Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визначення та стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що від шлюбу у якому перебували сторони, народилося двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] Відповідач свого обов'язку приймати участь в утриманні дітей, не виконує. Просить стягувати з відповідача по 700 грн. на місяць на утримання кожної дитини. Позивачка - [PERSON], в судове засідання, не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. Відповідач - [PERSON], повторно в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підставними, доведеними в судовому засіданні і такими, що підлягають задоволенню за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, з 21.11.2000 року, який було розірвано (а.с. 5, 20). За час перебування в шлюбі в них народилися діти - [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 3-4). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 18.03.2014 року та довідки № 170 від 16.01.2014 року (а.с. 6-7), [PERSON] на даний час сама виховує і має на утриманні двох дітей. [PERSON] вже два роки фактично не проживає разом із сім'єю та спільного господарства з позивачкою не веде. Позивачка працює медсестрою у Космацькій дільничній лікарні. Зарплату яку вона отримує, не вистачає на утримання дітей, у зв'язку з чим потрібні додаткові кошти. Із довідки № 37 від 18.03.2014 року (а.с. 9), суд встановив, що [PERSON] знаходиться на амбулаторному лікуванні в Космацькій д/лікарні з 2005 року по даний час із діагнозом гострий і хронічний бронхіт, хронічний тонзиліт, дефіцитна анемія. Дитина частохворіюча, потребує догляду та лікування. Із довідки № 38 від 18.03.2014 року (а.с. 8), суд встановив, що [PERSON] знаходиться на амбулаторному лікуванні в Космацькій д/лікарні з 2009 року по даний час із діагнозом гострий ларинготрахсіт, гострий тонзиліт, гострий хронічний бронхіт, дефіцитна анемія. Дитина ослаблена, часто хворіюча, потребує постійного догляду та лікування. У відповідності до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Статтею 183 СК України передбачено, що частка від заробітку (доходу) матері батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, згідно з якою якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Таким чином, виходячи із зазначеного принципу рівності обов'язків обох батьків щодо дітей, кожен із них зобов'язаний забезпечувати утримання дітям не менше відповідного прожиткового мінімуму, що діє на час вирішення спору, при відсутності домовленості між батьками про розмір сплати аліментів. Відповідно до ч.ч. 7-8 ст. 7 СК України дитині має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що із відповідача слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн. на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного ст.ст. 180, 182-184 СК України,

Outcome: approved