Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

В березні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив встановити факт його постійного проживання разом із матірю [PERSON], померлою 21 червня 2006 року за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с.Матроска, вул.Партизанська,12, на час відкриття спадщини, а саме, станом на 21 червня 2006 року та визнати право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 3,08 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №456884, виданого 07 лютого 2003 року Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10-09-323. Свої вимоги мотивує тим, що прийняв спадщину після смерті матері шляхом проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, проте нотаріальною конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позов визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено,\~що [PERSON]\~належала земельна\~ділянка площею\~3,08\~га,\~ розташована\~на території\~Ларжанської сільської\~ради Ізмаїльського\~району Одеської\~області,\~передана для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~згідно Державного\~акту на\~право приватної\~власності на\~землю серії\~Р1\~№456884,\~зареєстрованого в\~Книзі записів\~державних актів\~на право\~приватної власності\~на землю\~за №10-09-323,\~виданого 07.02.2003\~року Ларжанською\~сільською радою\~Ради народних\~депутатів. (а.с.5) Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД №056823 від 21.06.2006 року, виданого Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] померла 21 червня 2006 року. (а.с. 4) Після смерті [PERSON], згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 3,08 га, розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №456884, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10-09-323, виданого 07.02.2003 року Ларжанською сільською радою Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишала. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], є її син [PERSON], що підтверджено записом акту про народження №104 від 11.12.1975 року. (а.с. 34) Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою, наданою виконавчим комітетом Матроської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 01.03.2018 року №02-08/250, а також показаннями свідків [PERSON], [PERSON], тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв'язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved