Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

В серпні 2020 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третіх осіб: органу опіки і піклування Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області, органу опіки і піклування Тлумацької районної державної адміністрації Івано-Франківської області, про визначення місця проживання дитини. В позовній заяві позивачка вказала, що 28 вересня 2010 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 198. Від подружнього життя в них є малолітній син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 7 листопада 2018 року шлюб між ними розірвано, питання визначення місця проживання малолітньої дитини під час розірвання шлюбу не вирішувалося. [PERSON] офіційно працює, син перебуває на її повному забезпеченні, нею створені належні умови для проживання та виховання дитини. Між сторонами виник спір щодо місця проживання дитини, який в добровільному порядку вирішити не можуть. [PERSON] просить визначити місце проживання сина [PERSON] з нею. У вересні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , третіх осіб: органу опіки і піклування Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області, органу опіки і піклування Тлумацької районної державної адміністрації Івано-Франківської області, про визначення місця проживання дитини. У зустрічній позовній заяві [PERSON] вказав, що після розірвання шлюбу син проживав з матір`ю у м. Івано-Франківськ, де син навчається у ЗОШ І-ІІІ ступенів № 18. На період літніх канікул [PERSON] проживав з батьком, бабусею та дідусем у с. Колиндяни Чортківського району. Батько проживає у добрих матеріально-побутових умовах, забезпечений роботою, забезпечував сина усім необхідним, а тому просить визначити місце проживання дитини з ним. 29 вересня 2020 року Чортківським районним судом за клопотанням позивачки-відповідачки [PERSON] постановлена ухвала про її участь в судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції з Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області. 30 вересня 2020 року від [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вона просить при вирішенні питання щодо місця проживання дитини виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан дитини, вислухати в судовому засіданні думку малолітнього сина і задовольнити її позовні вимоги, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити за безпідставністю. 6 жовтня 2020 року від представника відповідача-позивача Вонсович Х. І. надійшла відповідь на відзив по зустрічній позовній заяві, в якій зазначила, що згідно висновку опікунської ради Колиндянської сільської ради встановлено доцільність проживання малолітнього [PERSON] разом із батьком в с. Колиндяни Чортківського району. Посилаючись на висновки Верховного Суду від 14.02.2020 року у справі № 574/886/18, просить відмовити у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити. 19 жовтня 2020 року від позивачки-відповідачки [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вона наголошує, що син як до розірвання шлюбу, так і після розірвання шлюбу, проживає з нею, мати ніколи не перешкоджає батькові у вихованні і спілкуванні з сином, а тому просить задовольнити її позовні вимоги. Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 2 листопада 2020 року задоволено клопотання представника органу опіки та піклування Чортківської районної державної адміністрації про заміну третьої особи на орган опіки та піклування Колиндянської об`єднаної територіальної громади. 25 січня 2021 року згідно ухвали Чортківського районного суду Тернопільської області закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду. Позивачка-відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить визначити місце проживання дитини разом з нею, а також відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] . Відповідач-позивач [PERSON] та його представник Вонсович Х. І. не визнають первісні позовні вимоги, просять відмовити у їх задоволенні, натомість просять задовольнити зустрічний позов та визначити місце проживання дитини з батьком. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Колиндянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, опікунська рада надала висновок про визначення місця проживання дитини та просили розгляд справи проводити без участі представника. Представник третьої особи - органу опіки і піклування Тлумацької районної державної адміністрації Івано-Франківської області також в судове засідання не з`явився, від третьої особи надійшов висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини, просили розглядати справу без представника. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача та його представника, думку дитини, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити за безпідставністю з наступних мотивів. Судом встановлено, що згідно рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2018 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 28.09.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 198. Прізвище позивача після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне « [PERSON] ». Під час перебування у шлюбі [INFO] в них народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки № 160 від 20.07.2020 року, виданої Долинським старостатом Олешанської сільської ради ОТГ [PERSON] не зареєстрована, але проживає за адресою: [ADDRESS] і склад її сім`ї такий: батько [PERSON] , мати [PERSON] , брат [PERSON] , брат [PERSON] , син [PERSON] , не зареєстрований, але проживає. Згідно довідки № 384 від 20.07.2020 року, виданої виконкомом Олешанської сільської ради ОТГ, вбачається, що [PERSON] разом з дитиною [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] , але по місцю реєстрації не проживають. У відповідності з довідкою № 98 від 21.09.2020 року, виданою Олешанським ліцеєм Тлумацького району Івано-Франківської області, [PERSON] дійсно навчається у 3 класі ліцею з 01.09.2020 року. Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування Тлумацької районної державної адміністрації про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини від 30.09.2020 року за № 354/01-18/02 орган опіки і піклування, враховуючи думку дитини, виходячи з її інтересів та бажання проживати з матір`ю, яка фактично виховує її, піклується її моральним, фізичним та духовним розвитком, а також беручи до уваги те, що матір може забезпечити гармонійний розвиток сина у безпечному та спокійному середовищі, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості, вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Також судом встановлено, що на період літніх канікул дитина [PERSON] проживав разом з батьком в с. Колиндяни Чортківського району Тернопільської області. Батько [PERSON] працює, позитивно характеризується, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, судимості не має. Комісія з питань захисту прав дитини Колиндянської сільської ради Чортківського району своїм рішенням № 4 від 25.09.2020 року вирішила дати згоду на проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Колиндянської сільської ради Чортківського району про визначення місця проживання малолітньої дитини від 10 грудня 2020 року за № 1007 опікунська рада вважає за доцільне проживання малолітнього сина [PERSON] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 Сімейного кодексу України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частиною 3 статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, зобов`язані також піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 СК України). Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналіз наведених норм права, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. За приписами частин 4-6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. В матеріалах справи міститься два висновки щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] : органу опіки та піклування Колиндянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області та органу опіки і піклування Тлумацької районної державної адміністрації Івано-Франківської області. Обидва висновки є в достатній мірі обгрунтованими та мотивованими. При вирішенні позовних вимог сторін суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Вирішуючи спір, враховуючи вищевказані норми матеріального права, у повному обсязі встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд встановив, що мати дитини має постійне місце проживання, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку сина. При цьому судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір`ю. Таким чином, враховуючи інтереси дитини [PERSON] , його сталі соціальні зв`язки за місцем проживання матері, навчання в Олешанському ліцеї Тлумацького району, де він має друзів, думку дитини про те, що він хоче проживати з мамою, але також бажає і бувати в тата, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю підлягають задоволенню, оскільки умови для проживання дитини з матір`ю в повній мірі можуть забезпечити її повноцінний розвиток, навчання та виховання, що підтверджується відповідним актом обстеження умов проживання та висновком органу опіки та піклування. Враховуючи вік дитини, прив`язаність до матері, його висловлене бажання проживати разом з матір`ю, а також той факт, що у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним, визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю відповідає інтересам дитини. Крім цього, суд зазначає, що відсутні правові підстави, передбачені вказаними нормами матеріального права, для розлучення сина зі своєю матір`ю. В зв`язку з тим, що суд прийшов до висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини сторін з матір`ю, а тому зустрічний позов [PERSON] з цього питання вже задоволеним бути не може, тому що при визначенні місця проживання дитини з батьком будуть порушені його стійкі, усталені зв`язки із оточенням, звичним та бажаним для нього середовищем, що не бути відповідати найкращим інтересам малолітньої дитини. Однак, незважаючи на таке рішення це не вплине на реалізацію батьком своїх прав щодо його участі у вихованні сина. Суд звертає увагу, що батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати. Визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд при вирішенні спору надав першочергове значення саме найкращим інтересам дитини. Судові витрати покласти на сторони в тих розмірах, що вони фактично понесли.

Outcome: approved