Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] Хунг звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що він є власниками вказаного житлового приміщення, відповідач за даною адресою зареєстрований, однак з жовтня 2017 року у квартирі не мешкає, житлом не цікавиться, її особисті речі відсутні, її реєстрація створює перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю на власний розсуд. \~ \~ \~ \~До суду надійшла заява позивача [PERSON] Хунг про розгляд справи за його відсутності із зазначенням щодо підтримання позовних вимог та розгляд справи за наявними у справі доказами. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала. \~ \~ \~ \~Третя особа - Фам Тхй Хієн не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, пояснення по суті позовних вимог до суду не надходили. \~ \~ \~ \~За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] Хунг є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Комінтернівською районною радою м. Харкова 12.05.2006; реєстрація права власності здійснена 15.06.2006. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] Хунг, [INFO], Фам Тхй Хієн, [INFO], та [PERSON] [PERSON], [INFO] Позивач вказує, що його донька у 2016 році вийшла заміж та в жовтні 2017 року разом із її чоловіком виїхала до Вєтнаму, з цього часу фактично за місцем реєстрації не мешкає, її особисті речі відсутні, оплату за комунальні платежі не проводить, житлом не цікавиться. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав "Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК)- Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права і користування житлом. \~Таким чином, враховуючи ті обставини, що відповідач [PERSON]\~[PERSON] в спірному жилому приміщенні відсутня з жовтня 2017 року, тобто понад рік, оплату за житло не здійснює, суд вважає, що є підстави для визнання її такою, що втратила право користування спірною жилою площею. За таких обставин суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved