Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернулося ПАТ «Укрсоцбанк», у який просить в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] та [PERSON] за Договором кредиту №692/Ф03.7/026 та Договором кредиту №692/003.7/027, звернути стягнення на предмет іпотеки - офісне приміщення, розрахунковою площею 303,45 кв.м., що знаходиться на 1 поверсі в секції 2 жилого будинку №5 за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 5, будівельний номер квартири №1 та належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності, шляхом визнання права власності за ПАТ «Укрсоцбанк», ціну на предмет іпотеки встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом; визнати за Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" право власності на офісне приміщення, розрахунковою площею 303,45 кв.м., що знаходиться на 1 поверсі в секції 2 жилого будинку №5 за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 5, будівельний номер квартири №1; виселити без надання іншого жилого приміщення усіх фізичних та юридичних осіб, що зареєстровані та/або проживають, чи здійснюють господарську діяльність у офісному приміщенні, розрахунковою площею 303,45 кв.м., що знаходиться на 1 поверсі в секції 2 жилого будинку №5 за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 5, будівельний номер квартири №1; стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача надав до суду заяву, відповідно якої просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні у повному обсязі. Відповідачі до суду не зявились, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили у звязку з тим, суд вважає, що відповідачі зловживають своїми процесуальними правами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 08.02.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який загальними зборами акціонерів АКБ «Укрсоцбанк» 14.06.2010 року перейменований на публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на вимогу Закону України «Про акціонерні товариства» (надалі - «Позивач») та [PERSON], було укладено Договір кредиту №692/Ф03.7/026 (надалі - «Договір кредиту»), відповідно до якого Позивач зобовязався надати [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 134 000,00 доларів США, з графіком повернення кредиту, передбаченим пунктом 1.1.1. Договору кредиту та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за Договором кредиту до 06.02.2017 року зі сплатою 13,00 процентів річних. В якості забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за Договором кредиту, між Позивачем, [PERSON] та [PERSON] (надалі - Відповідач) 08.02.2007 року було укладено Іпотечний договір (реєстр. №247), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого в іпотеку Банку було передано: - майнові права на незакінчене будівництвом офісне приміщення, розрахунковою площею 303,45 кв.м., що знаходиться на 1 поверсі в секції 2 жилого будинку № 5 обєкту будівництва та будується за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 5, будівельний номер квартири №1. Крім того, 08.02.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», та [PERSON], було укладено Договір кредиту №692/Ф03.7/027 (надалі - «Договір кредиту»), відповідно до якого Позивач зобовязався надати [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 232 000,00 доларів США, з графіком повернення кредиту, передбаченим пунктом 1.1.1. Договору кредиту та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за Договором кредиту до 06.02.2017 року зі сплатою 12.75 процентів річних. В якості забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за Договором кредиту, між Позивачем, [PERSON] та [PERSON] 08.02.2007 року було укладено Іпотечний договір (реєстр. №246), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого в іпотеку Банку було передано: - майнові права на незакінчене будівництвом офісне приміщення, розрахунковою площею 303,45 кв.м., що знаходиться на 1 поверсі в секції 2 жилого будинку №5 обєкту будівництва та будується за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 5, будівельний номер квартири №1. Свої зобовязання, визначені п. 3.1.1 Договорів кредиту, Позивачем виконано належним чином в повному обсязі: Відповідачам відкрито позичковий рахунок в Одеській обласній філії ООФ АКБ «Укрсоцбанк» та надано суму кредиту готівкою. Пункт 3.3.8 Договору кредиту встановлює, що Позичальник зобовязаний сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.п. 2.4, 2.5 цього Договору. Згідно п. 3.3.10 Договору кредиту, позичальник зобовязаний достроково повернути наявну заборгованість за Кредитом та сплатити нараховані проценти, комісії, можливі штрафні санкції у випадку, визначених п.п. 2.6.3, 3.2.3, 4.4, 4.5, 5.4 цього Договору. Позичальником не виконуються умови Договору кредиту порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів. Пункт 4.5. Договору кредиту встановлює, що у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обовязків, визначених п.п. 3.3.8, 3.3.9. цього Договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що Сплив, та, відповідно, Позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 4.2. Договору кредиту, у разі прострочення Позичальником терміну сплати комісії за оформлення кредитної справи та відкриття позичкового рахунку, визначеного в п.3.3.15 цього Договору, терміну сплати комісії за дострокове погашення Кредиту (частини Кредиту), визначеного в п.3.3.16 цього Договору, строків сплати процентів, визначених п. 2.4 цього Договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених п.п. 1.1., 2.6.3, 3.2.3, 4.4., 5.4 цього Договору Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день прострочки, що діє у цей період. Згідно із п. 4.3. Договору кредиту, у разі порушення Позичальником вимог, п.п. 3.3.2.-3.3.17. цього Договору, Позичальник зобовязаний сплатити Позивачу штраф у розмірі 3 відсотки від суми Кредиту, визначеного п. 1.1 Договору, за кожний випадок. Неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань за Договором кредиту призвело до виникнення простроченої заборгованості, яка станом на 13.10.2014 року згідно з розрахунком заборгованості становить 233 936,10 дол. США (курс НБУ станом на 13.10.2014 р. 1 долар США = 12,95 гривень). Неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань за Договором кредиту призвело до виникнення простроченої заборгованості, яка станом на 14.10.2014 року згідно з розрахунком заборгованості становить 373 463.60 дол. США (курс НБУ станом на 13.10.2014 р. 1 долар США = 12,95 гривень). Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Зазначене також передбачено Договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат/ понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 585 ЦК України одним із видів застави є іпотека - застава нерухомого майна. Відповідно до ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Також у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У звязку з тим, що Позичальники свої зобовязання за Договорами кредиту не виконують, що призвело до виникнення заборгованості, ПАТ «Укрсоцбанк» змушений звернутися до суду з Позовною заявою про визнання права власності на іпотечне майно за Банком, в рахунок погашення заборгованості за кредитами. Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України Про іпотеку договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України Про іпотеку. Відповідно до п. 4.1. Договорів іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцями Основного зобовязання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Пунктом 4.5.3. Договорів іпотеки передбачено право Іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань в порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В Узагальненні Верховного суду України судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009 - 2010 роки) від 7 жовтня 2010 року ВСУ роз'яснив наступне: «...нормами законодавства (насамперед статтями 36, 37 Закону № 898-ІУ) не виключається можливість звернення стягнення в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, разом з іншими, може застосовуватися, якщо це передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК має право вимагати застосування його судом». Такі ж положення містить п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 р., де вказано, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Таким чином, як слідує із вищезазначеного, нормами чинного законодавства ст. 33, 36, 37 ЗУ «Про іпотеку» не виключається можливість набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду, як один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з положеннями ст.5 Закону України «Про іпотеку», вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотеко держателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Частиною 3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved