Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свій позов мотивує тим, що 12 лютого 2002 року з відповідачем було укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі у них народився син: [PERSON] , [INFO] . 30 грудня 2010 року рішенням Луцького міськрайонного суду шлюб між сторонами було розірвано. Вказує, що батько неповнолітньої дитини проживає окремо, та жодного з покладених на нього обов`язків не виконує, не приймає ніякої участі у вихованні дитини. Зазначає, що повністю вихованням та утриманням сина займається самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. На підставі наведеного, просить суд, позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 28 березня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою суду від 06 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача до судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовну заяву підтримав повністю, Просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду. Будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Представник третьої особи до судового засідання подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, просить суд позов задовольнити. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності осіб, що не з`явилися по наявним матеріалам справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 30 грудня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.10). Від даного шлюбу народився син [PERSON] [INFO] (а.с.7). Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина: [PERSON] [INFO] , про що складена відповідна нотаріально посвідчена заява (а.с.9). Згідно письмових пояснень неповнолітнього [PERSON] наданих начальнику служби у справах дітей від 03.01.2019 року, вбачається, що батько дитини жодної участі у вихованні та утриманні сина не бере. Даний факт підтверджується також довідкою-характеристикою Заборолівської сільської ради від 19.12.2018 року (а.с. 6-8). Отже, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні сина. Із висновку служби у справах дітей Луцької районної державної адміністрації від 16.01.2019 року, вбачається, що після розлучення сторін, дитина залишилися проживати з матір`ю. Батько не цікавиться вихованням та розвитком сина. Враховуючи інтереси дитини, служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини (а.с. 4-5). Виходячи з вищенаведеного, та з урахуванням тієї обставини, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, щодо позбавлення його батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 768,40 грн. На підставі ст.ст.150, 164, 166, 167, СК України,

Outcome: approved