Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

В травні 2013 року позивачка [PERSON] звернулась з позовом до відповідачки [PERSON], третя особа - Друга Криворізька державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], недійсним та скасування реєстрації в бюро технічної інвентаризації. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що у 2009 році помер її рідний дядька [PERSON], [INFO], який на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS]. Про день смерті свого дядьки позивачку ніхто не повідомив, про це їй стало відомо лише у липні місяці 2012 року, коли вона приїхала до м. Кривого Рогу з метою провідати свого дядьку. Після смерті дядьки відкрилася спадщина - вищезгадана трьохкімнатна квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва №Ж-858 про право власності на житло, яке було видане 18 листопада 2003 року органом приватизації згідно розпорядження №Ж-743 від 11 листопада 2003 року та яке було зареєстровано у КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за №225П-216, запис №216, реєстраційний номер 3642460. На момент відкриття спадщини спадкоємців першої - п'ятої черги за законом не було, оскільки рідний брат спадкодавця, та рідний батько позивачки [PERSON], помер [INFO]. Позивачка вважає, що вона, як рідна племінниця спадкодавця, має право на спадщину за правом представлення, тобто має право на ту частку спадщини, яка належала б за законом її батьку, якщо він був живим під час відкриття спадщини. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Але оформити спадщину позивачка не змогла, оскільки у ліпні місяці 2012 року їй стало відомо, що 28 грудня 2004 року [PERSON] уклав договір дарування вищевказаної квартири з громадянкою [PERSON], який був посвідчений державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори 28 грудня 2004 року за реєстром 2-3587 та зареєстрований в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації». Позивачка вважає, що вказаний договір дарування квартири, котрий уклав [PERSON], був складений ним у той час, коли він знаходився у хворобливому стані, який виключає розуміння своїх дій або можливість керувати ними, так як він на час складання вказаного договору знаходився в хворобливому стані, знаходився на обліку в Криворізькому психоневрологічному диспансері, де також знаходилась під постійним наглядом дільничного лікаря-психіатра, а також періодично проходив курс стаціонарного лікування у обласному закладі «Гейківська психіатрична лікарня», але значного поліпшення стану здоров'я в нього не було та на момент смерті мій дядька [PERSON] знаходився у пансіонаті для психічно хворих, який розташований у селищі Зелена Долина Криничанського району Дніпропетровської області. Таким чином, договір дарування квартири, укладений [PERSON] у такому стані, як викладено вище, не виражає його справжньої волі, оскільки він не міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Позивачка та відповідачка по справі в судове засідання не з'явились, направивши до суду повноважних представників. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала в повному обсязі та просила суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з'явилась. Представники сторін не заперечували проти розгляду справи за відсутності третьої особи. Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва № ж-858 про право власності на житло від 18 листопада 2003 року та зареєстрованої у Криворізькому бюро технічної інвентаризації за № 225П-216, запис № 216, реєстраційний номер 3642460, квартира [ADDRESS] належала [PERSON]. 28 грудня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, згідно умов якого [PERSON] як «Дарувальник» передає безоплатно (в якості дару), а «Обдарований» [PERSON] приймає в дар квартиру [ADDRESS]. Даний договір посвідчений Другою Криворізькою державною нотаріальною конторою, реєстр за № 2-3587 та був зареєстрований в КП ДОР "Криворізьке бюро технічної інвентаризації". Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] страждав на психічне захворювання з 1969 року, йому був виставлений діагноз шизофренія, депресивно-параноідної форми, з яким він перебував на обліку у Криворізькому ПНД, а з 1988 року він визнаний інвалідом другої групи по психічному захворюванню. Цей факт на думку суду був відомий відповідачу [PERSON] на час підписання договору дарування квартири 28 грудня 2004 року, оскільки по спливу нетривалого часу, 08.11.2005 року вона звертається до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з заявою про визнання громадянина [PERSON] недієздатним і свою заяву мотивувала тим, що [PERSON] з 21.08.1969 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу як інвалід 2 групи у зв'язку з хворобою (параноїдна шизофренія) і не може розуміти значення своїх дій, керувати ними і потребує опіки. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02.02.2006 року [PERSON] визнаний недієздатним, та [PERSON] призначена над ним опікуном. Згідно акту № 177 посмертної судово-психіатричної експертизи від 20.08.2013 року [PERSON], [INFO], померлий [INFO], при житті страждав хронічним стійким психічним розладом у вигляді Шизофренії Параноідной форми та на період часу складання і підписання договору дарування 28 грудня 2004 року по своєму психічному стану не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно до ст. 225 ЦК України, правочин, здійснений дієздатною фізичною особою в момент, коли вона не розуміла своїх дій не могла керувати ними, може бути визнано судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Так свідок [PERSON], у судовому засiданнi пояснила, що знайома зі сторонами, iз [PERSON] вона бачилась в 2004 році, а потім у 2012 році, оскільки та в м. Кривому Розі не мешкає. Їй відомо, що [PERSON] страждав на психічне захворювання, після смерті його дружини він часто лежав в лікарнях ПНД та на Гейківсці, за ним ніхто не доглядав. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знає [PERSON] зі школи, вони спілкувалися, їй відомо, що іі дядько [PERSON] страждав на психічне захворювання , лежав в лікарнях у зв'язку з цим. В 2004 році вона зустрічалася з [PERSON], та казала, що забирала дядька з лікарні, потім вона уїхала і до 2012 року її не було, коли вона її побачила в 2012 році, то та сказала, що взнала, що дядько помер. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що братів [PERSON] вона знала, ій відомо, що з молодості [PERSON] хворів на психічне захворювання. В 2004 році [PERSON] приїздила до м. Кривого Рогу, вона племінниця [PERSON], її батько його брат [PERSON]. [PERSON] мешкала за кордоном, приїхала до Кривого Рогу у 2012 році і тоді дізналася про смерть дядька. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що в грудні 2004 року [PERSON] виганяв з своєї квартири [PERSON], казав, що вона приїхала за квартирою і що вона її не побачить. [PERSON] [PERSON], так як той страждав на психічне захворювання, перебував часто в лікарнях ПНД та Гейківки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона бачила [PERSON] зимою 2004 року, вона приходила до [PERSON], а той кричав, що не отримає вона квартири. [PERSON] казав їй, що подарував квартиру [PERSON], та його доглядала, він про це казав і [PERSON]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] приїздила до м. Кривого Рогу в 2005 році, в грудні він виганяв її з квартири, казав, що свою квартиру він подарував [PERSON]. [PERSON] доглядала [PERSON], ховала його. Потім [PERSON] приїхала до міста в 2012 році і тоді дізналася, що [PERSON] помер. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане виконкомом Адамівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. На момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємців першої - п'ятої черги за Законом не було, оскільки рідний брат спадкодавця, а рідний батько позивача, [PERSON], помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Адміністрацією П'ятовської сільської ради Тотемського району Вологодської області. Факт рідства позивача з [PERSON], підтверджується свідоцтвом про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, які наявні в матеріалах справи. Також даний факт підтверджено показами свідків у судовому засіданні. Як встановлено у судовому засіданні позивач є резидентом з 15.09.2004 року у м. Сан Джузеппе Везувіано в зв'язку з іміграцією з України, що підтверджується довідкою з місця проживання від 30.04.2013 року, посвідченою міською радою м. Сан Джузеппе Везувіано. Стаття 10 ЦПК України покладає на сторону обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, оцінивши покази допитаних в судовому засіданні свідків, суд приходить до висновку про наявність та доведеність підстав для визнання договору дарування квартири від 28 грудня 2004 року та посвідченого державним нотаріусом Тімошиною О.В. Другою Криворізькою державною нотаріальною конторою, недійсним. Доводи представника відповідача, що позивачем пропущено строк позовної давності не можуть бути прийняті до уваги, так як суд прийшов до висновку, що згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України течія строку позовної давності починається зі дня, коли особі стало відомо про порушення свого права. Про порушення своїх прав, передбачених діючим цивільним законодавством України, позивачка дізналась у ліпні місяці 2012 року, оскільки зареєстрована та постійно проживає у Тернопільській області, на протязі довгого періоду часу працювала за кордоном, про смерть дядьки їй відомо не було до липня місяця 2012 року, коли позивачка, повернувшись до України, приїхала до Кривого Рогу, де їй стало відомо про смерть дядьки та про обставини відчуження ним вищезгаданої квартири, тобто строк позовної давності мною не порушений. За статтею 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 344 грн. 10 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Витрати позивача за проведення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи за її клопотанням віднести за її рахунок.

Outcome: approved