Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

В квітні 2015 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом та в обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що 20.01.2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб під час якого у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний моменти проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вказувала на те, що з грудня 2007 року відповідач проживає окремо та ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свого сина, зокрема не надає матеріальної допомоги та не приймає участі у його вихованні. У звязку з наведеним, посилаючись на те, що у відповідача мінливі доходи, у нього на утриманні відсутні інші неповнолітні діти та непрацездатні батьки, просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі по 600 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. [PERSON] в судове засідання не зявилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Справа слухалась у відсутності відповідача, який не зявилися в судове засідання незважаючи на те, що двічі належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи в порядку ч. 5 ст. 76 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомив і не подав заяви про відкладення розгляду справи. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечувала проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Так, судом встановлено, що 20 січня 2002 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який був розірваний 26 грудня 2007 року (а/с 9, 11). Як вбачається з копії свідоцтва про народження, 13 листопада 2002 року у сторін народився син [PERSON] (а/с 3). У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з наявних у справі даних та доказів, суд приходить до висновку, що проживає разом з позивачем, у справі відсутні докази щодо доходів відповідача, а тому аліменти слід стягнути в твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи матеріальний стан сторін, інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільного сина в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісяця. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved