Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

В березні 2019 р. [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, обґрунтовуючи заяву тим, що встановлення даного факту заявникові необхідно для приведення у відповідність власних документів. В заяві [PERSON] вказав , що у 1988 р. він отримав паспорт громадянина СРСР та станом на 24 серпня 1991 р. та 13 листопада 1991 року був зареєстрований та проживав постійно на території України . Паспорт громадянина СРСР заявником був втрачений . З метою документування паспортом громадянина України ,заявник звернувся до міграційної служби з завою про втрату паспорта , але невизначеність належності до громадянства України , перешкоджає йому отримати паспорт громадянина України. У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали , просять задовольнити. Представник заінтересованої особи Краснокутського РС ГУДМС України в Харківській області проти задоволення заяви не заперечував , просив ухвалити рішення на розсуд суду. Представник заінтересованої особи управління ДМС у Луганській області до суду не з`явився , подав заяву заслухати справу у його відсутність , проти заяви заперечує , просить відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази по справі, дійшов до наступного. Так, у порядку ч. 2 ст. 293 ЦПК України (в редакції Закону від 03.10.2017 року), суди встановлюють факти, що мають юридичне значення. Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Належність до громадянства та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (03 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав, також є громадянами України. Отже, виходячи з норм чинного законодавства, юридичне значення має саме факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України - 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» - 13.11.1991 року. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2 ст. 256, яка змінена на ст. 315 ЦПК, суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р., 13 листопада 1991 року. У п. 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Як вбачається з матеріалів справи, заявник [PERSON] народився [INFO] в с.Плотина Станично-Луганського району Луганської області , Україна, що підтверджує свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане виконавчим комітетом Вільхівської сільської ради Станично- Луганського району Луганської області від 12.02.2019 р. Особа [PERSON] встановлена , відповідно до довідки управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП в Харківській області від 01.07.2019р. Як зазначає довідка військово -цивільної адміністрації сіл нижня Вільхова ,Верхня Вільхова ,Малинове , Плотина та Пшеничне Станично -Луганського району Луганської області від 25.02.2019 р. № 74 , відповідно до записів в будинковій книзі за 1988 р. по Вільхівській сільській раді Станично - Луганського району Луганської області, [PERSON] отримував паспорт громадянина СРСР [NUMBER] , виданий Станично -Луганським РВВС 17.11.1988 р. [PERSON] був зареєстрований в с . Плотина Станично -Луганського району Луганської області з 17.11.1988 р. В будинковій книзі маються відповідні записи , що [PERSON] прибув з м.Пужеч Іванівської області до с. Плотина Станично - Луганського району Луганської області 05.03.1991 року . З 05.03.1991 р. [PERSON] зареєстрований в с. Плотина Станично - Луганського району Луганської області по паспорту громадянина СРСР . Відмітка про вибуття відсутня , відомостей про отримання паспорта громадянина України не має. Відповідно до ст.3 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація -внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла . Довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування -документ ,який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи . Таким чином суд вважає , що довідка військово -цивільної адміністрації сіл нижня Вільхова ,Верхня Вільхова ,Малинове , Плотина та Пшеничне Станично -Луганського району Луганської області від 25.02.2019 р. № 74 підтверджує факт постійного проживання [PERSON] станом на 24 серпня 1991 р. та 13 листопада 1991 р. на території України. Висновком за заявою про втрату паспорта [PERSON] Краснокутського РС ГУДМ України в Харківській області від 06.08.2016 р. підтверджується , що справа про втрату паспорта закрита через те, що не засвідчена особа заявника та не визначена належність до громадянства України. Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Заявник підтвердив належними доказами факт його постійного проживання на території України станом до 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року. Встановлення юридичного факту , необхідно заявнику для звернення до міграційної служби із заявою про встановлення належності до громадянства України відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.3 Закону України « Про громадянство України » , а згодом отримати паспорт громадянина України. Оскільки саме від встановлення факту проживання заявника на території України до 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року залежить виникнення його особистих прав, повно та всебічно дослідивши обґрунтованість наявності такого права, суд вважає , що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved