Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ємільчинського районного суду з вищенаведеним позовом та просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 12.04.2009 року вона та відповідач перебували у шлюбі, від якого мають дитину - дочку [PERSON] Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 14.08.2012 року шлюб між ними було розірвано. Фактично шлюбні стосунки було припинено з серпня 2012 року, з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з нею. Спорів стосовно міста проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з нею. Весь цей час відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитині вже вісім років, вона не пам'ятає батька та немає до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачила, також в спілкуванні з нею ніколи про батька не питала та не цікавилась. З серпня 2012 року вона з донькою проживає у батьківському житловому двохповерховому будинку. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею, дитиною і батьками склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Дитині вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди, стан здоров'я задовільний. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює позивачка. Батько участі в цій сфері життя дитини не приймав та не приймає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі на підставі наявних у справі документів, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце слухання справи був повторно повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив та не надіслав заяви про розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи, служби в справах дітей Ємільчинської РДА в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву про розгляд цивільної справи без її участі, відносно задоволення позову послалася на розсуд суду. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] року, її батьком є [PERSON], а матір'ю [PERSON] (а.с. 7), яка після реєстрації шлюбу 12.04.2009 року змінила прізвище на «[PERSON]» та не змінила його при розірванні шлюбу 14.08.2012 року (6). Довідкою про неотримання аліментів від 01.12.2017 року № 1237 видану Ємільчинським районним відділом державної виконавчої служби підтверджується, що з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] для утримання дочки [PERSON] в розмірі 200 грн., щомісячно, в період з 01.06.2017 року по 30.01.2017 року аліменти на утримання дитини не були сплачені, тобто судом встановлено, що дочка [PERSON] знаходиться на повному утриманні позивачки, а також проживає разом з нею (а.с. 9). Крім того з довідки Непізнаницької ЗОШ І-ІІ ступенів від 30.11.2017 року № 93 вбачається, що [PERSON] навчається в 3 класі Непізнаницької ЗОШ І-ІІ ступенів, за час навчання батько [PERSON] жодного разу не провідував дитину в школі (а.с. 8). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В силу з ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 55 Закону України «Про освіту» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини як особистості. Батьки мають рівні права та обов'язки щодо освіти і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як зазначено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 141 СК України та ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, приділяючи увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки з поданих суду доказів встановлено, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В частині повернення судового збору позивачка відмовилася.

Outcome: approved