Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 12.02.2015р. до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення коштів, в обгрунтування якого вказала, що протягом 2013-2014р.р. уклала з відповідачем декілька договорів банківського вкладу, зокрема, 24.12.2013р. договір № 261586 на суму 1000 на строк 460 днів, 24.12.2013р. № 261577 на суму 1000грн. на строк 460 днів, 19.03.2014р. № 294402 на суму 31500грн. на строк 270 днів. В подальшому договори банківського вкладу були розірвані з ініціативи позивача і відповідач перерахував суму вкладу та відсотки на поточний рахунок позивача № [NUMBER]. Позивач неодноразово зверталась до відповідача із заявами щодо повернення коштів з поточного рахунку, які залишені відповідачем без реагування. Згідно банківської виписки баланс поточного рахунку № [NUMBER] становить 121206,88грн. У зв'язку із несвєчасним виконанням зобов'язання щодо повернення коштів позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 6385,01грн. та 514,71 гривень три відсотка річних, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 27.12.2012р. [PERSON] та ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» уклали договір № 22-в/11-384 про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу. 24.12.2013р. [PERSON] та ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» уклали договір банківського вкладу № 261577 (вклад «Лояльний») на суму 1000грн. на строк 460 днів. Відповідно до п. 3.1.4 банк зобов'язався повністю повернути вклад та нараховані проценти, шляхом перерахування на власний поточний (з використанням СПЗ) рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника, сума вкладу за вказаним договором становить 43698,00грн., перерахована на поточний рахунок позивача 06.01.2015р. 24.12.2013р. [PERSON] та ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» уклали договір банківського вкладу № 261586 (вклад «Лояльний») на суму 1000грн. на строк 460 днів. Відповідно до п. 3.1.4 банк зобов'язався повністю повернути вклад та нараховані проценти, шляхом перерахування на власний поточний (з використанням СПЗ) рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника, сума вкладу за вказаним договором становить 40250,00грн., перерахована на поточний рахунок позивача 06.01.23015р. 19.03.2014р. [PERSON] та ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» уклали договір банківського вкладу № 294402 (вклад «Лояльний») на суму 1000грн. на строк 270 днів. Відповідно до п. 3.1.4 банк зобов'язався повністю повернути вклад та нараховані проценти, шляхом перерахування на власний поточний (з використанням СПЗ) рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника, сума депозиту за вказаним договором становить 31500грн., перерахована на поточний рахунок позивача 09.12.2014р. 09.12.2014р. [PERSON] звернулась до відповідача із заявою в якій просила поверути кошти із поточного рахунку у зв'язку із закінченням договору банківського вкладу. 09.01.2015р. [PERSON] написала заяву про повернення коштів з поточного (карткового) рахунку в сумі 121206,88грн. у зв'язку із закінченням договорів банківського вкладу. Вказані заяви залишені банком без реагування, і станом на 12.01.2015 року на поточному рахунку позивача в ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» залишок коштів становить 121206,88грн., що підтверджується випискою по рахунку. Відповідно до вимог статей 1066, 1068, 1070-1071, 1074 ЦК України за договором банківського рахунку Банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий вкладнику грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. За користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. Таке ж застереження щодо обмеження прав клієнта або вкладника встановлено і ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Зокрема частиною другої зазначеної статті передбачено, що зупинення видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, крім випадків, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму". Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми. З матеріалів справи вбачається, що укладений сторонами договір № 22-в/11-384 про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу, не містить обмежень щодо строків повернення коштів власника поточного рахунку. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача коштів з поточого рахунку позивача в сумі 121206,88грн. підлягають до задоволення. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Розрахунок суми трьох відсотків річних становить 514,71грн. за період з 09.12. по 08.01.2015р., розрахунок суми інфляційних втрат за період з 09.12.2014р. по 01.02.2015р. становить 6385,01грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, що становлять 1281,06грн.

Outcome: approved