Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ в натурі частки із спільної часткової власності та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд виділити їй у приватну власність\~ житловий будинок літ «В» загальною площею\~34,9 кв.м., в тому числі житловою 21,2 кв.м., до якого входить: 1-коридор, 2-кімната, 3-кімната, 4-кухня та господарські будівлі та споруди: літня кухня літ «М», сарай літ «М1», туалет літ «Т5» із майна, що входило до складу домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування Немирівського районного нотаріального округу Науменко В.В. Р№2914, позивач являється власником 7/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . У фактичному користуванні позивача знаходиться 7/100 частин домоволодіння «В» житловий будинок, М літня кухня, М1 сарай, Т5 туалет. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками будинку. Відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Немирівською державною нотаріальною конторою 31 жовтня 1984 року Р№1692 належить 13/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями. Відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Немирівською державною нотаріальною конторою 28 травня 1987 року Р№57 належить 11/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями. Відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Немирівською державною нотаріальною конторою 28 серпня 1982 року Р№1406 належить 2/25 частини житлового будинку з господарськими будівлями. Відповідачу [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Люлько Л.М. приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу 10 березня 2005 року Р№872 належить 17/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями. Відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстровано в реєстрі №1-1052 від 21.07.2017 року державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори належить 11/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями. Відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Лєбєдєвим В.Д. приватним нотаріусом 09 вересня 2000 року Р№526 належить 16/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями. Добровільно між позивачем та відповідачами не згоди щодо виділу часток будинку в натурі, не досягнуто. Позивачем, 24.07.2021 року\~одержано висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого\~майна за №547. Відповідно до висновку, [PERSON] може бути виділено\~ житловий будинок літ «В» загальною площею\~34,9 кв.м., в тому числі житловою 21,2 кв.м. до якого входить: 1-коридор, 2-кімната, 3-кімната, 4-кухня та господарські будівлі та споруди: літня кухня літ «М», сарай літ «М1», туалет літ «Т5». За технічними показниками, 7/100 домоволодіння може бути виділено в окремий об`єкт нерухомого майна в натурі. Ухвалою Судді Немирівського районного суду Вінницької області від 13.08.2021 року прийнято позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов у повному обсязі. 31.08.2021 року від відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та 02.09.2021 року від відповідача [PERSON] надійшли заяви про визнання позову та розгляду справи без їх участі. 10.11.2021 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява, яка прийнята судом, про уточнення позовних вимог, у якій вона просить викласти позовні вимоги в наступній редакції: Виділити [PERSON] , [INFO] у приватну власність житловий будинок літ «В» загальною площею 34,9 кв.м., в тому числі житловою 21,2 кв. м., до якого входить: 1-коридор, 2-кімната, 3-кімната, 4-кухня та господарські будівлі та споруди: літня кухня літ «М», сарай літ «М1», туалет літ «Т5» із майна, що входило до складу домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] . Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Згідно ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1ст.13\~ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною 1статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76-80 ЦПК України. У відповідності до ч.1, ч.2ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування Немирівського районного нотаріального округу Науменко В.В. Р№2914, позивач являється власником 7/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до довідки, виданої бюро технічної інвентаризації № 730 від 22 жовтня 2021 року, домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] у відповідних частках належить позивачу та відповідачам. Згідно\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам па праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до частин 1, 2, 3статті 358\~ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно частини 1статті 364\~ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно\~ст. 367 ЦК України\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст.\~364\~ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1117 від 08 грудня 2010 року "Про Ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них". Порядок проведення таких робіт та розрахунок часток визначається Інструкцією щодо Проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом МЖКГ України від 18 червня 2007 року № 55. Згідно роз`яснень, викладених в п.п. «а» п.12, п.14постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 р. № 20 « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»тап.п.6,7\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~від 04.10.1991\~р.\~№ 7\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства,\~що регулює\~право приватної\~власності громадян\~на житловий\~будинок» про\~те,\~що при\~поділі будинку в натурі, що є спільною частковою власністю, суди повинні мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або за технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири, які відповідають розміру їх часток у приватній власності. Зазначеними нормами передбачено, що поділ (виділ частки) майна, що є об`єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників. Виходячи зі змісту цих норм, поділ (виділ частки) є можливим якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку. Для виділу частки із спільного нерухомого майна повинна бути технічна можливість. Насамперед це означає, що частка яка виділяється повинна бути реально окремим об`єктом нерухомого майна. При цьому частка яка залишається у іншого власника (власників) має також бути окремим об`єктом нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України, тобто, з певної точки зору при будь-якому виділі частки з нерухомості, завжди відбувається поділ цієї нерухомості на два самостійних об`єкта. Позивачем 24.07.2021 року\~одержано висновок щодо технічної можливості поділу в натурі частки з об`єкта нерухомого\~майна за № 547 від 24.07.2021.Відповідно до висновку, позивачеві може бути виділено\~наступні приміщення: 1-коридор, 2-кімната, 3-кімната, 4-кухня, (житловий будинок літ «В») літня кухня літ «М», сарай літ «М1», туалет літ «Т5». За технічними показниками, 7/100 частини домоволодіння може бути виділено в окремий об`єкт нерухомого майна (а.с.18). Відповідачі\~\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] позов визнали. Відповідно до ч. 1, 4ст.\~206\~ЦПК України позивач\~може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем Згідно з ч. 1ст. 82 ЦПК України,\~обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, враховуючи визнання відповідачами позову, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved