Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Трубайцівської сільської ради Хорольського району Полтавської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини понад 5 років, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та передачу в натурі спадкового майна, шляхом скасування державної реєстрації права власності, мотивуючи його тим, що [INFO] у селі Трубайці Хорольського району Полтавської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серія [NUMBER]. Відповідно до довідки виконавчого комітету Трубайцівської сільської ради Хорольського району Полтавсьокї області № 650 від 30.10.2017 року [PERSON], [INFO], дійсно була зареєстрована до дня своєї смерті [INFO] (актовий запис про смерть № 10 від [INFO]) в [ADDRESS] Спільно з нею на момент її смерті проживали: не родич - [PERSON] - [INFO] (згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] помер [INFO]); не родич - [PERSON] - [INFO] (згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] померла [INFO]); не родич - [PERSON] - [INFO]; не родич - [PERSON] - [INFO]; не родич - [PERSON] - [INFO] Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина на її спадкове майно та майнові права, зокрема: право на земельну частку (пай) розміром 3,20 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Трубайцівської сільської ради, що належало їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] З довідки відділу у Хорольському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 14.11.2017 року № 985/116-17 слідує, що [PERSON] дійсно належав сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], зареєстрований в «Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Хорольською районною державною адміністрацією по КСП ім. Калініна на території Трубайцівської сільської ради» за № 288. По КСП «Трубайцівський» на території Трубайцівської сільської ради проведено уточнення розміру і вартості земельної частки (паю) згідно схеми організації території земельних часток (паїв) в межах розпайованих земель КСП та затверджено розпорядженням Хорольської РДА № 346 від 04.10.2004 року, згідно якого розмір земельної частки (паю) становить - 2, 42 га, уточнена вартість земельної частки (паю) станом на 01.01.2017 року з урахуванням коефіцієнта індексації - 4,7964, та коефіцієнту - 1.756 на ріллю (Постанова КМУ № 1185 від 31.10.2011 року) становить 88259,65 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, але в позовній заяві прохала суд провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач Трубайцівська сільська рада Хорольського району Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська рада позов визнає повністю. Суд, з'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Судом встановлено, що з повідомлення Хорольської державної нотаріальної контори від 30.10.2017 року за № 1830/01-16 слідує, що при перевірці по обліку спадкових справ Хорольської державної нотаріальної контори встановлено, що спадкова справа на майно померлої [INFO] [PERSON] у Хорольській ДНК не відкривалась. Це свідчить, що спадщина після останньої, не була прийнята ніким із спадкоємців першої чи другої черг, передбачених ЦК УРСР в редакції від 18.07.1963 року. З 01 січня 2004 року набрав чинності нині діючий Цивільний кодекс України. На даний час, ЦК України передбачено п'ять черг спадкування за законом, зокрема, ст. 1264 ЦК України визначає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У пункті 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначено, що правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Звернувшись до нотаріальної контори позивачці роз'яснено, що вона матиме можливість спадкувати за законом як спадкоємець 4 черги за законом у відповідності до ЦК України 2003 року, у разі, якщо суд визнає за можливе застосувати до неї перехідні положення ЦК України та визнає факт мого проживання разом зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини позивачка [PERSON] (на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] прізвище «[PERSON]»), постійно проживала разом із спадкодавцем, а тому прийняла спадщину [PERSON], але у визначений законом термін не звернулась до державної нотаріальної контори для видачі їй свідоцтва про право на спадщину. З довідки виконкому Трубайцівської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 30.10.2017 року № 650, акту комісії у складі депутата та секретаря Трубайцівської сільської ради, мешканця села Трубайці [PERSON] від 26.10.2017 року № 365/02-47 слідує, що [PERSON], [INFO], проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] до дня своєї смерті [INFO] (актовий запис про смерть № 10 від [INFO], складений Трубайцівською сільською радою). Спільно з [PERSON] на день її смерті проживали та були зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Оскільки [PERSON] не мала власних дітей, тому до дня своєї смерті на протязі більше 10 років проживала разом із позивачкою [PERSON] (дошлюбне прізвище «[PERSON]», прізвище на момент відкриття спадщини «[PERSON]») у домогосподарстві, розташованому у [ADDRESS]. У ствердження факту постійного проживання позивачки понад 5 років до дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] разом зі спадкодавцем додано нотаріально засвідчені пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], які проживають на території Трубайцівської сільської ради. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, що проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до відкриття спадщини. У відповідності з п. п. 21, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкритгя спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України позивачка [PERSON], повинна успадкувати майно померлої [INFO] [PERSON], оскільки проживала з нею до дня її смерті однією сім'єю більше п'яти років. Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Державшім нотаріусом також повідомлено про необхідність визнання права в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) у судовому порядку, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно втрачено. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі- продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) (ст.2 вказаного Закону ). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року роз'яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналогічні роз'яснення викладені у п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зокрема, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно п. 3.1 вказаного листа право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування (пунк 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13). Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входять усі права та обов'язки на вищезазначену земельну частку (пай). Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після її смерті, який фактично прийняв спадщину, але відсутність оригіналу правовстановлюючого документу позбавляє можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку. Водночас, ще однією причиною неможливості оформити право на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є реалізація Трубайцівською сільською радою процедури визнання спадщини відумерлою. Так, ч. 1 ст. 1277 ЦК України визначено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (ч. 3 ст. 1277 ЦК України). Трубайцівською сільською радою Хорольського району, було повідомлено про наявність судового рішення за заявою прокурора Хорольського району Полтавської області про визнання відумерлою спадщини, що залишилася після смерті [PERSON]. Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 30 квітня 2009 року у справі № 2-о-48/09 заяву прокурора Хорольського району Полтавської області про визнання спадщини відумерлою задоволено. Визнано відумерлою спадщину, що залишилась після померлої [PERSON], яка проживала за адресою: с. Трубайці Хорольського району Полтавської області та передано у власність територіальної громади (комунальну власність) Трубайцівської сільської ради Хорольського району Полтавської області земельну ділянку, яка знаходиться на території Трубайцівської сільської ради Хорольського району та належала померлій [PERSON] згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], розміром 3,20 умовних кадастрових гектарів на території КСП ім. Калініна, уточнений розмір якої згідно проекту організації території земельних часток (паїв) та їх розмірі по власника на ділянці приватизації колишнього КСП ім. Калініна в межах Трубайцівської сільської ради [PERSON] належить земельна частка (пай) № 193 площею 2, 18 га ріллі. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний № 28896797 від 31.10.2014 року на підставі рішення Хорольського районного суду від 30.04.2009 року у справі № 2-о-48/09 за Трубайцівською сільською радою Хорольського району Полтавської області зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2, 1754 га, номер запису про право власності: 7538335, кадастровий номер: [NUMBER], дата державної реєстрації земельної ділянки: 26.02.2014 року, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Трубайцівська сільська рада. Таким чином, після визнання за Трубайцівською сільською радою права на земельну частку (пай), яка належала померлій [PERSON], сільською радою було здійснено процедуру виділення земельної ділянки у натурі (на місцевості), як власнику земельної частки (паю), сформовано та зареєстровано у Державному земельному кадастрі, із присвоєнням кадастрового номеру: [NUMBER], та проведено реєстрацію права комунальної власності на неї. З огляду на викладене, для надання [PERSON] у власність вказаної земельної ділянки не потрібно розробляти технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), затверджувати і реєструвати її. Згідно ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер земельної ділянки індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Відповідно до п. 6 ст. 16 цього Закону, кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Статтею 24 Закону визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Згідно ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи обєднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів . Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно п. 29 Постанови Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 року «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», кадастровий номер присвоюється земельній ділянці незалежно від форми власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від однієї особи до іншої, виникнення інших, крім права власності, речових прав на земельну ділянку, зміни речових прав на земельну ділянку, інших відомостей про неї кадастровий номер не змінюється. У разі поділу чи об'єднання земельній ділянці присвоюється новий кадастровий номер. Пунктом 116 вказаної Постанови передбачено, що внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку, зазначених у пункті 24 цього Порядку, здійснюється шляхом внесення таких відомостей до відповідної Поземельної книги. У разі коли до Державного земельного кадастру вносяться відомості (зміни до них) про зареєстровану раніше земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку Поземельна книга не відкривалася, такі відомості (зміни до них) вносяться до неї після її відкриття відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку. Згідно п. 130 Порядку, відомості (зміни до них) про нового власника, користувача земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухому майно вносяться до Поземельної книги Державним кадастровим реєстратором відповідно до пункту 113 цього Порядку. Відповідно пункту 113 Постанови, після отримання від органу державної реєстрації прав інформації в порядку інформаційного обміну Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить інформацію про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі. Частиною 2 статті 550 ЦК УРСР визначено, що у разі, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві передається лише те з належного йому майна, яке збереглось в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна. З 01.01.2013 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться органами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та нотаріусами, як спеціальними суб'єктами, на яких покладено функції державного реєстратора прав. Частиною другою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до абзацу першого пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Отже, для реалізації свого законного права на вказане спадкове майно [PERSON] необхідно вирішити питання щодо скасування державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за Трубайцівською сільською радою Хорольського району Полтавської області у зв'язку із передачею цього майна в натурі законному спадкоємцю та визнати його власником земельної ділянки площею 2, 1754 га, кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Трубайцівської сільської ради Хорольського району Полтавської області. Отже, з огляду на наведене, беручи до уваги неможливість оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов [PERSON] до Трубайцівської сільської ради Хорольського району Полтавської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини понад 5 років, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та передачу в натурі спадкового майна, шляхом скасування державної реєстрації права власності, слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved