Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 26 вересня 2017 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 06.05.2019р. шлюб між ними розірвано Голованівським районним судом Кіровоградської області. Від спільного проживання мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що проживає окремо від чоловіка біля своїх батьків, дитина проживає біля неї і перебуває на її утриманні. Після розлучення відповідач участі у вихованні доньки не бере, морально та матеріально її не підтримує переконаний, що вона власними силами спроможна утримувати їх спільну дитину. Угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. В даний час вона не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] у розмір ј усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 15.01.2020р. в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась. Про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи суду не надала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.09.2017р. виконавчим комітетом Межирічківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області(а.с. 6) Відповідно до інформаційної довідки станом на 11.12.2019р. позивач отримала дохід в розмірі 10 461,54 грн., а також дохід одноразової щомісячної допомоги при народженні дитини в розмірі 6020 грн. (а.с.7-8). Згідно копії довідки про склад сім`ї №1/02-24 виданої 02.01.2020р. Межирічківською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області, дитина [PERSON] , [INFO] , входить до складу сім`ї позивача, яка проживає по [ADDRESS] (а.с. 9). Заочним рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 06 травня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, що був укладений 29.09.2017 р. та Боєвій змінено прізвище на дошлюбне « [PERSON] » (а.с. 10-14). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі, в період спільного проживання в них народилась донька, відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Судом встановлено, що дитина, яка потребує матеріальної допомоги, проживає з матір`ю, а тому відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення останньою повноліття та сплачувати аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною людиною, на утриманні дітей чи непрацездатних осіб не має, відзив на позов не подав, тобто не заперечує сплачувати аліменти. А тому, суд дійшов висновку, що відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в заявленому розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Враховуюче те, що позивача звільнено від сплати судового збору, у зв`язку із задоволенням однієї позовної вимоги, з відповідача мають бути стягнуті 840грн. 80 коп. судового збору на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved