Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

До суду 26.06.2018 року звернувся ПАТ « Юніон Стандард Банк» із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за нікчемним правочином у розмірі 107 913,75 грн. та судових витрат у розмірі 1762,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.10.2015 року, під час дії постанови правління НБУ від 24.09.2015 року №631/БТ, якою ПАТ « ЮСБ БАНК» визнано проблемним із настанням обмежувальних наслідків у вигляді заборони здійснення банківських операції, була вчинена банківська операція із зарахуванням на картковий рахунок відповідача від ПАТ « ЮСБ БАНК» грошових коштів у розмірі 109 553,00 грн., яка є нікчемною у відповідності до вимог Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що було визнано рішенням Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із застосуванням наслідків нікчемності, згідно ст. 216 Цивільного кодексу України: повідомлення про нікчемність та вимога про повернення коштів, але у зв`язку із невиконанням вимоги про повернення коштів позивач просить стягнути дані кошти з відповідача як таки, що отримані по нікчемному договору. Письмовою заявою від 27.08.2018 року ( а/с 47) представник позивача просив суд розглянути справу за відсутністю представників позивача. Від відповідача [PERSON] . 13.11.2018 року надійшов письмовий відзив на позов ( а/с 67 ) та зустрічний позов( а/с 83), згідно яких [PERSON] заперечувала проти позовних вимог ПАТ « Юніон Стандард Банк», так як визначені кошти не є вкладом або виплатою банка а отримані як кошти яки належали фірми « Транзит Ю.С.» МПП , та були переведені саме з поточного рахунку даної фірми. У зустрічному позові [PERSON] просить скасувати заборгованість за нікчемним правочином, яка виникла згідно рішення Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 10.12.2015 року по протоколу КУАП №02 від 29.02.2016 року в розмірі 107 913,75 грн. Від [PERSON] . 12.12.2018 року надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності ( а/с 108). Залучена в якості третій особи на стороні відповідача, ухвалою суду від 09.10.2018 року ( а/с 64), Фірма « Транзит Ю.С .» МПП 13.11.2018 року звернулась із позовом ( а/с 93) про визнання дійсним договору про надання фінансової допомоги від 30.09.2015 року укладеної між Фірмою « Транзит Ю.С .» МПП і [PERSON] на виконання якого з поточного рахунку фірми на картковий рахунок [PERSON] були перераховані 109 553,00 грн., та повернуті згідно умов договору 20.10.2015 року. До судового засідання 19.03.2019 року від представника Фірми « Транзит Ю.С.» МПП подана письмова заява про розгляд справи за відсутності представника третій особи. Як встановлено у судовому засіданні н підставі постанови Правління Національного банку України ( далі - НБУ) від 24.12.2015 року № 939 « Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства « Юніон Стандард Банк ( скорочена назва ПАТ « ЮСБ БАНК»»), виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ( далі - Фонд) прийнято рішення від 28.12.2015 року № 241 про початок процедури ліквідації ПАТ « ЮСБ БАНК» з 28.12.2015 року по 27 грудня 2017 року та делегування повноважень ліквідатора банку, та рішенням Фонду від 27.11.2017 року № 5174 строк здійснення процедури ліквідації продовжений до 27.12.2018 р. Постановою правління НБУ від 24.09.2015 року № 631/БТ ПАТ « ЮСБ БАНК» віднесено до категорії проблемних та за його діяльністю запроваджено особливий режим контролю ( а/с6). У пункті другому постанови зазначено, що з дня її прийняття та до кінця строку визначеному в пункті 1 для ПАТ «ЮСБ БАНК» встановлені, зокрема, обмеження: не допускати проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків. Через неможливість подолання недоліків у роботі, а також у зв`язку із невиконанням постанови НБУ від 24.09.2015 року № 631/БТ постановою Правління НБУ від 02.10.2015 року № 665/БТ ПАТ «ЮСБ БАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних (а/с 10), та 02.10.2015 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 182 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ЮСБ БАНК» на три місяці, протягом яких уповноважена особа Фонду зобов`язана, зокрема, забезпечити перевірки правочинів вчинених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації, на предмет виявлення правочинів, що ж нікчемними. Відповідно до договору про надання поворотної фінансової допомоги від 30.09.2015 року, укладеному між Фірмою « Транзит Ю.С. » МПП та Грекової Н.К., позикодавець ( Фірма) зобов`язався надати позичальнику (Грекової ) поворотну фінансову допомогу в сумі 109 553,00 грн. на строк 20 днів з дня отримання допомоги, а позичальник зобов`язується повернути дану допомогу позикодавцю після закінчення зазначеного строку ( а/с 72). На виконання указаного договору на картковий рахунок [PERSON] з поточного рахунку Фірми « Транзит Ю.С. » МПП були переведені грошові кошти у розмірі 109 553.00 грн., яки були отримані у готівкової формі через банківський термінал з сплатою комісії банку, та , згідно квитанції до прибуткової касового ордера 310 від 20.10.2015 року у повному розмірі ( 109 553,00 грн.) повернуті [PERSON] позикодавцю ( а/с 75). Рішенням Уповноваженої особи Фонду від 10.12.2015 року № 3-ТА правочин за участю [PERSON] , виражений у банківській операції із зарахуванням на її картковий рахунок грошових коштів, було визнано нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності ( сторнування - повернення коштів на рахунок первісного власника) ( а/с 13), але у зв`язку із зняттям коштів відповідачкою, 30.03.2016 року [PERSON] була направлена претензія про повернення заборгованості, яка виникла по нікчемному договору відповідно до рішення від 10.12.2015 року та протоколу №02 Засідання комітету з питань управління активами та пасивами ( КУАП) від 29.02.2016 року, у розмірі 107 913,00 грн. ( з урахуванням комісії банка 1 639,25 грн.) , яка виконана не була. Правовідносини, пов`язані із обмеженням діяльності банку, врегульовані Законом України « Про банки і банківську діяльність» ( далі Закон № 2121-III) та Законом України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ( далі Закон 4452-VІ). Так у відповідності до п.7 ч.1 ст. 73 Закону № 2121-ІІІ Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких, зокрема, належать обмеження, зупинення чи припинення здійснення окремих видів здійснюваних банком операцій, у тому числі операцій із пов`язаними з банком особами. Згідно положень ч.2,3 ст. 38 Закону 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Частиною четвертою вищезазначеної статті 38 Закону 4452-VI встановлено, що Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів, а також вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами. У частині п`ятою даної статті зазначено, що у разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни. Цивільним кодексом України ( далі ЦК України) врегульовані поняття правочинів та правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону. Відповідно до ч. 1ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним ( ч.1 ст. 204 ЦК України). Частинами першою - третьою статті 215 ЦК України визначені загальні підстави недійсність правочину. Так підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування ( ч.1 ст. 216 ЦК України). Повернення виконаного за недійсним договором, у відповідності до положень ч.1,2 ст. 1212 ЦК України, відноситься до набуття майна або його без достатньої правової підстави, та зобов`язання повернення такого майна. У відповідності до вимог ч.1 ст. 1215 ЦК України, допомога, інші грошові суми, надані фізичної особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена добровільно, за відсутності рахункової помилки і недобросовісності з боку набувача не підлягають поверненню. Для вирішення даного спору судом з`ясовується який саме правочин вважається позивачем нікчемним із застосуванням наслідків нікчемності. Згідно позовної заяви, рішення Уповноваженої особи Фонду від 10.12.2015 року № 3-ТА а також повідомлення-претензії від 30.03.2016 року позивач вважає нікчемним правочин за участю [PERSON] , виражений у банківській операції із зарахуванням на її картковий рахунок грошових коштів. Таким чином договір про надання поворотної фінансової допомоги не визнавався нечинним та не заперечувався. У відповідності до вимог ч.1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В даному випадку предметом позовних вимог третій особи - Фірми « Транзит Ю.С.» МПП, є визнання дійсним договору про надання поворотної фінансової допомоги від 30.09.2015 року, укладений між Фірмою та [PERSON] , який у відповідності до вимог Цивільного кодексу України в силу презумпції правомірності, визначеної у статті 204 , цього Кодексу є правомірним, та не потребує додаткового підтвердження своєї дійсності, а тому у задоволенні таких позовних вимог слід відмовити. Що стосується правочину у вигляді банківської операції по перерахунку грошових коштів суд приймає рішення виходячи з наступного. З визначених у ст. 38 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підставах нікчемності договору, пунктом дев`ятим зазначено, що нікчемним правочином є здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Таким чином до обов`язкових умов нікчемності правочину законодавцем визначено сукупність дій :здійснення операцій банком, віднесеним до категорії проблемних та факт того, що даний правочин привів до збільшення витрат, пов`язаних із виведенням банку з ринку. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а частиною шостою зазначеної статті встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт того, що переведення власних коштів Фірми « Транзит Ю.С .» МПП з їх поточного рахунку на картковий рахунок [PERSON] привело до збільшення витрат, пов`язаних із виведенням банку з ринку, а тому суд не приймає як належне обґрунтування позовних вимог факт визнання такого правочину, як здійснення банківській операції по перерахунку коштів у вигляді поворотної правової допомоги, нікчемним. Крім того, суд приймає до уваги, що кошті отримані по даної банківській операції, згідно наявних доказів повернені власнику у порядку виконання зобов`язання по договору, а тому, зобов`язання [PERSON] повернути кошти, стане додатковим тягарем для неї, який не відповідає наявним в неї зобов`язанням. Дані обставини, на думку суду, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ « Юніон Стандард Банк», та одночасно є підставою для задоволення зустрічних вимог [PERSON] про скасування заборгованості за нікчемним правочином, відповідно до Рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 10.12.2015 року та протоколу КУАП № 02 від 29.02.2016 року у відношенні [PERSON] в розмірі 107 913,75 грн. У відповідності до вимог ст.. 141 ЦПК України, судові витрати понесені [PERSON] у вигляді сплаченого при подачі зустрічного позову, який задоволено, судового збору у розмірі 704,80 грн. ( а/с 82) підлягають стягненню на її користь з відповідача Публічного акціонерного товариства «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК». На підставі викладеного та

Outcome: approved