Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 18.01.2008 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції. Вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з нею. Більше трьох років тому між ними припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства з тих причин, що вони мають різни погляди на життя,між ними втрачена довіра і взаєморозуміння і як наслідок виникли такі відносини, при яких подальше спільне проживання стало неможливим. Спору про розподіл сумісно нажитого майна немає. Вважаючи, що сім"я розпалась остаточно, просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити прізвище «Щербін», стягнути на її користь витрати по сплаті судового збору. Позивач в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі та просила їх задовольнити та винести заочне рішення у разі неявки відповідача в судове засідання. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 169 ч. 4, 224, 225 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить за необхідне позов задовольнити зі слідуючих підстав: Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з 18 січня 2008 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з матірю. Фактично родина розпалася більше трьох років тому, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. При таких обставинах збереження сім"ї стало неможливим і суперечить як інтересам позивача, так і відповідача. Спору про розподіл сумісно нажитого майна подружжя немає. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved