Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів в розмірі 1/4 частки з всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання їх спільної дитини, [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дочкою повноліття. Позов мотивований тим, що позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду розірвано. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Зазначила, що відповідач проживає окремо, ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, дитина повністю знаходиться на утриманні позивача. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву (вх. № 4448 від 10.02.2015 року; вх. № 8632 від 13.03.2015 року) про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні (а.с. 30, 43). Відповідач в судове засідання не з'явився. Представник відповідача подав до суду заяву (вх. № 83344 від 12.03.2015 року) про розгляд справи без його участі та участі відповідача (а.с. 42). Також, до суду представником відповідача подано письмові заперечення (вх. № 8164 від 11.03.2015 року) про часткове визнання позову, а саме відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, (а.с. 36-37). Крім того, представником відповідача подана заява про визнання уточнених позовних вимог (вх. № 8343 від 12.03.2015 року, а.с. 41). При цьому, під час розгляду справи позивачем позовні вимоги не уточнювались. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази по справі в їх сукупності, судом встановлено наступне. Сторони з 23.01.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб, [NUMBER] від 23.01.2009 року, видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Кіровоградської області (а.с. 7). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.09.2014 року, яке набрало законної сили 28.10.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка № 743 від 11.12.2014 року, видана Квартальним комітетом № 25 Кіровського району м. Кіровограда (а.с. 8). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [NUMBER] від 29.09.2009 року, виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 2203 (а.с. 6). За статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленністю між ними (частина 1 статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у статті 182 Сімейного кодексу України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із ним, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Домовленість між батьками щодо утримання дитини відсутня. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при цьому суд враховує, що дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону. При визначенні розміру аліментів, судом враховано, що відповідач, не надав суду обґрунтованих заперечень щодо наявності обставин, викладених у статті 182 Сімейного кодексу України, а тому з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, суд приходить до висновку, що позивач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі, заявленому позивачем. Згідно пункту 1 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. За приписом частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки підстави, визначені Законом України "Про судовий збір" щодо звільнення відповідача від сплати судового збору відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved