Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісяця, починаючи з 08.09.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначала, що із відповідачем по справі перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 01 жовтня 2010 року по 08 квітня 2016 року. Від спільного життя з відповідачем мають доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від свого обов'язку щодо утримання дитини, хоча має можливість надавати допомогу. Сама вона не має можливості утримувати дитину. Позивачка та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги , просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, протти стягнення аліментів на утримання доньки не заперечував, але зазначив, що 1500 грн. це забагато, бо він не працює, проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1000 грн. не заперечував. Крім того просив суд врахувати, що він добровільно сплачував аліменти, про є належні квитанції в матеріалах справи, які просив врахувати при постановленні рішення. Суд, вислухавши сторони по справі, представника позивача дослідивши письмові докази у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено факти та відповідні ним правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO](свідоцтво про народження [NUMBER] від 21 серпня 2012 року). Згідно зазначених свідоцтв про народження, позивачка зазначена матір'ю дітей, відповідач - батьком (а.с.7). Неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою з місця реєстрації, виданої Кириківською селищною радою Великописарівського району Сумської області, (а.с. 8) та повністю знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Як встановлено у ході судового розгляду справи, відповідач надає матеріальну допомогу неповнолітній доньці, але не у розмірі передбаченому законодавством та якому бажає позивачка. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.3 ст. 181, ч.1 ст. 183 СК України). Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Згідно зі ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Суду не надано доказів про наявність у відповідача регулярного стабільного доходу. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї. Крім того суд приймає пояснення відповідача, які не оспорюються стороною позивача, що [PERSON] дійсно сплачував частково кошти на утримання доньки за можливості, коли у нього з*являлися кошти, на підтвердження зазначеного було надано квитанції. Так згідно квитанції від 11.09.2017 р. відповідачем було перераховано [PERSON] кошти у розмірі 700 грн., 14.11.2017 р. перераховано кошти у розмірі 1000 грн., 12.10.2017 р. - 1000 грн.; 15.02.2017 р., 23.02.2017 р., 10.03.2018 р. - по 500 грн., серпень 2017 р. - 300 грн. Таким чином, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи, що у відповідача нерегулярний, мінливий дохід, сімейні обставини, що у нього на утриманні перебуває мати пенсіонерка, батько помер (копія свідоцтва про смерть І-ВЛ № 590933), сплачує частково аліменти та враховуючи, що прожитковий мінімум на дитину в 2017 рік в Україні віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; суд вважає необхідним встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду. Згідно ст. 191 СК України аліменти підлягають стягнення з відповідача з 11 вересня 2017 року, з часу звернення позивачки до суду з позовною заявою. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і оплата праці (грошове забезпечення), з якої відраховують аліменти. Обов'язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію без додаткового судового рішення,

Outcome: approved