Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Старобільського районного сектору Управління державної міграційної служби Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та про примусове зняття з реєстрації, посилаючись на те, що згідно договору дарування житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Старобільськогонотаріального округу [PERSON] позивачам належить будинок [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх донька [PERSON] прописані у вказаному будинку, але не не проживають у будинку більш ніж 1 рік. Ніякого договору найму житлового приміщення в будинку позивачів відповідачі не укладали. Відповідачі у будинку фактично не проживають, а прописка відповідачів перешкоджає користуватись субсидією [PERSON] та [PERSON], а [PERSON] та [PERSON] добровільно виписуватись не бажають. Тому позивачі звернулися до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, надали суду письмову заяву, в якій позов підтримали у повному обсязі та не заперечували проти винесення заочного рішення, просили справу розглянути за їх відсутності. Представник Старобільського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Луганській області [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позов визнав в повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. У судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, причин неявки суду не повідомили, оголошення в газеті «Урядовий кур,єр» від 25 жовтня 2014 року свідчить про те, що вони своєчасно попереджені про час та день розгляду справи, тому суд на підставі наявних доказів розглядає справу заочно без присутності відповідачів, проти чого позивачі не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав: Факт належності будинку [ADDRESS] позивачам [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією договору дарування житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Старобільського нотаріального округу [PERSON] (а.с.9-10). Те, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вказаному будинку, підтверджується копією довідки № 71 від 15.09.2014 року, виданою виконкомом Старобільської міської ради, але не проживають з 01.04.2014 року (а.с.11). Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Питання реєстрації знаходяться у веденні Старобільського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Луганській області відповідно до вимог ст.ст.6, 7,8,9,10, 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" Однак, без письмової заяви відповідачів Старобільський районний сектор Управління Державної міграційної служби України не може зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Згідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Суд вважає, що виходячи з наданих доказів і враховуючи принципи справедливості, змагальності, розумності, законності, та враховуючи інтереси позивачів позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 386- 388, 390-391, 405 ЦК України, ст.ст.72, 107 Житлового кодексу України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved