Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1873 від 21 листопада 2015 року, розірвати. Свій позов позивач обґрунтував тим, що 21 листопада 2015 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб, від якого сторони спільних дітей не мають. Останнім часом між ними склалися дуже напружені стосунки, виявилося, що вони мають різні характери, погляди на життя та стосунки в сім'ї. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з цього привожу між ними постійно виникають сварки, що тяжким чином впливає на його психічний стан та кожен раз спричиняє йому душевні страждання. Внаслідок цього в даний час їхній шлюб фактично не існує. Крім того, протягом останніх місяців спільне проживання між ними припинено та за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, а тому вважає, що їхній шлюб має бути розірваний в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява, в якій він просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав, в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 16). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила (а.с. 15). Оскільки позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що 21 листопада 2015 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 1873, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 4). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Майнового спору сторони не мають. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved