Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовна заява мотивована тим, що 08.06.2008 між сторонами укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Калинівського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис 59. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20.12.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу між сторонами, проживають разом з позивачем. Позивач зазначає, що на даний час відповідач не проживає разом з позивачем та відмовляється усвідомлювати розмір коштів, які необхідні для нормального розвитку та утримання двох малолітніх дітей. Він нерегулярно надає фінансову допомогу, допускає постійні затримки, а перерахунок коштів здійснює після постійних нагадувань позивача. Діти не можуть бути заручниками гарного настрою батька в очікуванні на його утримання, оскільки постійно потребують належного забезпечення збоку обох батьків. Позивач неодноразово намагалась домовитись із відповідачем про утримання дітей в добровільному порядку, однак відповідач не в повному обсязі виконує свій обов`язок по утриманню дітей, у зв`язку з чим позивач була змушена звернутись з даним позовом до суду, в якому просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття та стягнути понесені нею витрати за надання правничої допомоги в розмірі 4000 грн.. Ухвалою суду від 21.04.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено до судового засідання. В судове засідання позиивач [PERSON] та її педставник - адвокат Мороз І.В., не з`явились. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить розглядати справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі за обставин, викладених в позовній заяві та просить їх задоволити. Щодо винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позовну заяву, заяв та клопотань до суду не надав. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20.12.2017 року було розірвано. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] являються батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , Свідоцтво серії [NUMBER] від 25.11.2010 року та [PERSON] , [INFO] , Свідоцтво сері [NUMBER] від 13.10.2015 року. Як вбачається із довідки з місця проживання про склад сім`ї та реалізації, виданої ПП "Бокуд" за № 355 від 24.03.2021 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають з матір`ю - [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 80, 180-184 СК України. Згідно зі ст. 180 СК України,батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини, статей 5, 154, 257 СК України держава Україна гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість. Згідно із ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно зі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач є молодою, фізично здоровою людиною та має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення аліменти на дітей в розмірі по 1/3 частки всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Згідно з ч.1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 1 ч. З ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати - на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються Ордером серії ВН № 169759 від 24.03.2021 року, Договором про надання правничої допомоги від 24.03.2021 року, Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, серії ВН №000067, детальним описом робіт (наданих послуг) з Договором про надання правової допомоги від 24.03.2021 року та квитанцією №1 від 24.03.2021 року на суму 4000 грн. У зв`язку із наведеним з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 4 000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved