Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу [PERSON], в якому просить визнати виконавчий напис від 30 травня 2017 року, зареєстрований у реєстрі за №4743, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу щодо стягнення з неї заборгованості за кредитом в сумі 61802 гривні 48 копійок, що складається з: заборгованості за кредитом 2421 гривня 45 копійок, залишок заборгованості за відсотками 49280 гривень 91 копійка, пеня та комісія 4300 гривень, штраф 2800 гривень 12 копійок, таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 грудня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та нею був укладений договір №б/н, на підставі якого вона отримала кошти в розмірі 3000 гривень на споживчі потреби. 05 грудня 2010 року нею були зняті кошти в розмірі 3000 гривень та протягом пільгового періоду наданого договором у 45 днів зазначена заборгованість була погашена. З цього часу картковим рахунком ніхто не користувався та повідомлень про те, що картка втратила чинність та її необхідно замінити їй не надходило, відтак вона була впевнена, що жодної заборгованості по кредиту не має. 22 листопада 2017 року Смілянським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області її було повідомлено про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання згідно виконавчого напису №4743 від 30 травня 2017 року, що видав приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу та направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. З постанови Смілянського міського відділу державної виконавчої служби, яку вона отримала 25 лютого 2018 року, їй стало відомо, що з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно виконавчого напису, буде здійснюватися відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 68112 гривень 46 копійок, на рахунок обліку депозитних сум Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. З виконавчим написом вона категорично не погоджується, як і з сумою заборгованості вказаною у розрахунку банку. Так, під час видачі виконавчого напису нотаріусом не було перевірено безспірності кредитної заборгованості, оскільки такий не містить переліку документів, на підставі яких його вчинено. При цьому, заборгованість є небезспірною, оскільки сума заборгованості зазначена ПАТ КБ «ПриватБанк» значно завищена, безпідставна та не надано цим обставинам відповідної оцінки. Крім того, нотаріус при видачі виконавчого напису не врахувала пропуск ПАТ КБ «ПриватБанк» строку позовної давності. Договір нотаріусу не надавався, а лише було надано завірену копію анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» та виписки з рахунку боржника. Таким чином, приватний нотаріус зобовязаний був відмовити у здійсненні такої нотаріальної дії як вчинення виконавчого напису про звернення стягнення. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 червня 2018 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та Смілянський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залучено до участі як третю особу Смілянський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду клопотання, в якому просить розгляд справи провести без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. При цьому, будь-яких доводів, на підставі яких ґрунтуються заперечення проти позову, суду не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак надіслала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Крім того, надіслала суду пояснення щодо позову, в яких зазначила, що про будь-які спори, суперечки, зміни та доповнення до кредитного договору, винесені з приводу цього судові та інші рішення, злочини, що впливають на відносини кредитора та боржника, кредитор її не повідомляв, а присутність боржника під час вчинення виконавчого напису не передбачена чинним законодавством. Крім того, безспірність у розумінні ст.88 Закону України «Про нотаріат» є не доведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається наявність боргу, та документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому КМУ не письмові докази наявності боргу, а докази наявності згаданих вище правовідносин. Також, коли законом чи договором передбачена сплата боржником кредитору процентів, комісії, неустойки (штрафів, пені) та/або інших додаткових платежів, розмір заборгованості боржника періодично змінюється з кожним випадком донарахування цих платежів до основної суми заборгованості, внаслідок чого у ті ж моменти відбувається відповідне оновлення (збільшення чи зменшення у грошовому виразі) права вимоги кредитора. У такому разі відрахування нотаріусом строку вчинення виконавчого напису може здійснюватися з дня, наступного за днем направлення кредитором боржнику останньої за хронологією вимоги, але лише за умови, що визначені в ній відповідно до закону чи договору суми заборгованості відрізняються від розміру вимог, раніше направлених тим же кредитором, тому ж боржнику, за тим же правочином. Просила постановити законне та справедливе рішення з врахуванням вищевказаних пояснень. Представник третьої особи Смілянської міської державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Заперечень, пояснень та відзиву щодо позовних вимог не надав. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що представника третьої особи Смілянської міської державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, однак останній в таке не зявився, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII"Про нотаріат"). Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Як вбачається з анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, [PERSON] позивач по справі, 02 грудня 2010 року звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитної картки «Універсальна» з бажаним кредитним лімітом 3000 гривень (а.с.7). Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Вищевказана заява, не містить строків погашення кредиту, відомостей щодо порядку і розміру нарахування відсотків та штрафних санкцій та відомостей щодо отримання зазначених у такій коштів [PERSON] у вигляді надання відповідної картки, отримання їх безпосередньо у касі банку чи переведення на певний рахунок. Разом з тим, як вбачається з позовної заяви, [PERSON] не заперечує факт отримання нею картки ПАТ КБ «ПриватБанк» з встановленим лімітом 3000 гривень, при цьому зазначає, що кошти в сумі 3000 гривень нею були зняті з картки 05 травня 2010 року та протягом наступних 45 днів були повернуті ПАТ КБ «ПриватБанк». Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Будь-який доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] не повернула ПАТ КБ «ПриватБанк» отримані нею кредитні кошти в сумі 3000 гривень, наявність у такої заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк», матеріали цивільної справи не містять та відповідачем не спростовані, в звязку з чим суд вважає, що такі доводи позивача відповідають дійсності. Разом з тим, 30 травня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] виданий виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4743, відповідно до якого, пропонується стягнути з [PERSON], грошові кошти у сумі 61802 гривні 48 копійок за кредитним договором №б/н від 02 грудня 2010 року, укладеним між нею та [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк». Борг складається з: залишок заборгованості за кредитом 2421 гривня 45 копійок, залишок заборгованості за відсотками 49280 гривень 91 копійка, пеня та комісія 4300 гривень, штраф 2800 гривень 12 копійок, що всього становить 58802 гривні 48 копійок, та витрати повязані із вчиненням нотаріального напису 3000 гривень. Строк за який провадиться стягнення шість років чотири місяці двадцять вісім днів, а саме з 02 грудня 2010 року по 30 квітня 2017 року (а.с.8). 22 листопада 2017 року постановою головного державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області [PERSON] відкрито виконавче провадження №55216026 згідно виконавчого напису №4743 виданого 30 травня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених у строк відповідно до умов кредитного договору від 02 грудня 2010 року грошових коштів\~ у сумі 61802 гривні 48 копійок (а.с.6). 02 січня 2018 року постановою головного державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області [PERSON] про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] (а.с.4-5). Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року №3425-XII, постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року №3425-XII, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Положеннями ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року №3425-XII передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженомупостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31 січня 1992 року, при вирішення справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що однією з об'єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред'явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з'ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем та третьою особою приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] розрахунку заборгованості, на підставі якого останньою був виданий виконавчий напис, матеріали справи не містять, що позбавляє суд обєктивної можливості перевірити достовірність дійсної заборгованості [PERSON] Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), відтак у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановленихзаконом. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. Вчинення виконавчого напису за договором позики здійснюється з врахуванням вимогстатті 1050 Цивільного кодексу України. Отже, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Ознакою безспірності є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути надані документи, що свідчать про визнання боржником вимог стягувача. Тобто, нотаріус повинен впевнитися у розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх. Згідно п. 2.3 Глави 16 вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 вчинення виконавчого напису в разі порушення умов кредитного договору, здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих боржнику повідомлень. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в кредитному договорі адресу. Однак, третя особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] у своїх письмових поясненнях про надання їй повідомлення [PERSON] щодо виниклої заборгованості не зазначає, при цьому матеріали цивільної справи такого також не містять.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умови що: 1) нотаріусу надані всі необхідні документі, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; та 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] не було з'ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу, штрафу, порядку нарахування пені та відсотків за користування кредитом, не було з'ясовано даного питання з боржником, така не переконалася щодо належного повідомлення боржника [PERSON] про суму заборгованості, в звязку з чим остання була позбавлена обєктивної можливості вказати свої заперечення щодо суми нарахованого боргу, яку вона не визнає. Таким чином, суд приходить до беззаперечного висновку, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] під час видачі виконавчого напису від 30 травня 2017 року, що зареєстрований за №4743, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 58802 гривні 48 копійок та 3000 витрат, повязаних з виконавчим написом, не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів. Крім того, як вже зазначалося вище, ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року №3425-XII передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Як вбачається з виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] від 30 травня 2017 року, який зареєстрований за №4743, стягнення здійснюється за період з 02 грудня 2010 року по 30 квітня 2017 року (а.с.8). Відповідно до правової позиції, викладеної в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року у справі №162/115/16-ц, строки, протягом яких можуть бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Таким чином вбачається, що приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] при вчиненні виконавчого напису від 30 травня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №4743, належним чином не перевірила наявність умов для визнання вказаної у такому заборгованості безспірною, не врахувала строків виникнення права вимоги у стягувача, чим порушила вимоги чинного законодавства стосовно умов вчинення виконавчого напису. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі вищевикладеного, суд приходить до беззаперечного висновку, що виконавчий напис від 30 травня 2017 року, який зареєстрований в реєстрі за №4743, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений з порушенням чинного законодавства, відтак він повинен бути визнанним таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем [PERSON] при подачі позовної заяви був сплачений судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок, що підтверджується дублікатом квитанції №0.0.963152645.1 від 14 лютого 2018 року (а.с.15). Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, відтак з відповідача ПАТКБ «ПриватБанк» на її користь слід стягнути сплачений нею при подачі позову судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved