Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з\~урахуванням уточнених\~позовних вимог\~в якому\~просить:визнати спільним сумісним майном подружжя наступні об`єкти нерухомого майна: нежитлове приміщення загальною площею 41,7 кв. м., які знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; незавершений будівництвом житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку загальною площею 0,0400 га, цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку і господарськи споруд, кадастровий номер 4623686400:01:005:0340. Визнати спільним сумісним майном подружжя наступні транспортні засоби: «HONDA CIVIC 1.5L», яка належить на праві приватної власності [PERSON] (ІПН [NUMBER] ); «OPEL MANTA», який належить на праві приватної власності [PERSON] (ІПН [NUMBER] ); «BMW 525 E», який належить на праві приватної власності [PERSON] (ІПН [NUMBER] ); «MERCEDES-BENZ 124», який належить на праві приватної власності [PERSON] (ІПН [NUMBER] ); «OPEL ASCONA 1.6», який належить на праві приватної власності [PERSON] (ІПН [NUMBER] ); «HONDA CRX ESI», який належить на праві приватної власності [PERSON] (ІПН [NUMBER] ). «HONDA ACCORD», д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску, який належав [PERSON] та був відчужений ним у 2019 році. Визнати за [PERSON] право приватної власності на нежитлове приміщення загальною площею 41,7 кв. м., яке знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Залишити у власності [PERSON] наступні транспортні засоби загальною вартістю 250\~053 грн., а саме: «HONDA CIVIC 1.5L», яка належить на праві приватної власності [PERSON] (ІПН [NUMBER] ); «OPEL MANTA», який належить на праві приватної власності [PERSON] (ІПН [NUMBER] ); «BMW 525 E», який належить на праві приватної власності [PERSON] (ІПН [NUMBER] ); «MERCEDES-BENZ 124», який належить на праві приватної власності [PERSON] (ІПН [NUMBER] ); «OPEL ASCONA 1.6», який належить на праві приватної власності [PERSON] (ІПН [NUMBER] ); «HONDA CRX ESI», який належить на праві приватної власності [PERSON] (ІПН [NUMBER] ). Визнати за [PERSON] право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0400 га, цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку і господарськи споруд, кадастровий номер 4623686400:01:005:0340; Визнати за [PERSON] право на незавершений будівництвом житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] грошову компенсацію за Ѕ частку проданого [PERSON] автомобіля марки «HONDA ACCORD», д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску у розмірі 198\~310,00 грн. врахувати у вартість незавершеного будівництвом житлового будинку [ADDRESS] . Судові витрати у справі покласти на сторони пропорційно. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.10.2009 року було укладено шлюб з відповідачем, про що Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції видано свідоцтво серії [NUMBER] від 09.10.2003 року.23.02.2017 року рішенням Личаківського районного суду м. Львова шлюб розірвано. За час спільного проживання набули різне майно. Зазначає, що частка що частка [PERSON] у спільному майні є 1/3, оскільки за період життя народилася дочка [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 20.08.2015). Ухвалою судді від 19 жовтня 2021 року відкрито провадження та призначено\~\~судове засідання. 05.02.2021 відповідачем подано зустрічну позовну заяву, з урахуванням уточнених зустрічних позовних вимог, відповідно до якої просить визнати спільним майном подружжя нежитлові півпідвальні приміщення на [ADDRESS] площею 41,7 кв.м., реєстраціний номер 14383910; земельну ділянку площею 0,0400 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд кадастровий номер 4623696400:01:005:0340 по [ADDRESS] ; обєкт незавершеного будівництва по [ADDRESS] ; земельну ділянку загальною площею 0, 1535 га цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер 4623686400:01:006:0004 розташовану на території Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області, земельну ділянку загальною площею 0, 0734 га, цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер 4623686400:01:005:1358. Визнати спільним сумісним майном подружжя наступні ранспортні засоби: «HONDA CIVIC 1.5L», яка належить на праві приватної власності зашук- [PERSON] (ІПН [NUMBER] ); «NISSAN LEAF», який яка належить на праві приватної власності [PERSON] (ІПН [NUMBER] ); «HONDA CRX ESI», який належить на праві приватної власності [PERSON] (ІПН [NUMBER] ); «BMW 525 Е», який належить на праві приватної власності [PERSON] (ІПН [NUMBER] ); Визнати право власності за [PERSON] на аступні транспортні засоби: «HONDA CIVIC 1.5L; «NISSAN LEAF». Визнати право власності за [PERSON] на аступні транспортні засоби: «HONDA CRX ESI», «BMW 525 Е». Визнати за [PERSON] право приватної масності на 1/2 частини нежитлових приміщень загальною площею 41,7 кв. ., які знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; Визнати за [PERSON] право приватної масності на 1/2 частини нежитлових приміщень загальною площею 41,7 кв. , які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] 1/2 частини у праві приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0400 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер 4623686400:01:005:0340. Визнати за [PERSON] 1/2 частини у праві пватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0400 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер 4623686400:01:005:0340. Визнати за [PERSON] 1/2 частини у праві приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,1535 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку і гоосподарських споруд, кадастровий номер 4623686400:01:006:0004. Визнати за [PERSON] 1/2 частини у праві риватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,1535 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер 4623686400:01:006:0004. Визнати за [PERSON] 1/2 частини у праві приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0734 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер 4623686400:01:005:1358. Визнати за [PERSON] 1/2 частини у праві риватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0734 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер 4623686400:01:005:1358. Визнати за [PERSON] право на 1/2 часстини незавершеного будівництвом житлового будинку, розташованого за пресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право на 1/2 частини незавершеного будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Припинити право власності на 1/2 частини [PERSON] у праві спільної власності на земельну ділянку загальною площею 0400 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер 4623686400:01:005:0340. Зобов`язати [PERSON] виплатити вартість 2 частки у праві спільної власності на земельну ділянку загальною площею 0400 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер 4623686400:01:005:0340 у розмірі 168 665 грн. 50 коп (сто шістдесять вісім тисяч шістсот шістдесят п`ять ивень 50 копійок) [PERSON] . Визнати за [PERSON] право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0400 га, цільове визначення будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер 4623686400:01:005:0340. Припинити право [PERSON] на 1/2 частини незавершеного будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язати [PERSON] виплатити [PERSON] вартість 1/2 частини незавершеного будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 1 729 872 грн. 50 коп. (один мільйон сімсот двадцять дев`ять тисяч вісімсот сімдесять дві гривні п`ятдесят копійок). Визнати за [PERSON] право на незавершений будівництвом житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачем подано відзив на зустріну позовну заяву, в якому проситить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначаючи що відповідно до ч. 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Докази повинні бути належними та достатніми, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Звертаю увагу суду, що жодного належного і допустимого доказу на підтвердження обставин, викладених в уточненій зустрічній позовній заяві [PERSON] суду не надав. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Н.І. 22.05.1999 року. Тобто, дана квартира була придбана Позивачем задовго до укладення шлюбу із [PERSON] . Усі ремонтні роботи у даній квартирі проводились також до укладення шлюбу із Відповідачем. Крім цього, [PERSON] голослівно посилається на той факт, що начебто [PERSON] отримувався кредит для проведення ремонту у спірній квартирі, і що по даному зобов`язанню він виступав майновим поручителем, оскільки, як вбачається із наданих ним довідок про доходи, до 2008 року він отримував мізерний річний дохід. Тому посилання [PERSON] на ту обставину, що вартість спірної квартири значно збільшилась в ціні внаслідок проведеного у ній ремонту, є безпідставними та не доведеними. Щодо переліку рухомого майна, зазначеного [PERSON] в уточненні зустрічної позовної заяви, то знову ж таки Відповідач за первісним позовом не долучив жодного доказу, який би свідчив про придбання сторонами такого майна, про факт його перебування у користуванні [PERSON] та про належним чином обгрунтовану вартість цього майна. Квитанції та товарні чеки, які долучені [PERSON] до уточненого зустрічного позову не можуть бути належними доказами, оскільки виписані на загальну суму 8\~150,00 грн. та на речі, які у переліку, складеному [PERSON] , відсутні. В судовому засіданні позивачка\~ [PERSON] позовні вимоги підтримала з тих же підстав що викладені в позовній заяві та в заяві про уточнення позовних вимог та просила їх задовольнити. Проти зустрічного позову заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1\~ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1\~ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1\~ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 2003 року, актовий запис № 422 (а.с. 7 том 1), який рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2017 року, що набуло чинності, розірвано . Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.08.2015 року, видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (а.с. 8 том 1). У період шлюбу сторонами спільно набуто два об`єкти нерухомого майна: нежитлові півпідвальні приміщення на [ADDRESS] площею 41,7 кв.м., реєстраціний номер 14383910; земельну ділянку площею 0,0400 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд кадастровий номер 4623696400:01:005:0340 по [ADDRESS] ; обєкт незавершеного будівництва по [ADDRESS] ; земельну ділянку загальною площею 0, 1535 га цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер 4623686400:01:006:0004 розташовану на території Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області. А також сторонами у період шлюбу набуто рухоме майно, а саме автомобілі «OPEL MANTA», д.н.з. [NUMBER] , «BMW 525 Е», д.н.з. [NUMBER] , «MERCEDES-BENZ 124», д.н.з. [NUMBER] , «OPEL ASCONA 1.6», д.н.з. [NUMBER] «HONDA CRX ESI», д.н.з. [NUMBER] , «HONDA Accord\~», д.н.з. [NUMBER] . Придбання всіх об`єктів майна відбулось подружжям у період шлюбу та за спільні кошти. Суд вважає за необхідне зазначити, що автомобіль [PERSON] був придбаний після розірвання шлюбу. Автомобіль Хонда Акорд було продано сторонами та його вартість була поділена між ними. Так, вирішуючи спір у цій частині, суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 3 червня, 1 липня, 16 грудня 2015 року та ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року (6-31644ск15), 23 грудня 2015 року (6-25963ск15), 27 квітня 2016 року про те, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи\~статтю 60 СК України\~та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч.ч. 5,6\~ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»\~висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, с обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-прівовнй акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Норми\~СК України\~у статтях\~57,\~60\~встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму\~статті 60 СК України\~та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Водночас, за наданих таким позивачем доказів та на їх спростування наданих відповідачем доказів, підстав вважати придбання квартири [ADDRESS] за спільні кошти немає. Щодо переліку рухомого майна, зазначеного [PERSON] в уточненні зустрічної позовної заяви, то відповідач за первісним позовом не долучив жодного доказу, який би свідчив про придбання сторонами такого майна, про факт його перебування у користуванні [PERSON] та про належним чином обгрунтовану вартість цього майна. Квитанції та товарні чеки, які долучені [PERSON] до уточненого зустрічного позову не можуть бути належними доказами, оскільки виписані на загальну суму 8\~150,00 грн. та на речі, які у переліку, складеному [PERSON] , відсутні. Щодо заперечень [PERSON] стосовно припинення його права на частку у незавершеному будівництвом житловому будинку по [ADDRESS] , де він стверджує, що існує технічна можливість виділу його частки в натурі, то також відповідач за зустрічним позовом не надав суду жодного обгрунтованого та допустимого доказу, який би свідчив про наявність технічної можливості виділу такої частки згідно Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна від 18.06.2007 року, затвердженої Міністерством з питань житлово-комунального господарства України та спростовував би Довідку, видану ОКП «БТІ та ЕО», надану суду позивачем [PERSON] про неможливість технічно виділити частки в натурі у спірному будинку. У п. 1.2 зазначеної Інструкції визначено, що поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2). Виділ в натурі частки у спільній частковій власності передбачає поділ одного об`єкту нерухомого майна на самостійні об`єкти нерухомого майна з наданням кожному об`єкту поштової адреси (п. 2.2 Інструкції). При виділі кожний зі співвласників отримує відокремлене приміщення, з власним входом та допоміжними приміщеннями/спорудами. Тобто лише зазначені висновки можуть бути належними доказами в підтвердження доводів [PERSON] . Таким чином оскільки нежитлові півпідвальні приміщення на [ADDRESS] площею 41,7 кв.м., реєстраціний номер 14383910; земельну ділянку площею 0,0400 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд кадастровий номер 4623696400:01:005:0340 по [ADDRESS] ; обєкт незавершеного будівництва по [ADDRESS] ; земельну ділянку загальною площею 0, 1535 га цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер 4623686400:01:006:0004 розташовану на території Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області, а також сторонами у період шлюбу набуто рухоме майно, а саме автомобілі «OPEL MANTA», д.н.з. [NUMBER] , «BMW 525 Е», д.н.з. [NUMBER] , «MERCEDES-BENZ 124», д.н.з. [NUMBER] , «OPEL ASCONA 1.6», д.н.з. [NUMBER] «HONDA CRX ESI», д.н.з. [NUMBER] , «HONDA Accord\~», д.н.з. [NUMBER] набуте сторонами в період шлюбу, тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Також вимога позивача за зустрічним позовом про зобов`язання [PERSON] виплатити вартість 1/2 частки у праві спільної власності на земельну ділянку загальною площею 0400 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового динку і господарських споруд, кадастровий номер 4623686400:01:005:0340 у змірі 168 665 грн. 50коп (сто шістдесять вісім тисяч шістсот шістдесят п`ять ивень 50 копійок) [PERSON] не підлягає задоволенню. Відтак позови сторін щодо порядку поділу майна подружжя підлягають частковому задоволенню. Відповідно до змісту статей\~11,\~15 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в\~статті 16 ЦК України. Водночас, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Так, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60 СК України, ч.3\~ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартира, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові кошти та майно, належне подружжю та іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо, відповідно до п.23\~Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя». Відповідно до частини 3\~статті 70 СК України\~за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. При вирішенні спору про поділ майна, відповідно до частини 2\~статті 70 СК України, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Проте, судом встановлено, що правових підстав для застосування частин 2, 3\~статті 70 СК України\~немає, оскільки істотні обставини, які впливають на відступ від засад рівності поділу часток майна подружжя, відсутні. Відтак є всі підстави для застосування до даних правовідносин частини 1\~статті 70 СК України. Згідно частини 1\~статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 3\~статті 368 ЦК України). Судом встановлено, що домовленості чи шлюбного договору у сторін немає. Відповідно до ч.1, 2, 4, 5\~ст. 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускаються лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~ЦК України. Присудження одному із подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. При відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦПК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок відповідної грошової суми. Щодо визнання за позивачкою [PERSON] права власності на об`єкт незавершеного будівництва по [ADDRESS] та земельних ділянок суд вважає за необхідне вказати, що сумуючи вартість всіх наявних у подружжя автомобілів та нежитлового підвального приміщення по [ADDRESS] вбачається суттєве перевищення вартості майна, яке підлягає визнанню за позивачкою. У тому разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток без застосування грошової компенсації і припинення права власності одного з подружжя на його частку в такому майні, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відтак, є всі підстави визнати ідеальними частки сторін щодо двох квартир та автомобіля рівними без реального поділу й залишити це майно у спільній частковій власності сторін. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки\~ст.81 ЦПК\~закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Інші доводи сторін, які наведені у позові, відзиві на позов, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення\~ст. 141 ЦПК України\~й судові витрати (судовий збір) у сумі 4\~000 грн. судових витрат по сплаті судового збору та 33\~676, 50 грн. витрат за проведення судових експертиз. стягнути з відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом на користь позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом в межах задоволеної вимоги про поділ майна подружжя. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1\~ст. 141 ЦПК України). На підставі вищевикладеного, ст.ст. 68-71 СК України, з урахуванням\~Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя»,

Outcome: approved