Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебувала на розгляді зазначена цивільна справа. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2016 року позовні вимоги задоволено. Визнано незаконним Розпорядження Дніпропетровського міського голови від 18 квітня 2016 року N 1-18/4-рк «Про звільнення [PERSON]». Скасовано Розпорядження Дніпропетровського міського голови від 18 квітня 2016 року N 1-18/4-рк із змінами, внесеними розпорядженням про внесення змін до розпорядження від 18.04.2016 року № 1-18/4-рк «Про звільнення [PERSON]» від 27.04.2016 року № 6-27/4-рк. Поновлено в займаній посаді начальника Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» Дніпропетровської міської ради [PERSON]. Зобов'язано Дніпропетровську міську раду усунути перешкоди у виконанні посадових обов'язків [PERSON] на посаді начальника Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» Дніпропетровської міської ради. Стягнуто з Дніпропетровської міської ради судовий збір на користь держави у розмірі 551 грн. 20 коп. Рішення в частині поновлення на роботі [PERSON] допущено до негайного виконання. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2016 року розяснено рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2016 року у цивільній справі №206/2351/16-ц провадження № 2/206/673/16. Розяснено, що рішення в частині поновлення в займаній посаді начальника Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» Дніпропетровської міської ради [PERSON] слід розуміти так, що воно передбачає внесення державним реєстратором відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про [PERSON], [INFO], паспорт серії АО 204719, виданий 17.06.2014 року Амур-Нижньодніпровським РВ у м.Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, ідентифікаційний номер [NUMBER], як керівника Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» Дніпропетровської міської ради (код ЄДРПОУ 19157017). Не погодившись з вказаним рішенням суду, 24 червня 2016 року Дніпропетровська міська рада звернувся з апеляційною скаргою. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року справа повернута на дооформлення із вказівкою на необхідність ухвалення додаткового рішення, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги [PERSON] відповідно до ст. 88 ЦПК України, вирішив питання про розподіл судових витрат стягнувши з Дніпропетровської міської ради на користь держави 551,20 грн. судового збору. Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з кількома самостійними вимогами немайнового характеру, повязаних між собою. За змістом ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. \~\~\~ Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України 18.12.2009 N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК, воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п. 13 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», із змінами і доповненнями внесеними постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25 вересня 2015 року N 10, якщо в позовній заяві обєднані дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог. В судове засідання сторони не з'явилися, повідомлялися належним чином, причина неявки суду невідома. Згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Змістом ч. 3 ст. 88 ЦПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було заявлено три позовні вимоги немайнового характеру. Позов було задоволено повністю. Проте стягнуто з Дніпропетровської міської ради судовий збір на користь держави лише у розмірі 551 грн. 20 коп. за одну вимогу немайнового характеру. Суд вважає, що з Дніпропетровської міської ради слід стягнути судовий збір на корить держави ще за дві вимоги немайнового характеру по 551,20грн. Проте цей висновок жодним чином не було відображено у резолютивній частині рішення, у звязку з чим це питання слід вирішити, ухваливши відповідне додаткове рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved