Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], 18 червня 2011 року у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області; стягнути з відповідача судовий збір. На обґрунтування позову зазначила, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, [PERSON] вона перебуває з 18.06.2011 року. Зареєстровано шлюб у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 234. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Під час спільного проживання, за останній рік між ними постійно виникали сварки, внаслідок чого кожний із них має різні погляди на сімейне спільне життя та ведення господарства. Також вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Шлюбні відносини фактично припинилися з липня 2017 року. Спроби до примиренні не дали позитивного результату. Спору про розподіл майна між ними немає. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу та просив проводити судове засідання за його відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18.06.2011 року, зареєстрованому у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 234, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Зі змісту позову вбачається, що між сторонами припинені подружні стосунки, шлюбно-сімейні стосунки до цього часу між ними не поновлювались, зберігати сім`ю позивач не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти його розірвання. Згідно ст. 104 Сімейного кодексу України (надалі по тексту - "СК України") шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та відносини між сторонами по справі не поновлювались, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажає, вважає, що це не можливо, відповідач не заперечує проти його розірвання, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. У відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту сплаченого судового збору, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на її користь.

Outcome: approved