Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 01.08.2019 звернулась Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав у відношенні до малолітнього [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначається, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку свого малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . 05.09.2018 року [PERSON] звернулась до служби у справах дітей із заявою щодо неможливості повернення дитини на виховання у сім`ю у зв`язку із важким матеріальним становищем. Дитина перебуває в КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко». Відповідач за цей час дитину не відвідувала, не цікавилась її долею та здоров`ям ні в усній ні в письмовій формі, матеріальної допомоги не надавала. 14.05.2019 року службою у справах дітей Одеської міської ради складено проект висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього [PERSON] , на підставі чого Приморською районною адміністрацією складено висновок від 12.06.2019 року №01-11/839/1вих про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, що стало підставою для звернення до суду із вказаною позовною заявою. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.08.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без проведення аудіозапису судового процесу, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, будь-яких пояснень та заперечень до суду не направила. Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради надійшла заява про розгляд справи без проведення аудіозапису судового процесу, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 20.02.2020 року. Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 10.01.2017 року Серії [NUMBER] . При цьому, запис про батька дитини внесений відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно поданого висновку Органу опіки та піклування від 12.06.2019 №01.11/839/1вих, проекту висновку Служби у справах дітей Одеської міської ради від 14.05.2019 року № 07/4429 та наданих документів про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] у відношенні [PERSON] , [INFO] , останній з 10.09.2018 року перебуває у КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» по теперішній час. [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку дітей, як такий, що опинився в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням від виконання [PERSON] батьківських обов`язків, що підтверджується копією наказу Служби у справах дітей Одеської міської ради від 17.08.2018 року №164. [PERSON] , [INFO] , був знайдений на [ADDRESS] та доставлений до КУ «Міська клінічна інфекційна лікарня», що підтверджується копією акту органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, складеного Приморським ВП в м. Одесі від 20.08.2018 року. 05.09.2018 року [PERSON] повідомила Службу у справах дітей Одеської міської ради про неможливість повернення [PERSON] на виховання в родину, у зв`язку із її тяжким матеріальним становищем та про можливість тимчасового влаштування [PERSON] в будинок дитини, що підтверджується копією заяви [PERSON] 01.04.2019 року [PERSON] повідомила Службу у справах дітей Одеської міської ради про неможливість забрати [PERSON] на виховання у зв`язку із її тяжким матеріальним становищем та хворобою, що підтверджується копією повідомлення [PERSON] . Відомості про батька дитини до актового запису про народження внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , що підтверджується, витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 22.12.2016. Малолітня дитина [PERSON] з 10.02.2017 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи. Тобто фактично малолітній [PERSON] проживав зі своєю матір`ю [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] тимчасово влаштований до КУ «Спеціалізованого психоневрологічного будинку дитини №3 «Сонечко» на повне державне забезпечення терміном до 26.03.2019 року на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 26.09.2018 року №385, де також вказано, що за час перебування дитини у КУ «Міська клінічна інфекційна лікарня» життям, станом здоров`я, розвитком дитини ніхто не цікавився. За інформацією Одеського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 15.04.2019 року №04.01 - 1007 та складеного акту оцінки потреб сім`ї від 15.04.2019 року №175/2с/1.21 [PERSON] не мала бажання працевлаштовуватися, має ознаки алкоголю, систематично не виконувала рекомендації спеціаліста із соціальної роботи, план соціального супроводу, постійно посилаючись на поганий стан здоров`я. Судом встановлено відповідно до довідки Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 30.04.2019 року №6607151 - 1, малолітній [PERSON] має неповнолітню рідну сестру (з боку батька) - [PERSON] , [INFO] , місце проживання якої Службі у справах дітей Одеської міської ради не відоме. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Згідно до положень ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з п.п. 15, 16 Постановою Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Вказаний захід впливу підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. З огляду на наведене, враховуючи характер поведінки [PERSON] та її ставлення до малолітнього [PERSON] , а також враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи встановлено обставини, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідачки батьківських прав. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Окрім того, ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлений законодавством мінімальний гарантований розмір аліментів, однак враховуючи неможливість виходу за межі позовних вимог, приходить до висновку про визначення розміру аліментів у заявленому позивачем розмірі, тобто в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] . Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 01.08.2019 року. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судовий збір у розмірі 4204,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved