Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Адвокат Мироненко І.С., яка діє в інтересах [PERSON] на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ №1043899 від 17 березня 2021 року звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 14 лютого 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову №1 Харківського міського управління юстиції за актовим записом №163, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 25 березня 2021 року та до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання малолітніх дітей у розмірі 700 грн. на кожну дитину щомісячно та до досягнення ними повноліття, а також просила стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати. В обґрунтування\~позовних вимог\~посилалась на\~те,\~що з\~14\~лютого 2009\~року перебуває\~в зареєстрованому\~шлюбі з\~відповідачем,\~сімейне життя\~не склалося\~через різні\~погляди на\~сімейні цінності,\~права та\~обов`язки,\~що стало\~причиною фактичного\~припинення шлюбних\~відносин. Зазначає,\~що подальше\~спільне життя\~і збереження\~шлюбу суперечить\~її інтересам. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей, доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають разом позивачем та перебувають на її утриманні. Зазначає, що оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо способу утримання дітей в добровільному порядку та враховуючи, що відповідач не надає грошові кошти на утримання дітей, остання вимушена самостійно матеріально забезпечувати дітей всім необхідним для їх розумового розвитку. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 травня 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, а також уточнила позовні вимоги в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання малолітніх дітей та остаточно просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати у розмірі 50% від витрат, які вона понесла, у зв`язку з придбанням ноутбуку вартістю 34440 грн. 90 коп. та планшета вартістю 4340 грн, що у загальному розмірі становить 19390 грн. 45 коп. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 14 лютого 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову №1 Харківського міського управління юстиції за актовим записом №163, під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 14 лютого 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову №1 Харківського міського управління юстиції). Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть, мешкають окремо. Від цього шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 20 серпня 2009 року Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 13 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції). Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту довідки № 01-43/17 від 12 березня 2021 року, виданої завідувачем КЗ «ДНЗ №15» Власовою Т.В., слідує, що [PERSON] відвідує Комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №15». [PERSON] є учнем 5-Б класу Харківської гімназії №12 Харківської міської ради Харківської області, що підтверджується довідкою від 15 березня 2021 року, виданою директором гімназії [PERSON] . Після припинення шлюбних відносин відповідач допомоги на утримання дітей не надає. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. За змістом положень ч.1 ст.24 СК України та ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне залежить виключно від волевиявлення особи яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне, та не може залежати від бажання іншого з подружжя. Враховуючи те, що позивач [PERSON] у позовній заяві просить після розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін, суд приходить до висновку про необхідність залишення позивачу прізвища « [PERSON] ». Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає, шо шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч.1 ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.183 СК України встановлено, що у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі з 01 липня 2021 року становить 2510 грн. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні. Зазначені обставини жодним чином не спростовані відповідачем. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей, суд враховує матеріальний стан та стан здоров`я як дітей, так і відповідача, те що він офіційно не працює, інших непрацездатних або неповнолітніх утриманців не має, адже жодних доказів на спростування вказаної інформації відповідачем суду не надано. Враховуючи вищевикладені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для кожної дитини, щомісячно, починаючи з 25 березня 2021 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Позивач просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати у розмірі 50%, які були понесені останньою на придбання ноутбука LENOVO разом з комплектуючими, вартість яких відповідно до видаткової накладної №ФТ1-0159-42932769 від 19 грудня 2020 року становить 34440 грн. 90 коп. та планшета HUAWEI MediaPad T3 10 16Gb LTE Gray разом з комплектуючими, загальною вартістю 4340 грн., що підтверджується фіскальним чеком на замовлення №418460 від 30 грудня 2020 року, обґрунтовуючи необхідність придбання вказаних гаджетів тим, що [PERSON] навчається у 5 класі Харківської гімназії №12 та через поширення на території України короновірусної хвороби, встановлення карантинних заходів та запровадження дистанційного навчання у школах, навчання без комп`ютерного забезпечення є неможливим. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю. Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Суд виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Верховний Суд України в постанові від 13 вересня 2017року (справа №6-1489цс17) звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Зі змісту позовної заяви слідує, що додаткові витрати, які позивач просить стягнути з відповідача, остання понесла у зв`язку з необхідністю придбання ноутбука та планшета, що необхідні [PERSON] , який є учнем Харківської гімназії №12, для подальшого використання у шкільному навчанні, що викликано особливими обставинами, а саме запровадженням карантинних заходів та впровадженням дистанційного навчання, яке без комп`ютера або ноутбука є неможливим. На підтвердження\~понесених витрат\~позивачем долучено\~до матеріалів\~справи копію\~видаткової накладної\~№ФТ1-0159-42932769\~від 19\~грудня 2020\~року про\~придбання ноутбука LENOVO\~та комплектуючих,\~вартість яких\~становить 34440\~грн.\~90\~коп.\~та копію фіскального\~чеку на\~замовлення №418460\~від 30\~грудня 2020\~року на\~придбання планшета HUAWEI MediaPad T3 10 16Gb LTE Gray та комплектуючих, загальною вартістю 4340 грн. Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт придбання позивачем ноутбука та планшета, загальною вартістю 38780 грн. 90 коп., які необхідні дітям для подальшого використання у навчанні. З урахуванням того, що позивачем документально обґрунтовані вимоги щодо стягнення з відповідача додаткових витрат у розмірі 50% від понесених позивачем витрат, суд приходить до висновку про можливість задовольнити вимоги позивача в цій частині та стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати у розмірі 19390 грн. 45 коп. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи ту обставину, що відповідач визнав заявлені позивачем позовні вимоги в повному обсязі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~вирішує відповідно\~до вимог\~ст.141\~ЦПК України,\~а саме\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Приймаючи до\~уваги,\~що рішення\~винесене на\~користь позивача\~та з\~урахуванням того,\~що позивач\~за подачу\~позову про\~розірвання шлюбу\~сплатила судовий\~збір у\~сумі 908\~грн.,\~суд стягує\~з відповідача\~на користь\~позивача понесені\~нею витрати\~зі сплати\~судового збору\~у розмірі\~908\~гривень,\~а також,\~з урахуванням\~того,\~що позивач\~відповідно п.3\~ч.1\~ст.5\~до Закону\~України «Про\~судовий збір»\~звільнена від\~сплати судового\~збору в\~частині позовних\~вимог щодо\~стягнення аліментівта оплату додаткових\~витрат на\~дитину,\~стягує з\~відповідача на\~користь держави\~судові витрати\~за подачу\~позову про\~стягнення аліментів\~у розмірі 908 гривень та стягує з відповідача на користь держави судові витрати за подачу позову про стягнення додаткових витрат на дітей у розмірі 908 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved