Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

До Крюківського районного суду м.Кременчука звернулася з позовом [PERSON] до Кременчуцької міської ради, третя особа ТОВ «Добробит», Крюківський районний відділ Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання права користування жилим приміщення, мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO]. За життя померлий проживав в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира відноситься до державного житлового фонду. В 2001 році позивач вселилась до [PERSON] та до моменту його смерті проживала разом з ним, як член сім»ї в квартирі за вищезазначеною адресою протягом 13 років.(підтверджується Актом про проживання від 30.05.2014 року складеним працівниками ТОВ «Добробит»). За час спільного проживання ми мали взаємні права та обовязки, були повязані спільним побутом, мали єдиний бюджет, вели спільне господарство. В 2009 році [PERSON] захворів на серцеве захворювання. Оскільки він був в дуже тяжкому стані та потребував лікування та догляду, 09.12.2009 року їй довелось укласти кредитний Договір з ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» для отримання грошей в сумі 3000 грн. для продовження лікування. (підтверджується копією кредитного договору від 09.102009р. №61017971). Лише в травні 2014 року, після смерті [PERSON], їй вдалось сплатити всю суму боргу за даним договором.(підтверджується копією довідки ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» за вих..№27061 від 22.05.2014 р.). На теперішній час вона продовжує проживати в цій квартирі, сплачувати за квартиру та комунальні послуги, хоча зареєстрований за іншою адресою. Прохала суд задовольнити позов. Позивач [PERSON] та її адвокат в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, прохали суд позов задовольнити. Представник відповідача Кременчуцької міської ради в судовому засіданні вважає, що позов не підлягає задоволенню, тому що позивач після усунення недоліків не звернувся до Кременчуцької міської ради , та не може в подальшому стати власником квартири. Представник відповідача ТОВ «Добробит» в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позову. Представник відповідача Крюківського відділу ДМС у Полтавській області в судовому засіданні не заперечують проти задоволення позову, пояснили, що дійсно [PERSON] звертався до них з заявою про реєстрації позивача, але раптово помер. Заслухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO]. За життя померлий проживав в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира відноситься до державного житлового фонду. В 2001 році позивач вселилась до [PERSON] та до моменту його смерті проживала разом з ним як член сім»ї в квартирі за вищезазначеною адресою протягом 13 років.(підтверджується Актом про проживання від 30.05.2014 року складеним працівниками ТОВ «Добробит»). За час спільного проживання вони мали взаємні права та обовязки, були повязані спільним побутом, мали єдиний бюджет, вели спільне господарство. В 2009 році [PERSON] захворів на серцеве захворювання. Оскільки він був в дуже тяжкому стані та потребував лікування та догляду, 09.12.2009 року позивачу довелось укласти кредитний Договір з ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» для отримання грошей в сумі 3000 грн. для продовження лікування. (підтверджується копією кредитного договору від 09.102009р. №61017971). На теперішній час вона продовжує проживати в цій квартирі, сплачувати за квартиру та комунальні послуги, іншого житла у неї не має Даний факт підтверджується довідкою ТОВ « Добробит», що позивач не має іншого житла, не зареєстрована, відсутні будь-які рахунки. Відповідно з вимогами ч.1 ст. 9 та ч.1 ст. 58 ЖК УРСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно із ст. 64 ЖК УРСР члени сім*ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщенні. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного чи громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно зі ст.ст. 41, 47 Конституції України громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися обєктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч.4 та ч.5 ст. 9 Житлового Кодексу Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сім*ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Протягом часу проживання однією сім»єю із [PERSON] в квартирі [ADDRESS], позивач та померлий [PERSON] мали взаємні права та обов»язки, були повязані спільним побутом, мали єдиний бюджет, вели спільне господарство, а також позивач користувалася нарівні з померлим усіма правами і несла всі обовязки, що випливали з договору найму жилого приміщення, спільно сплачували обов»язкові платежі за комунальні послуги:за забезпечення холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачання, опаленням, а також вивезення побутових відходів. Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 06.08.2014 року встановлено факт проживання позивача однією сім»єю з померлим [PERSON] в період з 2001 року по день його смерті - [INFO]. Даним рішенням позивача було фактично наділено статусом члена сім»ї наймача, які відповідно до ч.1 ст.64 ЖК України мають такі ж права і обов»язки як наймач. Відповідно до ч.1,2 ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім»ї які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків та інших осіб. Особаг яка вселилася в житлове приміщення в якості члена сім'ї наймача, набуває рівне з ним право користування житловим приміщенням. [INFO] [PERSON] помер.(що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області). Відповідно до довідки про причину смерті №49, причиною смерті [PERSON] є атеросклеротична хвороба серця. Після смерті [PERSON] позивач продовжує проживати у спірній квартирі, постійно слідкує за її технічним станом, регулярно сплачує житлово-комунальні послуги, що підтверджується копіями наданих мною квитанцій за надані послуги. Згідно ст.66, 67 ЖК України передбачено здійснення плати за користування житлом та за надані комунальні послуги. Протягом всього часу спільного з [PERSON] проживання, він мав намір зареєструвати позивача в квартирі, в якій вони разом з ним проживали однією сім»єю, а саме по [ADDRESS] про що зазначено в рішенні Крюківського районного суду м.Кременчука від 06.08.2014року. Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 року №1077 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р. передбачена процедура здійснення реєстрації місця проживання особи. 11 березня 2014 року, саме напередодні дня своєї смерті, [PERSON] надав до Крюківського РВ у м.Кременчуці УДМС України в Полтавській області заяву про реєстрацію позивача місця проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Одночасно позивачем була надана заява про зняття її з реєстрації за адресою: [ADDRESS], оскільки вона була зареєстрована за даною адресою. Але, як тільки помер [PERSON] Крюківським РВ ДМС України в Полтавській області позивачу було відмовлено в реєстрації по місцю її фактичного проживання за адресою: [ADDRESS] в зв»язку зі смертю наймача. Тому на даний час постає питання про право позивача користування квартирою [ADDRESS]. (підтверджується копією заяви про реєстрацію [PERSON] від 12.03.2014р. та копією заяви про зняття з реєстрації [PERSON]). Відповідно до п.13. роз»яснень Верховного Суду України щодо « Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право) від 26.05.2001 року, скільки за змістом ст.64, 65 ЖК наймач і члени його сім'ї, що проживають разом з ним, набувають права користування одним жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, особа, яка вселилась до наймача як член сім'ї, не набуває права користування займаним ним жилим приміщенням, якщо вона зберігає за собою право користування іншим жилим приміщенням у будинку державного чи громадського житлового фонду або якщо є інші докази того, що вона при цьому не змінювала свого постійного місця проживання. На даний час позивач не має зареєстрованого постійного місця проживання, оскільки 25.06.2014 року вона була знята з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. (що підтверджується талоном про зняття з реєстрації місця проживання в Україні). Особовий рахунок перереєстрований на [PERSON]/довідка №176/36 від 03.02.2015року ТОВ «Добробит/, тобто позивач не має житла та на нього відсутні будь-які рахунки. п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.85 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому . Відповідно до п.2.2. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг до відповідного центру, окрім інших документів передбачених даним Порядком, також документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру. На підставі вищевикладеного, суд вважає,що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved