Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

В грудні 2020 року Житлово-будівельний кооператив "Авіатор-15" звернувся до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача суму заборгованості по оплаті послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території за період з 01.05.2018 по 30.11.2020 р. у розмірі 11 211,30 грн., інфляційні витрати у розмірі 839,12 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 388,72 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Будинок за вказаною адресою обслуговується позивачем. Відповідач не сплачує за надані житлово-комунальні послуги своєчасно та в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Стосовно відповідачів вже приймалось рішення про стягнення заборгованості на користь позивача 04.03.2015. Позивач зі свого боку продовжує виконувати свої обов`язки та забезпечує надання відповідачу комунальних послуг та послуг з управління будинком, проте відповідач продовжує порушувати свій обов`язок по сплаті вказаних коштів Ухвалою суду від 06.01.2021 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомлення сторін. 24.09.2021 представник позивача скерував на адресу суду заяву про зменшення ціни боргу в зв`язку з тим що після відкриття провадження у справі відповідачі повністю сплатили суму основного боргу, просить стягнути з відповідачів інфляційні втрати у розмірі 839,12 грн. та 3% річних у розмірі 388,72 грн. 27.02.2021 ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, судом задоволено заяву представника позивача про зменшення позовних вимог. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі до судового засідання не з`явились, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Засвідчена належним чином копія ухвали та копія позовної заяви з додатками надсилались судом на адресу місця реєстрації відповідачів. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що згідно із довідками про реєстрацію місця проживання особи №13777729 від 17.12.2020 та №13777744 від 17.12.2020 за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22-23). Відповідно до довідки Житлово-будівельного кооперативу «Авіатор-15» №40 від 14.12.2020 [PERSON] є власником кооперативної квартири [ADDRESS] після сплати ним пайового внеску, в будинку [ADDRESS] . Борг за послуги по утриманню будинку і прибудинкової території та сплаті внесків на капітальний ремонт будинку, станом на 30.11.2020, згідно сальдової відомості ЖБК «Авіатор-15» становить 11 211,30 грн (а.с. 4). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно із ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Звертаючись до суду із позовом, позивач указав, що між ним та відповідачем письмового договору на надання житлово-комунальних послуг укладено не було. Однак, відповідач є відповідальною за свій особовий рахунок та споживає житлово-комунальні послуги, а тому має обов`язок своєчасно сплачувати внески та платежі у рахунок покриття витрат на експлуатацію і ремонт. Необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення на основі типового договору визначено як обов`язок, а не право споживача. Разом із тим, відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для звільнення від сплати вартості фактично отриманих споживачем житлово-комунальних послуг. Відповідачі не заперечили обставини щодо несвоєчасного виконання ними зобов`язань по оплаті житлово-комунальних послуг. Також відповідачі не оспорювали підстави звернення з цим позовом. Відповідно до ч. 1ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Стаття 5 ЗУ«Про житлово-комунальні послуги» визначає поняття комунальної послуги та житлових послуг, а саме: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Таким чином, внески і платежі співвласника будинку та платежі на утримання будинку та прибудинкової території, які є предметом позову, є житловими та комунальними послугами. Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч. 1ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Заборгованість відповідача по оплаті послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території 11 211,30 грн. Однак, після відкриття провадження у справі відповідачі повністю сплатили суму основного боргу, не сплачено інфляційні втрати у розмірі 839,12 грн. та 3% річних у розмірі 388,72 грн. Таким чином основний борг на момент ухвалення рішення у справі відповідачем сплачено, що підтверджує також визнання відповідачем свого зобов`язання по сплаті спожитих житлово-комунальних послуг. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем заявлено до стягнення індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 839,12 грн., три проценти річних від простроченої суми заборгованості в сумі 388,78 грн. Беручи до уваги наведене та перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що за відповідачем виникла відповідальність за прострочення виконання зобов`язання по сплаті послуг по утриманню будинку, яка на підставі ст. 625 ЦК України складається з 3% річних - 839,12 грн., та збитків від інфляції 388,78грн., яка підлягає стягненню з відповідачів. Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачами суду не надано. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, про обґрунтованість позову, а протилежного стороною відповідача суду не було доведено. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку, що позивач не відмовлявся від частини позовних вимог, а погашення боргу відповідачем здійснювалося після пред`явлення до нього позову. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Враховуючи те, що позивачем не подавалась заява про відмову від позовних вимог тому, а зменшення суми позовних вимог не призвело до переплати судового зборну в порядку розподілу судових витрат з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved