Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулася [PERSON] та в обґрунтування позову зазначає, що перебуває в шлюбі з відповідачем, в якому мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Зазначила, що відповідач офіційно не працює, за віком, станом здоров`я є працездатним, однак матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Також вказує, що сама вона працевлаштована, однак її заробітна плата, яка є єдиним джерелом доходу, є невеликою, а тому самостійно забезпечувати дітей вона не в змозі. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від належного утримання дітей, просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 2000 грн. щомісячно на кожну дитину. Суд, розглянувши справу, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, за правилами спрощеного позовного провадження, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалою суду від 23.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. З повідомлення про вручення поштового відправлення №3580800260466 встановлено, що [PERSON] отримав копію ухвали суду від 23.04.2021 та позовну заяву з додатками 13.05.2021. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до норм ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони у справі перебувають в шлюбі з 21.08.2007. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] , а відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] . З довідки Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 07.04.2021 встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . Отже, в судовому засіданні встановлено, що на час подання позову позивач та відповідач разом не проживали, їхні малолітні діти проживали з позивачкою та знаходяться на утриманні матері. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. У відповідності до ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" внесено зміни до ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5, 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З матеріалів справи встановлено, що, будучи батьком дітей, [PERSON] їх належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням синів не надав. Таким чином, загальний розмір утримання дітей від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в їх утриманні. Оскільки відповідач, будучи батьком дітей, на даний час їх належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, то з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків - визначений законодавчо прожитковий мінімум встановлюється законом про бюджет кожного року. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01.01.2021 - 2395 гривень, з 01.07.2021 - 2510 гривень, з 01.12.2021 - 2618 гривень. Отже, мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину віком від 6 років на даний час становить 2395 грн. Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їхнього нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму на дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1600 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час, при вирішенні позову суд виходить з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати дітей. Окрім того, судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін, а також наявність у сторін інших утриманців. Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дітей, суд також бере до уваги, що платник аліментів є працездатним, має задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має та може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, та вважає, що їх необхідно стягувати в розмірі по 1600 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд виходить і з того, що в судовому засіданні не встановлено можливості сплачувати аліменти в зазначеному позивачем розмірі. Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 16.04.2021, а тому за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. На підставі ст.180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved