Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

в позові вказано, що відповідачі користуються приміщенням, яке належить позивачу систематично порушують правила проживання в житлових приміщеннях, псують житло, порушують санітарний стан житла, руйнують житло, не підтримують чистоту і порядок у жилих та допоміжних приміщеннях; балансоутримувачем будинку - КП «Дирекція замовника» неодноразово надсилалися попередження про приведення кімнати до належного санітарного стану. Однак усі заходи попередження та суспільного впливу виявилися безрезультатними. 27.09.2019 року Комунальним підприємством «Дирекція замовника» складено на [PERSON] та [PERSON] протоколи № 11 та № 12 про адміністративне правопорушення за ст. 150 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, порушення правил користування жилими приміщеннями, безгосподарне утримання житлового приміщення, що призвело до антисанітарного стану кімнати. Постановою №12/1021 від 20.11.2019р. адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради на [PERSON] накладено адміністративне стягнення за адміністративне правопорушення передбачене ст. 150 КУпАП у вигляді штрафу 51 грн. 00 коп. Також, постановою №12/1022 від 20.11.2019р. адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради на [PERSON] накладено адміністративне стягнення за адміністративне правопорушення передбачене ст. 150 КУпАП у вигляді штрафу 51 грн. У зв`язку із відсутністю будь-якого реагування зі сторони відповідачів, 27.12.2019 року комунальним підприємством «Дирекція замовника» знову складено на [PERSON] та [PERSON] протоколи № 13 та № 14 про адміністративне правопорушення за ст. 150 КупАП, а саме, порушення правил користування житловим приміщенням, захаращеність кімнат побутовим сміттям, антисанітарні умови та стан житлової кімнати. Постановами №01/28 та №01/29 від 22.01.2020р. адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради на [PERSON] та [PERSON] накладено адміністративні стягнення за адміністративне правопорушення передбачене ст. 150 КУпАП у вигляді штрафів по 51 грн. 00 коп. Позивач подав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідача повідомлено про судовий розгляд спору засобами, встановленими процесуальним законом. Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Оскільки відповідача повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за його відсутність в судовому засіданні процесуальним законом повністю покладено на відповідача. Відповідно до п. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом встановлено наступні обставини. 27.09.2019 року Комунальним підприємством «Дирекція замовника» складено на [PERSON] та [PERSON] протоколи № 11 та № 12 про адміністративне правопорушення за ст. 150 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, порушення правил користування жилими приміщеннями, безгосподарне утримання житлового приміщення, що призвело до антисанітарного стану кімнати. Постановою №12/1021 від 20.11.2019р. адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради на [PERSON] накладено адміністративне стягнення за адміністративне правопорушення передбачене ст. 150 КУпАП у вигляді штрафу 51 грн. 00 коп. Також, постановою №12/1022 від 20.11.2019р. адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради на [PERSON] накладено адміністративне стягнення за адміністративне правопорушення передбачене ст. 150 КУпАП у вигляді штрафу 51 грн. У зв`язку із відсутністю будь-якого реагування зі сторони відповідачів, 27.12.2019 року комунальним підприємством «Дирекція замовника» знову складено на [PERSON] та [PERSON] протоколи № 13 та № 14 про адміністративне правопорушення за ст. 150 КУпАП, а саме, порушення правил користування житловим приміщенням, захаращеність кімнат побутовим сміттям, антисанітарні умови та стан житлової кімнати. Постановами №01/28 та №01/29 від 22.01.2020р. адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради на [PERSON] та [PERSON] накладено адміністративні стягнення за адміністративне правопорушення передбачене ст. 150 КУпАП у вигляді штрафів по 51 грн. 00 коп. Відповідно до акту обстеження квартири від 27/09/2019 квартира захаращена побутовим сміттям, непотребом, віконні рами без скла, квартира перебуває в неналежному санітарному стані, постійний неприємний запах з квартири. 22/03/2019 складено попередження КП «Дирекція замовника» на ім?я [PERSON] за адресою відповідачів про приведення спірної кімнати до належного стану. 22/01/2020 Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради ухвалено постанову №01/28 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за захаращення кімнати побутовим сміттям. 22/01/2020 Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради ухвалено постанову №01/28 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за захаращення кімнати побутовим сміттям. Відповідно до 17. Постанови Пленум Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 Житлового кодексу України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Кімната [ADDRESS] перебуває в комунальній власності та знаходиться на балансі КП «Дирекції замовника». Відповідно до довідки №02-02/2063/599 виписки з будинкової книжки про реєстрацію та склад сім`ї КП «Дирекція замовника» в кімнаті №25 зареєстровано четверо осіб, а саме: [PERSON] ( [INFO] )- основний наймач кімнати; [PERSON] ( [INFO] ) - колишня дружина; [PERSON] ( [INFO] ) - син; [PERSON] ( [INFO] ) - дочка. Статтею 10 Житлового кодексу Української PCP передбачено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не захаращувати сходові клітки, позаквартирні коридори, колясочні, ліфтові шахти, горища, підвали та інші допоміжні приміщення будинку, гуртожитку, підтримувати чистоту і порядок в ньому. Згідно Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №498 від 20.06.2018 року, наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані: підтримувати чистоту і порядок у жилих та допоміжних приміщеннях; дотримуватися вимог пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання гуртожитку, порушують умови проживання інших осіб тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК УРСР якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. За змістом позову [PERSON] та [PERSON] систематично руйнують та псують житловий фонд міської ради. В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже обов?язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов?язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов?язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору. Таким чином саме на відповідачів на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов?язок на спростування доводів позивача щодо порушення його прав. Однак відповідачі не подали суду будь-якого заперечення правових підстав позову. Отже позивачем доведено правові підстави позову. В ч. 1 ст. 133 ЦПК України вказано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В ч. 1 ст. 141 ЦПК України вказано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved