Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

В листопаді 2020 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом,в якому зазначає, що з 30.08.2014 року вона перебувала в шлюбі із відповідачем. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припиненні, проте на час подачі позову шлюб розірвано не було. Після припинення шлюбних відносин син залишився проживати з позивачкою. За змістом позову, відповідач, допомогу на утримання сина в достатньому обсязі не надає, з дитиною бачиться інколи. Позивач хоча і має постійний заробіток, проте самостійно не може забезпечити сина. Посилаючись на те,що позивач самостійно не може у достатньому розмірі забезпечити сину належного лікування,оздоровлення,утримання,позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред*явлення позову та до досягнення сином повноліття. Провадження у справі відкрито ухвалою від 26.02.2021 року. Відповідно до ст.274 ч.4 п.1 ЦПК України,справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач, [PERSON] подав відзиву на позов за змістом якого він позов не визнає з посиланням на те, що ним надається матеріальна допомогу сину, він сплачує за дитячий садок, басейн, та приймає участь в купівлі одягу та взуття сину. Вказує, що окрім цього, на його плечі ліг тягар сплати кредитів які він отримав в період шлюбу, та тепер повинен одноособово їх сплачувати, а сам розрив сімейних відносин спричинив розвиток хронічного захворювання, на яке ним витрачається чимало коштів, що в цілому ставить його у скрутне матеріальне становище. Вважає, що з нього повинно стягуватись не більше ніж 1921 грн. яка дорівнює мінімальному прожиткому мінімуму для дитини до 6ти років. Клопотань від учасників справи не надходило. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами,за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано і підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як встановлено з матеріалів справи, позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір*ю. В цій частині позов відповідачем визнається. Конституцією України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою де визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у частині другій статті 51 основного Закону України зазначається, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення(ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. При вирішенні справи по суті, суд встановив, що обоє батьків беруть участь в утриманні та вихованні дитини. За змістом своїх заперечень відповідач зазначав, що саме він перебуває достатній час, а позивач лише іноді. Разом з цим, син сторін проживає з матір*ю. Проте, добровільна участь батька в утриманні та вихованні сина не є підставою для відмови в позові. При визначені розміру аліментів суд враховує що син сторін,який в силу віку потребує утримання від батьків,стан здоров`я дитини,зростання її потреб з досягненням відповідного віку. Разом з цим, суд враховує, стан здоров*я та матеріальний стан платника аліментів, який працевлаштований та має постійний стабільний дохід, який перевищує більш ніж в два рази мінімальну заробітну плату встановлену у 2021 році. Розмір який заявлено позивачкою, є мінімальним для забезпечення достатнього рівня життя для спільної сторін дитини. Вимоги щодо стягнення аліментів на утримання сина є обґрунтованими, суд задовольняє їх та вважає доцільним в інтересах для забезпечення їй реальної матеріальної підтримки від батька є визначення аліментів у частці, а саме в розмірі 1/4 від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття сина сторін, що,з урахуванням коштів від матері дасть можливість утримувати дитину на належному гідному рівні. В подальшому,за наявності обставин,з якими закон пов`язує зміну розміру аліментів,позивач має право звернутись до суду з відповідним позовом. На підставі ст.. 141 ЦПК України,Закону України «Про судовий збір»,з відповідача у дохід держави суд стягує судовий збір у розмірі 840 гр.80 коп., оскільки діти проживають з позивачкою, та позивач звільнена від сплати судового збору. На підставі ст.180,182,192 Сімейного Кодексу України,ст.ст.12,13,76,81,141,258,259,263,265,279,353,355 ЦПК України,суд-

Outcome: approved