Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклала шлюб з відповідачем 22.05.2009 року, від якого вони мають доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Спору щодо проживання дітей та майнового спору немає. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище. Ухвалою суду від 01.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонами не подано будь-яких інших заяв, клопотань тощо. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, які наявні в матеріалах справи. Позивачка надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач заперечень проти позову не надав. Подав заяву, в якій позов визнав повністю. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22.05.2009 року Міським відділом РАЦС Миколаївського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 242, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . За час сімейного життя сторони мають неповнолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх спільних дітей, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ". Крім того, оскільки позов задоволено повністю, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved