Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] (надалі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк» (надалі по тексту - відповідач) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 19.03.2016 року на підставі заяви банку вчинив виконавчий напис №6952 на договорі про іпотечний борг від 21.12.07, а саме в частині стягнення заборгованості за період з 01.04.2013 року по 01.02.2016 року. Між тим, рішенням Подільського районного суду м.Києва від 28.09.2015 року між тими ж самими сторонами, але про інший предмет, в рахунок погашення заборгованості за цим же договором про іпотечний борг від 21.12.2007 року станом на 01.08.2013 року в загальній сумі - 529 928,87 грн. було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS]. Таким чином, банк двічі визначив суму боргу та стягнув суму тіла кредиту в розмірі - 496 476,70 грн., а стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса за період з 01.04.2013 року по 01.08.2013 року є спірним з огляду на сплати коштів позивачем за цей період в повному обсязі. Відтак, дії нотаріуса по винесенню оспорюваного виконавчого напису суперечать вимогам ст..87 Закону України «Про нотаріат», а також у відсутність первинних документів про розмір боргу він не повинен був би вчиняти такий напис. Відтак, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню з моменту вчинення. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Відповідач ПАТ «Альфа-банк» та треті особи своїх представників в судове засідання не направили, хоча про дату і час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Оскільки, позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, тому відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення присутніх учасників процесу, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі. Згідно ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що за умовами п.п.2.1, 2.2, 2.3 договору про іпотечний борг №213 від 21.12.2007 року, що був укладений між позивачкою та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» банк надав позичальнику кредит в сумі - 600 000 грн. зі сплатою процентів за користування ним в сумі - 15,5% річних із строком до 20.12.2027 року. Вказані обставини встановлені рішенням Подільського районного суду м.Києва від 28.09.2015 року, а тому у відповідності до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Також, за вказаним рішенням у рахунок погашення заборгованості до договором про іпотечний борг №213 від 21.12.2007 року станом на 01.08.2013 року в сумі - 529928,87 грн., що складається із боргу по кредиту в сумі - 496 476,70 грн., відсотках - 30674, 56 грн., комісії в сумі - 993,39 грн. пені в сумі - 1784,22 грн. було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS]. Відповідно до Виконавчого напису зареєстрованому в реєстрі №6952 від 19.03.2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. пропонує стягнути заборгованість за період з 01.04.2013 року по 01.02.2016 року в загальному розмірі - 531 396,87 грн., що складається із суми основного боргу в розмірі - 496 476,70 грн., боргу по відсоткам в сумі - 30 203,19 грн. та боргу по комісії - 4716,98 грн. Згідно постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Шемберко О.П. на підставі вказаного виконавчого напису №6952 від 19.03.2016 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. було відкрите виконавче провадження за №51255290 від 01.06.2016 року. За умовами ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.284 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. За умовами п.1 постанови Кабінету Міністрів України №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються зокрема, оригінал нотаріально посвідчених угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов»язань. Згідно п.2 вказаної постанови КМУ №1172 в Переліку документів, за якими здійснюється стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, повинні знаходитись оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми боргу та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" (Закон N 996-XIV). Вказані обставини викладені в узагальненні судової практики з розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову у їх вчиненні згідно листа від 07.02.2014 року Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ. Між тим, ні відповідач, ні приватний нотаріус в судове засідання своїх представників не направили та не надали суду у відповідності до вимог ч.1 ст..60 ЦПК України жодних доказів тому, що у вказаній справі виконавчий напис було вчинено у відповідності до вказаних вимог законодавства, а саме на підставі документів, що підтверджували безспірність заборгованості боржника, які б відповідали вищевказаним вимогам законодавства та вимогам ст.88 Закону України «Про нотаріат». Більше того, за наданим скаржником документами - квитанціями про погашення заборгованості по кредиту у значних сумах за період з 18.04.2013 по 29.06.2016 року в загальному розмірі - 312 500 грн., що вочевидь не відповідає визначеним у оскаржуваному виконавчому написі до стягнення грошовим сумам. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його було вчинено з порушенням вимог вищевказаного законодавства. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі - 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved