Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту смерті особи, за участю заінтересованої особи - Бершадського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] , який на день смерті постійно проживав на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим в [ADDRESS] підтвердження факту смерті батька заявника було видано свідоцтво про смерть Джанкойським районним відділом ЗАГС Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис № 798 від 18.06.2018 року, серія [NUMBER] . 27.04.2014 року набрав чинності Закон України № 1207-УІІ „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Згідно ст.3 Закону № 1207 Автономна Республіка Крим визначена тимчасово окупованою територією. Загальний принцип оцінки документів, виданих на тимчасово окупованій території, визначається у пунктах 1-3 ст. 9 Закону № 1207. Будь-які органи, їх посадові та службові особи та їх діяльність вважаються незаконними, а видані ними правові документи є недійсними і не створюють правові наслідки. [PERSON] довгий час проживав в с . Тирлівка Бершадського району і у його власності залишилося нерухоме майно. Після розірвання шлюбу з дружиною [PERSON] у 2007 році він виїхав на постійне проживання в АР Крим, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Після смерті батька відкрилася спадщина на майно, на яке заявник претендує, як спадкоємець першої черги за законом, що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Відповідно до положень ст. 47 Закону України „Про нотаріат" для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства, так само і документи, які підтверджують факти, що мають юридичне значення, а тому свідоцтво про смерть батька заявника, яке видано на тимчасово окупованій території, є недійсним і не може бути прийнятим нотаріусом для вчинення нотаріальних дій. Встановлення факту смерті батька необхідно заявнику для вирішення питань прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом ЗАГС на тимчасово окуповані території АР Крим, довідкою Шляхівської сільської ради від 02.05.2019 року за № 183. [PERSON] надав до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у заяві, справу слухати у його відсутність. Представник заінтересованої особи Бершадського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області до судового засідання не з`явився із невідомих суду причин. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть, виданого Джанкойським районним відділом ЗАГС Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис № 798 від 18.06.2018 року, серія [NUMBER] , [INFO] помер батько заявника [PERSON] , який на день смерті постійно проживав на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим в [ADDRESS] . Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. У відповідності до ч.ч.2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть [PERSON] у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001 року заява №25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документів як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини справи, зумовлені фактичним настанням смерті особи на тимчасово окупованій території України, відсутністю у заявника лікарського свідоцтва про смерть, встановленого діючим законодавством України форми, та неможливістю проведення державної реєстрації смерті особи, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви щодо встановлення факту смерті особи, оскільки реєстрація смерті останньої не можлива без відповідного рішення суду, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved