Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Заступник головного лікаря з медичної частини комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] Заява мотивована тим, що [PERSON] є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню, рішенням суду визнано недієздатним, згідно висновку комісії лікарів-психіатрів страждає на психічне захворювання, лікування якого можливе лише в умовах психіатричного стаціонару. В судовому засіданні прокурор, представник психіатричного закладу заяву підтримали, просять ухвалити рішення про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку. Заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 293 ч.2 п.9 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно зі ст. 339 ЦПК України за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. У відповідності зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Рішенням народного суду Червоногвардійського району м. Дніпропетровськ від 17 червня 1976 р. [PERSON] визнано недієздатним. Рішенням виконавчого комітету Комунарської районної ради народних депутатів від 16 лютого 1984 р. опікуном призначено [PERSON], проте розпорядженням голови Комунарської районної адміністрації від 30 квітня 2003 року №824/г [PERSON] звільнена від обовязків опікуна. По теперішній час, [PERSON] опікуна не має. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу з вираженим змішаним типом дефекту, з агресивними тенденціями, лікування якого можливе лише в умовах психіатричного стаціонару. Приймаючи до уваги, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, а його лікування можливе лише в стаціонарних умовах, суд вважає за необхідне продовжити госпіталізацію його в примусовому порядку до психіатричного закладу, задовольнивши заяву заступника головного лікаря з медичної частини комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня».

Outcome: approved