Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з 22.02.2008, який було розірвано рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25.07.2018, за спільні кошти ними було 07.06.2011 придбано житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] вартістю 69984 грн. та земельну ділянку площею 0,0512 га кадастровий №1414100000:01:018:0224 розташовану за адресою: [ADDRESS] . Згідно з договором купівлі-продажу від 07.06.2011 вказані будинок та земельна ділянка за взаємною згодою між сторонами зареєстровані за відповідачем. Зазначає, що це майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому має бути розподілене між сторонами у рівних частках. Оскільки згоди з відповідачем про добровільний поділ майна не досягнуто, тому зазначені обставини змусили його звернутися до суду з даним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частку вказаного житлового будинку та земельної ділянки. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву, в який просив суд розглянути справу у його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідовлялась належним чином, причну неявики суду не повідомила. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони 22.02.2008 зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 44. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25.06.2018 шлюб було розірвано. У період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі [PERSON] 07.06.2011 придбала житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 07.06.2011, посвідченим приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бочко В.А. та зареєстрованим в реєстрі за № 697. Відповідно до п. 6 вказаного договору [PERSON] засвідчила, що укладає цей договір купівлі-продажу за згодою свого чоловіка [PERSON] , яка посвідчена нотаріально приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бочко В.А. та зареєстрованим в реєстрі за № 693. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 32594260 від 20.12.2011 за [PERSON] 07.06.2011 зареєстроване право приватної власності на зазначений житловий будинок. Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу від 07.06.2011, посвідченого 07.06.2011 приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бочко В.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 700, придбала земельну ділянку площею 0,0512 га з кадастровим номером 1414100000:01:018:0224 цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 3.3 вказаного договору [PERSON] засвідчила, що укладає цей договір купівлі-продажу за згодою свого чоловіка [PERSON] , яка посвідчена нотаріально приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бочко В.А. та зареєстрованим в реєстрі за № 693. Відповідно до витягу з Державного реєстру рправочинів № 9984544 від 07.06.2011 від 20.12.2011 за [PERSON] 07.06.2011 зареєстроване право приватної власності на зазначену земельну ділянку. Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, ч. 1 ст. 60 та ст. 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з подружжя не мав за поважною причиною самостійного заробітку (доходу). Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України). При цьому, не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього зареєстровано лише за одним з подружжя. За положеннями ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 61 СК України, які узгоджуються з приписами ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Таким чином, набуте подружжям [PERSON] та [PERSON] вищезазначене майно є об`єктом права спільної сумісної власності. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 68, ч. 1 ст. 69 СК України). Положеннями ч. 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення закріплені у ч. 2 ст. 372 ЦК України. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Пунктами 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 № 11 визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири та жилі будинки тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Судом встановлено, що спірні житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка з кадастровим номером №1414100000:01:018:0224 розташована за вказаною адресою, були придбані у власність [PERSON] в період, коли сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Відтак, зазначене майно є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя. Разом з цим, відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Зважаючи на те, що спірні житловий будинок, розташований за адресою; [ADDRESS] , та земельна ділянка з кадастровим номером 1414100000:01:018:0224 цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] , набуті сторонам за час шлюбу і на них поширюються положення ч. 1 ст. 70 СК України щодо рівності часток у спільному майні, тому суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, визнавши зазначене майно об`єктами спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , яке підлягає поділу між колишнім подружжям в рівних частках. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 500 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З роз`яснень п. 47 пленуму Вищого спеціалізованого суду України в своїй постанові № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» слідує, що розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження вище вказаних обставин суду надано квитанцію від 31.05.2021 року, з якої вбачається, що позивачем було сплачено адвокату Вінник З.Г. за підготовку позовної заяви гонорар у розмірі 500 грн. У відповідність до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з вищевикладеним суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 1816 грн. 00 коп., сплачений [PERSON] , відповідно до квитанцій, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 500 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved