Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні [PERSON] звернувся до суду із заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що, [PERSON] перебуває на "Д" обліку з 2000 року з діагнозом шизофренія, шубообразная, прогредієнтна, параноідно - афективний тип приступу, виражена редукція енергетичного потенціалу. В період загострення стає злобним, агресивним, схильний до крадіжок. В 1996 році був судимий за крадіжку. В 2004 році проходив СПЕ за зберігання коноплі. За результатами експертизи визнаний несамовитим, проходив примусове лікування в Бирюковській ОПЛ. З 2006р. по 2009р. надглядався в групі хворих, отримуючи амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку. Багаторазово лікувався стаціонарного в ЛОПЛ. В період з 2009 р. по 2010 р. скоїв ряд крадіжок. Після порушення кримінальних справ проходив СПЕ з послідуючим\~ примусовим лікуванням в Сватівській ОПЛ з 12.07.10р. по 01.07.11р. При виписці була призначена примусова амбулаторна психіатрична допомога за місцем мешкання. Останнє стаціонарне лікування в ЛОПБ з 23.11.16 по 24.01.17р. Представник заявника лікар прибув у судове засідання, заяву просив задовольнити з підстав зазначених у ній. Прокурор прибув у судове засідання та підтримав заяву медичного закладу, яку просив задовольнити. Законний представник (опікун) прибув у судове засідання, зазначив, що проти задоволення заяви не заперечує. Хворий не прибув у судове засідання, у звязку з тим, що визнаний недієздатним та був представлений законним представником. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне. Згідно із копією паспорта громадянина України серії ЕМ №018092, виданого Лисичанським МВ УМВС України в Луганській області 29.10.1998\~ року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: Україна, [ADDRESS],\~ де і мешкає на час звернення медичної установи із заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, що було підтверджено її законним представником у судовому засіданні. Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 20.08.2007 року, [PERSON], [INFO], визнаний недієздатним. Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 22.08.2016 року, Лисичанській обласній психіатричній лікарні було визнано доцільним продовження надання [PERSON], амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку строком на 6 (шість) місяців.\~ З висновку лікарів-психіатрів від 09.08.2016 року стосовно особи з тяжким психічним розладом вбачається, що [PERSON], [INFO], з 2000 року перебуває на обліку з діагнозом: шизофренія, шубообразная, прогредієнтна, параноідно - афективний тип приступу, виражена редукція енергетичного потенціалу. Анамнез життя та захворювання аналогічні доводам, викладеними у заяві. Знаходився на лікуванні у психоневрологічних стаціонарах, остання госпіталізація в ЛОПЛ з 23.11.16 року по 24.01.17 року.\~ Комісія лікарів прийшла до висновку, що на даний час за своїм психічним станом [PERSON] потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, так як виявляє важкий розлад у формі шизофренія, в силу якого він може заподіяти значної шкоди своєму здоровю, у звязку з погіршенням психічного стану, у разі ненадання йому психіатричної допомоги. Дослідивши вказаний висновок, суд вважає, що висновок лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності продовження хворому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, як і зібрані по справі докази. Вирішуючи справу по суті, суд враховує наступні норми закону. Порядок надання психіатричної допомоги регламентується\~Законом України ''Про психіатричну допомогу'', який визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою, виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обовязки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обовязки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги. Статтею 2 Закона України ''Про психіатричну допомогу'' унормовано, що законодавство України про психіатричну допомогу базується на\~Конституції України\~і складається з Основ законодавства України про охорону здоровя, цього Закону та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них. Дія цього\~Закону\~поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 12 Закону України ''Про психіатричну допомогу'' \~амбулаторна психіатрична допомога надається лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи. Амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Відповідно до п. 18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 року\~продовження застосування примусових заходів медичного характеру, в тому числі й надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку можливе на строк, який не перевищує 6-ти місяців. Частиною 5\~ст. 12\~\~Закону України ''Про психіатричну допомогу'' \~передбачено, що у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи\~\~заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно ч. 4 ст. 12\~\~Закону України ''Про психіатричну допомогу'' особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатися лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів - не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання їй такої допомоги. Відповідно до вимог\~ ст. 19 Закону України ''Про психіатричну допомогу''\~продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру\~\~здійснюється\~\~ судом за заявою\~\~лікаря-психіатра, який\~\~надає\~\~особі\~\~таку\~\~психіатричну допомогу на\~\~підставі\~\~висновку комісії лікарів-психіатрів. Враховуючи зазначене суд прийшов до висновку, що факти, викладені заявником у заяві в обґрунтування вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами які вказують на необхідність продовження хворому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, сумніву у суду не викликають, а тому суд вважає за необхідне заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні про продовження надання хворому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку задовольнити. Відповідно до ч.2\~ст.282 ЦПК України\~рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Outcome: approved