Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, мотивуючи позовні вимоги тим, що 14.07.1987 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, актовий запис № 1751. За час спільного проживання у сторін народилось двоє дітей, в тому числі син - [PERSON], [INFO], який проживає на даний час разом із позивачем. Хоча на даний час шлюб між сторонами не розірвано, фактично він розпався біля 10 років тому, коли відповідач став проживати окремо від сім»ї. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 25.09.2002 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання 2-х дітей, в тому числі і на утримання сина - [PERSON],[INFO], якому [INFO] виповнилось 18 років і стягнення аліментів на його утримання припинено. Однак на даний час, син продовжує навчання і є студентом 1-го курсу денної форми навчання Вінницького державного педагогічного університету ім. М.Коцюбинського, де навчається на комерційних засадах, стипендії не отримує. Плата за його навчання згідно Договору про навчання від 02.09.2013 року становить 36 400 грн. за чотири навчальних роки, тобто 9 100 грн. за кожний навчальний рік. Термін навчання сина в даному навчальному закладі закінчується в 2017 році, після чого син планує далі здобувати освіту. Син не працює, самостійного доходу не має, тому позбавлений самостійного доходу для існування та навчання(їжу, одяг, оплата за договором про навчання, відвідування додаткових занять, придбання підручників, учбових засобів, утримання необхідної для навчання комп»юторної техніки, транспортні витрати, тощо). Таким чином син знаходиться в скрутному матеріальному становищі і потребує матеріальної допомоги з боку обох батьків. Позивач зазначає, що вона повністю утримує сина і надає йому посильну матеріальну допомогу на навчання, але сама не в змозі оплачувати його потреби в навчанні належним чином, а відповідач відмовляється в добровільному порядку продовжувати надавати сину матеріальну допомогу в період його навчання, що потягло за собою звернення позивача до суду із даним позовом. Відповідач людина працездатного віку, отримує пенсію як військовий пенсіонер, та продовжує працювати, має постійне місце роботи і отримує стабільний заробіток. Житлом він забезпечений, інших утриманців у нього немає. Просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення нею до суду з даним позовом , на весь період його навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку. Крім того, просить стягнути із відповідача на її користь витрати на правову допомогу. В судове засідання позивач [PERSON], не з»явилась, надала суду письмову заяву в якій просила справу розглянути в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Наполягала на винесенні заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання е з»явився, про причини неявки до суду не повідомив, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ст.. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе, за згодою представника позивача, розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Згідно ст.. ст.. 10,11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що згідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.07.1987 року, [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб, актовий запис № 1751 (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 01.04.1996 року, актовий запис № 840, у сторін [INFO] народився син - [PERSON], батьком якого зазначено [PERSON] (а.с.4). Згідно довідки №17/368, від 28.02.2014 року, виданої директором ЦЕП Інституту історії, етнології і права Вінницького державного педагогічного університету ім. М.Коцюбинського, [PERSON] є студентом першого курсу інституту історії, етнології і права, спеціальність «історія» за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, денної форми навчання Вінницького державного педагогічного університету ім. М.Коцюбинського, на комерційних засадах (а.с.6). Відповідно до п.п.5.2 та п.п.5.3 п.5 договору про навчання від 02.09.2013 року, укладеного між Вінницьким державним педагогічним університетом ім. М.Коцюбинського та [PERSON] та [PERSON], загальна вартість освітньої послуги, становить 36 400 гривень. Замовник вносить плату безготівково кожного семестру (01.09. - 01.02) (а.с.7). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітній син чи донька продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частина 3 цієї ж статті передбачає, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку,сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов»язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 , але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв»язку із цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, згідно ст.182 Сімейного Кодексу України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що є істотною обставиною. Таким чином, суд вважає, що частку доходу, яка буде стягуватись з відповідача на користь позивача в період навчання, становитимуть аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 18.03.2014 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Що ж стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд вважає, що вони також підлягають до задоволення на підставі ст. 84, ст. 88 ЦПК України. Також з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, в межах стягнення суми аліментного платежу за 1 місяць, рішення суду необхідно допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved