Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Талмер Агро" про розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.12.2010 року між ТОВ «Талмер Агро» та [PERSON] було укладено договір оренди належної останньому земельної ділянки, площею 7,39 га, яка розташована в межах території Дмитрівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 10 років. Даний договір було зареєстровано 14.07.2011 року у Відділі Держкомзему у Вознесенському районі Миколаївської області за № 482208204000634. Відповідно до умов даного договору відповідач зобов'язався, зокрема, використовувати земельну ділянку за призначенням, а також сплачувати позивачу орендну плату в розмірі та строки, визначені договором. Проте, відповідач не здійснив у повному обсязі виплату орендної плати, що є істотним порушенням умов договору, та в силу ч.2 ст. 651 ЦК України підставою для його розірвання. Посилаючись на наведені обставини, позивач просив розірвати укладений між ним та ТОВ «Талмер Агро» договір оренди земельної ділянки. В судове засідання позивач, його представник не з'явилися. Останній надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважав можливим розглядати справу в заочному порядку. Представник позивача в заяві на адресу суду не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що 06.12.2010 року між [PERSON] та ТОВ «Талмер Агро» був укладений договір оренди земельної ділянки, площею 7,39 га, яка розташована в межах території Дмитрівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вищевказана земельна ділянка належить на праві власності орендарю на підставі державного акта на право приватної власності на землю, виданого 21.02.2001 року Дмитрівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 324. Даний договір було зареєстровано у Відділі Держкомзему у Вознесенському районі Миколаївської області 14.07.2011 року за № 482208204000634. Отже, між сторонами склалися договірні правовідносини, які витікають з договору оренди земельної ділянки, за змістом яких [PERSON] передав ТОВ «Талмер Агро» в оренду обумовлену земельну ділянку строком на 10 років, а останнє зобов'язалося використовувати земельну ділянку за призначенням та сплачувати оренду плату в розмірі 2 587 грн. 00 коп. на рік (4,06 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки) авансовим платежем в наступному порядку: за перші п'ять років оренди - протягом 14 днів з моменту державної реєстрації договору оренди, другий платіж на наступні п'ять років оренди - до 01.10.2016 року. (п.п.9 -11 договору). Окрім цього сторони узгодили інші його умови. Зокрема, п.п.37,38 обумовленого договору вказує на те, що дія останнього припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін. Можливо також судове вирішення зазначеного питання на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством, зокрема з договорів та інших правочинів. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Невиконання або неналежне виконання зобов'язання є порушенням зобов'язання (ст. 610 ЦК України). При цьому, невиконання зобов'язання має місце тоді, коли боржник не здійснив на користь кредитора жодної дії, що становить предмет виконання зобов'язання. Неналежне виконання полягає у порушенні при здійсненні дій, що становить предмет виконання зобов'язання, умов, визначених його змістом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору (п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України). Так, відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому, істотним порушенням є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Вирішуючи питання щодо оцінки порушення договору як істотного, необхідно виходити з критеріїв, що встановлені вищевказаною нормою. Так, оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою терміну «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. Іншим критерієм істотності порушення договору у законі зазначається термін «шкода», який слід тлумачити з урахуванням ч.2 ст. 22 ЦК України, а істотний негативний вплив на інтереси потерпілої сторони визначається виходячи з розміру завданої порушенням шкоди, який не дозволяє цій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, укладаючи з відповідачем договір оренди земельної ділянки, розраховував на отримання орендної плати в розмірі не меншому ніж 25 870 грн. 00 коп., виплата якої повинна була здійснена двома рівними платежами. При цьому, другий платіж, який є авансовим платежем за 2016 - 2020 роки за користування земельною підлягав індексації та сплаті до 01.10.2016 року (п.п.10,11 договору). Між тим, орендар прострочив сплату другого платежу орендної плати, що не спростовано стороною відповідача, відповідно до ст.ст. 10, 57-60 ЦПК України. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач зазнав шкоди, яка виражена в вигляді неотриманих доходів від передачі в оренду належного йому майна, а їх розмір, що становить половину суми, а з урахуванням індексації, згідно умов договору, навіть більше (12 935 грн. 00 коп. без урахування індексації), є значним як для пенсіонера, який не отримав у повному обсязі того, на що розраховував при укладенні договору. Відповідно до положень ст. ст.79,88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Згідно матеріалів справи позивачем понесені витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн. 00 коп. Отже, з ТОВ «Талмер Агро» на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 2 750 грн. 00 коп., виходячи з обсягу послуг, факт виконання яких знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Крім того, силу ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved