Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

адвокат Ус О.О. звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з майна. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на 1/3 частку квартири, за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 7,0593 га, кадастровий номер: 4425182500:06:002:0001, земельної ділянки площею 3,1308 га, кадастровий номер: 4425182500:06:001:0118, земельної ділянки площею 11,2638 га, кадастровий номер: ь4425182500:06:001:0024.За свого життя батько заповіту не складав, спадкування здійснюється за законом, спадкоємцями першої черги є його дружина- його мати [PERSON] та він. [PERSON] 01.07.2021 року відмовилася від спадщини на його користь, він фактично прийняв спадщину, оскільки на день смерті проживав та був зареєстрований разом з позивачем. Він звернувся до Приватного нотаріуса Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Кравцової О.М, задля оформлення своїх спадкових прав, однак йому було роз`яснено, що отримання свідоцтва неможливо, у зв`язку з наявністю записів про арешт нерухомого майна, яке належало спадкодавцю. Дізнавшись про вказане він звернувся до Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з метою зняття арешту. Йому було роз`яснено, про неможливість зняття з арешту з майно, однак йому було роз`яснено, що оскільки він не є учасником виконавчого провадження він не має права на написання вказаної заяви. Просить суд зняти арешт з усього майна, що належало [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , що був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) - реєстраційний номер обтяження 40664724 від 12.01.2012 року, накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції, серія та номер: 15676788 від 19.10.2009 року та реєстраційний номер обтяження 10266652 від 20.09.2010 накладений постановою ВДВС Старобільського районного управління юстиції, ВП № 21315229 від 03.09.2010 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та його представника, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач Старобільський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, ознайомившись із матеріалами справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Предметом даного позову являться вирішення питання про зняття арешту на спадкове майно, яке належить померлому батьку, що регулюється Цивільним Кодексом України, положеннями Коституції України, а також суд враховує узагальнення судової практики з аналогічних питань, викладену у постановах Пленуму Веовного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України (ВССУ) з розгляду цивільних і кримінальних справ, практику ЄСПЛ, відповідно до положень стт.10 ЦПК України. Так, відповідно до ст..1216,1218 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст..1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1261 Цивільного Кодексу України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. При тім, успадковуючи певну спадщину спадкоємець набуває право власності в порядку спадкування. А так, стаття 41 Конституції України наголошує - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності - є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. До цього, ж Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Також, розглядаючи даний позов, окрім вищезазначених правових підстав , суд враховує, що відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013року № 24/753/0/4-13 , в якому висловлено думку про те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту , що має застосовуватися , якщо інсують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи визначені правові положення суд зазначає наступне. Судом встановлені наступні обставини (факти) та правовідносини. Згідно з копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 01.07.2021, земельна ділянка, кадастровий номер: 4425182500:06:002:0001, площею 7,0593 га, земельна ділянка, кадастровий номер: 4425182500:06:001:0118, площею 3, 1308 га., земельна ділянка, кадастровий номер: 4425182500:06:001:0024, площею 11,2638 га, квартира, за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та обтяжено 20.09.2010 року за № 10266652, постановою ВП № 21315229 від 03.09.2010 року. (а.с. 5-7) Відповідно до заяви [PERSON] від 01.07.2021 року про прийняття спадщини. (а.с. 8). Відповідно до заяви від 01.07.2021 року № 190 [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь сина померлого [PERSON] , [INFO] . (а.с. 9) Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Сєвєродонецьк. (а.с.10) Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , з присвоєнням прізвища подружжю [PERSON] (а.с. 11) Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 068918 [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 3,13 га. (а.с.12) Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 068919 [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 7,06 га. (а.с.13) На підставі сертифікату на права на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0169454 [PERSON] належить право на земельну частку пай розміром 10,13 в умовних кадастрових га. (а.с.14) Відповідно до копії рішення Старобільського районного суду Луганської області від 29.12.2015 року задоволено позов [PERSON] ,, визнано за ним право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] , на земельну ділянку площею 11.26 га. (а.с.15) Відповідно до копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.10.2008 року [PERSON] на праві приватної власності 1/3 квартири за адресою: [ADDRESS] . (а.с.16) Таким чином ,спадкоємиця після смерті [PERSON] є позивач по справі - [PERSON] , та жінка померлого - [PERSON] . Позивач не може оскаржити дії (бездіяльність) державного виконавця щодо скасування арешту, оскільки: -позивач не є стороною виконавчого провадження, Судом встановлено, що в межах даного позову, позивачем доведено, померлий [PERSON] мав власність у вигляді 1/3 частки квартири, за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 7,0593 га, кадастровий номер: 4425182500:06:002:0001, земельної ділянки площею 3,1308 га, кадастровий номер: 4425182500:06:001:0118, земельної ділянки площею 11,2638 га, кадастровий номер: ь4425182500:06:001:0024, яка увійшла до обсягу спадкового майна після його смерті і на зазначену власність був накладний арешт, під час примусового виконання його боргових зобов"заннь, але в зв"язку з його смертю це стало неможливим. Атак, суд погожується із тим, що саме в зв`язку зі смертю боржника у виконавчому провадженню (що саме і було підставою для накладання арешту на спадкове мано) виникла ситуація, при якій неможливо усунути обставини, які стали підставою для накладання арешту на спадкове майно, тобто неможливо стягнути борг з боржника в зв`язку з його смертю і в даному випадку це є перешкодою для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку і відповідає положенням позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013року № 24/753/0/4-13. Таким чином, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту, накладеного на спадкове майно, спадкоємець померлого позбавлений змоги в повному обсязі реалізувати свої спадкові права з метою подальшого користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. При цьому, суд звертає увагу, що в даному випадку немає підстав для оскарження дій державного виконавця і тому позивачем правильно обраний спосіб захисту , що відповідає положенням ст..15,16 ЦПК України та позиції Верховного Суду України, якій в своїй постанові від 12 грудня 2018 року по справі № 399/142/16-ц зазначив, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина друга статті 5 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду). До цього ж суд також зазначає, що підстави для зняття арешту визначені положеннями ЗУ «Про виконавче провадження» і може бути знятий за рішенням суду і певних випадках ( ст..59 ЗУ «Про виконавче провадження») Вирішуючи позов таким чином, суд також застосовує положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, що передбачено положеннями ст..10 ЦПК України. Вирішуючи даний позов, суд також враховує, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено право на ефективний засіб юридичного захисту та передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. В рішенні ЄСПЛ від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма (ст.13 Конвенції) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. В рішенні ЄСПЛ «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (№ 38722/02, п.75) зазначено, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею (ст.13 Конвенції) повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. А тому, оскільки іншого способу захисту та реалізації спадкових справ, ніж зняття арешту з нерухомого майна у позивача не має, обраний спосіб захисту права власності позивача в даному випадку суд вважає правильним, таким що не порушує інтереси сторін та третіх осіб в даному провадженні, таким, що не суперечить закону, в зв`язку з чим поданий позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.1216, 1218, 1261, 317, 319 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», положень Конституції України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013року № 24/753/0/4-13, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод,

Outcome: approved