Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав стосовно сина - [PERSON], [INFO] та стягувати з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] , в розмірі 800,00 (вісімсот) грн. щомісячно з урахуванням індексації, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Змінити прізвище її сина [PERSON], [INFO], уродженця та мешканя м. Харкова, з «[INFO]» на «[INFO]» Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 12 травня 2015 року, відділом Державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраійної служби Харківського міського управління юстиції згідно актового запису № 329 був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON]. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] року нарождення. Фактично шлюбні стосунки було припинено з січня 2016 року. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.2017 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Позивачка вказує, що після розірвання шлюбу більш відповідача не бачила. Матеріальної допомоги дитині він ніколи не надавав, участі у моральному та духвному розвитку дитини не приймав. Син постійно мешкає з позивачкою та її родичами. Спорів стосовно міста проживання дитини не було. Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні. Вихованням, забезпеченням належного догляду за здоров'ям дитини, її утриманням займається позивачка та її родичи. Позивачка вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідає інтересам дитини, оскільки відповідач не приймав участі в вихованні, ніякої турботи про сина не виявляв, не цікавився його розвитком, не прийняв ніяких заходів для підтримання родинних зв'язків з сином, тобто ухилявся без поважних причин від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, через що втратив контакт з нею. Виходячи з вищевикладеного, позивачка вважає, що відповідач не забезпечує харчування, медичного догляду та лікування малолітнього сина [PERSON], [INFO], свідомо ухиляється від спілкування з дитиною, причому робить це без поважних причин, а тому є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] та стягнення аліментів на його утримання. Відповідно до п. 9 ч. 1 Перехідних положень Закону України № 2147 від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з початком роботи Верховного суду, тобто з 15 грудня 2017 року, передбачених новим ЦПК України у редакції Закону № 2147. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи містяться нотаріально посвідченні заяви (а.с. 4-5), з проханням слухати справу за його відсутністю , а також повідомленням про те, що відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно його малолітнього сина [PERSON], а також про те, що разом з сім`єю він не проживає та ніякої участі у його вихованні не приймає. Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, надавши клопотання про розгляд справи за його відсутністю та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Рішення по справі просив прийняти з урахуванням наданого висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, яке діє від імені органу опіки та піклування. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що 12 травня 2015 року, відділом Державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраійної служби Харківського міського управління юстиції згідно актового запису № 329 був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON]. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] року нарождення, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції , про що зроблено відповідний актовий запис № 907 (а.с. 10). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.2017 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано (а.с. 8), після розірвання шлюбу позивачці залишено її дівоче прізвище "[PERSON]". Також нотаріально посвідченою заявою відповідач підверджує той факт, що він після розірвання шлюбу з позивачкою матеріальної допомоги дитині не надавав, участі у моральному та духовному розвитку дитини не приймав. Син постійно мешкає з позивачкою та її родичами. Спорів стосовно міста проживання дитини не було. Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні. Вихованням, забезпеченням належного догляду за здоров'ям дитини, її утриманням займається позивачка та її родичи. Відповідач не приймає участі в вихованні, ніякої турботи про сина не виявляє, не цікавиться його розвитком, не приймає ніяких заходів для підтримання родинних зв'язків з сином. Також факт того, що батько не цікавиться станом здоров'я дитини підтверджується довідкою Головного лікаря КЗОЗ «Харківська дитяча поліклініка № 14» з якої вбачається, що догляд за [PERSON] здійснює мати хлопчика - [PERSON]. Рекомендації по лікуванню дитини мати виконує в повному обсязі. Батько дитини [PERSON] цікавився станом здоров'я свого сина до січня 2016 р. (був присутній при оглядах дитини вдома та при планових візитах до лікаря в поліклініку). В подальшому з приводу стану здоров'я [PERSON] до дільничного лікаря-педіатра та дільничної медсестри не звертався. Висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 104 від 15.02.2018 року свідчить про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В силу ч. 4 статті 206 ЦПК України , у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.51 Конституції України, ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Ухилення батьків від виконування своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, їх навчання, підготовці до самостійного життя, що знайшло повне відображення в поведінці відповідача. Вищевказані фактичні обставини також підтверджуються наданим третьою особою висновком про доцільність позбавлення відповідача батьківським прав та не заперечуються самим відповідачем. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання. Зазначені фактори, суд розцінює як умисне ухилення відповідачем від виховання дитини та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, що є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина - [PERSON], [INFO] Разом із тим, суд вважає доцільним роз'яснити відповідачу, що він має право на звернення до суду із заявою про поновлення батьківських прав виключно з метою позитивного впливу на розвиток та в інтересах дитини. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 148 Сімейного Кодексу України, у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Приймаючи до уваги, що судом встановлено факт ухилення відповідачем від виховання дитини та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, суд приходить до висновку, що зміна прізвища дитині відповідає її інтересам, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини, судом встановлено наступне. Згідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного Кодексу, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 800 грн., щомісячно починаючи з 15.02.2018 року і до повноліття дитини. Згідно ст.ст. 79, 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Таким чином, з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір на користь [PERSON] у розмірі 640 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved