Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в своїх інтересах та інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , треті особи [PERSON] та Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наступні обставини. Їй та [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . Їй належить 16/27 частин вказаного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03 квітня 1990 року старшим державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Новіковою Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-854. [PERSON] належить 11/27 частин вказаного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17 липня 2012 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Іопелем С.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 2447. Таким чином, вони з [PERSON] є повноправними власниками вищевказаного житлового будинку. У належному їй будинку зареєстровані вона, її чоловік [PERSON] , її сини [PERSON] та [PERSON] , а також колишня співмешканка її сина [PERSON] та її малолітні діти [PERSON] та [PERSON] . Її син [PERSON] проживав без реєстрації шлюбу з [PERSON] у належному їй будинку. З грудня 2009 року її син [PERSON] та [PERSON] припинили проживати разом у належному їй будинку, залишивши на її утримані малолітню [PERSON] , яку вона зараз утримує та виховує. З грудня 2009 року її сини [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та її малолітня донька [PERSON] не проживають в належному їй будинку без поважних причин, що підтверджується відповідним Актом про непроживання квартального комітету № 12 від 20.05.2020 року. Вона неодноразово зверталась до відповідачів з проханням добровільно знятися з місця своєї реєстрації. Відповідачі обіцяли їй знятися з місця реєстрації, однак, вже протягом багатьох років свої обіцянки не виконують. Зараз взагалі не відповідають на телефонні дзвінки. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Через реєстрацію відповідачів у її будинку вона не може вільно реалізувати своє право власності та право розпорядження своїм майном. Крім того, не може реалізувати своє право на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. В судове засідання сторони не з`явились. Позивачка надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити (а.с.34). Відповідачі про дату слухання справи були повідомлені належним чином (а.с.22-24), [PERSON] та [PERSON] повістки до суду отримали, про що свідчать поштові повідомлення про вручення (а.с.23, 24), а конверт на адресу [PERSON] повернувся до суду з відміткою "За строками зберігання" (а.с.22). Тому відповідачі повідомлялися судом про розгляд справи на офіційному веб-порталі «Судової влади» (а.с.26-29). Відповідно до\~ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно зі\~ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до\~ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи надав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.37). Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2.4.7.11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності прав приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно із ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71. 72, 116. 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення: про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних реєстраційному органу. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, позивачці по справі [PERSON] та третій особі [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . Позивачці належить 16/27 частин вказаного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03.04.1990 року старшим державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Новіковою Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-854 (а.с.6-7). [PERSON] належить 11/27 частин вказаного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17 липня 2012 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Іопелем С.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 2447 (а.с.8-10). У належному позивачці будинку зареєстровані вона, її чоловік [PERSON] , її сини [PERSON] та [PERSON] , а також колишня співмешканка її сина [PERSON] та її малолітні діти [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Син позивачки [PERSON] проживав без реєстрації шлюбу з [PERSON] у належному їй будинку. З грудня 2009 року її син [PERSON] та [PERSON] припинили проживати разом у належному позивачці будинку, залишивши на її утримані малолітню [PERSON] , яку позивачка зараз утримує та виховує. З грудня 2009 року її сини [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та її малолітня донька [PERSON] не проживають в належному позивачці будинку без поважних причин, що підтверджується відповідним Актом про непроживання квартального комітету № 12 від 20.05.2020 року (а.с.12). Позивачка, за її твердженням, неодноразово зверталась до відповідачів з проханням добровільно знятися з місця своєї реєстрації. Однак, спір до цих пір не вирішений. Через реєстрацію відповідачів у будинку позивачки вона не може вільно реалізувати своє право власності та право розпорядження своїм майном. Крім того, не може реалізувати своє право на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На \~підставі \~ст.391 ЦК України,\~

Outcome: approved