Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай). Позивач в позові посилається на те, що вона була членом КДСП ім. Ілліча Магдалинівського району в період з 1993 року по 1996 року, у зв`язку із чим має право на земельну частку (пай), однак сертифікат не отримувала та не була включена до списку підприємства, членів підприємства які мали право на земельну часту (пай). Позивач прохає суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КДСП «ім. Ілліча», на території Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без їхньої участі, не заперечувала проти позовних вимог. Дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] не внесена до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Ілліча» та земельної частки (паю) не отримувала (а. с. 39-42). Державний акт на право колективної власності на землю КДСП «ім. Ілліча» було видано 13 серпня 1993 року, зареєстрований в Книзі записів Державних актів на право колективної власності на землю за Мд № 230 (а. с. 39-42). [PERSON] працювала в КДСП «ім. Ілліча» та була членом підприємства у період з 10 березня 1993 року по 30 грудня 1996 року, згідно записів у трудовій книжці позивача (а. с. 33-37). Згідно інформації наданої Магдалинівською райдержадміністрацією від 17.09.2018 року, в протоколі № 4 засідання правління КДСП «ім. Ілліча» Магдалинівського району від 24.05.1993 року зазначено, що позивача прийнято в члени КДСП. Інформація щодо звільнення із членів КДСП ім. Ілліча не значиться (а. с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно пункту 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з пунктом 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ`визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Отже, з огляду на вищенаведені положення, право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Згідно ст. 25 ЗК України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Судом встановлено, що державний акт на право колективної власності на землю КДСП «ім. Ілліча» виданий 13 серпня 1993 року, позивач була членом КДСП «ім. Ілліча», однак не включена до списку громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю), який додано до Державного акту на право колективної власності на землю КДСП «ім. Ілліча» та не отримувала відповідний сертифікат, у зв`язку із чим вказане право підлягає захисту в судовому порядку.

Outcome: approved