Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від [PERSON] вказано, що 18 липня 1992 помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок №75, по вул.(Леніна) [PERSON], с. Трудолюбимівка, Михайлівського району Запорізької області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 4 вересня 1973 року, посвідчений Токмацькою державною нотаріальною конторою. На час смерті батька державна реєстрація договору купівлі-продажу житлового будинку її батьками здійснена не була. Після смерті батька, її брат [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом 2 лютого 1995 року на частину спадкового майна: автомобіль «Москвич 2140» 1981 року випуску. Згідно рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 лютого 2002 року за [PERSON] визнано право власності у порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] на майновий пай в розмірі 3710 грн. в СВК «Високе» Михайлівського району Запорізької області. [PERSON] спадщину після смерті батька не приймала, подавши заяву нотаріусу про відмову від прийняття спадщини. Право на спадщину у вигляді житлового будинку, який належав батьку ні її брат, ні матір не оформлювали. Позивач зазначає, що у вказаному житловому будинку безперервно проживає по теперішній час з 1974 року, а з 1985 року її чоловік - [PERSON], з 1992 року син - [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не претендують на житловий будинок та не бажають набувати право власності. Земельна ділянка під вказаним житловим будинком, якому рішенням виконкому №25 від 13 серпня 2015 року присвоєно номер - 75 не приватизована. Враховуючи те, що вона безперервно володіє житловим будинком понад 10 років, позивач просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач [PERSON] просила суд задовольнит позов на підставах, викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти позову не заперечують. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області не зявився, про причини неявки суду не повідомив про час і місце судового розгляду був повідомлений своєчасно і належним чином. Свідок [PERSON] суду повідомила, що проживає в [INFO]. Їй відомо, що [PERSON] з 1974 року безперервно проживає за адресою: [INFO]. І семирічному віці вона переїхала туди з батьками, вийшла заміж і на теперішній час проживає з чоловікам і сином. Має домашнє господарство, обробляє город. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона товаришує з [PERSON], а також проживає з нею по сусідству, за адресою6 с. Трудолюбимівка вул. Миру, 82. У звязку з чим їй відомо, що [PERSON] тривалий час, а саме із семирічного віку постійно проживає за адресою: [INFO]. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В судовому засіданні встановлено, що 18 липня 1992 року в. с. Трудолюбимівка Михайлівського району Запорізької області помер [PERSON] про що [PERSON] сільською радою Михайлівського району Запорізької області 23 жовтня 2001 року було видано свідоцтво про смерть [PERSON] 1-ЖС № 197539 (а.с.6). Згідно договору купівлі-продажу від 04 вересня 1973 року [PERSON] за життя був придбаний житловий будинок в с.Трудолюбимівка Михайлівського району Запорізької області (а.с.7-9). Згідно довідки [PERSON] сільської ради від 13 серпня 2015 року за № 783 (а.с.16), під житловим будинком, господарськими будівлями і спорудами за адресою: с. Трудолюбимівка, вул. Леніна, 75, рахується земельна ділянка площею 0,25 га комунальної власності для будівництва (обслуговування) житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням [PERSON] сільської ради від 13 серпня 2015 року № 25 (а.с.17) присвоєно номерний знак № 75 житловому будинку по вул. Леніна в с. Трудолюбимівка Михайлівського району Запорізької області. Згідно з довідкою № 805 від 10 жовтня 2017 року, будинку № 77 по вул.. Леніна в сТрудолюбимівка, була присвоєна адреса: будинок № 75 по вул.. Миру. Крім того, позивачем надано копію технічного паспорту на садибний житловий будинок № 75 по вул. Леніна в с. Трудолюбимівка, виготовленого на замовлення [PERSON] 21 липня 2015 року (а.с.18-22). Також, судом встановлено, що позивач з 1974 року і по теперішній час проживає в зазначеному будинку, доглядає за ним, виконує ремонтні роботи, сплачує комунальні послуги, що стверджується матеріалами справи. З часу смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців не звертався з питання оформлення житлового будинку, і так як пройшло вже понад 10 років, тому позивач просить задовольнити її позовні вимоги. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови). Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти будинком з господарськими надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Миру, 75 в с. Трудолюбимівка Михайлівського району Запорізької області, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved