Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

В лютому 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Посилалась на те, що з відповідачем зареєстрували шлюб 14 квітня 2010 року у відділі РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 403, шлюб у обох другий. Під час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спору про поділ майна на даний час немає. Спільне життя з відповідачем не склалось, в січні 2014 року вони припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, з лютого 2015 року проживають окремо в різних квартирах. Причиною розпаду сімї було те, що між ними постійно виникали різного роду сварки та конфлікти, відповідач не цікавився інтересами та проблемами сімї, не допомагав їй по господарству, жив виключно власними інтересами, на її прохання змінитись, не реагував, що призвело до втрати почуття взаємоповаги, любові та довіри, без чого сімейне життя неможливо. Вважає, що подальше спільне проживання і збереження сімї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Відповідач добровільно участі в матеріальному забезпеченні сина [PERSON] не приймає, хоча є працездатною особою, постійного місця роботи не має, однак займається реалізацією грецьких горіхів, для чого орендує склад в селі Любомирівка Новоушинського району Хмельницької області, від цієї діяльності отримує доходи, які носять нерегулярний характер, в період їх спільного проживання його місячний дохід становив 6000 грн., у нього немає непрацездатних батьків, інших дітей або інших осіб, який би він мав утримувати за законом, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Ухвалою суду від 10 березня 2015 року справу розглядом було відкладено на шість місяців і цей строк надавався сторонам для примирення, однак ухвалою суду від 20 травня 2015 року за заявою позивачки провадження по справі відновлено. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, доповнивши, що за час, наданий судом для примирення, вони не примирились, відповідач не приймав для цього ніяких дій, а тому примирення неможливе. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що він згоден на розірвання шлюбу, сім'я дійсно розпалась з тих причин, на які посилається позивачка, збереження сім'ї та шлюбу буде суперечити його інтересам, за час, наданий судом на примирення, вони не примирились. Згоден за рішенням суду сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., оскільки це його батьківський обовязок. Заслухавши пояснення сторін дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сімї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в січні 2014 року припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, а з лютого 2015 року проживають окремо в різних квартирах. Причиною розпаду сім'ї сторін було те, що між ними постійно виникали різного роду сварки та конфлікти, відповідач не цікавився інтересами та проблемами сімї, не допомагав позивачці у веденні господарства, жив виключно власними інтересами, на прохання позивачки змінитись не реагував, що призвело до втрати почуття взаємоповаги, любові та довіри, без чого сімейне життя неможливе. За час, наданий судом для примирення, сторони не примирились і на примирення не згідні, а тому суд вважає, що їх сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та їх малолітньої дитини, в звязку з чим шлюб належить розірвати. Від шлюбу у позивачки і відповідача є малолітній син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою [PERSON] і знаходиться на її утриманні, тому після розірвання шлюбу його належить залишити проживати з матірю [PERSON] Відповідач не надає добровільно достатньої матеріальної допомоги на утримання свого сина, тому позивачка [PERSON] потребує матеріальної допомоги на його утримання з боку відповідача. Відповідно до вимог ст.ст.180, 182, 184 ч.1 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, має нерегулярний заробіток, що визнав в судовому засіданні, в звязку з чим суд вважає, що з відповідача на користь позивачки належить стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що є трохи меншим від встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, з чим він погодився в судовому засіданні, повністю задовольнивши позовні вимоги. Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., а позов задоволено повністю, то суд вважає, що згідно вимог ст.88 ч.3 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112, 180, 181, 182, 184, 185, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved