Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

[PERSON] (надалі - Позивач) звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] (надалі - Відповідач) зареєстрований 07.03.2013 року, оскільки подружні стосунки між ними не склалися, виявилося що в них різні характери та погляди на життя. Позивач вказує, що між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, а тому вважає, що зберегти сім`ю неможливо. А тому, просить шлюб з відповідачем розірвати та визначити місце проживання їх спільної доньки з ним. Позивач в судове засідання не з`явивсь, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи на стороні відповідача - Служби у справах дітей Гощанської районної державної адміністрації, в судове засідання не з`явивсь, подано заяву про розгляд справи у їх відсутності. А також, представником подано висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання спільної дитини сторін по справі [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюбу, серії [NUMBER] , виданого 07.03.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції, актовий запис №19, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 07.03.2013. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові та дружині « [PERSON] ». Згідно з частиною 3 статті 105СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Стаття 112СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не ведуть спільне господарство, проживають окремо, не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сім`я існує формально, збереження її неможливе. Відповідно до частини 1 статті 24СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд прийшов до переконання про доцільність розірвання шлюбу, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 114СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини, то суд зазначає наступне. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Питання про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , розглядалося органом опіки та піклування Гощанської РДА. Згідно висновку орган опіки та піклування Гощанська РДА вважає за доцільне залишити на проживання малолітньою [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Так, 11.07.2017 Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Аналіз цих норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Отже, суд враховує, що проживання дитини з батьком за адресою [ADDRESS] , відповідає інтересам дитини. На підставі викладено, суд приходить до висновку, що позов в даній частині підлягає до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За клопотанням Позивача, суд вирішує залишити судові витрати за ним.

Outcome: approved