Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 10.11.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. В добровільному прядку відповідач, матеріальної допомоги позивачу, на утримання дитини не надає, добровільно не приймає участі у витратах на утримання дитини, не виконує покладених на нього законом обов'язків. Відповідач працює і має змогу надавати допомогу на утримання дитини. Тому позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 10.11.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано у Довгинцівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 591. ( а.с. 5 свідоцтво про шлюб). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 6 свідоцтво про народження). Який, згідно довідки про склад сімї від 13.09.2016 року, мешкає разом з позивачем (а.с. 7- довідка). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання однієї дитини визначається судом. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Нормами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред'явлення даного позову з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25 листопада 2016 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved