Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

В квітні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 10.08.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.11.2015 року шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання доньки у твердій грошовій суму в розмірі 3000, 00 грн. щомісячно. У позовній заяві вказує, що після реєстрації шлюбу сторони проживали разом у батьків позивачки, але спільне життя не слалося. В жовтні 2014 року відповідач пішов на роботу і більше не повернувся в сім`ю, та став проживати за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини жодного разу не приходив до доньки та не цікавився нею, не приймав участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитина батька не пам'ятає та не має до нього жодних почуттів. Вихованням, розвитком та утриманням доньки повністю займається позивачка. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити, додавши, що ніяких перешкод в спілкуванні з дитиною позивач відповідачу не чинив. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили. Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю постановлення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Представник Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, зазначив про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та відповідність такого позбавлення батьківських прав інтересам дитини, просив розглядати справу у їх відсутність. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову у зв'язку з наступним. Як вбачається з наданих документів, батьками малолітньої дитини [PERSON] є [PERSON], [INFO], - позивач по справі, та відповідач [PERSON] [INFO], - відповідач по справі, що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим 01 лютого 2014 року [NUMBER] Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №335 ( а.с. 10). Судом встановлено, що з жовтня 2014 року неповнолітня донька [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю. Спорів стосовно місця проживання дитини між позивачем та відповідачем не виникало. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що позивач займається вихованням та утриманням доньки [PERSON], [INFO], без допомоги батька та родичів з його сторони. Свідки повідомили суду про те, що відповідач не спілкується з дочкою, не приймає ніякої участі у її житті; кошти на її утримання не надає, має заборгованість по сплаті аліментів. У суду немає підстав ставити під сумнів факти, повідомлені свідком, їх показання підтверджуються письмовими доказами, що знаходяться в матеріалах справи. Згідно висновку № 107-40/8321 від 15.11.2018 року, наданого Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією, батько дитини свідомо нехтує своїми обов'язками, ухиляється від виховання на навчання доньки, не проявляє щодо неї батьківської турботи, не цікавиться їх життям та здоров'ям, не утримає матеріально. Дитина своїм батьком вважає діда - батька позивачки. В судовому засіданні встановлено, що вихованням, розвитком та утриманням доньки повністю займається позивач. Відповідач свої батьківські обов'язки по відношенню до доньки не здійснює, з донькою не спілкується, не бере участі у вихованні та розвитку, не бере участі в утриманні її та участі в додаткових витрат на них. Статтею 150 Сімейного кодексу України, статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлений обов'язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 16 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 36 від 30.03.2007 року передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 164 Сімейного кодексу України визначені підстави позбавлення батьківських прав. Зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.2 ч.1). Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, один з батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідачем не доведено факту належного виконання батьківських обов'язків відносно доньки, доказів на спростування доказів позивача не надано. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, маючи об'єктивну можливість виховувати свою дитину, обов'язками батька свідомо нехтує та ухиляється від їх виконання. В судовому засіданні встановлено факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], а відтак, є доцільним та не матиме травматичного впливу на психічний розвиток дитини, позбавлення його батьківських прав відносно дочки. Згідно ч. 6 ст.164 СК України копія рішення після набрання ним законної сили підлягає направленню до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві для внесення відмітки до актового запису №335 від 01.02.2014 року про народження дитини [PERSON], [INFO] Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. на користь позивачки з вимоги про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved