Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Державне комунальне підприємство „Луцьктепло звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги по теплопостачанню. Свої вимоги обґрунтовує тим, що Державне комунальне підприємство Луцьктепло надає послуги по теплопостачанню квартири № 57 на Київському майдані, 13 в м. Луцьку, в якій проживають відповідачі. За період проживання у вищевказаній квартирі відповідачі несвоєчасно вносять плату за надані послуги по теплопостачанню квартири, а тому за особовим рахунком відповідачів утворилась заборгованість в розмірі 18544,96 грн., з них: за опалення 10559,57 грн., за гарячу воду 7985,39 грн. Крім того, на суму боргу нараховано інфляційні нарахування в розмірі 827,31 грн., три проценти річних в розмірі 1126,75 грн. Позивач просить суд, стягнути з відповідачів на його користь суму боргу за надані послуги по теплопостачанню квартири в розмірі 18544,96 грн., інфляційні нарахування в розмірі 827,31 грн., три проценти річних в розмірі 1126,75 грн. та понесені судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявились з невідомих суду причин, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується поданою заявою про відкладення розгляду справи. Попередньо в судовому засіданні відповідач [PERSON]Р та його представник [PERSON] позов не визнавали в повному обсязі. В судовому засіданні 28.03.2017 року заявили спільне з представником позивача клопотання про оголошення перерви для укладення мирової угоди. Судом був наданий час для укладення мирової угоди до 12.04.2017 року. З пояснень представника позивача в судовому засіданні було встановлено, що відповідач в цей період не звертався до позивача щодо укладення мирової угоди. Таким чином, суд вважає двотижневий строк достатнім часом для укладення мирової угоди між сторонами, а заяву відповідача про фактичне оголошення перерви в розгляді справи зловживанням процесуальними правами для затягування строків розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. ст. 526, 527 ЦК України. Відповідно до ст. 68 ЖК України жильці зобовязані своєчасно проводити оплату за комунальні послуги. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі № 57 на Київському майдані, 13 в м. Луцьку, що підтверджується довідкою місцевого обчислювального центру та довідками УДМС України (а.с. 4, 11-13 ). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. В порушення вимог ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України відповідачі не проводять своєчасно оплату за надані послуги по теплопостачанню квартири. Тому, за особовим рахунком відповідачів за період з 01.03.2009 року по 31.05.2013 року утворилась заборгованість в розмірі 18544,96 грн., з них: за опалення 10559,57 грн., за гарячу воду 7985,39 грн. (а.с. 3). Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного Кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Пунктом 1 ч. 1ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 ч. 3ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. За змістом статей 16, 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються виключно на договірних засадах. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3,п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону зобов'язання укласти договір про надання житлово-комунальних послуг покладено, як на виконавця, так і на споживача. Відсутність укладеного між сторонами у письмовій формі договору про надання послуг з централізованого опалення не є підставою для відмови виконавцю житлово-комунальних послуг у стягненні заборгованості за такі послуги, оскільки згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Оскільки, відповідачі являються споживачами наданих позивачем послуг з централізованого теплопостачання, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20,ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, вони зобов'язані сплатити за такі послуги не пізніше 20 числа місяця, що наступає за розрахунковим. Доводи відповідача щодо відсутності укладеного між сторонами договору про житлово-комунальні послуги, суд не приймає до уваги, оскільки обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг покладається саме на власника (наймача) житла (ст. 20, ч. 3, п. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року), а не реалізація ним цього права за наявності доказів підтвердження фактичного надання послуг, не може бути підставою для відмови виконавцю цих послуг у стягненні заборгованості. Так саме, суд критично оцінює факт відєднання та фактичного не надання послуг позивачем відповідачам, оскільки відповідачами не надано належних та допустимих доказів відключення відповідно до «Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 р. N 4. Таким чином, оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід стягнути з відповідачів в користь позивача суму боргу за надані послуги по теплопостачанню за період з 1 березня 2009 року по 30 травня 2013 року в розмірі 18544,96 грн., інфляційні нарахування в розмірі 827,31 грн., три проценти річних в розмірі 1126 грн.75 коп. за цей же період. Крім того, слід стягнути з відповідачів в користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн.

Outcome: approved