Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 листопада 2011 року він з відповідачкою уклали шлюб, від якого у них народився син [PERSON] [INFO]. Зазначає, що вже на протязі трьох років разом з відповідачкою однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть, між ними відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на сімейні відносини, обов'язки, ведення господарства та виховання дітей. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, в результаті чого стали зовсім чужими людьми. Зазначає, що примирення між ними не можливе. Просить шлюб між ними розірвати. 23.07.2018 року ухвалою суду було відкрите загальне позовне провадження. 23.07.2018 року ухвалою суду позовну вимогу [PERSON] до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Острозької РДА Рівненської області про визначення місця проживання малолітньої дитини, залишено без розгляду. Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Судові витрати просив залишити за ним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заперечення на позов в якому вказала, що визнає обставини викладені в позовній заяві щодо причин розірвання шлюбу, оскільки вони дійсно стали зовсім чужими людьми, протягом останніх трьох років проживають окремо, тому шлюб між ними існує формально. На розірвання шлюбу згода, просила не надавати строк на примирення. Оскільки позивачем був поданий позов про визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] просила суд відмовити в його задоволенні в цій частині. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечила щодо розірвання шлюбу між її довірителькою та позивачем. Вказала, що сторони спільно, як сім'я не проживають, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства та бюджету не мають, отже шлюб між ними існує формально. Просила суд не надавати сторонам термін на примирення. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача адвоката [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03 листопада 2011 року Кременецьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільської області, актовий запис № 72, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). З пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що сім?я фактично розпалася, сторони разом не проживають, взаємних прав та обов'язків, спільного побуту, бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, що свідчить про формальне існування шлюбу. Між сторонами відсутній спір щодо спільного майна подружжя, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім та їхній дитині інтересам, у зв'язку із чим, визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вбачається із ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Із квитанції № № 21 від 13.07.2018, банк платника ТВБВ № 10019/041 філія Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк", [PERSON] сплаченого на рахунок ГУ ДКСУ у Рівненській області, розрахунковий рахунок рахунок № 31210206017005 отримувач УДКСУ в Острозькому районі (м.Острог), код 38043501, банк отримувача ГУ ДКСУ у Рівненській області, код банку 899998 судовий збір у розмірі 704,80 грн., а відтак, враховуючи визнання позову відповідачем до розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ст.ст. 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved