Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначила, що у кінці 2014 року вона познайомилася із [PERSON] та у період з 2014 по 2018 рік у них були близькі стосунки, внаслідок яких у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Вони разом з відповідачем проживали в будинку [ADDRESS] , коли у них народилася дочка, вона також проживала за цією ж адресою. У цей період вона не перебувала у шлюбі ні з відповідачем, ні з будь-яким іншим чоловіком. Оскільки біологічний батько дитини - відповідач [PERSON] не мав бажання підтвердити своє батьківство відносно дочки у встановлений законом спосіб, тому відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, при реєстрації дочки у Виконавчому комітеті Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень здійснювався за прізвищем позивача « [PERSON] », а ім`я по батькові батька дитини було записано « [PERSON] ». Отже, у зв`язку із зазначеним у свідоцтві про народження дитини [PERSON] , [INFO] батьком дитини записаний « [PERSON] », який є вигаданою особою, про що 02 числа 2015 року складено відповідний актовий запис № 7, матір`ю якої записано « [PERSON] ». На даний час виникла необхідність встановити батьківство відповідача, який є біологічним батьком дитини [PERSON] , оскільки дочка знаходиться на її утриманні і одній важко утримувати себе і їх спільну з відповідачем дитину, а батько не бажає надавати матеріальної допомоги та брати участь у вихованні дитини. Їх спільна дитина повністю перебуває на її утриманні. Дитина хворіє, має діагноз «хронічний аденоїдит», в зв`язку з чим потребує спостереження сімейного лікаря, повторного огляду в ВОДКЛ, консультації лора, дієти, раціонального харчування, медикаментозного лікування. Відповідач є фізично здоровою, працездатною особою, він працює за кордоном та отримує дохід, достатній для того аби забезпечувати і себе, і їх спільну малолітню дитину. На утриманні в нього ніхто не перебуває, у нього немає інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, він не сплачує аліменти будь яким іншим особам. Окрім того, у [PERSON] є в наявності на праві власності нерухоме майно: земельна ділянка, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 66,7 м2. Також у нього є в користуванні легковий автомобіль. Разом з тим, у неї відсутнє будь-яке рухоме та нерухоме майно, розмір її заробітної плати становить в середньому 4200 грн, що унеможливлює забезпечення дитини всім необхідним. Тому вона звернулася до суду та просить визнати батьком дитини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 3000 грн, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явились. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність та відсутність позивача, зменшила позовні вимоги в частині стягнення аліментів та просила суд стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 2000 грн, змінені позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явились. Подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, змінені позовні вимоги [PERSON] відповідач визнає. Представник виконавчого комітету Заозерненської сільської ради в судове засідання не з`явився. Представник Ладижинського міського відділу РАЦС в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу у відсутність представника, покладається на думку суду. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд встановив що [PERSON] народилась [INFO] в с. Заозерне Тульчинського району Вінницької області. Батьком зі слів матері записано « [PERSON] », матір`ю « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та Витягом № [NUMBER] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] хворіє, має діагноз «хронічний аденоїдит», потребує спостереження сімейного лікаря, повторного огляду в ВОДКЛ, консультації лора, дієти, раціонального харчування, медикаментозного лікування, що підтверджується копіями медичних виписок від 02.12.2019 та 26.02.2020, копією медичної карти амбулаторного хворої [PERSON] № [NUMBER] . Відповідач [PERSON] є фізично здоровою, працездатною особою. [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер 0510600000:07:023:0162, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому\~статтями 122\~та\~125\~цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч.1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126\~цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідач [PERSON] позовні вимоги щодо батьківства відносно малолітньої [PERSON] визнав, не заперечував цей факт, за наявності наявних в справі доказів, які підтверджують обставини, викладені позивачем у позові, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що сторони спільно проживали, і визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до положень ст. 51\~Конституції України,\~ст.\~180\~СК України батьки\~зобов`язані\~утримувати дітей\~до їх\~повноліття.\~Аналогічні положення\~містить ст.\~180 СК України. Згідно із\~ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. \~ \~ \~ \~Відповідно до положення ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182\~СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. ч. 8, 9 ст.\~7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.\~\~ Відповідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, визнання ним позовних вимог у повному обсязі і приходить до висновку, що відповідач [PERSON] є здоровою, працездатною людиною, має можливість працювати, зобов`язаний утримувати власну дитину і спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2000 грн, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 420 грн 40 коп. судового збору за вимогою про визнання батьківства. А також повернути [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 420 грн 40 коп.. При зверненні до суду з позовними вимогами щодо стягнення аліментів [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Таким чином, відповідно до вимог \~ст.141 ЦПК України, за позовною вимогою про стягнення аліментів, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. в дохід держави. В силу ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved