Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною зявою про стягнення з ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» на її користь заборгованості за договором банківського вкладу (депозиту) «Свята наближаються!» №F-USD-1919/2 від 31.12.2014 року в розмірі 5965 доларів США та процентів за вказаним договором у розмірі 140 доларів 48 центів США. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до п.2.3 договору позивач передав, а відповідач прийняв на вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER] грошові кошти у сумі 5965 доларів США на умовах договору. Внесення готівки на депозитний рахунок позивача також підтверджується платіжним дорученням в українській валюті №22064 від 31.12.2014 року, згідно з яким позивачем 31.12.2014 року був переданий відповідачу, а останнім отриманий на депозитний рахунок вклад в повному обсязі строком до 31.03.2015 року за процентною ставкою за вкладом 12% річних. На підставі п.3.2.5. договору відповідач був зобов'язаний повернути позивачу суму вкладу і суму нарахованих процентів за період користування ним, у відповідності до умов договору, а згідно п.5.5 повернення вкладу та сплата нарахованих процентів здійснюється банком на поточний/картковий рахунок вкладника, відкритий у банку, або (у разі відсутності поточного/карткового рахунку) у готівковій формі через касу банку. 06.12.2013 року між позивачем і відповідачем укладено договір банківського рахунку №11275 (далі - договір 2) та відкрито поточний рахунок [NUMBER] у національній та/або іноземній валюті для розрахунків при здійсненні поточних операцій, визначених законодавством України. Станом на 31.03.2015 року на вказаний поточний рахунок відповідачем була зарахована сума депозиту та нараховані проценти в сумі 6105,48 доларів США (5965 доларів США (вклад) + 140,48 доларів США (відсотки)). 23.03.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу суми вкладу та нарахованих за користування ним процентів після спливу строку договору, а саме 31.03.2015 року, але відповідачем було проігноровано звернення, жодної відповіді та належних коштів позивач не отримав, в зв'язку з чим був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач у судове засідання неодноразово не з'явився. Представник позивача надав суду письмову заяву, у якій підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов, розглянути справу за його відсутності, та розглянути справу в заочному порядку у зв'язку з неявкою представника відповідача. Відповідач в судове засідання свого представника не направив неодноразово (12.05.2015 року та 26.05.2015 року), причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмові заперечення проти позову не надав, тому суд на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України, враховуючи клопотання представника позивача, вважає доцільним розглянути справу за відсутності представника відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: З матеріалів справи встановлено, що 31.12.2014 року між [PERSON] та ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» був укладений договір банківського вкладу (депозиту) «Свята Наближаються!» №F-USD-1919/2 від 31.12.2014 року, в іноземній валюті доларів США. Відповідно до п.2.3 договору позивач передав, а відповідач прийняв на вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER] грошові кошти у сумі 5965 доларів США на умовах договору. Відповідно до п.2.5 договору банківського вкладу (депозиту) визначено термін повернення вкладу - 31.03.2015 року (а.с.6,7). Внесення готівки на депозитний рахунок позивача підтверджується платіжним дорученням в українській валюті №22064 від 31.12.2014 року, згідно з яким, позивачем 31.12.2014 року був переданий відповідачу, а останнім отриманий на депозитний рахунок вклад в повному обсязі в сумі 5965 доларів США (а.с.8). 06.12.2013 року між позивачем і відповідачем укладено договір банківського рахунку №11275, за умовами якого ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» клієнту [PERSON] відкрито поточний рахунок [NUMBER] у національній та/або іноземній валюті для розрахунків при здійсненні поточних операцій, визначених законодавством України. Згідно з цим договором відкриття поточного рахунку та виконання комплексного розрахунково-касового обслуговування клієнта здійснюється у відповідності з законодавством України. Клієнт має право вільно використовувати кошти, які зберігаються на його рахунку, в порядку, передбаченому законодавством України щодо здійснення розрахункових операцій. Банк сплачує клієнту відсотки за середньодобовими залишками коштів на поточних рахунках відповідно до тарифів. Договір є укладеним на невизначений строк і діє з дати його підписання і до закриття рахунку (п.п. 2.1, 4.1.1, 5.3, 6.1 договору) (а.с.9). Згідно виписки з банку від 31.03.2015 року залишок по поточному рахунку [NUMBER] становить 6105,48 доларів США, з яких сума депозиту - 5965,00 доларів США, та нараховані проценти - 140,48 доларів США (а.с.13). Відповідно до ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківські рахунки це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів; вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з частинами 1-3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. За змістом ст.1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Відповідно до частин 1, 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду закону, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Згідно з п.1.35 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» розрахунковий документ - документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача. Аналіз наведених положень свідчить про обов'язок банку видати грошові кошти клієнтові за його розпорядженням в день надходження такої вимоги без розрахункового документа. Як вбачається з матеріалів справи, 23.03.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу йому 31.03.2015 року через касу банку суми вкладу у валюті по договору банківського вкладу (депозиту) №F-USD-1919/2 від 31.12.2014 року в сумі 5965 доларів США, та процентів по вказаному договору (а.с.12). Вказане звернення позивача до відповідача про видачу суми вкладу та нарахованих за користування ним процентів було залишене без відповіді і задоволення. Відповідно до ст.1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Отже, враховуючи положення закону, п.2.4 договору банківського вкладу (депозиту) «Свята Наближаються!» №F-USD-1919/2 від 31.12.2014 року, яким встановлено процентну ставку 12% річних, та п.5.3 договору банківського рахунку №11275 від 06.12.2013 року, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 140,48 доларів США нарахованих процентів за користування коштами позивача у сумі 5965 доларів США. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем склала 6105,48 доларів США (5965 доларів США +140,48 доларів США) (а.с.13). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до п.10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою Правління Національного Банку України від 12.11.2003 року, кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку. Після закінчення строку або настання інших обставин, визначених законодавством України чи договором банківського вкладу, кошти з вкладного (депозитного) рахунку повертаються вкладнику шляхом видачі готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. У правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України № 6-140 цс13 від 25.12.2013 року зазначено, що відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд. У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи те, що відповідач перерахував кошти вкладу та нараховані проценти за договором банківського вкладу (депозиту) №F-USD-1919/2 від 31.12.2014 року на поточний рахунок позивача [NUMBER], однак позивач позбавлений реальної можливості користуватися належними йому грошовими коштами, зобов'язання відповідача з повернення вкладу не є виконаним. Тому суд приходить до висновку про необхідність стягнути з ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» на користь [PERSON] неповернуту суму в розмірі 6105,48 доларів США, що станом на 26.05.2015 року за курсом НБУ складає 129008,79 гривень. Згідно п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 26.05.2015 року Національним банком України встановлений офіційний курс гривні до іноземної валюти - долара США - 100 доларів - 2113, 36 гривень (а.с.35). Таким чином, грошова сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 129008, 79 гривень ((5965,00 доларів США +140,48 доларів США)*21,13 гривень). На підставі ст.526, ч.1 ст.530, ст.1058, ч.ч.1-3 ст.1066, ч.ч.1, 3 ст. 1068, ст.ст.1070, 1074 ЦК України,

Outcome: approved