Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], Задністрянської сільської ради про визнання права власності на квартиру у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа, в порядку спадкування та за набувальною давністю, що знаходиться за адресою: вул. Грушевського, 8/2, с. Задністрянськ, Галицького району, Івано-Франківської області. З позовної заяви вбачається, що 10.09.1993 року позивачка [PERSON], разом із своїми доньками: [PERSON] та [PERSON] та матір'ю [PERSON] приватизували квартиру за адресою: [ADDRESS]. 22 серпня 2014 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-HM № 194132 від 22.08.2014 року. Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Після смерті матері позивачка прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на день смерті матері постійно проживала разом із нею. Позивачка в судове засідання не з'явилась, попередньо направила на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задоволити. Від відповідачів: [PERSON] та [PERSON] поступили заяви про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без їхньої участі. Задністрнська сільська рада в судове засідання не з'явилась, однак надіслала на адресу суду клопотання про підтримання позову та просила розглядати справу без участі їхнього представника. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10.09.1993 року позивачка [PERSON], разом із своїми доньками: [PERSON] та [PERSON] та матір'ю [PERSON] приватизували квартиру за адресою: [ADDRESS]. 22 серпня 2014 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-HM № 194132 від 22.08.2014 року. Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Після смерті матері позивачка прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на день смерті матері постійно проживала разом із нею, а дочки: [PERSON] та [PERSON] уже більше 20 років не проживають у спільній квартирі. Після смерті [PERSON] позивачка [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну померлій матері позивачки [PERSON]А ? частину квартири, у звязку з тим, що на квартиру відсутні правовстановлюючі документи. З наведених підстав позивач змушена була звернутися до суду. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 10.09.1993 року та довідки Івано-Франківського ОБТІ № 238 від 17.08.2015 року, власниками по ? частини квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] числяться: [PERSON], її доньки: [PERSON] і [PERSON] та її померла мати [PERSON]. Як вбачається з позовної заяви, дочки позивачки: [PERSON] та [PERSON] вже більше двадцяти років не проживають у спільній квартирі, на підставі цього позивачка [PERSON] фактично добросовісно заволоділа належними частинами квартири відповідачів і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном. Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено судом. Відповідно до пункту 8 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність, поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що Цивільний кодекс України, поширюється на правовідносини, що виникли з 01 січня 2004 року. Визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року. Згідно п. 13 Постанови пленуму ВССУ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15,16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. За наведених вище обставин і доказів суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 317, 319, 344,392, ЦК України,

Outcome: approved