Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з заявою про встановлення факту батьківства. Мотивує заяву тим, що вона являється донькою [PERSON] та [PERSON] . В її свідоцтві про народження запис про батька здійснено на підставі ч.2 ст.55 КпШС , так як на момент її народження її батьки не перебували в шлюбі. Тому в її свідоцтві про народження, було указано ім.»я та по батькові батька, але вказано прізвище батька по матері- « [PERSON]». Батьки проживали разом, вели спільне господарство, виховували її разом. Батько за життя завжди визнавав її донькою і це було відомо і сусідам і родичам. Батьки зареєстрували шлюб лише 07 травня 2011 року.[INFO] року померла її мати [PERSON], а [INFO] року помер її батько [PERSON]. Після смерті матері батько проживав один за адресою: [ADDRESS].Після смерті батька залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 4.86 га на території Глинської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області. Але вона не може оформити спадщину після смерті батька, так як відсутні докази їх родинних відносин. В судовому засіданні заявниця підтримала позовні вимоги, просить їх задоволити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з» явився , про час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, оцінюючи зібрані по справі докази , заслухавши заявницю , пояснення свідків, вважає, що вимоги заяви підлягають задоволенню. В судовому засіданні установлено, що [INFO] народилася заявниця [PERSON]. В свідоцтві про народження заявниці [NUMBER] від 26.04.1980 року її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON].Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00017691302 від 21.02.2017 року батьком [PERSON] зазначений [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Після реєстрації шлюбу з [PERSON] 29.09.2001 року заявниця змінила прізвище на [PERSON]. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що батьками заявниці являлися [PERSON] та [PERSON], які до народження заявниці та після її народження проживали однією сім»єю, вели спільне господарство.Шлюб між собою не реєстрували, так як мати заявниці отримувала державну допомогу як мати одиначка.Згодом у них [INFO] року народилася ще одна донька [PERSON]. [PERSON] визнав себе батьком даної дитини , про що свідчить свідоцтво про встановлення батьківства від 13.08.1983 року.Дана донька померла [INFO] р.н.За життя [PERSON] визнавав заявницю своєю донькою, піклувався про неї.Заявниця проживала разом однією сім»єю зі своїми батьками.Але за життя [PERSON] не встиг оформити документи про визнання свого батьківства щодо заявниці.Батьки заявниці оформили шлюб лише 07.05.2011 року. [PERSON] помер [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] від 20.09.2016 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 4.86 га на території Глинської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області . [PERSON] проживав один за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою №412 від 20.02.2017 року Глинської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області. Після відкриття спадщини заявниця звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, крім неї інших спадкоємців не зареєстровано, про що свідчить лист №70/01-16 від 10.03.2017 року Світловодської районної нотаріальної контори та інформаційна довідка зі Спадкового реєстру. Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови від 15 травня 2006 р. № 3 "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснив, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Розглянувши в порядку ст.353-355 ЦПК України справу з подібних правовідносин, Верховний Суд України у постанові від 25 лютого 2015 року по справі № 620цс15 дійшов до правового висновку, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 53 КпШС України 1969 року, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР. Як зазначено в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», яка була діючою на час дії КпШС України, згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір'ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. З урахуванням положень ст. 212 ЦПК, жоден доказ не має для суду наперед установленого значення для суду, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. На підставі пояснень заявниці та показів свідків встановлено, що при житті [PERSON] здійснював обов'язки батька відносно [PERSON], які відповідно до ст. 61 КпШС полягають у зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. За встановлених обставин, суд вважає, що заявницею доведено, що [PERSON] визнавав факт свого батьківства по відношенню до неї,[PERSON] при житті, чого вимагає ст. 53 КпШС України, яка підлягає до застосуванню до даних правовідносин, а тому вимоги заяви підлягають задоволенню.

Outcome: approved