Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

В заяві до суду позивач вказав, що від спільного проживання з відповідачем в них народилася дитина: [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем разом не проживають, дитина знаходиться на утриманні батька та проживає з ним. Відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання дитини. А тому, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки зі всіх видів її доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду i до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача по справі [PERSON] позов визнав частково. Суду пояснив, що відповідач [PERSON] погоджується сплачувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 300 грн. щомісячно, з огляду на те, що вона неплатоспроможна, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, не працює, має на утриманні малолітню дитину, не має доходів, перебуває на утриманні чоловіка [PERSON] Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований i його слід задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов з наступного. Так, сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно довідки ОСББ « Оберіг-72» від 17.05.2017 року неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], перебуває на утриманні батька [PERSON]. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що відповідач не надає у добровільному порядку коштів на утримання дитини та між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів, суд дійшов висновку про задоволення позову. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує: задовільний стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у останньої інших неповнолітньої дитини, відсутність непрацездатних чоловіка, батьків, повнолітніх дітей; та прийшов висновку, що аліменти слід визначити у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи їх стягнення з дня звернення позивача до суду з цим позовом (18.05.2017) і до досягнення дитиною повноліття. При цьому слід зазначити, що з 18.05.2017 до 08.07.2017 розмір аліментів слід визначити у розмірі, що не менший 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 08.07.2017 до досягнення дитиною повноліття - не менше 50%. Такого висновку суд дійшов оскільки з 08.07.2017 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", відповідно до якого мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Оскільки відповідно до положень Конституції України закони не мають зворотної дії в часі, то вказане обмеження мінімального розміру аліментів слід застосовувати з 08.07.2017. Вимога представника відповідача застосувати ч.8 ст.181 СК України задоволенню не підлягає, оскільки він не є позивачем у справі, а тому не може ставити вимоги позовного характеру. Крім того, суд не вправі вирішувати питання призначення дитині тимчасової державної допомоги (ч.8 ст.181 СК України ) в межах даної справи. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання у частині стягнення розміру аліментів за один місяць. Згідно з ст. 88 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі ст.ст. 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved