Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, просила суд: -стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; -стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , до трьох років, в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з моменту подачі позову. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка посилається на те, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб - 29.06.2019 року, у Дніпровському районному у місті Києві відділі реєстрації актів цивільного стану, актовий запис №1453. У шлюбі [INFO] народилась донька [PERSON] , в свідоцтві про народження дитини батьками вказані сторони по справі. Позивачкою було подано до Деснянського районного суду м. Києва позов про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. Позивачка вказує, що на одноразові пропозиції добровільно визначитись із розміром коштів, що [PERSON] буде сплачувати на утримання доньки - [PERSON] , відповідач відмовляється врегульовувати дане питання. Також відповідно до виписки №7916 від 20.11.2020 року із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] та Консультативного висновку лікаря офтальмолога від 07.05.2021 року встановлено наступний діагноз - вроджена катаракта лівого ока, що потребує постійного лікування, а саме насіння лінз та постійного носіння наклейок для очей, також після проходження курсу лікування необхідно буде ще одна операція для відновлення зору доньки. На даний час позивачка не може влаштуватися на роботу, оскільки донька постійно проживає з нею та потребує додаткового догляду, оскільки донці не виповнилось ще 3 (трьох ) років. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2021 року головуючим суддею по розгляду даної справи визначено суддю Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.09.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклика (повідомленням) сторін. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній повідомлявся про розгляд справи у суді, а саме за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання направлялась позовна заява з додатками, ухвала про відкриття провадження у справі. Конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання» повернувся до суду. У відповідності до статті 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін, а тому суд вважав за можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно статті 280 ЦПК України. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із частиною п`ятою статті 279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне. Між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб - 29.06.2019 року, від спільного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження дитини батьками вказані: батько - [PERSON] (відповідач по справі), мати - [PERSON] (позивачка по справі). Позивачкою було подано до Деснянського районного суду позовну заяву про розірвання шлюбу, яка знаходиться на даний час на стадії розгляду. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі (СК) України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним з способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: -стан здоров`я та матеріальне становище дітей; -стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; -доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; -інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів,визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Поряд з цим, судом встановлено, що стан здоров`я відповідача задовільний, він є працездатною особою, а тому у нього не існує перешкод для виконання ним обов`язку, передбаченого чинним законодавством, по утриманню власної дитини і сплати аліментів. Згідно наданої суду довідки від 01.10.2021 року він на даний час працює інструктором з фізкультури у ТОВ "Центр відновлення фізичних функцій дитини", загальна сума доходу за вересень 2021 року становить 2 772.73 грн. При визначенні розміру аліментів на утримання власної дитини, суд враховує стан здоров`я дитини, її вік, матеріальне становище відповідача, його стан здоров`я та вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання дитини аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до повноліття дитини. Щодо вимог позивачки про утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років судом встановлено наступне. Позивачка не може влаштуватися на роботу, оскільки донька постійно проживає з нею та потребує додаткового догляду, скільки донці не виповнилось ще 3 (трьох ) років. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання у дружини-матері існує паралельно із правом дитини на утримання і не залежить від нього. Тобто з чоловіка - батька дитини, аліменти можуть одночасно стягуватися за двома правовими підставами: на дружину як з чоловіка і на дитину - як з батька. Згідно зі ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. При визначенні розміру аліментів на утримання матері дитини, суд також враховує матеріальне становище відповідача та його стан здоров`я та вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивачки на її утримання аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку. Сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами першою та другою ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог частково. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved