Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 03 березня 2020 року він сплачує аліменти в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , згідно судового наказу, виданого Лановецьким районним судом Тернопільської області від 12.03.2020 року. Із 06 липня 2020 року син проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] , і знаходиться повністю на його утриманні. Разом з тим з нього на користь відповідача продовжують стягуватися аліменти на утримання сина. Позивач вважає, що відсутні підстави для стягнення з нього аліментів, просить припинити стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] . Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Вальчук М.М. в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак на адресу суду від позивача надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги визнає. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходив із наступного. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 жовтня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області (а.с.6). Судовим наказом Лановецького районного суду від 12 березня 2020 року з позивача стягнуто аліменти в користь [PERSON] на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства, складеного 06 серпня 2020 року депутатом Лановецької міської ради в присутності свідків, зі слів свідків син [PERSON] , [INFO] , з [INFO] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] , і знаходиться на повному його утриманні (а.с.7). Судом встановлено, що на даний час неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] та повністю знаходиться на його утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 181 Сімейного Кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до п. 17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога диктується положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підставі припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Відповідно до ст.206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , не проживає з матір`ю, а фактично проживає з батьком [PERSON] , який несе витрати на його утримання, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що відпали підстави для стягнення з позивача аліментів на утримання дитини в користь відповідача [PERSON] , а тому суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення сплати аліментів. На підставі наведеного та

Outcome: approved