Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

В позовній заяві представник позивача [PERSON] адвокат Довгаль П.С. зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , який був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] і після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,84 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та інше спадкове майно і позивач є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 25.06.2013 року секретарем Голоскіської сільської ради, за зареєстрованим номером 28. З метою оформлення спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса, проте йому було відмовлено у зв`язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку із незнанням [PERSON] , що вона є спадкоємцем за заповітом, про що вона дізналася лише в березні 2019 року, нею був пропущений строк для прийняття спадщини, тому [PERSON] просить визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, проте представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити. Представник відповідача- Меджибізької селищної ради в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у їх відсутність, не заперечують проти задоволення вимог. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті або за законом. В ст. 1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, і відповідно до ст. 1272 ЦК України, суд, в разі пропуску цього строку з поважної причини, може визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачами та задовольнити вимоги позивача. На підставі наведеного, ст. ст. 1223, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved