Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

В грудні 2013 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітної платні у розмірі 5703 грн. 41 коп. , 1147 грн. вихідної допомоги при звільненні. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги позову підтримала, просила про його задоволення в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи неодноразово повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку ст.224 ЦПК України, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] перебував з ВАТ "Миколаївпромсантехмонтаж" в трудових відносинах на підставі наказу № 270к з 01 листопада 2006 року на посаді сторожа. 28 листопада 2013 року її було звільнено в звязку з ліквідацією підприємства на підставі ч.1 ст. 40 КзпП України згідно Наказу № 1л від 28.11.2013 р. 24 квітня 2013 року господарським судом Миколаївської області прийнято рішення по справі № 1480207 про визнання підприємства - відповідача банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, ліквідатором призначено Комлика І.С. Згідно довідки бн від 28.11.2013 року заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі на час звільнення складає 5703,41 грн. На підставі викладеного, згідно зі ст. ст. 116, 117 КЗпП України , суд вважає пред'явлені вимоги у частині стягнення заборгованості по заробітної платі обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. З відповідача слід стягнути на користь позивача суму у розмірі 5703,41 грн. , зобов`язав при її виплаті стягнути належні збори і податки. Згідно ст. 44 цього кодексу, при припиненні трудового договру з підстави, зазначеної в п.1 ч.1 ст. 40 КзпП України , працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Враховуючи положення п. 21 Постанови Пленуму ВСУ від 24 грудня 1999 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями). Таким, чином, суд, враховуючи межі заявлених позовних вимог , а також відсутність даних відповідача про те, що розмір заявленого середнього заробітку має бути меншим, суд погоджується з розрахунку суми вихідної допомоги, який надав позивач, отже приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. Вимог про відшкодування моральної шкоди та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні , позивачка суду не заявляла. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved