Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

[PERSON] (надалі Позивач) звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Овруцький молочноконсервний комбінат» (надалі Відповідач) про стягнення заборгованості по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі в сумі 10901,83 грн., та моральної шкоди в сумі 7200,00 гривень мотивуючи тим, що він працював на підприємстві відповідача з 01.04.2014 року на посаді токаря ІVрозряду ремонтно-механічного цеху та згідно з наказом №36-к від 20.04.2017 року був звільнений за угодою сторін; в день звільнення відповідач не провів повного розрахунку по заробітній платі в сумі 10901,83 грн., тому просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в сумі 4769,54 грн., погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки свого представника суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази в справі, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач у період з 01.04.2014 року працював на підприємстві відповідача на посаді токаря ІVрозряду ремонтно-механічного цеху, а 20.04.2017 року звільнений за угодою сторін на підставі наказу №36-к від 20.04.2017 року, що стверджується копією трудової книжки БТ № 6502493 (а.с.9-11). Однак, відповідач при звільненні працівника з ним не розрахувався, і, як вбачається із копій розрахункового листка за травень-липень 2017 року заборгованість підприємства перед працівником по зарплаті склала 4769,54 грн. Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, оскільки позивачу заборгованість по заробітній платі не виплачено, представником відповідача не надано доказів погашення вказаної заборгованості, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Згідно із ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрат нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до положень п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як з'ясовано судом, несплатою відповідачем позивачу усіх належних йому при звільненні виплат, позивачу було завдано моральні страждання, був порушений звичний уклад його життя, а тому враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди позивачу у сумі 1000 грн., яке підлягає стягненню з відповідача ТОВ «Овруцький МКК» на користь позивача. Позивача при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору на підставі п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, за вимогу про стягнення моральної шкоди, позивач сплатив судовий збір в сумі 640,00 грн., а тому у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача в сумі 640,00 грн., та в дохід держави в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved