Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

В вересні 2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно за законом. В позовній заяві він зазначив, що 01 березня 2016 року помер його батько [PERSON]. В усному порядку звернувся до [PERSON] районної державної нотаріальної контори щодо одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0624 га в межах згідно з планом, яка розташована по вулиці Монастирська, 29 в м. Чорткові Тернопільської області, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що залишилась після смерті батька. Третя особа листом № 2365/02-14 від 22 вересня 2016 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і розяснила вирішення зазначеного питання в судовому порядку, так як відповідно до земельного законодавства [PERSON] зобов'язаний був звернутись в органи Держкомзему щодо реєстрації права власності на згадану земельну ділянку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом та виготовити новий Державний акт про право власності на землю на своє імя. Згідно Державного акта на право приватної власності на землю серія ТР №186, виданого [PERSON] міською радою від 28 січня 2002 року на імя [PERSON], остання є власником земельної ділянки 0,0624 га по вул. Монастирська, 29 в м. Чорткові. Але державна реєстрація цих прав спадкодавцем не здійснена, що змусило звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява, в якій просить справу розглядати без його участі через неможливість явки в судове засідання, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, в суд поступило клопотання, в якій просять розглянути справу за відсутності представника, не заперечують стосовно задоволення позову. Представник третьої особи [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, в суд надійшла заява, в якій просять справу слухати без участі представника державної нотаріальної контори, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивач [PERSON] є сином [PERSON], який помер 01 березня 2016 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серія І-ИД № 204518, виданим відділом ДРАЦС [PERSON] міськрайонного управління юстиції у Тернопільській області від 02 березня 2016 року, про що складено відповідний актовий запис № 62. [PERSON] в усному порядку звернувся до [PERSON] районної державної нотаріальної контори щодо одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0624 га в межах згідно з планом, яка розташована по вулиці Монастирська, 29 в м. Чорткові Тернопільської області, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що залишилась після смерті батька. Третя особа листом № 2365/02-14 від 22 вересня 2016 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і розяснила вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до даних [PERSON] районної державної нотаріальної контори „05 лютого 2016 року за заявою про прийняття спадщини заведено спадкову справу за №60/2016 до майна померлого 01 березня 2016 року [PERSON]. Інші заяви про прийняття, відмову чи про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори не надходили, а також свідоцтва про право на спадщину станом на 22 вересня 2016 року не видавались. Згідно даних Спадкового реєстру спадкодавець заповіту не залишав. Необхідною умовою для видачі свідоцтва про право на спадщину є подання спадкоємцем документа, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. [PERSON] було предявлено свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] районною державною нотаріальною конторою 16 грудня 2003 року за реєстровим №1-1823 на ім'я [PERSON] на земельну ділянку, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0624 га в межах згідно з планом, що розташована на території [PERSON] міської ради Тернопільської області. Однак, відповідно до земельного законодавства [PERSON] зобов'язаний був звернутись в органи Держкомзему щодо реєстрації права власності на згадану земельну ділянку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом та виготовити новий Державний акт про право власності на землю на своє імя. Згідно Державного акта на право приватної власності на землю серія ТР №186, виданого [PERSON] міською радою від 28 січня 2002 року на імя [PERSON], остання була власником земельної ділянки 0,0624 га по вул. Монастирська, 29 в м. Чорткові. Але державна реєстрація цих прав спадкодавцем не здійснена. Як вбачається з довідки, виданої Відділом Держземагенства у [PERSON] районі від 19 вересня 2016 року №14-1908-0.7-1402/34-16, за [PERSON] земельні ділянки у межах норм безоплатної приватизації для всіх видів цільового використання на території Чортківського району не зареєстровано. Разом з тим, це не позбавляє [PERSON] права на спадкування майна померлого [PERSON], оскільки за життя спадкодавець не встиг оформити право власності на зазначену земельну ділянку. Відповідно до ст. 346 ЦК України (2003) однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Виходячи із змісту ст. ст.\~ 25, 30 ЦК України\~мати та набути цивільне право (право власності на нерухоме майно) може лише жива та дієздатна особа. Відповідно до змісту ст. ст.\~391, 392 ЦК України у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника вирішується в судовому порядку. Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації та ст.328 цього Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини ( п. 5 ст. 1268 ЦКУ). Відповідно до ст. 1218\~ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 ЦКУ, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. ст. 3, 15, 16, 18, 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами здійснюється лише за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. \~ Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 цього Кодексу, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість вимог позивача щодо спадкування майна спадкодавця за законом, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved