Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 22.01.2020 року звернулась позивач із вказаною позовною заявою та просить суд стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду в розмірі 25000000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що о 18:30 04.07.2019 року в належній позивачу квартирі за адресою: [ADDRESS] відповідачем було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинив психологічне насилля, що виявилось у проголошенні образ на адресу позивача з метою приниження її як жінки, цькування та завдання душевних страждань, внаслідок чого позивач відчувала сильний душевний біль, що призвело до пригнічення психічного стану, депресії, негативно відразилось на її особистому житті та професійній діяльності, призвело до переривання вагітності шляхом викиду плоду. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.01.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Окрім цього, 24.03.2019 року до суду подано заяву про визнання позову, засвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Полянським В.М., зареєстровану в реєстрі за №379, згідно якого відповідач зазначив, що викладені позивачем обставини дійсно мали місце, відповідач не вбачає підстав для принесення вибачень позивачу, однак визнає позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.07.2019 року за №15109 в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області зареєстровано повідомлення [PERSON] про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, яке полягало у вчиненні 04.07.2019 року о 18:30 год. у належній позивачу квартирі за адресою: [ADDRESS] дій психічного характеру, що виражались у проголошенні образ на адресу позивача з метою приниження її як жінки, завдання душевних страждань. За вказаним фактом було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 333577 від 18.07.2019 року. Постановою Одеського апеляційного суду від 09.12.2019 року постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2019 року змінено в мотивувальній частині та залишено без змін її резолютивну частину. При цьому, суд дійшов висновку про те, що аналіз протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 333577 від 18.07.2019 року, пояснень потерпілої [PERSON] , свідка [PERSON] , пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, [PERSON] приводить до висновку, що [PERSON] вчини правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме домашнє насильство - дії психологічного характеру (образи), що завдали шкоди психічному здоров`ю потерпілої [PERSON] . Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт завдання позивачу моральної шкоди відповідачем є встановленим та доказуванню не підлягає. Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, суд враховує, що відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику у спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Так, позивач зазначила, що внаслідок протиправних дій відповідача позивач відчувала сильний душевний біль, що призвело до пригнічення психічного стану, депресії, негативно відразилось на її особистому житті та професійній діяльності, призвело до переривання вагітності шляхом викиду плоду. Позивачем не надано до суду доказів на підтвердження вказаних обставин та розрахунку моральної шкоди. Разом з тим, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, ненадання ним доказів, які б спростовували заявлені позивачем обставини та вимоги, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 25 000 000,00 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що згідно квитанції №0.0.1592048142.1 від 22.01.2020 року позивачем сплачено судовий збір за подання позову в розмірі 10 510,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Окрім цього, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, судовий збір у розмірі 5 255,00 грн. підлягає поверненню позивачу [PERSON] з державного бюджету. Інша частина судового збору в розмірі 50 відсотків в сумі 5 255,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved