Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті свого батька [PERSON], який помер 6 вересня 2016 року в селі Берегове Старобешівський район Донецької області. В судове засідання учасники справи не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до приписів закону, шляхом здійснення телефонограм. Представник заявника [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила, інших заяв, клопотань або заперечень - не надала. З викладених обставин суд вважає за можливе розглянути заявлені [PERSON] вимоги за відсутності учасників у справі на підставі наявних доказів, та в звязку з таким висновком вказує наступне. Засади ст.ст.\~3,11 ЦПК України,\~ст. 15 ЦК України, а також положення\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04.11.1950 року гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів безстороннім та належним судом, утвореним відповідно до закону. Звертаючись до суду за захистом свого права заявник самостійно обирає спосіб захисту його права та інтересу. Так, відповідно до п. 8 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно п. 26\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. При цьому відповідно до системного аналізу положень ст.ст.\~10,\~11,\~27,\~57-60 ЦПК України, сторони при вирішенні справи зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог. Окреме провадження має певні особливості доказування. Так, доказування у справах окремого провадження полягає у підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно достатті 257-1\~ЦПК України заява\~про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги Інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VІІІ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», в якому містяться роз'яснення стосовно того, що документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Як вбачається з свідоцтва про народження від 24 жовтня 1972 року серії I-НО №462728 , виданого Ленінським б/РАЦС м. Донецька 24.10.1972 року, [PERSON] є батьком [PERSON]. Також до матеріалів справи долучено копію лікарського свідоцтва про смерть №74 від 06 вересня 2016 року, що видане Старобешевською амбулаторією загальної практики сімейної медицини, свідоцтво про смерть від 07 вересня 2016 року, серії ДНР № 035810. Так, згідно лікарського свідоцтва про смерть №74 від 06 вересня 2016 року [PERSON] помер 06 вересня 2016 року, причина смерті\~атеросклеротичний к-з з гіпертензієй. Однак вказане свідоцтво, відповідно до ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є недійсною і не створює правових наслідків. Такі докази суд оцінює критично, однак зважаючи на зазначену вище правову позицію Вищого спеціалізованого суду України, вважає за можливе прийняти до уваги та дослідити їх для зясування необхідних для правильного вирішення справи обставин, та надати їм належну оцінку у їх сукупності та взаємозвязку з іншими доказами та відомими суду обставинами. Згідно ч. 3\~ст. 49 ЦК України\~факт смерті підлягає державній реєстрації та обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Пунктом першим глави п'ятої розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 р. за № 52/5\~(у редакції\~наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 р. № 3307/5) встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є : а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/0); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/0); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення архіву або органів СБУ у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до частини другої, частини третьої\~статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно\~ст. 21 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», у державній реєстрації може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України. Відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 2 грудня 2015 р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», та розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 7 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», з 2014 року на території м. Луганська проходить антитерористична операція й офіційно встановлений особливий правовий режим, в умовах якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Наказом Міністерства юстиції України № 953/5 від 17 червня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції»\~тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на тимчасово окупованих територіях, у тому числі у м. Донецьку. Відповідно до Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595, з 01.12.2014 р. на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою, органи державної влади України не функціонують, в зв'язку з чим будь-які запити, звернення довідки чи інші документи, підготовлені або видані органами державної влади України з територій, які непідконтрольні українській владі, не підлягають виконанню. Таким чином, враховуючи наведені вище докази в їх сукупності дозволяють суду зробити обґрунтований висновок стосовно того, що [PERSON], у віці 81 рік, помер 06 вересня 2016 у селі Берегове. На підставі викладеного і

Outcome: approved