Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

До Краснокутського районного суду Харківської області звернувся [PERSON] з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 22 грудня 2000 року померла [PERSON], яка при житті праювала в Ананьївському цукровому комбінаті, реорганізованого у ВАТ «Ананьївське» та являється пенсіонером даного господарства. Відповідно до Указу Президента України №720 від 08.08.1995 року Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам члени, пенсіонери КСП „Каплунівське, в тому числі й [PERSON], мали право на земельну частку (пай), та її прізвище було внесено до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю ВАТ «Ананьївське», однак сертифікат на право на земельну частку (пай) вона не отримала. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу, а тому останній має намір його успадкувати. Про порушене право на отримання земельної частки померлої [PERSON] позивачу стало відомо лише у 2015 році, коли він звернувся до Відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області, де і дізнався, що прізвище її матері було внесено до списку до Державного акту на землю, тому [PERSON] просить суд поновити строк для звернення з заявою до суду та визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 5,84 в умовних кадастрових гектарах за рахунок не витребуваних паїв, розташованих на території Костянтинівської селищної ради Краснокутського району в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. В судове засідання представник позивача не зявилася, однак надала суду заяву про підтримання уточнених позовних вимог [PERSON] та про слухання справи у її відсутність. Представник відповідача Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника та при розгляді справи покладався на розсуд суду. Представник відповідача Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника та про визнання позову. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання; - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; - одержання КСП цього акта. Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. \~12 квітня 2000 року в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю був зареєстрований Державний акт про право колективної власності на землю ВАТ «Ананьївське» серії ХР 18-00-000716 та до списку - додатку за № 419 була включена [PERSON], що підтверджується відповіддю відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 29.04.2016 року №9-20.25-0.4-820/2-16 та копією списку додатку до Державного акту про право колективної власності на землю по ВАТ «Ананьївське». Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що [PERSON] набула законне право на отримання земельної частки /пай/, а також право на отримання земельної частки /паю/ з не витребуваних паїв, так як була включена до списку осіб, доданого до державного акта ВАТ «Ананьївське». Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мала право на земельну частку (пай), але сертифікат про право на земельну частку (пай) вона не отримувала. Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 29.04.2016 року розмір земельної частки (паю) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) по ВАТ «Ананьївське» Костянтинівської селищної ради становить 5,84 умовних кадастрових гектар. Також, як вбачається з листа Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області від 13.11.2015 року №1206 та викопіювання з схеми поділу на земельні частки (паї) ВАТ «Ананьївське», [PERSON] в разі задоволення позову може бути виділена та надана у власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за №540 із земель сільськогосподарського призначення не витребуваних земельних часток (паїв) реформованого ВАТ «Ананьївське» за межами населених пунктів. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від\~ 16.04.2004\~ N 7 « Про\~\~\~ практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~ сертифікати\~ на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та\~ видачі державного\~ акта\~ про\~ право\~ власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку,\~ що додається до\~ державного\~ акта\~ на право\~ колективної\~ власності на землю,\~набуває права на земельну частку (пай) з дня\~ видачі\~ цього\~ акта,\~ і\~ в\~ разі\~ його\~ смерті успадкування права на земельний пай\~ здійснюється\~ за\~ нормами\~ ЦК ( 435-15),\~ у\~ тому\~ числі й у випадку,\~ коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на\~ земельну\~ частку\~ (пай). Невнесення\~ до зазначеного вище списку особи,\~ яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку\~(пай). 22 грудня 2000 року [PERSON] померла, про що свідчить Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, в звязку з чим сертифікат на право на земельну частку (пай) на її ім'я не був виготовлений і не видавався. \~ Відповідно до ст.524 ЦК України (в ред.1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.534 ЦК України ( в ред.1964 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. При житті [PERSON] 1 березня 2000 року був складений заповіт, який посвідчений Костянтинівською селищною радою Краснокутського району Харківської області, згідно якого усе своє майно вона заповіла позивачу. На день смерті [PERSON] заповіт не відмінявся і не скасовувався. Як вбачається з відповідей Харківського обласного державного нотаріального архіву від 26 серпня 2016 року № 838/02-14, що заяви про прийняття спадщини чи відмову від неї після смерті [PERSON] не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Інших спадкоємців, які б мали обовязкову частку в спадщині, немає. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того, [PERSON] пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. Окрім цього, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved