Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від [PERSON] та [PERSON] вказано, що12 липня 2011 року померла [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 0,60 га, призначена для ведення особистого підсобного господарства та розташована на території с. Рівне, [PERSON] сільської ради, Михайлівського району, Запорізької області; земельна ділянка площею 5,8407 гапризначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована на території [PERSON] сільської Ради, Михайлівського району, Запорізької області; земельна ділянка площею 5,8407 га, призначенадля ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована на території [PERSON] сільської Ради, Михайлівського району, Запорізької області; земельна ділянка площею 1,2405 га призначена для ведення особистого селянського господарства розташована на території [PERSON] сільської Ради, Михайлівського району, Запорізької області; земельна ділянка площею 0,48 га призначена для ведення особистого підсобного господарства розташована в с. Рівне, [PERSON] сільської Ради, Михайлівського району, Запорізької області. Спадкоємцями першої черги є [PERSON] та [PERSON], які своєчасно звернулись до нотаріальної контори з заявами про намір прийняти спадщину після смерті [PERSON] Однак [PERSON] не оформив спадщину, оскільки помер 15 червня 2012 року.Позивач [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після смерті [PERSON] за виключенням майна, яке залишилось після смерті [PERSON], яке прийняв її батько, але за життя не оформив. При зверненні донотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]позивачу [PERSON] відмовлено в звязку з ненаданням документів на підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем та належності спадкового майна.Рішенням суду встановлено факт родинних відносин та визнано що [PERSON] є рідним сином [PERSON] Однак, в державному акті на право приватної власності на землю власником спадкової земельної ділянки вказано [PERSON] замість [PERSON] Василівни.Крім того, [PERSON] додатково необхідно встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] для прийняття спадщини, що залишилася після смерті її батька. Внаслідок викладеного, позивачі позбавлені можливості оформити за ними право власності на спадкове майно.\~ В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте надалазаяву про розгляд справи у її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої 17 червня 2017 року за № 338/02-31 державним нотаріусом Михайлівської державної нотаріальної контори, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]В.у звязку з ненаданням спадкоємцем\~документів на підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем та належності спадкодавцеві майна (а.с.25). Відповідно до свідоцтва про смерть серії I-ЖС № 214027, виданого 10 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області 12 липня 2011 року померла [PERSON]( а.с. 8). [PERSON] свідоцтва про народження [PERSON] серії II-ЯР № 128717, виданого 14 жовтня 1958 рокуВисоківськоюсільською радою Михайлівського району Запорізької області в графі мати вказано -[PERSON] ( а.с. 9). Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 22 березня 2012 року встановлено факт родинних відносин між фізичними особами, а саме що [PERSON] є рідним сином [PERSON], яка померла 12 липня 2011 року (а.с.24). [PERSON] свідоцтва про смерть серії I-ЖС № 236020, виданого 19 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, 15 червня 2012 року помер [PERSON] (а.с. 10). Відповіднодо свідоцтва про народження [PERSON] серії I-ЖС № 434533, виданого 17 грудня 1974 року Орджонікідзевськимвідділом РАЦС м. Запоріжжя в графі батько вказано [PERSON] ( а.с. 13). Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії І-ЖС № 070671 виданого 15 липня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, свідоцтвом про шлюб Серії 1-ЖС № 021670 виданого 18 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, підтверджено зміну прізвища позивача з «Кузьма» на «Сковородіна» (а.с. 13-14). [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 32122273 (а.с.11), 24 жовтня 2012 року Михайлівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу після смерті [PERSON], свідоцтво про право на спадщину (грошові кошти) 22 лютого 2013 року отримала [PERSON] (а.с.12). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП 000011№1249 від 28 січня 1997 року [PERSON] належитьземельна ділянка площею 0,60 га, призначена для ведення особистого підсобного господарства, розташована на території с. Рівне, [PERSON] сільської ради, Михайлівського району, Запорізької області (а.с.15). [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії 111-ЗП №011612 від 5 грудня 2003 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 1,2405 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована на території [PERSON] сільської Ради, Михайлівського району, Запорізької області (а.с.19). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №926983від 25 вересня 2008 року [PERSON] належить земельна ділянкаплощею 5,8407 га, кадастровий номер 2323382200:06:010:0009, призначенадля ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на територіїВисоківської сільської Ради, Михайлівського району, Запорізької області (а.с. 20). [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №926982від 25 вересня 2008 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 5,8407 га, кадастровий номер 2323382200:06:010:0008, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської Ради, Михайлівського району, Запорізької області (а.с.22). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю ЗП №000011 №1252 від 28 січня 1997 року земельна ділянка площею 0,48 га, призначена для ведення особистого підсобного господарства, розташована в с. Рівне, [PERSON] сільської Ради, Михайлівського району, Запорізької області, належить [PERSON] (а.с.17). Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 3 квітня 2001 року визнано право власності на житловий будинок в с. Рівне, вул. Миру, 26, Михайлівського району Запорізької області, на земельний пай розміром 6,61 га в КСП «МИР» Михайлівського району Запорізької області, на державний акт на право приватної власності на земельний пай ЗП № 000011 № 1252, який належав [PERSON] (а.с.18). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. [PERSON] з п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України, судом розглядаються справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. [PERSON] ст. 126 ЗК України , право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Пунктом 4 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~та ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. [PERSON]\~ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі\~\~повно і всебічно з`ясованих\~\~обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами,\~\~які були досліджені у судовому засіданні. У відповідності до ч.1\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до п.4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5 свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до п.4.15 Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідноабз.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008«Про судову практику у справах про спадкування»: - У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутисядо суду за правилами позовного провадження. Відповідно до розяснень, що містяться в п.3.1 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Здійснення спадкування за законом передбачено\~ст. 1217 ЦК України, результатом чого з огляду на положення\~ст. 1296 ЦК України\~є отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, відсутність якого не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296). [PERSON] ст. 1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 228 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За частиною другою названої норми право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [PERSON] ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа. У свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Для правильного вирішення спору про спадкування суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Так, у відповідності до вимог, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Відмова нотаріуса особі у віддачі свідоцтва про право власності на майно є підставою для захисту реалізації права на отримання спадщини вказаною особою\~ в судовому порядку. \~Підстава такої відмови нотаріуса передбачена\~п.2\~ст.49 закону України «Про нотаріат»та п.п.31,32 та 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом МЮ України 03.03.2004 р. за №20/5 та зареєстрована 03.03.2004 р. за №283/8882 , в якому передбачена можливість видачі\~свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, тільки після подання\~правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна. [PERSON] з п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Позивачами були надані суду докази про вжиття ними заходів для отримання таких свідоцтв про право на спадщину. Статтею 1267 ЦК регламентується розмір частки у спадщині спадкоємців за законом. У частині 1 ст. 1267 ЦК закріплено загальне положення, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Так, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Для правильного вирішення спору про спадкування суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим задовольнити заяву, оскільки факт родинних відносин між [PERSON], яка померла 12 липня 2011 року та була матірюКузьми [PERSON], та факт належності правовстановлюючого документу державного акту на право приватної власності на землю ЗП 000011 № 1249 від 28 січня 1997 року належить спадкодавцю [PERSON], яка померла 12 липня 2011 року, підтвердився в судовому засіданні письмовими доказами.\~ Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю [PERSON], позивачі прийняли спадщину, проте оформити своє право вони не можуть через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. Таким чином визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо.

Outcome: approved