Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що перебуваючи у шлюбі з [PERSON] у них народився син [PERSON] , [INFO] , і відповідач в свідоцтві про народження [PERSON] записаний як батько. З 2007 вона з [PERSON] проживають окремо, син проживає з нею і відповідач сина не відвідує, аліменти не сплачує, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Крім того, [PERSON] звернувся із заявою до органу опіки і піклування Шепетівської районної державної адміністрації щодо позбавлення його батьківських прав у зв`язку із чим був органом опіки і піклування Шепетівської районної державної адміністрації винесений висновок про позбавлення батьківських [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] .. Тому, [PERSON] звернулася в суд із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] .. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, проте подала заяву в якій вимоги визнала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте подав заяву в якій вимоги визнав не заперечує щодо їх задоволення. Представник органу опіки і піклування Шепетівської районної державної адміністрації подав заяву в якій вимоги визнав, не заперечує щодо їх задоволення. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Відповідно до приписів ст. 150-157 СК України, батьки зобов`язані займатися вихованням і матеріальним утриманням дитини незалежно від місця проживання кожного. Відповідно до змісту п. 1 і п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона не забрала дитину з полового будинку без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 166 ч. 2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей. Так, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] і в графі «мати» записана [PERSON] , в графі «батько» - [PERSON] . Висновком органу опіки і піклування Шепетівської районної державної адміністрації від 20.01.2020 року № 12/15-33-143/2020 підтверджується доцільність щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] .. У п. 18 Постанови №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведенності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Згідно ст.19 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. На підставі наведеного, ст. 150-157, 164 ч.1 п. 1 і п. 2, 166 СК України,

Outcome: approved