Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, визначення частки співвласника у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та її поділ. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 вересня 2009 року помер батько позивача - [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина - 12/25 частини будинковолодіння по вул. Ушакова, 43 в м. Вінниці. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] являються співвласниками вказаного будинковолодіння, яким належить по 13/50 частки. Але, крім того, на праві спільної сумісної власності [PERSON], разом з [PERSON] та [PERSON], належить земельна ділянка площею 0,0691 га, кадастровий номер якої 051000000:03:049:0051, що розташована по вул. Ушакова, 43 в м. Вінниці, яка була надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державними актами, виданими 29.11.2005 р. на імя батька позивача [PERSON] та імя відповідачів - [PERSON] та [PERSON] Позивач, як спадкоємиця першої черги за законом, після смерті [PERSON] звернулася до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку після померлого батька, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №1728/02-31 від 13.11.2015р. Причиною відмови нотаріуса у видачі свідоцтва є те , що не визначена частка кожного власника у спільній сумісній власності на земельну ділянку, оскільки земельна ділянка була передана батькові позивача [PERSON] у спільну сумісну власність разом з [PERSON] та [PERSON] і нотаріус не може визначити склад спадкового майна та належність цього майна спадкодавцеві, а саме на яку частку земельної ділянки необхідно видавати свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON] За таких обставин, позивач звернулася до суду та просила визнати: - за нею - [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/3 частку земельної ділянки, що розташована за адресою: вул. Ушакова, 43 в м. Вінниці та розділити її відповідно до варіантів, що будуть визначені судовою земельно -технічною експертизою; - визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: вул. Ушакова, 43 в м. Вінниці; - визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: вул. Ушакова, 43 в м. Вінниці. Разом з тим, 03 березня 2016 року, позивач змінила позовні вимоги, подавши до суду оновлену позовну заяву, в якій просила визначити, що: - частка [PERSON], померлого 15.09.2009 року, в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0691 га, кадастровий №0510100000:03:049:0051, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Ушакова, 43, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд становила 1/3 частки; - частка [PERSON], в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0691 га, кадастровий №0510100000:03:049:0051, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Ушакова, 43, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд становить 1/3 частки; - частка [PERSON], в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0691 га, кадастровий №0510100000:03:049:0051, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Ушакова, 43, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд становить 1/3 частки. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON], яка також являється представником відповідача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали цивільної справи та спадкової справи № 69/2010, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 вересня 2009 року помер [PERSON], про що було зроблено відповідний актовий запис за № 2416 та підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №151040, яке видане 15 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області.(а.с. 45) Позивач [PERSON], [INFO], є донькою померлого спадкодавця - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-АМ №410379 від 02.08.1974 року.(а.с. 47) Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України, після смерті [PERSON], який помер 15 вересня 2009 року. Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 43, що знаходяться по вулиці Ушакова в місті Вінниці, співвласниками вказаного будинковолодіння являються: [PERSON], якому належить 12/25 часток будинковолодіння, [PERSON] та [PERSON], яким належать по 13/50 часток будинковолодіння. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] прийняла спадщину, подавши до Другої вінницької державної нотаріальної контори,у передбачений законодавством строк для прийняття спадщини, відповідну заяву про прийняття спадщини від 04.03.2010 року та отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-2313, на 12/25 часток домоволодіння з двох житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами номер 43, що знаходяться по вулиці Ушакова в місті Вінниці. Разом з тим, [PERSON] у заяві про прийняття спадщини від 04.03.2010 року зазначила, що крім неї є ще інші спадкоємці, а саме дружина померлого [PERSON] Однак, 04.03.2010 року, [PERSON] звернулася із заявою до Другої вінницької державної нотаріальної контори, в якій зазначила, що відмовляється від спадщини, яка залишилася після смерті її чоловіка - [PERSON] Таким чином, [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом померлого [PERSON] Разом з тим, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 923446 від 29.11.2005 року, виданого на підставі рішення Вінницької міської ради від 03.06.2005 року № 1244, земельна ділянка площею 0,0691 га, яка розташована по вулиці Ушакова, 43, в місті Вінниці, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належить на праві спільної сумісної власності померлому 15.09.2009р. [PERSON] та відповідачам - [PERSON] і [PERSON] Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Проте, 13.11.2015 року, державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої, у зв'язку із відсутністю визначення частки померлого у спільному майні, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,0691 га, кадастровий номер 0510100000:03:049:0051, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться у місті Вінниці, по вулиці Ушакова, 43, після смерті [PERSON], померлого 15.09.2009 року.(а.с.4) Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Оскільки нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Разом з тим, ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Враховуючи відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, [PERSON], як спадкоємець одного із співвласників земельної ділянки, правомірно звернулась з позовом до суду про визначення розміру часток співвласників на земельну ділянку, площею 0,0691 га, кадастровий номер 0510100000:03:049:0051, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться у місті Вінниці, по вулиці Ушакова, 43, яка належить на праві спільної сумісної власності відповідачам - [PERSON] і [PERSON] та [PERSON], померлому 15.09.2009 року. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. В судовому засіданні сторони не заперечували, що частки померлого [PERSON] та відповідачів [PERSON] і [PERSON] у праві спільної сумісної власності на зазначену вище земельну ділянку є рівними та становлять по 1/3 частки. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, а також визнання відповідачами позову, суд дійшов висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення, що частки [PERSON], померлого 15.09.2009 року, [PERSON] та [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0691 га, кадастровий №0510100000:03:049:0051, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Ушакова, 43, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд є рівними та становлять по 1/3 частки, а отже позов підлягає задоволенню. Враховуючи характер спірних правовідносин, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі наведеного та

Outcome: approved