Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

[PERSON] , через свого представника адвоката Ломакіну М.І., звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому зазначив, що 06.10.2009 р. державним реєстратором ХФ ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером 9120950, обтяжувачем визначено Відділ державної виконавчої служби Голопристанського районного управління юстиції, підстава обтяження: ухвала суду 2 - 1275 від 28.07.2009 р., адреса об`єкта обтяження: [ADDRESS] , власником майна зазначено - [PERSON] . Проте власником нерухомого майна за цією адресою була [PERSON] , яка у зв`язку із смертю заповіла усе своє майно [PERSON] . [PERSON] належить інше нерухоме майно, а саме домоволодіння [ADDRESS] . Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області № 2-1275/09 від 28.08.2015 р. скасовано захід забезпечення позову, на підставі якого був накладений арешт на майно, що належить [PERSON] та зазначено адресу майна, на яке було накладено арешт за заявою про забезпечення позову: [ADDRESS] . Таким чином, Відділ державної виконавчої служби Голопристанського районного управління юстиції помилково наклав арешт на нерухоме майно, яке не належало боржнику, зазначивши невірно адресу - замість вулиці Леніна вулицю Перспективну. Наявне обтяження перешкоджає [PERSON] реалізувати своє право на оформлення спадщини, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Просив суд винести рішення, яким зняти арешт, накладений на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , за реєстраційним номером обтяження 9120950 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. У судовому засіданні представник позивача адвокат Ломакіна М.І. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник третьої особи Державного підприємства " Національні інформаційні системи " Петренко В.О. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала клопотання, в якому просила розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Представник відповідача Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку від 27.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршаловою М.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3236, витягом з Державного реєстру правочинів № 1954669 від 27.12.2005 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12449774 від 09.11.2006 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 196065631 від 13.01.2020 року. Відповідно до довідки № 659559-3253 від 27.12.2005 року, виданої приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршаловою М.В., згідно Єдиного реєстру заборон будинок за адресою: [ADDRESS] , під забороною не перебуває. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 16, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03 травня 2019 року виконавчим комітетом Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області. За життя, 05 травня 2017 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого на випадок її смерті, все її майно, де в воно не було і з чого б воно не складалось, та взагалі все те, що буде належати їй на день смерті та на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] , [INFO] . Заповіт записано державним нотаріусом приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Ноздрачовою В.Д. зі слів заповідача та нею посвідчено, зареєстровано в реєстрі за № 197 та в Спадковому реєстрі за № 60603357, витяг надано 05.05.2017 року приватним нотаріусом Ноздрачовою В.Д. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 вересня 2003 року Новофедорівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 7, батьком якого записано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 червня 2003 року, актовий запис № 06, що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Таким чином, спадкоємцем майна померлої є її неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршалової М.В., вбачається, що 13.01.2020 року до неї звернувся син померлої [PERSON] - [PERSON] , з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Проте йому було відмовлено, оскільки за результатами перевірки відсутності (наявності) заборони або арешту на спадкове майно нотаріусом встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень міститься запис № 9120950 про арешт житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно з даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 196065631 від 13.01.2020 року, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про обтяження арешт нерухомого майна - будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований 06.10.2009 року за № 9120950 реєстратором Херсонської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: ухвала суду 2 - 1275 від 28.07.2009 р., власником майна зазначено - [PERSON] . Відповідно до ухвали Голопристанського районного суду Херсонської області від 28 вересня 2015 року по справі № 2-1275/09, заяву [PERSON] задоволено, скасовано заходи забезпечення позову, що були застосовані судом в рамках цивільної справи № 2-1275/09 (№ 2/162/2010) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, згідно ухвали від 28.07.2009 року. Крім того, із зазначеної ухвали вбачається, що ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 28.07.2009 року накладено арешт на об`єкт нерухомого майна - домоволодіння [ADDRESS] , яке належить [PERSON] . Дослідженням змісту ухвали Голопристанського районного суду Херсонської області встановлено, що [PERSON] не була учасником цивільної справи за № 2-1275/09 та стороною виконавчого провадження, а відтак є обґрунтованими доводи позивача про те, що Відділ державної виконавчої служби Голопристанського районного управління юстиції помилково наклав арешт на нерухоме майно, яке не належало боржнику, зазначивши невірно адресу - замість вулиці Леніна вулицю Перспективну. Наявність арешту істотно обмежує та порушує права власника (в даному випадку спадкоємця) нерухомого майна щодо можливості його оформлення, користування та розпорядження, а зняття арешту можливе лише за відповідним судовим рішенням. Згідно положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За приписами статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На підставі статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Аналогічна концепція закріплена в основоположних принципах здійснення правомочностей власника, сформульованих у ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст. 9 Конституції України. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З положень статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що наявність державної реєстрації обтяжень нерухомого майна є підставою для відмови у державній реєстрації прав, щодо такого майна, а обов`язковою умовою вчинення нотаріальної дії щодо нерухомого майна є відсутність заборони на його відчуження. Згідно із п. 2 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою № 5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3,45 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами ч. 5 ст. 1268 України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 1269 ЦК України, особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача доведено помилковість внесення запису про арешт майна, що на даний час порушує права позивача, який діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] та позбавлений можливості оформити спадкові права останнього для реалізації прав щодо володіння, користування та розпорядження майном, суд вважає вимоги позивача законними та обґрунтованими, позов таким що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь позивача судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Outcome: approved