overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Головний лікар Херсонської міської протитуберкульозної поліклініки звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить прийняти рішення про госпіталізацію [PERSON] до Н-Збур'ївську туберкульозну лікарню в примусовому порядку, посилаючись на те, що остання хворіє на заразну (відкриту) форми туберкульозу легень, є небезпечною для оточуючих, у зв'язку з чим хвора потребує лікування в умовах стаціонару, на що вона згоди не дає. В судовому засіданні представник ХМПП підтримав заявлені вимоги за підставами вказаними у заяві. Зазначив, що [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби. [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Прокурор вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Стаття 285 ЦПК України встановлює, що особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Судом встановлено, що за висновком ЛКК Херсонської міської протитуберкульозної поліклініки № 20 від 20.05.2015 року [PERSON] перебуває на обліку в Херсонській міській протитуберкульозній поліклініці з приводу РІФ ТБ (27.02.2015р.) правої легені (інфільтративний) Дестр+МБТ+М+К+Rif+К+Резист 0 гісто о кат 4 ког1 (2015р) та ухиляється від лікування й становить загрозу для оточуючих, порушуючи протиепідемічний режим, у зв'язку з чим вона потребує лікування в умовах стаціонару в примусовому порядку, що підтверджується поясненнями представника ХМПП в судовому засіданні та матеріалами справи. За вказаних обставин, суд знаходить необхідним задовольнити заявлені вимоги, оскільки достовірно встановлено, що [PERSON] хворіє на РІФ ТБ (27.02.2015р.) правої легені (інфільтративний) Дестр+МБТ+М+К+Rif+К+Резист 0 гісто о кат 4 ког1 (2015р), ухиляється від лікування, становить загрозу для населення та потребує лікуванню в умовах стаціонару на що не дає своєї згоди. На підставі наведеного, підстав для відмови у задоволенні вимог заявника не встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Головний лікар Херсонської обласної психіатричної лікарні звернувся до суду з вказаною заявою в якій просить прийняти рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку, посилаючись на те, що останній страждає на психічне захворювання та його дії є небезпечними для нього особисто, у зв'язку з чим хворий потребує лікування в умовах стаціонару, на що він згоди не дає. В судовому засіданні представник ХОПЛ підтримав заявлені вимоги за підставами вказаними у заяві. Прокурор вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. [PERSON], який є батьком хворого та його законним представником, вважає необхідним примусове лікування [PERSON] у зв'язку з його психічним захворюванням. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа, яка страждає на психіатричне захворювання, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та внаслідок психічного розладу ця особа вчиняє чи виявляє наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Судом встановлено, що [PERSON] знаходиться на обліку в Херсонській обласної психіатричної лікарні з лютого 2012 року, за висновком лікарів-психіатрів Херсонської обласної психіатричної лікарні № 966 від 13.03.2014 року він страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, виявляє загострення захворювання у формі параноїчного синдрому, цей стан позбавляє його здатності правильно розуміти оточуючу дійсність та керувати своїми вчинками, у зв'язку з чим він потребує лікування в умовах стаціонару в примусовому порядку, оскільки страждає на психічне захворювання й вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього самого, що підтверджується поясненнями його батька [PERSON] та представника ХОПЛ в судовому засіданні та матеріалами справи. За вказаних обставин, суд знаходить необхідним задовольнити заявлені вимоги, оскільки достовірно встановлено, що [PERSON] страждає на психічне захворювання, вчиняє й виявляє реальні наміри вчинити дії небезпечні для нього самого та потребує лікування в умовах стаціонару на що не дає своєї згоди.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Головний лікар Херсонської обласної психіатричної лікарні звернувся до суду з вказаною заявою в якій просить прийняти рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку, посилаючись на те, що останній страждає на психічне захворювання та його дії є небезпечними для нього особисто, у зв'язку з чим хворий потребує лікування в умовах стаціонару, на що він згоди не дає. В судовому засіданні представник ХОПЛ підтримав заявлені вимоги за підставами вказаними у заяві. Прокурор вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа, яка страждає на психіатричне захворювання, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та внаслідок психічного розладу ця особа вчиняє чи виявляє наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Судом встановлено, що [PERSON] згідно висновку комісії лікарів-психіатрів страждає на тяжкий психічний розлад у формі кататонічного синдрому. [PERSON] на протязі півтора місяця значно обмежує себе в їжі, а останні дні не їсть зовсім, не розмовляє, не виконує гігієнічних процедур, значно втратив вагу, лежить не змінюючи пози, не реагує на подразники, що підтверджується поясненням представника ХОПЛ в судовому засіданні та матеріалами справи. За вказаних обставин, суд знаходить необхідним задовольнити заявлені вимоги, оскільки встановлено, що [PERSON] страждає на психічне захворювання, виявляє реальні наміри вчинити дії небезпечні для нього самого та потребує лікуванню в умовах стаціонару на що не дає своєї згоди.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Головний лікар Херсонської обласної психіатричної лікарні звернувся до суду з вказаною заявою в якій просить прийняти рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку, посилаючись на те, що останній страждає на психічне захворювання та його дії є небезпечними для оточуючих, у зв'язку з чим хворий потребує лікування в умовах стаціонару, на що він згоди не дає. В судовому засіданні представник ХОПЛ підтримав заявлені вимоги за підставами вказаними у заяві. Прокурор вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. [PERSON], яка є дружиною хворого та його законним представником, вважає необхідним примусове лікування [PERSON] у зв'язку з його психічним захворюванням. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа, яка страждає на психіатричне захворювання, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та внаслідок психічного розладу ця особа вчиняє чи виявляє наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Судом встановлено, що [PERSON] за висновком лікарів-психіатрів Херсонської обласної психіатричної лікарні № 5578 від 01.12.2014 року він страждає на тяжкий психічний розлад у формі хронічного маячного розладу, внаслідок чого він вчиняє дії, що становлять явну небезпеку для його неповнолітніх дітей та оточуючих, у зв'язку з чим він потребує лікування в умовах стаціонару в примусовому порядку, оскільки страждає на психічне захворювання й вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, що підтверджується поясненнями його дружини [PERSON], представника ХОПЛ в судовому засіданні та матеріалами справи. За вказаних обставин, суд знаходить необхідним задовольнити заявлені вимоги, оскільки достовірно встановлено, що [PERSON] страждає на психічне захворювання, вчиняє й виявляє реальні наміри вчинити дії небезпечні для оточуючих та потребує лікування в умовах стаціонару на що не дає своєї згоди.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Головний лікар Херсонської обласної психіатричної лікарні звернувся до суду з вказаною заявою в якій просить прийняти рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку, посилаючись на те, що остання страждає на психічне захворювання та її дії є небезпечними для себе та оточуючих, у зв'язку з чим хвора потребує лікування в умовах стаціонару, на що вона згоди не дає. В судовому засіданні представник ХОПЛ підтримав заявлені вимоги за підставами вказаними у заяві. Прокурор вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. [PERSON], яка є донькою хворої та її законним представником, вважає необхідним примусове лікування [PERSON] у зв'язку з її психічним захворюванням. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа, яка страждає на психіатричне захворювання, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та внаслідок психічного розладу ця особа вчиняє чи виявляє наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Судом встановлено, що [PERSON] за висновком лікарів-психіатрів Херсонської обласної психіатричної лікарні № 891 від 02.03.2015 року вона страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїчної шизофренії, який супроводжується розладами мислення, внаслідок чого вона вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що становлять явну небезпеку для неї та оточуючих, у зв'язку з чим потребує лікування в умовах стаціонару в примусовому порядку, оскільки страждає на психічне захворювання й вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, що підтверджується поясненнями її доньки [PERSON], представника ХОПЛ в судовому засіданні та матеріалами справи. За вказаних обставин, суд знаходить необхідним задовольнити заявлені вимоги, оскільки достовірно встановлено, що [PERSON] страждає на психічне захворювання, вчиняє й виявляє реальні наміри вчинити дії небезпечні для неї та оточуючих, і потребує лікування в умовах стаціонару, на що вона не дає своєї згоди.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Головний лікар Чернівецької обласної психіатричної лікарні Левицька А.П. звернулася до суду з заявою про госпіталізацію громадянина [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS] у психіатричний стаціонар Чернівецької обласної психіатричної лікарні без його згоди. В своїй заяві головний лікар Левицька А.П. вказує, що [PERSON] був госпіталізований 17 серпня 2014 року в Чернівецьку обласну психіатричну лікарню за направленням лікаря психіатра Головачем , який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв'язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу. Згідно висновку лікарів-психіатрів від 18 серпня 2014 року [PERSON] необхідно госпіталізувати у психіатричний стаціонар для лікування у зв'язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, яке відповідає діагностичним критеріям: зниження інтелекту та пам'яті, судомних нападах, сутінковий стан свідомості, дезорієнтація. Згідно Закону України "Про психіатричну допомогу" головний лікар прийшла до висновку, що обстеження і лікування [PERSON] можливе лише в умовах стаціонару. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня, у зв'язку з його психічним станом. Просить винести рішення про подальше перебування [PERSON] у психіатричному закладі без його згоди. Представник Чернівецької облпсихлікарні в судовому засіданні підтримав заяву та просив заяву задовольнити. Прокурор в судовому засіданні підтримала заяву і просила її задовольнити. Заслухавши пояснення представника Чернівецької облпсихлікарні, доводи прокурора, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що факти, викладені в заяві, знайшли своє повне підтвердження. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів Чернівецької обласної психлікарні від 18 серпня 2014 року [PERSON] необхідно госпіталізувати у психіатричний стаціонар для лікування у зв'язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, яке відповідає діагностичним критеріям: зниження інтелекту та пам'яті, судомних нападах, сутінковий стан свідомості, дезорієнтація та є безпорадним і не може самостійно задовольнити основні життеві потреби. За таких обставин суд вважає, що хворого [PERSON] необхідно госпіталізувати без його згоди до Чернівецької обласної психіатричної лікарні в умовах стаціонару.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Головний психіатр департаменту охорони здоров'я Запорізької облдержадміністрації звернувся до суду із\~ заявою про продовження примусової психіатричної амбулаторної допомоги [PERSON]. В заяві вказує, що на диспансерному обліку в комунальній установі "Обласна клінічна психіатрична лікарня" з 27.09.2002 року знаходиться хворий [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою м. Запоріжжя вул. Клінічна, 4, з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, змішаний тип дефекту», є інвалідом другої групи від психічного захворювання. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2009 року хворому була призначена амбулаторна психіатрична допомога у примусовому порядку. В останнє рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від\~13.04.2017 року до хворого була застосована примусовий захід медичного характеру у вигляді продовження амбулаторної примусової психіатричної допомоги. За останні шість місяців медикаментозні ремісії залишаються короткими, неякісними, внаслідок чого наявні часті загострення психічного стану з галлюцінаторно - параноїдними симптомами та агресивними формами поведінки по відношенню до сестри та матері. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів хворий [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад і вчиняє дії,\~ які становлять небезпеку для оточуючих, і потребує продовження надання психіатричної допомоги у примусовому порядку. Заявник просить суд про продовження примусового заходу медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги. Викликані\~ у встановленому законом порядку [PERSON]\~ та його законні представники до суду не зявилися, що у відповідності до ст. ст. 281, 282 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вислухавши особу, що представляє заклад охорони здоровя, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню,\~ і вважає за можливе відповідно до ст. 12 Закону України Про психіатричну допомогу продовжити примусовий захід медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги\~ [PERSON] без згоди хворогот та його законних представників. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Головний психіатр департаменту охорони здоров'я Запорізької облдержадміністрації звернувся до суду із заявою про продовження примусової психіатричної амбулаторної допомоги [PERSON]. В заяві вказує, що на диспансерному обліку в КУ "Обласна психіатрична лікарня" з 1998 року знаходиться хворий [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою м. Запоріжжя вул. Клінічна, 4, з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, афективно-маячний синдром. Змішаний тип дефекту», є інвалідом другої групи від психічного захворювання. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2015 року до хворого була застосована примусова міра медичного характеру у вигляді продовження амбулаторної примусової психіатричної допомоги. Після виписки зі стаціонару медикаментозні ремісії залишаються короткими, неякісними, внаслідок чого наявні часті загострення психічного стану; у клінічній картині захворювання відмічаються маячні ідеї щодо сестри та матері з агресивними формами поведінки по відношенню до них. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів хворий [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад і вчиняє дії, які становлять небезпеку для оточуючих, і потребує продовження надання психіатричної допомоги у примусовому порядку. Заявник просить суд про продовження примусової міри медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги. Прокурор в судовому засіданні підтримав вищевказану заяву. [PERSON] у судове засідання не зявився, оскільки на даний час перебуває у лікарні. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вислухавши особу, що представляє заклад охорони здоровя, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, і вважає за можливе відповідно до ст. 12 Закону України Про психіатричну допомогу продовжити примусову міру медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги [PERSON] без його згоди або згоди його законних представників. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Громадянин Італії [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований з [PERSON] Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києві з державним Центром розвитку сім'ї 10 січня 2013 року, актовий запис №30. У судове засідання сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши пояснення осіб, які беруть участь у справі, письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що 10 січня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києві з державним Центром розвитку сім'ї, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище після реєстрації шлюбу: "[PERSON]", актовий запис № 30, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). Від спільного подружнього життя сторони мають дитину, [PERSON], [INFO], позивач та відповідач є батьками дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Як вбачається з пояснень позивача, сімейне життя подружжя не склалося, припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства і поновлювати їх сторони не мають наміру, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги визнання позовних вимог відповідачем за наявності для того законних підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Ґрос [PERSON] звернулася в суд з позовом до Ґрос [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 20.09.2016 року у Городенківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. В позовній заяві позивач зазначила, що від спільного проживання дітей у них немає і не було, а також немає ніякого спору відносно спільного майна, а тому були всі підстави розірвати шлюб в органах РАЦСу, однак відповідач відмовляється подати заяву. Причиною розірвання шлюбу є те, що проживання з відповідачем стало неможливим по тій причині, що Ґрос А.Є. після реєстрації шлюбу почав зловживати алкогольними напоями, посилаючись на те, що він має відповідну пенсію і може собі дозволити культурно віддихати. Будучи у випившому стані, відповідач вчиняє сварки, образи, принижує позивача та погрожує словесно. В зв'язку із такою поведінкою відповідача, позивач не бажає проживати спільно із ним і не може терпіти його поведінки, а тому просить шлюб розірвати, відновити дошлюбне прізвище "Волошин". В судове засідання сторони не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує повністю, просить шлюб розірвати. Відповідач позовні вимоги визнає повністю, згідний на розірвання шлюбу, строку для примирення просить не надавати. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між гр. Ґрос [PERSON], [INFO], та гр. Ґрос (дошлюбне прізвище Волошин) [PERSON], [INFO] зареєстрований 20.09.2016 року у Городенківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 71, що стверджено повторним свідоцтвом про шлюб серії І-НМ № 163818, виданим 20.09.2016 р. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що від шлюбу сторони дітей не мають, не ведуть спільного господарства, не мають взаємних прав та обов'язків, не піклуються про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сімя розпалась повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивача, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «Волошин». На підставі ст.ст. 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved