Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з указаною заявою, яку обґрунтовувала тим, що вона та [PERSON] зустрічаються з 2018 року, мають взаємні почуття любові і поваги один до одного, спільні інтереси, що призвело до того, що вона завагітніла, тому вони мають намір зареєструвати шлюб. Оскільки вона не досягла шлюбного віку, то просить суд ухвалити рішення, яким надати їй право на шлюб з [PERSON] . У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримала. [PERSON] підтвердив свої наміри укласти шлюб із заявником з метою створення сім`ї та виховання спільної дитини. [PERSON] , яка є матір`ю заявника, не заперечувала проти задоволення заяви. Представник заінтересованої особи - Путивльського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, заперечень проти задоволення заяви не мав (а.с.18). Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 18 СК України визначено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Відповідно до ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку, який для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років (ч.1 ст.22 цього ж Кодексу). За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 12 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. При цьому, згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Шеффілд та Горшам проти Великобританії» від 30 липня 1998 року, § 66) обмеження, запроваджені національним правом, не можуть обмежувати це право таким чином і в такому розмірі, щоб позбавити його суті. Згідно з ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Як роз`яснено в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Судом встановлено, що на час розгляду справи [PERSON] виповнилося 17 років, а [PERSON] є повнолітнім, вони добровільно бажають зареєструвати шлюб, оскільки тривалий час зустрічаються, мають взаємні почуття любові і поваги один до одного, спільні інтереси та намір утворити сім`ю, виховувати спільну дитину, але заявник не досягла шлюбного віку. Ці обставини також підтвердила мати заявника у судовому засіданні. Відповідно до довідки КУ "Путивльська ЦРЛ" [PERSON] 23.08.2019 була оглянута ЛКК Путивльської ЦРЛ та їй було встановлено діагноз: вагітність 14 тижнів (а.с.12). Таким чином, оскільки бажання зареєструвати шлюб у [PERSON] та [PERSON] є свідомим, ґрунтується на добровільній згоді майбутнього подружжя та має на меті утворення сім`ї та виховання спільної дитини, тому надання права на шлюб відповідатиме їх інтересам, що з урахуванням відсутності заперечень з боку батьків заявника дає суду підстави для задоволення такої заяви.

Outcome: approved