Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 20.09.2003 року вона уклала шлюб з відповідачем. За час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO] Подружнє життя у них з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя. За час спільного проживання між ними постійно виникали сварки, що призвело до того, що сторони припинили шлюбні відносини та не проживають разом з серпня 2016 року. Спільне господарство ними не ведеться. Позивач зазначає, що рішення про розірвання шлюбу приймала дуже довго, обдумала свої дії, у зв»язку з чим просить не надавати їй строк на примирення з відповідачем та розірвати шлюб між нею та відповідачем. Також позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, зазначаючи, що місцем роботи [PERSON] є Чопський прикордонний загін Державної прикордонної служби України. В судове засідання позивач не з»явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, в заяві також зазначає. що позов підтримує, просить його задовольнити та не надавати строк на примирення. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд розглядає справу за його відсутності, за наявності достатніх доказів про права та обовязки сторін і ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги наявність дитини, її інтереси, суд вважає, позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 20.09.2003 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про одруження серії 1-ФМ № 071274, що видане відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області. У шлюбі у сторін 09.07.2007 року народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ФМ № 116757, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Подружнє життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на життя у зв»язку з чим між сторонами постійно виникали сварки, що призвело до того, що з серпня 2016 року сторони припинили шлюбні відносини та не проживають разом, спільне господарство ними не ведеться. Позивачка бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, про що свідчить зміст позовної заяви та її заява подана під час розгляду справи в суді. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, а також наявність, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам позивачки та дитини, а тому шлюб підлягає розірванню. Малолітнього [PERSON], [INFO] суд вбачає за необхідне залишити проживати разом з матірю [PERSON]. Статтею 180 СК України визначений обов"язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи наведене, зважаючи, що відповідач має постійне місце роботи, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути в користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду 15 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню. .

Outcome: approved