Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Виклад позиції позивача. Заявниця [PERSON] з 1970 року проживає в смт. Ситківці, Немирівського району, Вінницької області. В 1976 році заявниця отримала від колгоспу «Україна» в смт. Ситківці Немиріського району житловий будинок, розміщений по [ADDRESS]Вказаний житловий будинок був наданий [PERSON] як члену колгоспу та його працівниці. Заявниця прописана у будинку та залишається зареєстрованою по сьогоднішній день та проживає у будинку. Жодних правовстановлюючих документів на дане житло [PERSON] не отримала. Заявниця [PERSON] вважає, що вона добросовісно заволоділа вказаною нерухомістю та продовжує нею відкрито, безперервно володіти, починаючи з 1976 року та по сьогоднішнй день, оскільки проживаю у вказаному житловому будинку, доглядає за ним та утримую його, здійснила поточний та капітальний ремонт. Тому такі обставини й стали підставою звернутися до суду за захистом своїх прав та визнання права власності на майно. Заяви, клопотання позивача, відповідача Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник позивача за довіреністю [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Ситковецької селищної ради, Немирівського району подав заяву про розгляд справи у відсутність представника з визнанням позову. Позовні вимоги визнає та не заперечує у задоволенні позову. Процесуальні дії у справі Відповідно до ухвали судді від 04.06.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 07.11.2018 року. В підготовчому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, суд вирішив здійснювати підготовче засідання у відсутності позивача [PERSON], представника позивача [PERSON] представника відповідача Ситковецької селищної ради враховуючи, при цьому, що відповідач заявив про повне визнання позову. Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, немає. Враховуючи, що розгляд зазначеної справи здійснюється у підготовчому засіданні у відсутності всіх учасників справи, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо право власності, яке набувається у порядку, визначеному законом, що виникло на момент його набуття права як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності. Заявниці був виділений житловий будинок як члену колгоспу "Україна" та його працівниці. На протязі всього часу проживання в будинку [PERSON] постійно сплачує комунальні послуги, за спожиту електроенергію, здійснила ремонт у будинку та доглядає його. В якості доказів позивач надала свої паспортні дані (а.с.5). Технічним паспортом підтверджується наявність житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (6-8), з висновку про вартість об'єкта нерухомого майна вбачається, що оціночна вартість житлового будинку складає 60202 гривень (12-16), довідкою Ситковецької селищної ради, Немирівського району № 02.27.1282 від 05.05.2017 року підтверджується, що [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає, ужитловому будинку по [ADDRESS] з 15.10.1976 року та по даний час(а.с.11). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за законом, і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначених у главі 24 Цивільного кодексу України (ст. ст. 328-345 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: -володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Елементи набувальної давності також передбачені статтями 335, 338, 341, 343 ЦК України, за положеннями яких після вчинення законодавчо визначених дій та зі спливом певного строку особа може набути право власності на безхазяйне майно та майно, власник якого невідомий. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Висновки суду В роз'ясненнях Міністерства юстиції України від 13.10.2011р. «Про деякі аспекти набуття права власності на об'єкти безхазяйного нерухомого майна» зазначено наступне. У випадку, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця. Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дані обставини та надані докази є підставою для набуття позивачем права власності на вищезазначений житловий будинок в порядку набувальної давності, оскільки володіння і користування будинком відбувалося позивачем більш ніж десять років. Таким чином, зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного

Outcome: approved