Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту батьківства, посилаючись на те, що її батько [PERSON] , який помер [INFO] , проживав у [ADDRESS] . Після його смерті залишилося спадкове майно. [PERSON] є його спадкоємцем за заповітом від 13.01.2010 року. Заявник народилася [INFO] , її батьками у свідоцтві про народження зазначені: мати - [PERSON] , батько - запис відсутній. Батьки проживали разом без реєстрації шлюбу з 1950 року та вели спільне господарство, після народження дочки вони спільно займалися її вихованням та утриманням. [PERSON] завжди визнавав [PERSON] своєю дочкою. Проте, на час її народження та видачі свідоцтва про народження працівниками Росошанської сільської ради 21.03.1959 року, КпШС України ще не був прийнятий, батьки не перебували у шлюбі, тому в графі батько запис вчинено не було. Як стало пізніше відомо заявниці, батькам ніхто не пояснив про можливість запису батька у свідоцтві про народження дитини за його заявою. Встановлення факту визнання батьківства [PERSON] необхідно для прийняття спадщини після смерті батька. У судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги з підстав викладених в заяві. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні підтримав заяву [PERSON] та пояснив, що її батьки: мати [PERSON] та батько [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу з 1950 року. [PERSON] народилася [INFO] . Проте, у її свідоцтві про народження запис про батька відсутній, оскільки вони на той час не знали про можливість запису батька за його заявою. [PERSON] проживала з батьком до його смерті, він завжди визнавав її дочкою. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Встановлення вказаного факту заявнику необхідно для прийняття спадщини. Представник заінтересованої особи Теплицької селищної ради у судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду надійшла заява, згідно якої просять справу розглядати за відсутності представника заінтересованої особи, проти заявлених вимог заяви не заперечують. Заслухавши пояснення заявника та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та враховуючи те, що заінтересована особа в своїй заяві не заперечувала проти задоволення заяви, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.03.1959 року, [PERSON] народилася [INFO] в с. Кам`янки Теплицького району Вінницької області, батьками зазначені: мати - [PERSON] , батько - запис відсутній (а.с. 8). Після укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 14.10.1979 року, заявниця змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до заповіту, посвідченому 13.01.2010 року головою Росошанської сільської ради Теплицького району Вінницької області, [PERSON] заповідав все своє майно [PERSON] , 1959 року народження (а.с. 10). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Теплицької селищної ради Теплицького району Вінницької області (а.с.11). Згідно довідки виконавчого комітету № 4 Теплицької селищної ради вбачається, що [PERSON] , 1959 року народження постійно проживала разом зі своїм батьком [PERSON] у [ADDRESS] до дня його смерті та здійснила поховання (а.с. 12). У довідці виконавчого комітету № 4 Теплицької селищної ради вказано, що згідно господарської книги за 1958-1960 років № 2, особовий рахунок [NUMBER] , [PERSON] , 1925 року народження та [PERSON] , 1922 року народження проживали спільно в одному будинку в селі Кам`янки Теплицького району Вінницької області та вели спільне господарство (а.с. 13). У судовому засіданні свідок [PERSON] , яка проживала по сусідству з батьками заявника, надала показання, що [PERSON] та [PERSON] проживали спільно з 1950 року та вели спільне господарство, у них народилася дочка [PERSON] , яку вони разом виховували. Заявник проживала разом з батьком [PERSON] до його смерті, займалась похованням. Він завжди визнавав її своєю донькою. Свідок [PERSON] , який є її сином заявника, у судовому засіданні надав показання, що [PERSON] є батьком його матері [PERSON] . За життя він завжди визнавав її своєю дочкою. Заявник проживала разом з батьком до його смерті та займалася похованням. Більше дітей у дідуся не було. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Положеннями п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У п. 6 Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 29 грудня 1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР» зазначено, що правила частини другої та третьої статті 53 Кодексу про встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала в шлюбі, застосовується у відношенні дітей, що народились після введення в дію Основ законодавства Союза РСР і союзних республік про шлюб та сім`ю, тобто після 01 жовтня 1968 року. У п. 7 Указу зазначено, що у відношенні дітей, які народились до 01 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою у шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства може бути встановлений в судовому порядку. Так, частинами другою та третьою статті 53 КпШС України встановлено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Доказами визнання батьківства можуть бути: листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. З урахуванням викладеного, оцінюючи надані заявником докази у їх сукупності, суд вважає, що обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та беручи до уваги, що встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви та наявності підстав для її задоволення. Заявник сплатив судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved