Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до відділу освіти, молоді та спорту Демидівської районної державної адміністрації Рівненської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Демидівська районна Рада Рівненської області, про стягнення на її користь індексації заробітної плати за період із 1 квітня 2015 року по 31 серпня 2015 року в розмірі 1876 гривень 21 копійки. В позовній заяві [PERSON] вказала, що вона з 27.08.1984 року по даний час працює в Демидівській середній школі, яку в подальшому реорганізовано у навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей». За період з квітня по серпень 2015 року відповідачем, відділом освіти, молоді та спорту Демидівської районної державної адміністрації Рівненської області, їй не було виплачено в повному обсязі суму індексації заробітної плати. Посилаючись на чинне законодавство України, рішення Конституційного суду України та Європейського суду з прав людини, позивачка вважає, що індексація є невідємною частиною заробітної плати і тому суму заборгованості необхідно стягнути з відповідача. Під час судового розгляду позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві і вказала, що не погоджується з запереченнями відповідача. [PERSON] також пояснила, що зверталась до відповідача з вимогою виплатити передбачену їй законом індексацію заробітної плати, проте посадові особи відділу освіти, молоді та спорту Демидівської районної державної адміністрації Рівненської області відмовились в добровільному порядку виплатити вказані кошти. Відмова мотивувалася тим, що кошти, виділені на індексацію, були спрямовані на встановлення та ремонт котелень в інших школах Демидівського району. Представник відповідача, відділу освіти, молоді та спорту Демидівської районної державної адміністрації Рівненської області, адвокат [PERSON] під час судового розгляду позов не визнав. [PERSON] пояснив, що доводи позиції відповідача викладенні у письмовому запереченні проти позову. Представник відповідача вказав, що відповідно до законодавства, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Відтак, сума індексації грошових доходів, у періоди, коли її необхідно було нарахувати та виплачувати позивачу [PERSON] (за квітень 2015 року 437 гривень 26 копійок, за травень 616 гривень 31 копійка) була поглинута сумою грошових доходів, що були нараховані та виплачені позивачу за відповідні місяці, а тому повторній виплаті не підлягає. Окрім того, представник відповідача вказав, що довідка від 23.08.2016 №568, надана позивачем суду разом з позовною заявою являється помилковою, і в ній було неправильно нараховано планову індексацію, так як в деяких місяцях 2015 року індекс споживчих цін був менше 101 відсотка. Представник відповідача вважає, що суму невиплаченої індексації перекрито іншими виплатами позивачу [PERSON] Представник Демидівської районної Ради Рівненської області, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] під час судового розгляду підтримала позицію відповідача. Свідок [PERSON] суду показала, що в родинних відносинах з особами, які беруть участь у справі, не перебуває, відносини з ними має нормальні. [PERSON] працює на посаді головного бухгалтера відділу освіти, молоді та спорту Демидівської районної державної адміністрації. Свідок показала, що позивачу [PERSON] 23.08.2016 року була видана письмова довідка, в якій за де-які місяці 2015 року невірно нараховано суми індексації заробітної плати. До уваги не було взято те, що в де-яких місяцях спірного періоду індекс споживчих цін був нижчим 101 відсотка. [PERSON] показала, що вона, як головний бугалтер відділу освіти, молоді та спорту районної державної адміністрації, може надати суду оновлену довідку з правильними сумами індексації заробітньої плати [PERSON] за 2015 рік. [PERSON] підтвердила, що субвенція на індексацію заробітної плати у 2015 році надходила до відділу із державного бюджету. Дослідивши та оцінивши у судовому засіданні показання свідка та письмові докази по справі, взявши до уваги пояснення позивача, відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення частково. Відповідно до дослідженої копії трудової книжки позивача [PERSON], у спірний період часу, а саме з квітня по серпень 2015, вона працювала вчителем української мови та літератури Демидівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей»(а.с.8-9). Відповідно до Положення про відділ освіти, молоді та спорту Демидівської районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Демидівської райдержадміністрації №131 від 01.07. 2014 року, відділ освіти, молоді та спорту Демидівської районної державної адміністрації є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, власний рахунок (рахунки) в управлінні державного казначейства у Демидівському районі головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області. Відділ утримується за рахунок державного бюджету та є неприбутковим. У межах своїх повноважень організовує виконання актів законодавства у сфері освіти, інновацій, інтелектуальної власності, сімї, молоді, фізичної культури та спорту, здійснює контроль за їх реалізацією на території Демидівського району. Основними завданнями відділу є, зокрема, створення в межах своїх повноважень умов для реалізації рівних прав педагогічних, інших працівників закладів освіти, координація діяльності навчальних закладів, що належать до сфери управління Демидівської районної державної адміністрації, організація роботи з їх нормативного, програмного, кадрового, матеріально-технічного, фінансового і науково-методичного забезпечення. Відділ на виконання покладених на нього завдань забезпечує ефективне і цільове використання відповідних бюджетних коштів, дотримання нормативно-правових актів, що регламентують бюджетні відносини і фінансово-господарську діяльність (а.с.27-37). У відповідності до норм ч.1 та ч.2 ст.213 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду повинно бути законним, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Норми ч.6 ст.95 Кодексу Законів про працю встановлюють, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Норми ст.33 Закону України «Про оплату праці» вказують на те, що у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення\~- це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1\~Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). У статті 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, складовими частинами якої є основна заробітна плата та додаткова. Додаткова заробітна плата включає в себе доплати, надбавки, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7\~Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713. Відповідно до ч.2 ст.233 Кодексу Законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Конституційний суд України у своєму рішенні №9-рп/2013 від 15.10.2013 року дійшов висновку про те, що в аспекті конституційного звернення положення\~частини другої статті 233 Кодексу Законів про працю України\~слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Відповідно до норм Закону України «Про Конституційний суд України, рішення Конституційного суду України є остаточним, не підлягає оскарженню та є обовязковим на всій території України. Відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 1 статті 89 Бюджетного кодексу України, до видатків, що здійснюються з районних бюджетів належать видатки на загальну середню освіту, у тому числі загальноосвітні навчальні заклади усіх ступенів. Норми ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачають, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у звязку з індексацією за рахунок власних коштів. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Таким чином, законодавством України передбачено підвищення розміру оплати праці у звязку з індексацією і дане підвищення не скасоване у встановленому порядку. Відповідно до пунктів 23, 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 року, судом зауважено, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Європейський Суд не прийняв аргумент уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Згідно зі ст.ст. 17, 18 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди при розгляді справ застосовують практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У відповідності до норм ч.1 та ч.3 ст.213 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду повинно бути обґрунтованим, а саме ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Судом досліджено письмову довідку, видану позивачу [PERSON] посадовими особами відповідача від 23.08.2016 року № 568, відповідно до якої за спірний період, з квітня по серпень 2015 року, позивачу [PERSON] було нараховано планову індексацію (а саме за квітень 437,26 гривень, за травень 616,31 гривень, за червень 611,32 гривень, за серпень 413,82 гривень, загалом за період з квітня по серпень 2015 року 2078,71 гривень), з яких фактично виплачено у серпні 202,50 гривень (а.с.7). Судом також досліджено долучену до матеріалів справи за клопотанням позивача оновлену письмову довідку посадових осіб відділу освіти, молоді та спорту Демидівської районної державної адміністрації Рівненської області № 150 від 04.05.2017 року . Встановлено, що у спірний період позивачу [PERSON] була нарахована, але фактично не виплачена частина планової індексації заробітної плати, а саме у квітні 2015 року 437,26 гривень, у травні 2015 року 616,31 гривень, що разом становить 1053,57 гривень. При цьому, судом було встановлено, що відповідачем не було нараховано та фактично не виплачено позивачу [PERSON] планової індексації заробітної плати у червні-липні 2015 року, а в серпні 2015 року не було нараховано, але фактично виплачено 202,50 гривень індексації заробітної плати(а.с.74). Норми ст.6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» вказують про те, що порядок проведення індексації грошових коштів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ №1078 від 17.07.2003 в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Згідно даних Держстату, оприлюднених на офіційному сайті газети Кабінету Міністрів України «Урядовий курєр» https://ukurier.gov.ua/ , індекс споживчих цін у квітні 2015 року становив 114,0, у травні 2015 року 102,2, у червні 2015 року 100,4, у липні 2015 року 99,0, у серпні 2015 року 99,2. Тобто згідно законодавства України відповідач зобовязаний був нарахувати та виплатити позивачу [PERSON] індексацію заробітної плати за квітень та травень 2015 року. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що невиплата відповідачем позивачці [PERSON] заборгованості з індексації заробітної плати за період із 1 квітня 2015 року по 31 травня 2015 року в розмірі 1053 гривень 57 копійок порушує її трудові права, які підлягають поновленню шляхом стягнення із відповідача вказаних грошових коштів. Разом з тим, вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача індексації заробітної плати за червень, липень, і серпень не підлягають до задоволення, оскільки у вказаний період індекс інфляції був нижчим за 101 відсоток. Окрім того, судом було досліджено інші наявні в матеріалах справи документи, а саме Наказ Міністерства освіти і науки України від 26.09.2005 року №557 (а.с.41-46), тарифікаційний список Демидівського ліцею (а.с.47), листи Міністерства соціальної політики України від 24.09.2014 року №242/10/136-14 (а.с.48) та від 11.12.2014 року №286/10/136-14(а.с.49-50), у яких встановлено та розяснено порядок оплати праці працівників освіти. Відповідно до пункту 1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільняються від сплати судового збору під час розгляду цивільної справи позивачі у справах про стягнення заробітної плати. Норми ч.3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України вказують, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved