Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І.Ющенка» про госпіталізацію [PERSON], [INFO], в примусовому порядку без її згоди. Заява мотивована тим, що [PERSON], [INFO], адреса проживання: [ADDRESS], 23.01.2018 року у супроводі батька доставлена у приймальне відділення ВОПНЛ ім. академіка О.І.Ющенка та госпіталізована в 2-ге відділення ВОПНЛ ім. академіка О.І.Ющенка за направленням на госпіталізацію завідувача приймальним відділенням ВОПНЛ ім. академіка О.І.Ющенка Буздиган О.Г., яка після особистого огляду [PERSON] зробила висновок про необхідність її госпіталізації в психіатричний стаціонар для лікування у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих і може нанести суттєву шкоду її здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога. [PERSON] при вступі надала усвідомлену згоду на госпіталізацію, але 26.01.2018 року почала сумніватися в необхідності лікування, а 29.01.2018 року категорично відмовилася від нього, не прийнявши жодного лікарського призначення. 29.01.2018 року о 14.30 год. [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів ВОПНЛ ім. академіка О.І. Ющенка, яка підтвердила доцільність її госпіталізації для надання психіатричної допомоги. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду з заявою про госпіталізацію в примусовому порядку [PERSON] В судовому засіданні представник лікарні [PERSON] заявлені вимоги підтримала, аргументуючи їх мотивами, викладеними в заяві, просила заяву задовольнити. Додатково зазначила, що поведінка [PERSON] у відділенні була неадекватною, не спала вночі, підбурювала пацієнтів, що лежать з нею в палаті до різного роду контраверсійних дій. На адресу працівників висловлювала різного роду погрози. Метушлива, дратівлива, має місце різка зміна емоційних станів. Без підтримуючого лікування [PERSON] може завдати істотної шкоди своєму здоров'ю, або оточуючим. Зазначила, що раніше [PERSON] уже лікувалась у лікарні, була представлена на примусову госпіталізацію, рішенням суду в такій відмовлено, однак після засідання [PERSON] надала свою згоду на госпіталізацію. Після виписки отримувала підтримуюче лікування, внаслідок чого психічний стан стабілізувався, коли припинила лікування, стан знову загострився, що обумовило представлення [PERSON] на суд для вирішення питання про її госпіталізацію. Прокурор проти задоволення заяви заперечив. [PERSON] в судовому засіданні усвідомленої згоди на госпіталізацію до лікарні не надала, на запитання суду надати пояснення по суті заяви почала повідомляти незрозумілі обставини, незв'язні в хронологічному вимірі уривки фактів, проговорювала витяги із законів в перемішку з незрозумілими обставинами та подіями. Пояснила, що в 2016 році вона надала згоду на лікування, бо її про це просив батько, протягом 4 місяців у неї була депресія, в лікарні вона лікувалася 1 місяць, після виписки отримувала підтримуюче лікування. Також повідомила, що вона цілий рік працювала з психологами. На запитання суду в чому вона відчуває дискомфорт сказала слова «казнить или не казнить». 23.01.2018 року вона самостійно прибула до лікарні, бо так сказав батько, повідомила, що у неї до всіх «дуже багато запитань». Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив, зазначив, що в заяві про примусову госпіталізацію як підстави для госпіталізації зазначено побутові речі, які є звичайними (кредити, поїздки), вказав, що можливо мав місце психотравмуючий фактор на роботі, що обумовив психоемоційний зрив. Зазначив, що госпіталізація є недоцільною, лікування можливо пройти і амбулаторно. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є батьком [PERSON], повідомив, що це він звернувся до лікарні із заявою про госпіталізацію доньки. Раніше донька лікувалася за власною згодою. Після виписки її психічний стан покращився, в подальшому вона періодично відвідувала лікаря [PERSON], однак згодом останній припинив лікування, наслідком чого стало суттєве погіршення психічного стану його доньки: висловлювала маячні ідеї, були випадки, коли його друзі дзвонити і повідомляли, що його донька танцює і співає в магазині. Також були випадки, коли його донька закривалася в туалеті і випускала весь балон аерозолю, погрожувала вистрибнути з вікна. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є братом [PERSON], повідомив, що психічний стан його сестри погіршився в грудні 2017 року, у неї були маячні ідеї, незв'язна мова, вона робила речі непритаманні їй, здійснювала непотрібні витрати (купила камеру, велосипед, шубу, навушники), позичала у колег кошти по 4-6 тисяч гривень. Рідні не можуть з нею впоратися, вони її люблять і турбуються про неї, однак вона відмовляється від підтримки, від лікування вдома відмовлялася. Безпричинно нецензурними висловами висловлювалась до рідних. Промовляла багатогодинні незв'язні монологи. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, [PERSON], її представника [PERSON], враховуючи показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 29.01.2018 року о 14.30 год. [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів ВОПНЛ ім.акад. О.І.Ющенка, яка зробила висновок, що [PERSON] виявляє ознаки психічного розладу у вигляді параноїдної шизофренії, підтвердила доцільність її госпіталізації для надання психіатричної допомоги, про що було складено відповідний акт. Як вбачається з матеріалів справи, вперше психічні розлади у [PERSON] з'явилися в 2016 році, коли вона стала конфліктною, дратівливою, багатослівною, стала недоречно висловлюватися, вважала, що «за нею хтось слідкує», не спала вночі, відмовилася від їжі. В серпні-вересні 2016 року була госпіталізована у ВОПНЛ. Після виписки приймала підтримуюче лікування, але самостійно стала зменшувати дозу рекомендованих препаратів. Зі слів батьків, в останні 1,5 тижні набрала кредитів, зв'язалася з циганами, уходить з дому, не займається побутом, купає дитину в холодній воді, не спить. 23.01.2018 року встала на вікно, погрожувала вистрибнути з метою суїциду, не п'є ліки, вибила двері, вкрай конфліктна, у зв'язку з цим в супроводі батьків доставлена в приймальне відділення ВОПНЛ де надала згоду на госпіталізацію. 29.01.2018 року від госпіталізації категорично відмовилася, але за медичними показниками була госпіталізована примусово в 2-ге відділення ВОПНЛ. Враховуючи поведінку [PERSON] в судовому засіданні (ходила по залу судових засідань, безпричинно то одягалась то роздягалась, без будь - якої на те причини переставляла документи, що знаходились у залі засідань, легко збуджувалася (афектувалась), казала, що «особисто буде представляти інтереси пацієнтів, які перебувають з нею в палаті», задавала питання не по суті та без зв'язно, акцентування уваги на незначних деталях (назва вулиці Першотравнева/Магістратська), емоційно - нестабільну поведінку (різка зміна емоційних станів: від спокійного до плаксивого, від плаксивого до різко позитивного (радісного)), дані медичної документації (заява батька, Огляд лікарем-психіатром в приймальному відділенні, Акт огляду комісії-психіатрів особи, яка потребує госпіталізації у примусовому порядку), а також покази допитаних в судовому засіданні свідків, суд прийшов до висновку, що [PERSON] виявляє ознаки психічного розладу у вигляді параноїдної шизофренії, потребує госпіталізації в примусовому порядку без її згоди. Стаття 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Суд не приймає до уваги заперечення представника [PERSON] - [PERSON] з приводу можливості проходження [PERSON] амбулаторного лікування, оскільки психоемоційний стан та поведінка останньої в судовому засіданні вказує на те, що лікування [PERSON] має пройти в стаціонарних умовах, перебування та лікування останньої не в умовах стаціонару, може завдати істотної шкоди здоров'ю, як особи, стосовно якої вирішується питання, так і членам суспільства які її оточують, чи вступають з нею у будь - який контакт. Досліджена судом в судовому засіданні сукупність доказів, переконує суд в наявності підстав для задоволення заяви. Враховуючи наведене та

Outcome: approved