Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що 09.09.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від вказаного шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що між сторонами припинені шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони в процесі проживання сім`єю виявили несумісність характерів, різні погляди на життя. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, просила винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився повторно, в порядку ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12.08.2014 року № 1632-VII, був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, в т.ч. за допомогою офіційного веб-порталу "Мар`їнського районного суду Донецької області", про причини неявки суд не сповістив, заперечень проти позову не надав, та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно положень ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Так, з матеріалів цивільної справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), [INFO] , одружились 09.09.2011 року, про що виконкомом Нижньокринської селищної ради Совєтського району міста Макіївки Донецької області зроблено відповідний актовий запис за № 53. Прізвище дружини після одруження присвоєно « [PERSON] ». Від вказаного шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач та відповідач разом не проживають, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню, тому позов належить задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved