Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходиться справа за позовом органу опіки та піклування Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради в інтересах дітей: [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], третя особа - комунальний заклад « Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач являється матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що 29.06.2016 року мати дітей [PERSON] . написала заяву про влаштування малолітньої [PERSON] до будинку дитини, у зв'язку із станом здоров'я дітей та за власним бажанням лікування від алкоголізму. З 13.07.2016 року [PERSON] перебуває у спеціалізованому будинку дитини. Малолітня [PERSON] виховується у бабусі [PERSON] Мати дітей, з якою неодноразово проводилися бесіди щодо створення належних умов для дітей, працевлаштування та повернення дитини з державного закладу жодних мір не прийняла, не створила належних умов для повернення дитини у сім'ю. Перебування дітей із матір'ю загрожує їх життю та здоров'ю. Таким чином, представник позивача вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягала на їх задоволені. Представник третьої особи - також підтримала позовні вимоги, за викладених обставин вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що малолітня дитина [PERSON] з народження мешкає разом з нею. Вона займається її вихованням. Мати дитини не спілкується з нею, не приймає участь у виховання та утриманні дитини. Веде аморальний образ життя, з0ловживаж алкогольним напоями. Вважає, що повернення дітей та їх перебування з матір'ю загрожує їх життю та здоров'ю. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслала, своєї думки щодо позову не висловила. Зі згоди представника позивача, не обмеженого у повноваженнях, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши сторони, що приймали участь у розгляді справи і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] яка перебуває у Ізмаїльському спеціалізованому будинку дитини та [PERSON], [INFO], яка знаходиться на вихованні та утриманні бабусі. Мати дітей [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [INFO], не працює, зловживає алкогольними напоями. відомості про батька дітей внесені згідно ч.1 ст. 135 СКУ України. Малолітня [PERSON], виховується у бабусі [PERSON] Згідно характеристик ЗНЗ № 10 в м. Ізмаїлі [PERSON] скромна, товариська та стримана учениці. За час навчання дитини у школі мати жодного разу не цікавилася дитиною. Згідно листа Ізмаїльського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 1210 від 09.12.2013 року малолітня [PERSON] перебуває на обліку у лікаря - невролога. З матір'ю проводилась робота щодо належного утримання дітей. Відповідно до листа КУ « Ізмаїльський міський центр первинної медико - санітарної допомоги» № 256 від 21.06.2016 року, мати дітей [PERSON] веде аморальний образ життя, зловживає алкогольними напоями, антисанітарні умови проживання, ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до акту оцінки потреб дитини та її сім'ї малолітньої [PERSON] № 85 від 24.06.2016 року, перебування дитини з матір'ю є загрозою життю та здоров'ю дитини. 29.06.2016 року [PERSON] була влаштована до КЗ « Ізмаїльський міський центр соціально - психологічної реабілітації дітей». Згідно з рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1058 від 29.06.2016 року « Про влаштування малолітньою [PERSON], до дитячого закладу на повне державне забезпечення», 13.07.2016 року малолітня [PERSON] була переведена до Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини. Як вбачається з акту обстеження житлово - побутових умов № 92 від 22.07.2015 року складеного спеціалістами служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради мати [PERSON] не працює, зловживає алкогольними напоями, умови проживання за адресою садове товариство № 15 дачна ділянка № 374 є загрозою для життя за здоров'я дітей. Відповідно до протоколів бесід з [PERSON] протягом 2015-2016 років з нею неодноразово проводилася робота щодо створення належних умов для дітей, працевлаштування та повернення дитини з державного закладу у сім'ю. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Ізмаїльської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] № 01/21-1814 від 19.10.2016 року малолітня [PERSON] перебуває в КЗ « Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини». З сім'єю [PERSON] проводились бесіди щодо створення належних умов для проживання та виховання дітей, працевлаштування мати дітей, та належного виконання батьківських обов'язків, однак станом на 13.10.2016 року мати не створила жодних умов для повернення дитини у сім'ю. Перебування дітей із матір'ю загрожує їх життю та здоров'ю, тому є доцільним та відповідає інтересам дітей позбавлення матері [PERSON] батьківських прав. За таких обставин, суд вважає, що відповідач дійсно не виконує свої батьківські обов'язки, оскільки не приділяє увагу вихованню дітей, не здійснює належний догляд та контроль, не піклується про духовний і фізичний розвиток дітей, не забезпечує їх необхідним харчуванням, не цікавиться здоров'ям, не створює умови для належного проживання та виховання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовну заяву органу опіки та піклування Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради в інтересах дітей: [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], третя особа - комунальний заклад « Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів слід задовольнити, так як позбавлення її батьківських прав є доцільним та відповідає найвищим інтересам дітей. Статтею 168 СК України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст.169 СК України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Стаття 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, враховуючи вимоги ст.182 СК України та виходячи зі встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2017 рік" прожиткового мінімуму, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню та стягненню з відповідачки аліментів у розмірі ? частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 гривень 20 копійок . Частина 2 ст.367 ЦПК України передбачає, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved