Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 20.01.2001 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого [INFO] народилася донька [PERSON], [INFO] донька [PERSON], а [INFO] народився син [PERSON]. Протягом останніх двох місяців шлюбні стосунки між позивачем і відповідачем припинені та відповідач припинив надавати кошти на утримання дітей. Відповідач інших утриманців немає, стан його здоров'я нормальний, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, згідно поданої через канцелярію суду заяви просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги уточнила та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/6 частини на кожну дитину, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.20). Відповідач у судове засідання не з'явився. Згідно вимог ч.5 ст.74 ЦПК України був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20.01.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] виданим 20.01.2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції у Житомирській області (а.с.3). Сторони по справі мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16.08.2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції (а.с.4), [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 14.11.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.5), [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 04.12.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.6). Як вбачається з довідки ТОВ Керуюча компанія "КомЕнерго-Житомир" № 29 від 13.01.2015 року діти проживають з позивачем (а.с.8). Відповідно до положень статтей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.ст.180-184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них за рішенням суду стягуються аліменти у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини, враховуючи, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей сторін у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на кожну дитину. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved