляду справи про розірвання шлюбу в суді позивачка та відповідач проживали окремо. Дитина весь час проживала зі [PERSON] . Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, не відвідує її, не бере участі у вихованні та не бере участі в втратах на утримання, має заборгованість по сплаті аліментів, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. І все це незважаючи на те, що батько проживає в одному населеному пункті з дитиною. Службою у справах дітей, як органом опіки та піклування, було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, що відповідає інтересам дитини. Вище наведені обставини і стали підставою для звернення до суду з позовом про позбавлення відповідачки батьківських прав. Ухвалою Володимирецького районного суду від 10.12.2020 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивачка та представник позивачки в судове засідання не з`явилися, але представником позивачки було надано до суду заяву в якій вона просила розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, про дату, час та місце судового засідання, призначеного на 14.01.2021 року, повідомлений судом належним чином, однак судові повістки направлені судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання повернуто до суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Встановивши, що відповідач відсутній за зареєстрованим місцем проживання, наступні виклики [PERSON] суд здійснював через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оголошення від 18.01.2021 року, 10.02.2021 року, 23.02.2021 року. Відповідачу пропонувалось з`явитись в судове засідання, або надати відзив проти позову та докази, які є в наявності. У визначений законодавством термін відповідачем [PERSON] , жодних дій щодо вищевказаного не вчинено, що за правилами ч. 11 ст. 128 ЦПК України свідчить про належне його повідомлення. З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи з ухваленням заочного рішення. Представник Служби у справах дітей Володимирецької районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, але надали суду заяву в якій просили розгляд справи проводити у відсутності їх представника, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши обставини справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, сама дитина, яка досягла 14 років. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків , як позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх або неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Стаття 164 СК України чітко встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення дітей до батьків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення від виконання обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних, інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм маралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , Даний факт стверджується оглянутим в судовому засіданні та долученим до справи свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 17.11.2016 року шлюб між сторонами було розірвано та визначено місце проживання доньки з матір`ю та стягнуто аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання дитини. Згідно довідки №1292 від 09.11.2020 року яка видана виконкомом Довговільської сільської ради вбачається, що дитина проживає разом із [PERSON] , Також дані обставини підтверджуються актами обстеження умов проживання матері і батька дитини. Також матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] , має заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів яка надана виконавчою службою. Відповідно ч.ч.4,5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно рішення Володимирецької РДА №107 від 29.10.2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його малолітньої доньки [PERSON] , визнано таким, що відповідає інтересам дитини. Згідно висновку №4590/01-34/20 від 30.10.2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його малолітньої доньки [PERSON] , розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Володимирецької райдержадміністрації, за результатами засідання якої позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його малолітньої доньки [PERSON] , було визнано за доцільне. Таким чином, надані по справі докази вказують на свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов`язки, піклуватись про дитину та займатись її вихованням. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] , вихованням та утриманням своєї малолітньої дитини не займається, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, її матеріальному утриманню, а тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved