Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

В лютому 2018 року до Баранівського районного суду звернулася [PERSON] (надалі також позивач) з позовом до [PERSON] (далі також відповідач) про стягнення індексації аліментів визначених у твердій грошовій сумі та збільшення розміру аліментів. Позов обґрунтовувався тим, що відповідач є батьком їх спільних дітей: [PERSON], [INFO] р.н. та [PERSON], [INFO], що встановлено рішенням Баранівського районного суду від 01.03.2006 року по справі №2-142/2006, яким з відповідача на користь позивача стягнено аліменти на утримання двох дітей у розмірі 75.00 грн. щомісячно на кожну дитину, а всього 150.00 грн., починаючи з 20.02.2006 року та до їх повноліття, що підтверджується виконавчим листом Баранівського районного суду, який перебуває на виконанні у Баранівському ВДВС ГТУЮ у Житомирській області. Згідно з розрахунком державного виконавця, борг відповідача по аліментах станом на 22.01.2018 року становить 2123.31 грн. Аліменти у розмірі 75.00 грн. на дитину на даний час не можуть задовольнити потреби дітей, тому їх розмір потрібно збільшити до мінімального розміру, встановленого СК України. Крім того, позивач зазначає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, згідно з розрахунком індексації, зробленим відповідно до ПКМУ №1078 від 17.07.2003 року «Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення», розмір індексації аліментів за виконавчим листом №2-142/2006 року становить 24940.20 грн., у тому числі: за листопад-грудень 2006 року 12.45 грн.; за січень-грудень 2007 року 198 грн.; за січень-грудень 2008 року 688.65 грн.; за січень-грудень 2009 року 1189.85 грн.; за січень-грудень 2010 року 1428.15 грн.; за січень-грудень 2011 року 1726.35 грн.; за січень-грудень2012 року 1656.60 грн.; за січень-грудень 2013 року 1807.20 грн.; за січень-грудень2014 року 2043.60 грн.; за січень-грудень 2015 року 3799.05 грн.; за січень-грудень 2016 року 4799.60 грн.; за січень-грудень 2017 року 5660.70 грн. З огляду на викладене, позивач вирішила звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач в судовому засідання не з'явився, через канцелярію суду подала заяву згідно якої наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у заяві, справу просила розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву згідно якої позов винав частково та погодився сплачувати алміенти в розмірі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину, адже немає змоги працевлаштуватися на постійне місце роботи так як здійснює постійний догляд за хворою матір'ю, справу просив розглядати за його відсутності. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач та відповідач мают двох спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4,6). Згідно виконавчого листа від 01.03.2006 року з відповідача на користь позивача стягнено аліменти на утримання двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 75.00 грн. щомісячно на кожну дитину, а всього 150.00 грн., починаючи з 20.02.2006 року та до їх повноліття (а.с. 7,8). Відповідно до ст. 180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року, прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01 грудня складає 1860 гривень; відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року, прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01 січня складає 1860 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини що мають істотне значення. Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При вирішенні питання збільшення розміру аліментів судом враховано, той факт, що відповідач як батько дітей зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання, при цьому, не надав суду жодних доказів на підтвердження того факту, що його мати перебуває на його утриманні та потребує постійного догляду, що унеможливлює його знайти постійне місце роботи, при цьому, перебуває у працездатному віці, як наслідок має змогу працювати. Таким чином суд вважає, що вимогу про збільшення розміру аліментів слід задовольнити та збільшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] для утримання неповнолітніх дітей. При вирішенні питання щодо стягнення заборгованості із сплати аліментів, яка виникла внаслідок не проведення індексації у сумі 24940.20 грн. суд вважає, що в задоволенні вказаної позовної вимоги слід відмовити зважаючи на таке. Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. За ст. 4 вказаного закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Відповідно до п.10-4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти. Для аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, що були призначені до червня 2016 р., обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з дня набрання чинності Законом України від 17 травня 2016 р. № 1368-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі". При цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, разом із сумою індексації не повинен перевищувати 50 відсотків грошового доходу платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Як вбачається із копії виконавчого листа, виданого Баранівським районним судом Житомирської області від 01.03.2006 року, аліменти, які призначені до стягнення з [PERSON] підлягають індексації. Обов'язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений також і законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію без додаткового судового рішення,

Outcome: approved