Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], померлого 31 січня 2017 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 31 січня 2017 року у квартирі [ADDRESS] сталася пожежа, внаслідок якої помер її батько - [PERSON]. Позивач зазначала, що під час пожежі втрачено свідоцтво про право власності на вказану квартиру. Вона є єдиною спадкоємицею майна померлого, однак державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру, що унеможливлює реалізувати спадкові права після смерті батька. В судове засідання [PERSON] не зявилась, проте присутній її представник [PERSON], який діяв на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просив їх задовольнити та пояснив про обставини, викладені вище. Також представник позивача зазначив, що [PERSON], яка є спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом, у визначений законом строк для прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулась, на спадкове майно не претендує та єдиним спадкоємцем майна померлого вважає його доньку - [PERSON], про що надала письмові пояснення. В судове засідання представник Харківської міської ради, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав. В судове засідання державний нотаріус Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не зявилась. 25 травня 2018 року через канцелярію суду надійшла заява за підписом Завідувача Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON], якою він не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника нотаріальної контори. В судове засідання [PERSON], яка належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, не зявилась. 14 червня 2018 року на адресу суду надійшли письмові пояснення [PERSON], в яких остання зазначила, що їй відомо, що 31 січня 2017 року помер [PERSON], після смерті якого залишилася квартира [ADDRESS]. [PERSON] є єдиною донькою померлого, тому вважає, що вказана квартира повинна належати саме позивачу. [PERSON] також вказала, що жодних претензій на квартиру не має, позовні вимоги визнає та просить визнати за [PERSON] право власності на спірну квартиру в порядку спадкування. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно матеріалів справи, 31 січня 2017 року [PERSON] помер, про що складено відповідний актовий запис № 3591 (Свідоцтво про смерть [PERSON] І-ВЛ № 581314, видане 14 березня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області). Факт смерті [PERSON] також підтверджено актом про пожежу від 31 січня 2017 року, яка сталася в квартирі [ADDRESS], та листом ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Харківській області від 16 лютого 2018 року № 150-734/720. З довідки Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 08 листопада 2017 року вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 31 грудня 2012 року власником квартири № 121 у будинку готельного типу № 19/2 по вул. Харківських Дивізій в м. Харкові є [PERSON], на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 лютого 2003 року Відділом приватизації відомчого житлового фонду ВАТ «[PERSON] і молот», р. № 896. За відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, за період з 01 січня 2013 року по час розгляду справи будь-яких правочинів з приводу відчуження спадкового майна не встановлено. Тобто, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири № 121 у будинку готельного типу № 19/2 по вул. Харківських Дивізій в м. Харкові. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Під час судового розгляду справи встановлено, що після померлого 31 січня 2017 року [PERSON] заведено спадкову справу № 604/2017. У відповідності до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У вищевказаній спадковій справі наявний заповіт, складений 04 грудня 2009 року [PERSON] та посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON], згідно якого всю належну йому на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] він заповів [PERSON], [INFO]. За приписами ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Матеріали спадкової справи не містять заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Отже, судовим розглядом встановлено, що спадкоємцем за заповітом [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийнято, що також підтверджується письмовими поясненнями [PERSON] надісланими до суду. За положеннями ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 1 ст.\~1261\~ЦК\~України закріплено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів справи вбачається, що 07 червня 1980 року у [PERSON] народилася донька - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії І-ВЛ № 477999, повторно виданим 15 лютого 2017 року Фрунзенським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. 11 грудня 2009 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2043. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «Муліванова» (Свідоцтво про шлюб Серії 1-ВЛ № 131740 від 11 грудня 2009 року). В матеріалах спадкової справи наявна заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON]. Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття після смерті [PERSON] спадкова справа не містить. З урахуванням викладеного, єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON], яке складається з квартири [ADDRESS], який прийняв спадщину - є його донька [PERSON]. Згідно приписів ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. З постанови державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] від 18 січня 2018 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на те, що в матеріалах спадкової справи № 604/2017, заведеної після померлого [PERSON], відсутні правовстановлюючі документи про належність квартири [ADDRESS] спадкодавцеві. Статтею 17\~Закону\~України\~від 23\~лютого\~2006\~року\~N\~3477-IV\~"Про\~виконання\~рішень\~та застосування\~практики\~Європейського\~суду з\~прав\~людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист\~прав\~людини і\~основоположних\~свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. З огляду на те, що спадкоємцем за заповітом [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийнято, а позивач у визначений законом строк прийняла спадщину, однак позбавлена можливості реалізувати спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] як такого, що ґрунтується на вимогах закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved