Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою, до досягнення дітьми повноліття та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою, до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що її донька [PERSON] з 21 квітня 2007 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука 05 жовтня 2010 року був розірваний. Від шлюбу відповідачі мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За час перебування в шлюбі її донька з дітьми були зареєстровані за місцем проживання їх батька - [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 20 жовтня 2011 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були визнані такими, що втратили право користування вищезазначеним житловим приміщенням. Після зняття з реєстрації у вищезазначеній квартирі діти проживають з нею за адресою по [ADDRESS] . Відповідачі по справі зайнялись своїм особистим життям при цьому повністю забувши про своїх дітей. В зв`язку із самоусуненням батьків від батьківського піклування вона неодноразово зверталась до служби у справах дітей з метою вжиття ними заходів реагування на дану ситуацію. Як їй було повідомлено, з матір`ю дітей на той час зв`язатись не вдавалось, а батько, усвідомлюючи свій обов`язок забезпечення дітей, у вересні 2017 року зобов`язався надати фінансову підтримку на вихованні дітей та виявив бажання забрати їх до себе на проживання однією сім`єю. В 2017 році [PERSON] таки забрав дітей і деякий час діти мешкали з батьком за адресою його проживання, але після випадку, що трапився між дітьми і їхнім батьком, а саме батько застосував до них фізичне насильство, про що були повідомлені навчальний заклад, служба у справах дітей і поліція, діти з квітня 2019 року почали проживати разом з нею. В зв`язку із виниклою ситуацією до Автозаводського районного суду м. Кременчука був направлений протокол про застосування фізичного насильства відносно малолітньої [PERSON] за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, але постановою від 11 червня 2019 року провадження по даній справі було закрите в зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (справа №524/3120/19 провадження 3/524/1335/19). На даний час діти перебувають на обліку служби у справах дітей Крюківської райдержадміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради. Вже протягом тривалого часу діти проживають разом з нею та її чоловіком [PERSON] , вони піклуються про дітей, вони перебувають на повному їх утриманні. Батьки взагалі не приймають жодної участі ні у вихованні дітей ні в їхньому матеріальному забезпеченні. Їхня мати, а саме її донька, самоусунулась від виховання дітей взагалі, офіційно ніде не працює, разом із дітьми не проживає, але має право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . В зв`язку із перебуванням дітей на обліку у службі у справах дітей як діти, що перебувають у тяжких життєвих обставинах, до них з дітьми за місцем їх проживання періодично з`являються працівники служби у справах дітей Крюківського району при виконавчому комітету Кременчуцької міської ради. Відповідно до Актів №169 від 26.06.2019 року від 24.06.2019 року та від 05.06.2019 року на момент відвідування мати дітей була відсутня, оскільки самоусунулась від піклування про дітей. Діти проживаються разом із бабою [PERSON] та дідом [PERSON] . При тому, що вона проживає разом із своїм чоловіком, їх сукупний дохід складає 4,5 тис. грн. - 5 тис. грн., що враховуючи перебування на їх утриманні малолітніх дітей є зовсім замалим. Вони являються пенсіонерами, однім займатись вихованням дітей та турбуватись про їхнє матеріальне забезпечення їм важко. Допомоги від дітей батьків, як нею вже було вище заявлено вони не отримують. Інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб відповідачі на утриманні не мають. Відповідачі мають можливість і можуть утримувати її онуків, які потребують матеріальної допомоги, але не бажають виконувати цей обов`язок. В зв`язку з тим, що добровільно про розмір та регулярність сплати аліментів з відповідачами їм домовитися не вдалося, вона змушена звертатися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з підстав зазначених в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив на позовну заяву до суду не подала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча завчасно подав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати без його участі з урахуванням раніше поданого відзиву. Згідно поданого відзиву зазначив, що відповідно до довідки про доходи його загальна сума доходу за період з 01.07.2019 по 31.12.2019 складає 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот гривен, 00 коп.), тобто 4 250,00 гри. щомісяця. Іншого доходу окрім заробітної плати слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів за основним місцем роботи ФОП [PERSON] він не має. На його утриманні знаходиться пристаріла мати [PERSON] , [INFO] , яка згідно консультативного висновку спеціаліста лікаря має цілий ряд хронічних захворювань. На лікування матері він витрачає більшу частину своєї заробітної плати. Таким чином стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу) щомісячно суттєво погіршить його матеріальне становище. Позивачем не надано доказів достатності його заробітку для сплати аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою, до досягнення дітьми повноліття. Таким чином з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності просить суд задовольнити позов [PERSON] частково, а саме не заперечує сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане повторно Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 26 липня 2019 року, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видано повторно Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 30 липня 2019 року, відповідач [PERSON] є дочкою позивача [PERSON] .. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 21 квітня 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 жовтня 2010 року, яке набрало законної сили 15 жовтня 2010 року, було розірвано. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 29 жовтня 2008 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 22 серпня 2007 року . Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується Актом про проживання, складеного працівниками ТОВ «Місто для людей Кременчук» від 22 липня 2019 року, відміткою про зареєстроване місце проживання, що міститься в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області 23 жовтня 1998 року, малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з бабусею позивачкою по справі за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки, виданої директором Кременчуцького ліцею №4 «Кремінь» Кременчуцької міської ради Полтавської області 05 липня 2019 року за вих.№01.25/260 [PERSON] , [INFO] навчається у 7 Б класі Кременчуцького ліцею №4 «Кремінь» Кременчуцької міської ради Полтавської області, відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з вчителями дитини її бабуся [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої директором Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №20 Кременчуцької міської ради Полтавської області 05 липня 2019 року за вих.№168, [PERSON] , [INFO] навчається в Кременчуцькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №20 Кременчуцької міської ради Полтавської області в 4 В класі. З 01 вересня 2005 року по листопад 2017 року батьківські збори відвідувала тільки бабуся [PERSON] , яка і контролювала відвідування та навчання онука. З листопада 2017 року та 2018/-2019 н.р. з учителем спілкувався і батько хлопця також. З квітня 2019 року до школи приходить, спілкується з класним керівником щодо навчання та виховання Єгора тільки бабуся. Як вбачається з листа Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 19.09.2017 за вих.№04-840, 08.09.2017 до служби у справах дітей з`явився [PERSON] , який пояснив, що дійсно не в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки, проте зобов`язався надавати фінансову підтримку на виховання дітей та виявив бажання в майбутньому забрати [PERSON] а Єгора на проживання до себе в сім`ю. 15.08.2017 з [PERSON] було проведено бесіду в телефонному режимі, під час якої він повідомив, що забирати дітей до себе на виховання він не буде, оскільки житлові умови цього не дозволяють. Виконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] надалі перебуватиме під контролем служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради. Згідно листа Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 26.06.2019 за вих.№04-894, спеціалістами служби у справах дітей неодноразово було телефоновано [PERSON] з метою з`ясування подальших намірів матері щодо виховання малолітніх дітей, однак жодного разу ніхто не відповів. 05 червня 2019 року та 24 червня 2019 року ними було обстежено умови проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що на момент відвідування [PERSON] за вказаною адресою не було. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліку служби у справах дітей як такі, що перебувають в складних життєвих обставинах. Виконання батьківських обов`язків [PERSON] надалі перебуватиме під контролем служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради. Відповідно до інформації, наданої Кременчуцьким ліцеєм №4 «Кремінь» про ученицю 7 Б класу [PERSON] , [INFO] , з вересня 2018 по лютий 2019 [PERSON] Аліна проживала з батьком, мачухою та рідним сином мачухи за адресою: [ADDRESS] . З 01.03.2019 [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] .. Як вбачається з Акту обстеження умов проживання №139 за адресою: [ADDRESS] від 26.06.2019, Акту обстеження умов проживання №151/1 за адресою: [ADDRESS] від 05.06.2019, за цією адресою проживають малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (бабуся) та [PERSON] . На момент відвідування мати дітей була відсутня, оскільки усунулась від піклування про дітей. Для виховання та розвитку дітей створені задовільні умови. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної\~Ради України\~№ 789-ХІІ\~від 27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст..ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч.2 ст.183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ст.\~258\~СК України\~баба і\~дід мають\~право на\~самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Тобто чинним законодавством передбачено право баби та діда на процесуальне представництво внуків на підставі самого факту близького кровного споріднення, без необхідності встановлення опіки, піклування чи призначення їх опікуном або піклувальником. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] , з якою проживають малолітні онуки [PERSON] та [PERSON] , має право на подання в інтересах дітей позову до їх батьків про стягнення аліментів без призначення її опікуном дітей. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 грудня 2018 року, у справі №445/637/16 - ц. Як встановлено судом, відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України відповідачі за власною ініціативою аліменти не виплачують, в порядку ст..188 Сімейного Кодексу України від обов`язку утримувати дітей [PERSON] та Єгора не звільнені, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст.189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Статтею 182\~СК України встановлено,\~що при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~ стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; \~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; \~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; \~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом та зокрема підтверджується довідкою про доходи, виданою ФОП [PERSON] 17 січня 2020 року, відповідач [PERSON] на даний час працює у ФОП [PERSON] та загальна сума його доходу за період з 01.07.2019 по 31.12.2019 без урахування аліментів становить 25\~500 грн. Також, відповідач має матір [PERSON] , [INFO] , яка є пенсіонером та остання має ряд хронічних захворювань, що підтверджується довідкою №008234, виданою ПП «ЛДЦ «Арніка плюс» 17 січня 2020 року та консультативним висновком спеціаліста ПП «ЛДЦ «Арніка плюс» 17 січня 2020 року. Як вбачається з рахунку квитанції №47551241618 від 08 січня 2020 року та рахунку квитанції №472553412033, відповідачем [PERSON] за листопад 2019 року, грудень 2019 року, січень 2020 року сплачено комунальні послуги за адресою [ADDRESS] на загальну суму 5273 грн., субсидія на сплату комунальних послуг відповідачу [PERSON] , в зв`язку з його тяжким матеріальним становищем, не призначалась. Відповідно до ст..81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем [PERSON] суду не надано жодного належного доказу того, що він надає матеріальну допомогу його матері - [PERSON] , як і не надано доказів того, що [PERSON] є такою, що потребує матеріальної допомоги. За викладених обставин, твердження відповідача [PERSON] про те, що він надає матеріальну допомогу його матері [PERSON] , суд до уваги не приймає. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] не доведено відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу на утримання його малолітніх дітей саме у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, як і не доведено того, що аліменти у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) будуть достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, відзив на позов до суду не подала та не надала суду будь яких доказів, які б свідчили про те, що вона не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання її малолітніх дітей чи звільнена від обов`язку їх утримувати. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що ненадання регулярної та належної матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей є порушенням обов`язку [PERSON] та [PERSON] піклуватися про своїх дітей. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, стан здоров`я та матеріальне становище позивача та дітей, стан здоров`я відповідачів, які є працездатним (доказів зворотного суду не надано), їх матеріальне становище, встановлений законом прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, а також те, що відповідачі у добровільному порядку допомогу на утримання малолітніх дітей не надають, то суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідачів на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідачів на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved