Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовною заявою про стягнення боргу за договором позики до [PERSON] В обґрунтування позову позивач [PERSON] вказав, що 28.04.2015 року до нього звернувся [PERSON] з проханням позичити йому кошти в сумі 10000 гривень на особисті потреби. Договір позики був укладений 28.04.2015 року у місті Першотравенську на суму 10000 гривень. Відповідач зобов'язався повернути позику позивачеві 15.05.2015 року . Умовами договору сторони передбачили, що у разі не повернення суми боргу у встановлений строк, після 15.05.2015 року [PERSON] сплачує пеню [PERSON] у розмірі 2% за кожний день прострочки платежу. Борг позивачеві не повернутий, позивач змушений звернутися до суду за захистом його порушеного права, надав суду розрахунок заборгованості з урахуванням 2% від суми боргу за кожний день прострочки платежу, що склало 60000 гривень і сума основного боргу 10000 гривень. На підставі ст.ст. 1046,1047,611,612 ЦК України позивач прохає задовольнити його позовні вимоги. В судовому засіданні позивач позов підтримав, прохає суд стягнути з відповідача 10000 гривень основного боргу та 60000 гривень 2 % за час прострочки сплати основного боргу . Відповідач позов визнав, підтвердив, що дійсно він уклав з позивачем договір позики 28.04.2015 року в м. Першотравенську. Позивач позичив йому 10000 гривень до 15.05.2015 року. 2% за кожний день прострочки вони оговорили у договорі і він на ці умови погодився. Гроші він не повернув через матеріальні труднощі. Вислухавши позивача та відповідача, вивчивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з оглядом на наступні обставини. Судом встановлено, що сторони перебувають в цивільно-правових правовідносинах урегульованих договором позики. Сторони по справі уклали договір позики 28.04.2015 року у місті Першотравенську на суму 10000 гривень. Відповідач зобов'язався повернути позику позивачеві 15.05.2015 року. Умовами договору сторони передбачили, що у разі не повернення суми боргу у встановлений строк, після 15.05.2015 року [PERSON] сплачує пеню [PERSON] у розмірі 2% від суми основного боргу за кожний день прострочки платежу. Сума пені складає 60000 гривень ( 300 днів = 200 гривень за один день х 300 днів) . Борг позивачеві не повернутий. Отже, суд вважає, що право позивача порушене і потребує судового захисту. Відповідно до ст.60 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених у законі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов'язки сторін з доказування розподіляються таким чином: позивач повинен доказати факти, що свідчать про існування правовідносин, з приводу яких виник спір, і про порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача; відповідач же повинен доказати ті факти, на які він посилається, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову. Відповідач позов визнав а позивач довів суду, що дійсно договір позики був укладений у певний час у певному місті між ним та відповідачем на вказаних умовах з якими відповідач погодився як під час укладення договору так і в судовому засіданні. Як доказ позивачем наданий оригінал вказаного договору. Статті 1046, 1047 ЦК України вказують, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. При зверненні до суду Позивачем був сплачений судовий збір в сумі 700 гривень, що підтверджується квитанціє "Приват Банку" ( а.с.1), дана сума повинна бути стягнута з відповідача, в порядку ст. 88 ЦПК України, на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved