Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому вказала, що з відповідачем [PERSON] вона перебували у шлюбі, який розірвано 24.11.2020. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Із змісту позовної заяви вбачається, що неповнолітня дитина сторін проживає з позивачем [PERSON] та знаходяться на її утриманні, відповідач дитині матеріально не допомагає. Тому, [PERSON] просила суд стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В підготовчому судовому засіданні [PERSON] змінила позовні вимоги та просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Представник відповідача [PERSON] адвокат Жура Н.В. у підготовчому судовому засіданні проти змінених позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не заперечувала, та визнала їх в повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В силу ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , батьком якої у свідоцтві про народження (серія [NUMBER] виданого 20.01.2017 р. виконавчим комітетом Леб`язької сільської ради Зачепилівського району Харківської області) зазначено відповідача [PERSON] . Також у підготовчому судовому засіданні встановлено, що рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 24.11.2020 шлюб зареєстрований 17.12.2016 між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Крім того, з довідки виданої Зачепилівською селищною радою Харківської області № 95 від 15.03.2021 судом встановлено, що [PERSON] , [INFO], проживає без реєстрації в [ADDRESS] разом із дитиною [PERSON] . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них. В силу ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1-3 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1,2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік, стан здоров`я, матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, те, що спільні діти сторін проживають та перебувають на утриманні позивача. Враховуючи вищевикладене, той факт, що відповідач [PERSON] та його представник визнали змінені позовні вимоги, а також те, що відповідач на теперішній час перебуває у скрутному матеріальному становищі, через перенесену травму та потребує реабілітації, а також те, що на його утриманні знаходиться мати [PERSON] , [INFO] , пенсійного віку - інвалід 2 групи, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір", з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved