Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту проживання на території України, заінтересована особа\~ - ГУ ДМС України в Донецькій області, посилаючись, на те, що він народився 06 лютого 1973 року в с. Н. Пшоті Гульріпшського району Республіки Абхазія Грузинської СР. У 1989 році заявник приїхав до м. Костянтинівка Донецької області де і проживає по теперішній час, за межі країни не виїжджав, громадянство інших держав не отримував. Таким чином, на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та прийняття законодавства про громадянство в Україні (13 листопада 1991 року) заявник постійно проживав у [INFO] та фактично отримав громадянство України у 1991 році. У м. Костянтинівка заявник проживає у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON], 02 листопада 2014 року у них народився син [PERSON], батьком якого записано заявника, а матір*ю [PERSON]. З метою отримання громадянство України заявник звернувся із відповідною заявою до відділу Міграційної служби, однак через втрату документів, які підтверджують проживання заявника на Україні врегулювати це питання у позасудовому порядку неможливо. З метою отримання можливості одержати паспорт громадянина України просив встановити факт його постійного проживання на території України з 1989 року станом на 24 серпня 1991 року і 13 листопада 1991 року. У судовому засіданні заявник [PERSON] та представник заявника [PERSON] підтримали заяву, посилаючись на викладені в ній обставини, пояснили, що заявник прибув до України у 1989 році, коли на його батьківщині розпочалися бойові дії, він приїхав до родичів, які проживали та проживають у [INFO], та є громадянами України. Заявник мав довідку з місця проживання, видану для працевлаштування, яка є втраченою. Місто він з 1989 року не залишав, деякий час працював на заводі «Красний Октябрь», у подальшому підробляв по домовленості, притягався на території України до кримінальної відповідальності та відбував покарання, йому було видано довідку про звільнення. Протягом 5-6 років заявник підтримує фактичні шлюбні відносини із жінкою, вони мають спільну дитину [INFO], виховання та утримання якої змусило заявника вирішити питання належного оформлення документів. Представник заінтересованої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, у судове засідання не з*явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце його проведення. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що знайомий із заявником у справі по спільній роботі. Так він з 1975 року працював у заводі «Красний Октябрь», куди приблизно у 1989-1990-1991р.р. ще зовсім молодим влаштувався заявник на посаду транспортувальника, пропрацював близько року, точніше дати назвати не може через сплив часу. Вони потоваришували під час спільної праці та продовжують після цього підтримувати відносини. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знайома із заявником у справі з 1989 року, коли він приїхав на проживання до м. Костянтинівки до своїх родичів, які проживають [INFO] по сусідству з її ріднею. Пам*ятає, що у той час на батьківщині заявника почалася війна і це слугувало причиною його від*їзду з дому, ці події вони обговорювали з родичами заявника, сусідами. Відвідуючи рідних, свідок бачилася із заявником, знає, що він з часу приїзду проживає у місті та нікуди не виїжджав, тут працював, створив сім*ю. Вони з заявником залишилися у добрих стосунках. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є двоюрідним братом заявника, він з сім*єю вже проживав у м. Костянтинівці коли до них приїхав заявник, щоб не потрапити до армії, це було у 1989 році. З того часу заявник постійно проживає у м. Костянтинівка, він деякий час працював у заводі, більше офіційно не працевлаштовувався. Приблизно 5-6 років тому заявник створив сім*ю, в якій виховує дитину дворічного віку, то цього у шлюбі чи фактичних шлюбних відносинах заявник не перебував. Суд, з*ясувавши позицію заявника, представника заявника, допитавши свідків, дослідивши докази у справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до довідки про звільнення серії ДОН № 01696 (а.с.3), її видано начальником установи виконання покарань ВК-28 на ім*я [PERSON] Ламазоєвича, [INFO] у с. Н.Пшоті Гульріпшського району Республіки Абхазія, громадянство [PERSON]. [PERSON] був засуджений 03 серпня 2001 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя за ст. 142 ч. 3 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, раніше не судимий, відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 30 березня 2001 року по 30 березня 2009 року, звільнений по відбуття строку покарання і прямує до місця проживання у [INFO]. Із заяви [PERSON], який проживає: [INFO] (а.с. 72), на ім*я директора заводу «Красний Октябрь», завізованої керівником підприємства до відділу кадрів, вбачається, що 24 червня 1991 року заявник звертався з проханням прийняти його транспортувальником у пічне відділення дільниці 3 УПШГИ и УЛВ. Згідно особової картки 15 липня 1991 року [PERSON] власним підписом засвідчив згоду із умовами роботи у заводі «Красний Октябрь», пройшов інструктаж з техніки безпеки, протипожежного мінімуму, а також медичний огляд, за результатами якого до роботи придатний, прийнятий транспортувальником уч-ком 2р. (а.с. 73). 02 листопада 2014 року у м. Костянтинівка Донецької області народився [PERSON], батьком якого є [PERSON] Ламазоєвич, а матір*ю [PERSON], що вбачається з свідоцтва про народження серії І-НО, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 07 листопада 2014 року, актовий запис № 604 (а.с.4). Дитина зареєстрована за місцем проживання матері - по вул. Калініна, 46-117, м. Костянтинівка (а.с. 17), перебуває на медичному обліку (а.с. 66-69). Згідно відповіді Костянтинтинівського ВП Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області за Вих. № 6415/204/0616 від 25 квітня 2016 року (а.с.30) [PERSON] Ламазоєвич, [INFO], проживаючий за адресою: [INFO] за даними Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області в розшуку не перебуває. Як вбачається з відповіді Консульства [PERSON] в м. Донецьк із резиденцією в м. Києві за вих. № 70/46428 від 28 грудня 2016 року (а.с. 58,59) [PERSON], [INFO] звернувся до Консульства [PERSON] в м. Донецьк 20 червня 2013 року з метою встановлення його приналежності до громадянства [PERSON], у відповідь на що ЮОЗП Агенство з розвитку державних сервісів Міністерства юстиції [PERSON] надало інформацію (лист № [NUMBER] від 26 червня 2013 року) про те, що [PERSON] не вважається громадянином [PERSON]. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2\~ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом\~\~не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно з п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року\~в\~\~порядку\~\~окремого\~\~провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: \~\~\~\~- згідно\~\~з\~\~законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення,\~\~зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; \~\~\~\~- чинним законодавством\~\~не\~\~передбачено\~\~іншого\~\~порядку\~\~їх встановлення;\~\~\~\~- заявник не має\~\~іншої\~\~можливості\~\~одержати\~\~або\~\~відновити загублений\~\~чи\~\~знищений\~\~документ,\~\~який\~\~ посвідчує факт,\~\~що має юридичне значення;\~\~- встановлення\~\~факту\~\~не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Порядок видачі паспортів регламентуються Порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого\~наказом МВС України 13 квітня 2012 р. №320, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 липня 2012 р. за №1089/21401. Відповідно п.1 ч.1\~ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є\~\~усі громадяни колишнього СРСР,\~\~які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно\~\~проживали\~\~на території України; - особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Згідно до\~ст. 4 Закону України «Про громадянство України», питання громадянства\~\~\~\~України\~\~\~\~регулюються\~\~\~Конституцією України \~\~цим\~\~Законом,\~\~міжнародними\~\~договорами України. Відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про громадянство України», документами, що підтверджують громадянство України, є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення громадянина України;\~\~дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи досліджені судом докази, в тому числі, надані свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснення у судовому засіданні, відомості про працевлаштування заявника у 1991 році на підприємстві м. Костянтинівка, дані Консульства [PERSON] про те, що заявник [PERSON] громадянином [PERSON] не вважається, та враховуючи, що іншим шляхом це питання, яке має юридичне значення для заявника, у теперішній час вирішити неможливо, суд вважає, що факт постійного проживання заявника [PERSON] на території України з 1989 року на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та на момент прийняття законодавства про громадянство в Україні (13 листопада 1991 року) по даний час знайшов своє підтвердження та заява [PERSON] підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved