Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

До суду 19.02.2020 року надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Одеська міська рада, за якою заявниця просила встановити факт належності їй заповіту, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Черненко І.П. 21 серпня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №10-1498 і складеного від імені [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно даного заповіту, складеного 21.08.2006 року, [PERSON] заповіла у разі смерті [PERSON] належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] . [INFO] заповідач померла, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане Одеським міським відділом державної актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області 06.02.2018 року. Заявниця посилалась на те, що вона звернулась до приватного нотаріуса ОМНО Пачевої М.В. із заявою про видачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 23.01.2020 року приватний нотаріус ОМНО Пачева М.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії із тих підстав, що прізвище в заповіті не співпадає із прізвищем заявниці. Вказувала, що дійсно у первинній редакції заповіту було вказано прізвище спадкоємця як [PERSON] , однак було виправлено ручкою на [PERSON] . Виправлення посвідчене підписом нотаріуса та печаткою, однак в другому примірнику заповіту, котрий був переданий до Одеського державного нотаріального архіву виправлення у прізвищі не було здійснені, внаслідок чого було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на те, що вона, [PERSON] , наразі не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з різницею в написанні прізвища у заповіті, котрий перебуває у неї, та екземпляру заповіту, що знаходиться в Одеському державному нотаріальному архіві, змушена звернутись до суду з відповідною заявою. Ухвалою суду від 21.02.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 30.03.2020 року. Ухвалою суду від 30 березня 2020 року було витребувано докази із Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі, а саме належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , останнє місце проживання: [ADDRESS] . Розгляд справи відкладено на 17.06.2020 року. До суду 06.07.2020 року надійшов лист приватного нотаріуса ОМНО Пачевої М.В., згідно якої зазначила, що нею було отримано лист Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі про направлення ухвали суду від 30.03.2020 року про витребування копії спадкової справи. Вказувала, що нею було відкрито спадкову справу до майна померлої [INFO] [PERSON] , проте для виконання вимог щодо направлення спадкової справи необхідно направити ухвалу суду на її ім`я. Ухвалою суду від 08.07.2020 року витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пачевої М.В. належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , останнє місце проживання: [ADDRESS] . Розгляд справи відкладено на 07.10.2020 року. Вимоги ухвали суду від 08.07.2020 року були виконанні 07.08.2020 року та до суду було надано копію спадкової справи до майна померлої [PERSON] .. У судове засідання 07.10.2020 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. У матеріалах справи наявна заява представника заявника, згідно якої просив справу розглядати за його відсутності. Представник Одеської міської ради поважність причин неявки суду не повідомив та жодних клопотань до суду не заявляв. Суд, із урахуванням положень ч.1,3 ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності сторін, сповіщений належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 09.10.2020 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що 21.08.2006 року, [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла у разі смерті належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] . Даний заповіт був посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Черненко І.П. та зареєстрований в реєстрі за №10-1498 (номер у спадковому реєстрі 40472617). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Одеським міським відділом державної актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області 06.02.2018 року. Згідно витребуваної судом копії спадкової справи №9/2018, заведеної 23.07.2018 року приватним нотаріусом ОМНО Пачевою М.В., вбачається що [PERSON] 23.01.2020 року звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом, надавши при цьому наявну у неї копію заповіту від 21.08.2006 року, я якому [PERSON] заповідала своє майно [PERSON] . При цьому в спадковій справ також наявний заповіт від 13.10.2003р. від [PERSON] , 05.15.19929рн., на [PERSON] на належну їй частку квартири. 23.01.2020 року приватний нотаріус ОМНО Пачева М.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно: квартиру [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] .. В обґрунтування прийнятої постанови, приватний нотаріус зазначила, що відповідно до наданого заповіту, посвідченого державним нотаріусом Черненко І.П. 21 серпня 2006 року, за реєстровим номером 10-1498, прізвище спадкоємця за заповітом [PERSON] , ім`я [PERSON] , по батькові [PERSON] , після посвідчення заповіту, нотаріусом зроблено виправлення прізвища [PERSON] на [PERSON] , з поставленням підпису та печатки нотаріуса. Після заведення спадковою справи нею, [PERSON] , було направлено лист від 15.11.2018 року «Про надання інформації щодо заповіту» до Одеського державного нотаріального архіву (другий примірник заповіту передано державним нотаріусом Черненко І.П. до Одеського державного нотаріального архіву) та отримано лист №2629/01-20 від 07.12.2018 року із додатком: копія заповіту від 21.08.2006р., реєстрований номер 10-1498, в якому відсутнє виправлення прізвища [PERSON] ева. Таким чином, із підстав того, що прізвище спадкоємця за заповітом [PERSON] не співпадає у витребуваних нотаріусом документах, остання відмовила заявниці у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Суд із наданого паспорту номер [NUMBER] , виданого органом 5115 21.07.2016 року, дійсний до 21.07.2026 року, запис №20000608-04301, прізвище спадкоємця [PERSON] , ім`я [PERSON] , по батькові [PERSON] , дата народження [INFO] . Суд вбачає, що дійсно у первинній редакції заповіту було вказано прізвище спадкоємця як [PERSON] , однак було виправлено ручкою на [PERSON] , та на теперішній день заявниця не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з різницею в написанні прізвища у заповіті, котрий перебуває у неї, та екземпляру заповіту, що знаходиться в Одеському державному нотаріальному архіві. Інших спадкоємців за розглядом справи судом не встановлено. Коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.293 ЦПК, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.256 ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст.315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Метою встановлення даного факту є те, що без такого факту належності правовстановлюючого документу заявниця не матиме змоги оформити права на спадкове майно за заповітом, а саме на квартиру [ADDRESS] . Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів які, необхідні заявниці для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, суд вважає, що є підстави для захисту прав та інтересів заявниці і для задоволення заяви шляхом встановлення факту належності заявниці заповіту, посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Черненко І.П. 21 серпня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №10-1498, і складеного від імені [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Outcome: approved