Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

\~ Адвокат Лисенко А. О., діючи в інтересах [PERSON] в\~ звернувся\~ до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис від 05.10.2020 року № 63041, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. щодо звернення стягнення на суму 92\~891 грн. 17 коп. таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача ТОВ «ФК «АЛАНД» судові витрати. На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 25.06.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено Договір №005-Z/013432 про відкриття карткового рахунку. Право вимоги до ТОВ «ФК «АЛАНД» перейшло за відповідним договором, який було укладено між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та\~ ТОВ «ФК «АЛАНД». Зазначає, що у договорі про відкриття карткового рахунку відсутні будь-які положення, що стосуються надання [PERSON] кредитних коштів. З вказаного часу позивачу ні від ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ні від ТОВ «ФК «АЛАНД» не надходило жодної вимоги про існування або погашення існуючої заборгованості за вказаним договором. 05.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис № 63041 щодо стягнення заборгованості за вказаним договором у розмірі 92 891 грн 17 коп. 01.02.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельник Ю. А., на підставі заяви представника ТОВ «ФК «АЛАНД» та виконавчого напису було відкрито виконавче провадження № 64329092, а 26.02.2021 року винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника на суму 102 849, 29 грн. Позивач вважає, що під час вчинення нотаріусом виконавчого напису, у розпорядженні нотаріуса були відсутні, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надсилання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Таким чином, на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором.\~ Відповідач не скористався своїм процесуальним право на подання до суду відзиву на позовну заяву, хоча належним чином отримав ухвалу про відкриття провадження у справі, позовну заяву з додатками. В судові засідання Відповідач також не з`являвся, хоча був належним чином повідомлений про дату та час судових засідань, причини неявки не повідомив. Треті особи, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Ю. А. та приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомили, пояснень або інших документів до суду не надавали. На підставі Заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.10.2021 року позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю\~\~«Фінансова компанія «АЛАНД» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Юрій Анатолійович задоволено. Визнано виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем № 63041 від 05.10.2020 року про звернення стягнення на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт майна боржника, за договором № 005-Z/013432 від 25.06.2012 року, таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. В той\~же час\~судом не\~вирішено питання\~про витрати\~позиваки,\~пов`язані з\~розглядом справи\~у вигляді\~ витрат на професійну правничу допомогу. У відповідність до положень ст.279 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. З метою відшкодування витрат на правничу допомогу, [PERSON] звернулася до суду з заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки в позовній заяві зазначала орієнтовну суму витрат на правничу допомогу та до ухвалення рішення суду її представником було подану до суду заяву про подальше долучення доказів понесення витрат на правничу допомогу. За таких\~обставин,\~дослідивши матеріали\~справи,\~ суд\~ приходить\~до такого\~висновку. Положеннями ч.8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Матеріали цивільної справи свідчать, що під час її розгляду у Фрунзенському районному суді м. Харкова представляв адвокат Лисенко А. О. Як вбачається із змісту заяви про стягнення витрат на правничу допомогу [PERSON] , яка подана 21.10.2021 року, в день ухвалення рішення суду, в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України при поданні позову позивачкою було зроблено заяву про понесені судові витрати та вказано про подальше долучення доказів на підтвердження таких витрат. Згідно із\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) із запровадженням з 15.12.2017 року змін до\~ЦПК України\~законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності, що діє у цивільному процесі, знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Судом встановлено, що на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу заявником було надано договорі про надання правничої (правової) допомоги від 23.03.2021 року, акт виконаних робіт від 17.09.2021 року, прибутковий касовий ордер від 17.09.2021 року. Як вбачається з акту виконаних робіт, адвокатом були надані наступні послуги консультація клієнта, узгодження правової позиції по справі; підготовка та подання позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; підготовка та подання заяви про забезпечення позову; підготовка та подання до суду клопотання про витребування доказів; участь у судових засіданнях; підготовка та подання до суду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу. Договором про надання правничої допомоги визначено розмір гонорару у фіксованому розмірі 10\~000 грн 00 коп.. В даній справі заявнику не потрібно надавати до суду детальний опис робіт, оскільки гонорар адвоката є фіксованим та не залежить від кількості та обсягу надання правничої допомоги. Відповідно до постанови Верховного Суду у справі № 640/18402/19 від 28.12.2020 року, щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС України, Суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідач не надав до суду жодних заперечень чи клопотання щодо зменшення витрат на правничу допомогу. Таким чином, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід постановити додаткове рішення по справі щодо стягнення судових витрат по сплаті витрат на професійну правничу допомогу на суму 10\~000 грн.

Outcome: approved