Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Фруктовської сільської ради Мелітопольського району, за участю третіх осіб: Реєстраційна служба Мелітопольського міськрайонного управління юстиції, КУ ММБТІ про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що [INFO] року померла [PERSON]. До складу спадкової маси після смерті [PERSON] входить 9/50 частина житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], та земельна ділянка розміром 5,57 гектарів. [PERSON] після свої смерті залишила заповіт, складений 25 травня 1998 року, та зробила наступне спадкове розпорядження: все належне їй на час смерті майно вона заповіла [PERSON] Вищевказаний заповіт на час відкриття спадщини не змінений та не відмінений. Вона протягом 6 місяців не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на підставі заповіту, так як починаючи з 1996 року, на день смерті [PERSON] та після смерті [PERSON] проживала в частині будинку та користувалася земельною ділянкою, що належали померлій [PERSON] Вона вважала, що прийняла спадщину, оскільки проживала разом з спадкодавцем по вищевказаному адресу і після смерті спадкодавця, дбала про земельну ділянку. Однак звернувшись до Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області для оформлення спадщини за [PERSON] їй було відмовлено через пропуск строку та запропоновано звернутися до суду. Вирішити дане питання позасудовим порядком не можливо, тому позивач просить суд визнати за нею [PERSON] право власності на 9/50 частин житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], та на земельну ділянку розміром 5,57 гектарів, цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Фруктовської сільської ради Мелітопольського району, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, але надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - Фруктовської сільської ради Мелітопольського району - в судове засідання не з'явився але надав заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи - Реєстраційна служба Мелітопольського міськрайонного управління юстиції - в судове засідання не з'явився але надав заяву про розгляд справи у їх відсутності, просить прийняти рішення на розсуд суду. Представник третьої особи - КУ ММБТІ - в судове засідання не з'явився але надав заяву про розгляд справи у їх відсутності, просить прийняти рішення на розсуд суду. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Згідно ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч.1 ст. 1222 ЦПК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч.2 ст. 182 ЦК України, державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданий Фруктовською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області (а.с.6). 25.05.1998 року [PERSON] залишила заповіт, згідно якого єдиним спадкоємцем [PERSON] є [PERSON], і все належне їй на час смерті майно вона заповіла [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 25.05.1998 року посвідчений виконавчим комітетом Фруктовської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області (а.с.13). Вищевказаний заповіт на час відкриття спадщини не змінений та не відмінений. Згідно ч.1,3 ст.1223 ЦПК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з 9/50 частина житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], що належав їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 26.12.1989р., яке видане Мелітопольською районною радою, та земельна ділянка розміром 5,57гектарів, цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Фруктовської сільської ради Мелітопольського району, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ЗП № 002695 (а.с.7,12). Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON], яка є єдиним спадкоємцем, протягом 6 місяців не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на підставі заповіту, оскільки вважала, що прийняла спадщину, так як починаючи з 1996 року та на день смерті [PERSON] і після смерті [PERSON] проживала в частині будинку, користувалася і дбала про земельну ділянку, що належали померлій. Однак звернувшись до Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області для оформлення спадщини позивачу було відмовлено, через пропуск строку та запропоновано звернутися до суду (а.с.6). Згідно ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при розгляді справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи вищевикладене, той факт, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, з заявою про відмову від прийняття спадщини до державної нотаріальної контори не зверталася, на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем та на даний час бажає прийняти спадщину, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на спадкове майно за заповітом. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved