Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

В вересні 2020 року орган опіки та піклування Ружинської РДА Житомирської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, сина: [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги позивач Орган опіки та піклування Ружинської РДА Житомирської області мотивує тим, що [PERSON] покинула свого новонародженого сина, [INFO] , у пологовому будинку Ружинської районного центральної лікарні. Власного житла у [PERSON] немає, тимчасово проживає у своїх співмешканців. Ніде не працює, відсутні будь-які документи, зловживає спиртними напоями. За час перебування дитини у закладі жодного разу не відвідувала сина, не цікавилася життя та здоров`ям. Представник органу опіки та піклування Ружинської РДА Житомирської області Супрун О.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що [PERSON] не належно виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своєї малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . Відповідачка покинула свого новонародженого сина в пологовому будинку, написала про це відповідну заяву, тому доцільного позбавити її батьківських прав та стягнути аліменти на утримання малолітнього сина. До того суду пояснила, що це в неї не єдиний випадок такого змісту. Відповідачка в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, відзив на позов не подала. Суду пояснила, що не заперечує, щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина, так як дійно не має належних умов для його виховання. Сина народила десь взимку цього року в Ружинській ЦРЛ. А ще десь кілька років тому родила також дитину в пологовому, відмовилась від неї, але дитина померла. Ще крім цих має, двох малолітніх дітей, відносно яких позбавлена батьківських прав. Щодо стягнення аліментів з неї на утримання дитини, пояснила, що не проти платити їх, але не має коштів, заробляє тимчасовими підробітками. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Білилівська сільська рада Ружинського району Житомирської області у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність підтримала позовні вимоги органу опіки та піклуванн Ружинської РДА . Згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. Судом встановлено, що, [PERSON] , є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що вбачається з свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] виданого 07.02.2020 року Ружинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький).(а.с.4). Згідно з копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження запис зроблено відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (а.с.5). Актовий запис №9 про народження дитини вчинено згідно розпорядження голови районного державної адміністрації №31 від 07.02.2020 року (а.с.7). Відповідно до акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 04.02.2020 року, 30.01.2020 року в КНП`Районна центральна лікарня» Ружинської районної ради виявлено покинуту дитину чоловічої статі(а.с.6). З характеристики Білилівської сільської ради №306 від 10.02.2020 року вбачається, що [PERSON] не зареєстрована на територіх Білилівської сільської ради. Дана громадянка не одружена, ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напояит та тютюновими виробами. Характеризується як людина з непростим характером, коли знаходиться в нетверезому стані веде себе неадекватно на зауваження не реагує(а.с.8). Згідно розпорядження голови районної державної адміністрації №35 від 12.02.2020 року [PERSON] , [INFO] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування(а.с.9). Згідно висновку органу опіки та піклування Ружинської РДА Житомирської області про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1983 року народження відносно її малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] орган опіки і піклування райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітньої дитини у зв`язку з невиконанням нею батьківських прав та обов`язків (а.с.11). Відповідно до ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" (далі - Постанова ВСУ) ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 15 вказаної Постанови ВСУ позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27.02.1991р. №789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Конвенцією про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9). Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. З пояснень, представника позивача, свідків, самої відповідачки [PERSON] та досліджених доказів, стверджується свідоме нехтування відповідачкою своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та ухилення нею від його виховання, піклування про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. З урахуванням викладеного, та визнанням відповідачкою позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина. Відповідачка [PERSON] на думку суду не може позитивно впливати на виховання та розвиток дитини, оскільки свідомо самоусунулася від прийняття участі в його житті, оскільки відмовилася від сина одразу після народження, не спілкується з ним, зв`язків не підтримує, не цікавиться його здоров`ям, не надає матеріальної допомоги на утримання. Ці обставини свідчать про невиконання відповідачкою батьківських обов`язків, закріплених частинами 1-3 статті 150 Сімейного кодексу України. Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідачка виконує свої обов`язки щодо виховання дитини або які б свідчили про поважність причин невиконання нею своїх батьківських обов`язків. Оцінюючи викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на утримання дитини. Враховуючи дані положення законодавства, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти. З відповідачки на користь держави, підлягають стягненню судові витрати. На підставі ст.ст.150, 164, 166, 167, 180-183 Сімейного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року

Outcome: approved