Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON] звертаючись з позовом до суду просить суд змінити розмір аліментів, які стягувалися за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18.08.2015 року, та за яким було присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти по 400,00 грн. на кожну дитину, а саме щомісячно стягувати аліменти з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на її користь на утримання дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини його щомісячного доходу (заробітку), починаючи з дня подання позовної заяви і до моменту досягнення сином [PERSON] повноліття ([INFO]), надалі в розмірі 1/3 частини його щомісячного доходу (заробітку) до моменту досягнення дочкою, [PERSON] повноліття ([INFO]), надалі в розмірі ? частини його місячного доходу (заробітку) до моменту досягнення сином, [PERSON] повноліття ([INFO]), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі судового рішення на її користь стягуються аліментів на утримання їх спільних дітей з відповідачем у розмірі по 400,00 грн. на кожну дитину, однак ці кошти є меншими ніж прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, на сьогоднішній день коштів сплачених аліментів не вистачає для утримання дітей, відповідач за рішенням суду сплачує аліменти, однак не бере участі у додаткових витратах на дітей, позивачка вважає, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей, а тому вимушена звернутись з даним позовом до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак від її уповноваженого представника надійшла заява, відповідно до якого він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, розглядати справу у їх відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак направив до суду заяву, відповідно до якої просив розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову щодо збільшення розміру позовних вимог та просив його задовольнити. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого народилися діти: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. (а.с.5, 6, 7) Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 09.11.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с. 8) За рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18.08.2015 року стягнуто з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень 00 коп. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 04.08.2015 року і до повноліття дітей. (а.с. 19) Судом встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як убачається з матеріалів справи, позивачка просить збільшити розмір аліментів на її користь для утримання дітей з твердої грошової суми, тобто з розміру 400,00 грн. на кожну дитину на розмір частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що відповідно визначається спочатку в розмірі ? від заробітку (доходу) батька, потім 1/3 та ? від заробітку (доходу) батька, однак не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вказуючи про те, що вона несе повністю всі витрати по утриманню дітей, відповідач при цьому, який являється батьком дитини, не забезпечує матеріально дітей, хоча сплачує аліменти, однак цих коштів не вистачає на утриманні трьох дітей, є працездатною особою та спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Згідно із ст. 184 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітні діти проживають разом з матір'ю, перебувають на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків, позивач та відповідач є особами працездатного віку, доказів про не задовільний стан здоров'я суду надано не було, відповідач приєднав до заяви докази, які стверджують, що відповідно до записів трудової книги, він не працевлаштований, проте доказів про відсутність у нього доходів суду надано не було, крім того судом враховано ту обставину, що у позивачки на її утриманні знаходяться троє неповнолітніх дітей, які обмежують її для працевлаштування, крім того відповідач є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII ( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи положення ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" де встановлено з 01 січня 2016 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 1355,00 грн., а дітей віком від 6 до 18 років - 1689,00 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, та вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, враховуючи також, що у разі сплати мінімального розміру аліментів, відповідача не поставить це у скрутне становище, та враховуючи, що відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з вказаної норми, суд вважає за необхідне присудити стягнення аліментів від дня пред'явлення позову до суду, а саме з 06.02.2017 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved