Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Житомирська міська Рада звернулася до суду з вищезгаданим позовом, в якому просила усунути перешкоди у користуванні приміщенням шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення. В обгрунтування позову зазначає, що у травні 2012 року комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством № 15 було виявлено, що [PERSON] та її сім'я самовільно заселили квартиру [ADDRESS] та добровільно виселятись не бажають. Представник позивача Чернюк А.В. надала суду заяву, в якій просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судові засідання не з'явились, про час, місце та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, будь-яких заяв чи клопотань про розгляд справи у їх відсутності суду не надано. Представник третьої особи КВЖРЕП № 15 м. Житомира в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обссязі. Третя особа - орган опіки та піклування Житомирської міської ради в судове засідання не з"явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень на позов та заяви про розгляд справи у їх відсутності суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що в травні 2012 року Комунальним виробничим житловим ремонтно- експлуатаційним підприємством № 15 було виявлено, що [PERSON] та її сім'я самовільно заселили квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира є комунальною власністю та знаходиться на балансі КВЖРЕП № 15. 1 червня 2012 року КВЖРЕП № 15 було складено акт про те, що [PERSON] та її сім'я самовільно зайняли квартиру [ADDRESS]. У довідці КВЖРЕП № 15 від 01.06.2012 року № 709 зазначено, що за адресою: [ADDRESS] ніхто не зареєстрований. [PERSON] та її сім'ю попереджено про необхідність звільнення [ADDRESS], про що свідчить попередження КВЖРЕП № 15 від 31.05.2012 року № 387. У листі від 04.07.2012 року № 475 КВЖРЕП № 15 було інформовано про те, що сім'я [PERSON] заселилась у вказану квартиру без ордера, в добровільному порядку звільнити квартиру відмовилась. Згідно з викопіровкою квартири [ADDRESS] її загальна площа становить 49,80 кв. м, жила площа - 27,8 кв.м. Судом встановлено, що відповідачам ордер на вселення у спірне житлове приміщення не видавався. Як убачається із матеріалів справи, згідно копії протоколу № 9 спільного засідання адміністрації та профкому філіалу № 5 ОДКП «Будівельник» від 06 жовтня 1995 року відповідачам виділено квартиру [PERSON] за згодою зборів трудового колективу. Листом від 05 лютого 2002 року за вих. № 19/298 В.о. заступника голови з питань діяльності виконавчих органів Житомирської міської ради направлено на адресу начальника КВЖРЕП №15 листа, в якому зазначено, що спільним рішенням адміністрації та профкому ПМУ-5 від 06.10.1995р. було розподілено п'ять квартир в будинку [ADDRESS], зокрема надано [PERSON] квартиру № 17. Вказане рішення було прийнято з порушенням вимог чинного законодавства. За таких обставин міськвиконком не приймав рішення про надання жилої площі громадянам, які в даний час займають безпідставно квартиру. Згідно ст. 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР. У відповідності до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували право відповідачів на користування спірним помешканням суду не надано. Згідно зі ст.61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем і наймачем, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Положеннями ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що права позивача порушені та підлягають відновленню шляхом виселення відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житла.

Outcome: approved