Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Заявник [PERSON], заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, на встановленні факту, що має юридичне значення, наполягав. Представник заінтересованої особи - Ренійського РС ГУДМС України в Одеській області у судове засідання не явився, заперечень щодо заяви до суду не направив. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що заявник [PERSON] [INFO] народився в с. Лиманське Ренійського району (на той час Ізмаїльський район) Одеської області, про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER]. Заявник до теперішнього часу мешкає в [ADDRESS], що підверджується довідкою Лиманської сільської ради Ренійського району від 19.05.2015 р. Заявник з дати народження був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], перереєстрований 24.02.1984 року, 20.06.1986 р., що підверджується відмітками про місце проживання в паспорті громадянина СРСР серії [NUMBER]. Заявник за період з 01.10.1983 по 20.09.1993 рр. працював у радгоспі «Перше травня» в с. Лиманське Ренійського району, з 27.05.1984 р. був призваний у ряди Радянської армії, з 21.09.1993 по 18.04.2002 рр. працював в РАКП ім. Чапаєва Ренійського району, що підверджується записами в будинковій книзі домоволодіння по [ADDRESS], військовим квитком серії [NUMBER], записами в трудовій книжці заявника серії [NUMBER]. Як вказав заявник, у 2002 р. він виїхав на заробітки за межі країни, знявшись з реєстраційного обліку, з того часу реєстрацію місця проживання не проводив. Після невдалого заробіття заявник повернувся додому в с. Лиманське Ренійського району. Зміну паспорту громадянина СРСР на паспорт громадянина України [PERSON] з невідомих обставин не робив, по теперішній час єдиним документом, що посвідчує особу заявника є паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER], виданий відділом внутрішніх справ Ренійського райвиконкому Одеської області від 17.02.1984 р. Таким чином, на теперішній час, завник, для того щоб його було зареєстровано громадянином України, має довести, що він постійно проживав до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України відповідно до ЗУ «Про правонаступництво України» від 12.09.1991 р. Заслухавши показання свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Свідок [PERSON] - пояснив, що [PERSON], з якими вони знайомі близько 20 років, є його односельчанином. Свідок вказав, що йому відомо, що в 1991 р. [PERSON] працював трактористом у радгоспі «Перше травня» в с. Лиманське, потім працював охоронцем в РАКП ім. Чапаєва. На питання чи відомо йому, чи виїжджав [PERSON] у 2002 р. на заробітки, свідок не зміг відповісти конкретно, йому це не відомо. Як вже зазначалося вище, про факт постійного проживання на території України заявника свідчать: паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER], виданий відділом внутрішніх справ Ренійського райвиконкому Одеської області від 17.02.1984 р., записи будинкової книжки домоволодіння по [ADDRESS], військовий квиток серії [NUMBER], записи трудової книжки серії [NUMBER], які містять данні про певні факти життя заявника. Згідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 8 ЗУ «Про громадянство України» від 18.01.2001 р., особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" ( 1543-12 ), або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Отже, звернення заявника до суду з вимогами про встановлення факту його проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до ЗУ «Про правонаступництво України», є законним і відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню, а факт - встановленню, оскільки він має юридичне значення, тобто від нього залежить виникнення права заявника на набуття громадянства України, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку вирішення цього спору.

Outcome: approved