Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовами до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 13 жовтня 2001 року та стягнення аліментів на її утримання та утримання їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] які проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Позивач вказує, що протягом тринадцяти років сімейного життя постійно виникали сварки, вони мають різні погляди на життя. Шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства припинені, поновлювати їх вони не бажають. [PERSON] зловживає спиртними напоями, ображає її, виганяє разом із дітьми з дому. Подальше збереження сімї неможливе. З червня 2015 року відповідач припинив усяку турботу про забезпечення її та їх неповнолітніх дітей. Вона тимчасово не працює оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Оскільки батько добровільно не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання дітей це і змушує її звернутися до суду з позовом. В частині стягнення аліментів просить допустити негайне виконання рішення за один місяць. Спору про поділ майна, що є їх сумісною власністю не виникає. Посилаючись на вищевказані обставини просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Гришина». Аліменти на її користь на утримання дітей просить стягнути у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до їх повноліття. Просить допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Аліменти на її утримання, до досягнення дочкою [PERSON], 24.02. [INFO] трирічного віку, просить стягнути у розмірі ? частини усих видів заробітку [PERSON] починаючи із дня подання позовної заяви до суду. Ухвалою суду від 28 липня 2015 року позови обєднані в одне провадження. Сторони належним чином та своєчасно повідомлялися про дату, час та місце судового засідання. Позивач у судове засідання не зявилася. В позовних заявах просить розглядати справу за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позови не визнав повністю, вказавши на наступне. Він, дружина та діти проживають разом. Він працює шахтарем, отримує в середньому щомісячну заробітну плату 10000 гривень. Дружина не працює і ніколи не працювала. Вона доглядає за дітьми, отримує державну допомогу приблизно 1400 гривень щомісячно. Сімя утримується його коштом. Останні дві заробітні плати він дійсно використав як вважав за потрібне, ремонт автомобіля тощо. Крім дітей інших утриманців не має. Його батьки пенсіонери, проживають поруч, отримують пенсії. Вказав, що сварки в сімї виникають через те, що дружина несвоєчасно готує їжу, недостатньо займається домашнім господарством. Дітей з дому він ніколи не виганяв, дружину виганяв двічі. Спиртні напої вживає але не зловживає. Розлучатися не бажає. Спору про поділ майна не виникає. Якщо шлюб буде розірвано, він буде вирішувати питання про місце проживання дітей. Вислухавши пояснення відповідача, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтями 10, 11, 58, 60, 179, 212, 213 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таких випадків у цій справі немає. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст.112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Чернявська) [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 13 жовтня 2001 року Криштопівською сільською радою Близнюківського району Харківської області. Актовий запис №7 (а.с.6). Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). Із довідки Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області від 09.07. 2015 року вбачається що неповнолітні діти проживають разом із матірю та батьком, перебувають на утриманні матері(а.с.10,38). Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені. Спору по поділ майна, яке є їх сумісною власністю, не виникає. Вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо у звязку із небажанням позивача за вказаних обставин зберегти шлюб, особисто - неприязними стосунками, що склалися. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Отже, підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї неможливе, шлюб фактично розпався та існує формально, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач надалі бажає іменуватися шлюбним прізвищем «Гришина» про що вказала в позовній заяві. Таким чином, позивач має право після розірвання шлюбу на прізвище Гришина . Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому згідно ч.2 ст.182 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначені розміру аліментів, крім наведеного вище, суд враховує і інші обставини зазначені в ст.182 Сімейного кодексу України. У відповідності до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а оскільки позов було предявлено 17.07. 2015 року, то вони і мають бути присудженими з цього дня. Згідно з ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Крім того, частинами 4 та 5 ст. 84 Сімейного Кодексу України передбачено, що право на утримання дружина з якою проживає дитина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Це право вона має і в разі розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою. Відповідач має постійну роботу, вказав що його середньомісячна заробітна плата 10000 гривень. Отже він в змозі надавати матеріальні допомогу на утримання дружини. При визначенні розміру аліментів які мають стягуватися на утримання дружини суд враховує те що відповідно до статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" в бюджеті на 2015 рік закладені такі розміри прожиткових мінімумів: для працездатних осіб: - з 1 січня 2015 року 1218 гривень; з 1 грудня 2015 року - 1378 гривень; - в середньому на одну особу: з 1 січня 2015 року 1176 гривень; з 1 грудня 2015 року - 1330 гривень. - для дітей віком до 6 років:з 1 січня 2015 року 1032 гривні;з 1 грудня 2015 року - 1167 гривень. - для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року 1286 гривень; з 1 грудня 2015 року - 1455 гривень. - для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2015 року 949 гривень;з 1 грудня 2015 року - 1074 гривні. Також враховується, що цим рішенням із [PERSON] на користь позивачки на утримання дітей стягується ? частина його доходу. Також суд враховує характер роботи відповідача гірник очисного забою. За таких обставин із відповідача на користь позивачки для її утримання мають бути стягненні аліменти у розмірі 1/10 частини його заробітку. Відповідно до ч.1 ст.79 Сімейного кодексу України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, а тому і мають бути присуджені з 17.07.2015 року. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць та на підставі ч.2 ст. 367 ЦПК України - негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дружини. Наведене і дає можливість суду дійти висновку про необхідність повного задоволення позову в цій частині. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо заперечень відповідача то суд вважає що вони цих висновків суду не спростовують. Так судом встановлено, що подружжя проживає разом, що вбачається із вищевказаної довідки сільської ради, адрес зазначених позивачем у позовній заяві, реєстраційних відміток у паспортах. Проте відповідач визнав, що сварки в сімї виникають часто. Він вважає, що дружина неналежно займається домашнім господарством. Дружина на розлученні наполягає. Так, після її звернення до суду, він намагався з нею примиритися але вона не бажає. В день слухання справи в суді, зі слів відповідача, вони їхали в селище Близнюки порознь. Відповідач визнав, що дійсно двічі виганяв дружину з будинку. Заперечуючи проти стягнення аліментів, відповідач посилався тільки на те, що сімю коштами забезпечує він та дружина яка отримує державну допомогу у розмірі 1400 гривень. Разом із тим, із вивченої у судовому засіданні довідки Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області від 09.07. 2015 року вбачається, що діти перебувають на утримання матері. [PERSON] вказав що має непрацездатних батьків пенсіонерів але належними доказами це не довів. Своїми утриманцями він їх не вважає. Інших осіб, яких зобовязаний утримувати не має. [PERSON] визнав, що [PERSON] дійсно не працює, доглядає за неповнолітніми дітьми. Доходів, крім державної допомоги на неповнолітню дитину вона не має. Клопотання про стягнення сплаченої суми судового збору при зверненні до суду із позовом про розірвання шлюбу позивачем не заявлене. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судові витрати в дохід держави: судовий збір 243,60 грн. А тому,

Outcome: approved