Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від його заробітку (доходу) щомісячно, й до закінчення її навчання в Інституті банківських технологій та бізнесу державного вищого навчального закладу «Університет банківської справи». Посилаючись на те, що їх дочка по досягненню повноліття продовжує навчатися у вищому навчальному закладі, у зв»язку з чим потребує матеріального утримання з боку відповідача як батька. В судове засіданні позивач не з»явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог з тих же підстав, просив їх задовольнити, а відповідач їх визнав, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності з визнанням позовних вимог (а.с.23). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що дочка сторін [PERSON], [INFO], починаючи з 01.09.20115 року навчається на ІІ-му курсі в Інституті банківських технологій та бізнесу державного вищого навчального закладу «Університет банківської справи» за напрямком підготовки «Міжнародна економіка» на денній формі навчання за рахунок коштів державного бюджету (а.с.7), не працює, у зв»язку з чим потребує матеріального утримання з боку відповідача як батька (а.с.8). Термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року (а.с.7). Дочка сторін проживає з позивачкою. Сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, проживають за різними адресами. До досягнення дочкою повноліття відповідач за рішенням суду зобов»язаний був сплачувати позивачці аліменти на утримання дочки (а.с.11-12). На даний час дочка [PERSON] є повнолітньою особою й продовжує навчання на ІІ-му курсі вказаного вищого навчального закладу, отримує стипендію, перебуває на утриманні матері. Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 3 статті 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Відповідно до частини 2 статті 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, й має можливість надавати своїй дочці матеріальну допомогу на час її навчання у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення нею навчання. Даний розмір аліментів є прийнятним та достатнім як для отримувача, так й для стягувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахування обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомоги. Так, судом встановлено, що дочка сторін досягла віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовжує навчання з 2015 року на ІІ-му курсі в Інституті банківських технологій та бізнесу державного вищого навчального закладу «Університет банківської справи» за напрямком підготовки «Міжнародна економіка» на денній формі навчання за рахунок коштів державного бюджету (а.с.7), потребує у зв»язку з цим у матеріальній допомозі, та наявністю у відповідача можливості надавати таку допомогу. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини 23 червня 2015 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві (а.с.1), тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1, 91, 199 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: approved