Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

В жовтні 2015 року ТзОВ «Суматра - ЛТД» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. 05.10.2011 року між [PERSON] та ТзОВ «Суматра - ЛТД» було укладено договір позики про, у відповідності до умов договору позики відповідач отримала грошові кошти у розмірі 14 000 грн. 00 коп. Відповідач та позивач погодили, що повернення позики відбуватиметься шляхом утримання з заробітної плати, із якої було стягнуто 700 грн. 00 коп., та частково сплачено заборгованість у сумі 350 грн. 00 коп. та 1000 грн. 00 коп. 08.11.2011 були припинені трудові відносини між позивачем та відповідачем. Станом на дату подання позову у відповідача заборгованість за кредитом становить 11 950 грн. 00 коп., інфляційного збільшення боргу у розміру 8 771 грн. 66 коп., 20% річних у розмірі 9 157 грн. 32 коп. У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконувала, а саме не здійснювала погашення заборгованості у встановлені договором строки. 23.11.2015 представник позивача надав до Хмільницького міськрайонного суду клопотання про зменшення розміру позовних вимог, а саме стягнення з відповідача заборгованості за договором у розмірі 11 600 грн. 00 коп., інфляційного збільшення боргу у розмірі 8 514 грн. 75 коп., 20 % річних у розмірі 8 889 грн. 20 коп., а також суму судових витрат понесених відповідачем у розмірі 1 218 грн. 00 коп. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судові засідання жодного разу не з'явилася, причини неявки суду не вказала, клопотання про перенесення розгляду справи не заявляла, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Враховуючи, що судові повістки направлені відповідачу за зареєстрованою у встановленому порядку адресою її місця проживання ([ADDRESS]), тому незважаючи на те, що поштові конверти повернулися на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання", судовий виклик, згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається вручений [PERSON] належним чином. Окрім того [PERSON] в телефонному режимі повідомила суд про зміну свого прізвища на [PERSON], однак суду не надала підтвержуючих документів. Судом також були направлені повістки за адресою, яку вона вказала, а саме в [ADDRESS]. Судом отримано повідмлення про вручення судової повістки відповідачу за вищевказаною адресою. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 05.10.2011 року між позивачем та відповідач був укладений договір позики.(а.с.11-12) Відповідно до п.1.1. Договору, Позивач надає Відповідачу у власність кошти у розмірі 14 000 грн. 00 коп. до 25.05.2013 року, а Відповідач зобов'язується повернути Позивачу суму до 25.05.2013 року, графік погашення визначено п.3.5. Договору, за умови якщо не настане подія визначена п.3.3. Договору. П.3.3. Договору передбачено, що «У випадку припинення трудового договору між позичальником та позикодавцем, належного від підстав та ініціатора такого припинення (розірвання) позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві в повному обсязі суму позики не пізніше 30 (тридцятого) календарного дня з дня припинення трудового договору між позичальником та позикодавцем, якщо Сторонами не буде підписано додаткової угоди до цього договору про інше». Відповідно до п.3.10. договору, «позичальник надає позикодавцю грошові кошти, що належать до виплати відповідно до укладеного між позичальником та позикодавцем договору або зараховувати безпосередньо в рахунок погашення суми позики, без будь-якого попереднього повідомлення позичальника». Позивач скористався таким правом, що підтверджується з боку відповідача заявою від 05.10.2011 року та утримав 31.10.2011 року з заробітної плати Відповідача 700 грн. з метою зменшення заборгованості за договором. Договором передбачена відповідальність Відповідача, п. 4.2. «В разі прострочення повернення суми позики, позичальник зобов'язаний повернути суму позики з врахуванням офіційного індексу інфляції, та, на письмову вимогу позикодавця, на підставі ст. 625 ЦК України, сплатити також проценти за весь період прострочення повернення грошових коштів в розмірі 20% (двадцять відсотків) річних з простроченої суми». Станом на дату подання позову сума фактично сплачена відповідачем в рахунок повернення позики складає: 1 000 грн. + 350 грн. + 700 грн. = 2 050 грн. Відповідно, сума простроченої заборгованості за позикою складає: 14 000 - 2 050 = 11 950 грн. 23.11.2015 представник позивача надав до Хмільницького міськрайонного суду клопотання про зменшення розміру позовних вимог, а саме стягнення з відповідача заборгованості за договором у розмірі 11 600 грн. 00 коп., інфляційного збільшення боргу у розмірі 8 514 грн. 75 коп., 20 % річних у розмірі 8 889 грн. 20 коп., а також суму судових витрат понесених відповідачем. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1. ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1. ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув кошти він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли кошти мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, «Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший мір процентів не встановлений договором або законом». Сторони встановили інший розмір процентів ніж передбачено ч.2. ст.625 України, що зазначено у п.4.2. Договору. З огляду на вищевикладене та у контексті наведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними доказами факт порушення відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в загальній сумі 29003 грн. 95 коп. підлягають задоволенню. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, який з урахуванням положень ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведено, ст.ст. 525, 526, 549, 610-612, 629, 651, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 57-60, 88, 158, 212-215, 223, 224-228, 294 ЦПК України,

Outcome: approved