Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якій зазначає, що перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З січня 2014 року сторони проживають окремо, так як припинили сімейні відносини, дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Оскільки сторони не могли вирішити питання мирним шляхом про добровільне надання матеріальної допомоги відповідачем, позивачка звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/2 частини усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач, відповідач та представник відповідача у судове засідання не з'явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином. Позивач надала до суду письмову заяву, у якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача за договором про надання правової допомоги [PERSON] надав до суду письмову заяву, у якій просить справу слухати у його відсутності та відсутності відповідача, позовні вимоги щодо стягнення аліментів просив задовольнити, разом із тим вказує, що відповідач не ухилявся від утримання свого сина, позивач не надала доказів у підтвердження обставин, що негативно характеризують відповідача, та до заяви приклав докази, які просив суд врахувати під час постановлення судового рішення. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, представника відповідача на підставі наявних доказів. Відповідно до ст.174 ЦПК України, суд у разі визнання позову відповідачем за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 06.12.1997 року (а.с.3), який було розірвано рішенням Тростянецького районного суду від 25.02.2014 року, рішення набрало законної сили 11.03.2014 р. (а.с.27). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.3), який зареєстрований з позивачкою за однією адресою (а.с.4). Позивач у підтвердження свого матеріального стану надала копії державних актів на право власності на земельні ділянки ( а.с.28,29), Із письмових доказів, наданих представником відповідача встановлено, що [PERSON] працює сторожем Боромлянського НВК, за місцем проживання роботи характеризується виключно позитивно (а.с34), приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина [PERSON] (а.с33). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку, з урахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України, відносно стану здоров'я та матеріального становища дитини, платника аліментів, інших обставин, що мають значення для справи, а також із урахуванням ч.2 ст.182 СК України, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач, як батько дитини, зобов'язаний утримувати свого сина до досягнення дитиною повноліття, суд погоджується із обґрунтованістю розміру аліментів, визначених позивачем у частці від заробітку відповідача, і такий розмір відповідає потребам дитини і можливостям його батька, крім того сам відповідач не заперечує проти стягнення із нього аліментів саме у розмірі, визначеному позивачем. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню, крім того, на відповідача покладаються судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір". На підставі викладеного та

Outcome: approved