Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що вона проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Позивач також зазначає, що з 1993 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (далі - Відповідач) та проживала за вищевказаною адресою разом із ним до 10.01.2014 року. Згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28.10.2014 року шлюб між ними було розірвано. Позивач вказує, що Відповідач виїхав за межі України до Російської Федерації, де має постійне місце проживання та нову родину. У зв'язку з вищевикладеним, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просить слухати справу за її відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою, котра міститься у матеріалах справи, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у його відсутність та відповідно до вимог ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа СТОВ "Бучанський" в судове засідання представника не направив, про час, місце та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою, котра міститься у матеріалах справи. Оскільки сторони по справі в судове засідання не з'явилися, тому, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] проживає та зареєстрована у [ADDRESS] (а.с. 7-8; 10). Також судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28.10.2014 року (а.с. 3). Судом встановлено, що Відповідач за даною адресою не проживає з 10.01.2014 року, що підтверджується актами депутата Гостомельської селищної ради від 05.01.2016 та 08.06.2016 років (а.с. 5-6). Згідно ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в наслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч. 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що відповідач на даний час не мешкає понад 1 року у квартирі [ADDRESS] та ним не користується, а тому втратив право користування та розпорядження зазначеним приміщенням. Так як визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням має для позивачки важливе юридичне значення, суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачкою вимоги.

Outcome: approved