Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 27578850 від 02 жовтня 2014 року [PERSON] належить земельна ділянка № [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4, 1232 га, яка розташована на території Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області, кадастровий номер земельної ділянки 4425482500:12:002:0015. Вказану земельну ділянку [PERSON] отримала у власність як спадщину на підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області № 433/1011/14 від 14 серпня 2014 року після смерті [PERSON]. [PERSON] на даний час є громадянкою РФ. Позивачем було викуплено у відповідачки вищезазначену земельну ділянку. Підстави для нотаріального оформлення зазначеного правочину відсутні, оскільки дане питання на даний час не врегульовано нормами чинного законодавства, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом свого майнового права. Таким чином, позивач просить визнати за ним право власності на вищезазначену земельну ділянку, що раніше належала відповідачці, яку остання набула у власність у порядку спадкування за законом. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачка до судового засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, претензій будь-якого характеру до позивача з приводу позовних вимог не має, проти задоволення позову не заперечує. Просить вказану справу розглянути без її участі. Лантратівська сільська рада Троїцького району Луганської області у судове засідання свого представника не направила, надала до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі представника. Суд, вивчивши та проаналізувавши доводи, матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 27578850 від 02 жовтня 2014 року [PERSON] належить земельна ділянка № [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4, 1232 га, яка розташована на території Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області, кадастровий номер земельної ділянки 4425482500:12:002:0015 (а.с.6). Вказану земельну ділянку [PERSON] отримала у власність як спадщину на підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області № 433/1011/14 від 14 серпня 2014 року після смерті [PERSON] (а.с.5). [PERSON] на даний час є громадянкою РФ (а.с.11). Позивачем було викуплено у відповідачки вищезазначену земельну ділянку (а.с.7). Відповідно до ч. 2 ст. 81 Земельного кодексу України іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Частиною 3 цієї ж статті Земельного кодексу України передбачено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Таким чином, положеннями Земельного кодексу України передбачено набуття іноземними громадянами та особами без громадянства права власності лише на землі несільськогосподарського призначення. Частиною 4 вищенаведеної статті Земельного кодекс України, передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, отримані в спадщину іноземними юридичними особами, підлягають відчуженню протягом одного року. Таким чином, за змістом норм Земельного кодексу України, допускається успадкування земель сільськогосподарського призначення іноземними громадянами та особами без громадянства. При цьому, успадковані земельні ділянки сільськогосподарського призначення не можуть перебувати у приватній власності осіб без громадянства або іноземних громадян та повинні бути ними відчужені. Зокрема, частиною 1 статті 145 Земельного кодексу України передбачено, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. Частиною 2 цієї ж статті зазначено, що у випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Отже, за відсутності факту добровільного відчуження іноземним громадянином чи особою без громадянства успадкованої земельної ділянки вона підлягає примусовому відчуженню. Позивачем було викуплено у відповідачки вищезазначену земельну ділянку. Згідно пункту 15 розділу X "Перехідні положення" ЗК, яким встановлено заборону купівлі-продажу або іншим способом відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, не поширюється на ці правовідносини, оскільки положення частини четвертої статті 81 ЗК є імперативним. Примусове відчуження здійснюється виключно на підставі відповідного судового рішення. Таким чином, відчуження у відповідачки зазначеної земельної ділянки, яку остання отримала у спадщину, та набуття її у власність позивачем, не суперечить нормам чинного законодавства, так як на виниклі між сторонами у даному випадку правовідносини не поширюється пункт 15 розділу X «Перехідні положення» ЗК. Лише за таких обставин буде дотримано гарантій права власності на земельну ділянку, передбачених статтею 41 Конституції України та статтею 153 ЗК, відповідачки, громадянки РФ, оскільки ніхто не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених законодавством України. З огляду на вищезазначені обставини, позивач є законним власником вищезазначеної земельної ділянки, оскільки набув її у власність з підстав, що не суперечать закону, у зв'язку з чим, на підставі вищевикладеного, ст.ст.81, 131, 145, 153 ЗК України,

Outcome: approved