Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка постійно проживала в [ADDRESS], і після її смерті відкрилася спадщина на земельні ділянку. Позивач та його брати є спадкоємцями за заповітом після смерті їх матері [PERSON], яка померла [INFO], однак [PERSON] та [PERSON] відмовляються від своєї долі у частці спадкового майна на його користь і не заперечують щоб він оформив спадщину після смерті матері [PERSON], інших спадкоємців немає. Для оформлення спадщину [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Летичівського районного нотаріального округу Хмельницької області, проте йому було відмовлено в прийнятті заяви про прийняття спадщини у зв'язку із пропуском строку для її подачі. Посилаючись на те, що він постійно проживає в м. Києві і тривалий час перебував на заробітках за кордоном, ним був пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору, тому [PERSON] просить суд визначити йому додатковий 3-х місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте його представник за договором [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, проте подали нотаріально засвідчені заяви, в яких просять розглядати справу у їх відсутність, вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті або за законом. В ст. 1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, і відповідно до ст. 1272 ЦК України, суд, в разі пропуску цього строку з поважної причини, може визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачами та задовольнити вимоги позивача. На підставі наведеного, ст. ст. 1223, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved