Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» в особі філії в місті Луцьку (далі - ПрАТ «СК «ПРОВІДНА») про відшкодування матеріальної шкоди, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON], про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з вини третьої особи [PERSON] 01 вересня 2013 року в м. Луцьку відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено належний їй автомобіль «Тойота», д.н. [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», яка письмово відмовила позивачу у виплаті страхування, посилаючись на наявність у винуватця ДТП іншого полісу страхування у ПрАТ «СГ «ТАС». Вважає, що відповідач відмовив їй у виплаті страхового відшкодування з порушенням вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Просить суд, стягнути в її користь з відповідача суму в розмірі 19285,31 грн. понесених витрат на відновлювальний ремонт, 360 грн. понесених витрат, пов?язаних із визначенням розміру шкоди, та пеню в розмірі 769,30 грн., а також судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, в минулому судовому засіданні позов визнав частково на суму 8035,54 грн. із підстав, вказаних у письмових запереченнях. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з?явився, подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, в якій вказав, що заявлений позов підтримує. Суд вважає за можливим слухати справу за відсутності учасників процесу, що не з'явилися, по наявним у справі доказам. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Статтею 1194 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, виплачує завдану матеріальну шкоду потерпілому лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування). Судом встановлено, що 01 вересня 2013 року в м.Луцьку по вул. Лідавській, 2 з вини третьої особи [PERSON], що керував автомобілем «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої зазнав механічних пошкоджень належний позивачу [PERSON] автомобіль «Тойота», д.н. [NUMBER], яким керував [PERSON] (а.с.3, 6, 9-10). Вина [PERSON] у скоєнні зазначеної ДТП підтверджується спільним повідомленням [PERSON] та [PERSON] про факт ДТП, що складено у відповідності до вимог ст. 33.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - ЗУ «Про обов'язкове страхування….») (а.с.8). Отже, [PERSON], як винна особа, несе обов?язок по відшкодуванню шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП. Судом встановлено, що [PERSON], як власник автомобіля «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» шляхом укладення полісу страхування № АС/4059990 із встановленням нульової франшизи (а.с.7). Таким чином, відповідач ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» в силу вимог ст. 22, 28, 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування….» зобов'язане відшкодувати позивачу, як потерпілому, завдану внаслідок ДТП шкоду у межах лімітів відповідальності, встановлених у ст.ст. 9, 22.3. Закону, з врахуванням зносу деталей автомобіля. Наявність у винної особи [PERSON] іншого полісу страхування ПрАТ «СГ «ТАС» (а.с. 43) та посилання відповідача на вимоги ч.19 ст.9 Закону України «Про страхування» з цього приводу суд не бере до уваги, оскільки, норми вищезазначеного закону стосуються відносин із добровільного, а не обов'язкового страхування, і Законом України «Про обов'язкове страхування….», що має пріоритет в даному випадку, не передбачено можливості одночасної відповідальності декількох страховиків у разі страхування майна у різних страхових компаніях. Із матеріалів справи вбачається, що 02 вересня 2013 року позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок ДТП (а.с. 4). 02 та 05 вересня 2013 року в присутності позивача [PERSON], відбувся огляд належного останній транспортного засобу страховим комісаром ПрАТ СК «ПРОВІДНА», що підтверджується відповідними актами огляду (а.с.9-10) В подальшому ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» своїм листом №17-10/21 від 09.01.2014 року №17-10/21 із посиланням на вимоги ст. 17 ЗУ «Про обов'язкове страхування….», ст.ст.21, 26 ЗУ «Про страхування» відмовила [PERSON] у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на ту обставину, що у третьої особи [PERSON] на момент ДТП був чинний інший поліс страхування, про що останній навмисно не повідомив страхову компанію. Згідно вимог ст.2 Закону України «Про обов'язкове страхування….» відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Отже, спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини в даному випадку є Закон України «Про обов'язкове страхування….», а положення інших нормативно-правових актів застосовуються лише тоді, коли це не врегульовано нормами вказаного закону. Вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті потерпілій особі страхового відшкодування чітко передбачені ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування….», яка не містить такої підстави для відмови у виплаті, як наявність у страхувальника інших чинних договорів страхування та подання свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування, а тому посилання страхової компанії на вимоги ст. 21, 26 Закону України «Про страхування» в даному випадку суд вважає безпідставними. Частиною ч.3 ст.17 Закону України «Про обов'язкове страхування….» передбачено лише обов'язок страхувальника повідомити про наявні інші договори обов'язкового страхування, проте, статтею 37 цього закону не передбачено настання для потерпілої особи несприятливих наслідків у вигляді відмови у виплаті страхового відшкодування з вказаної причини. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відповідач з порушенням вимог Закону України «Про обов'язкове страхування….» відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування. Згідно висновку №097-Л від 29.01.2014 року експертного товарознавчого дослідження, вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля «Тойота», д.н. [NUMBER] з врахуванням коефіцієнту зносу деталей становить 19285,31 грн. (а.с. 12-22). Визначена вказаним висновком вартість відновлювального ремонту відповідачем не спростована. Судом встановлено, що позивачем фактично понесені витрати щодо відновлювального ремонту на суму 19285,31 грн. , а тому доводи відповідача із посиланням на вимоги ст..36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування….» про зменшення цієї суми на розмір ПДВ є безпідставними. На думку суду, понесені позивачем витрати на проведення висновку експертного товарознавчого дослідження у розмірі 360 грн. (а.с. 23) на підставі ст.34.3 Закону України «Про обов'язкове страхування….» також повинні відшкодовуватись відповідачем на користь позивача, оскільки, страхова компанія взагалі не проводила оцінку вартості відновлювального ремонту, що змусило [PERSON] провести таку оцінку за власні кошти. Отже, сума матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 19285,31 грн. вартості відновлювального ремонту та 360 грн. понесених витрат на проведення експертизи. При цьому суд враховує ту обставину, що вказана сума не перевищує встановлений ліміт (25 000 грн.) розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про ДТП без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України, встановлену розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №698 від 17.11.2011 року (а.с.26). Крім того, на підставі ст..36 Закону України «Про обов'язкове страхування….» відповідач зобов'язаний виплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення, так як, ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» порушила передбачені цією ж статтею строки виплати страхового відшкодування. В даному випадку позивачем у позовній заяві (а.с. 2 зворот) проведено вірні розрахунки сум пені в розмірі 769,30 грн. із врахуванням розмірів облікової ставки НБУ у 2013 році (а.с.27). За таких обставин, загальна сума коштів, що підлягають стягненню з ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» на користь позивача становить 20414,61 грн. (19285,31+360+769,30). Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved