Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги мотивувала тим, що рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 03.02.2016 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дочок [PERSON] і [PERSON], батьками яких вони являються, в твердій грошовій сумі 600 грн. щомісячно, починаючи з 20.01.2016 до досягнення дітьми повноліття. На сьогоднішній день позивачу недостатньо коштів для мінімального забезпечення потреб сімї. У звязку з цим, [PERSON] просила змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання дочок та стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з дати подання заяви і до їх повноліття. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 13.03.2018 було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач копію ухвали та доданих до неї матеріалів отримав 15.03.2018. 04.04.2018 до суду надійшов відзив [PERSON], який направлено 30.03.2018. В відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що він не має змоги надавати збільшену матеріальну допомогу через витрати для підтримання його здоров'я, оскільки має діагноз - гіпертонічна хвороба ІІ ступеня. Аліменти виплачує кожного місяця, а також надає дітям додаткову матеріальну допомогу (поповнення мобільного рахунку, придбання одягу, поїздки на відпочинок). Підстав для збільшення розміру аліментів, на думку відповідача не має. Також, 04.04.2018 від [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом відповідача. Дане клопотання не містить обгрунтувань та доказів поважності пропуску відповідачем п'ятиденного строку для звернення із таким клопотанням, як того вимагають положення ч.ч. 4,5 ст. 277 ЦПК України та ухвала від 13.03.2018. Відтак, у судді відсутні законні підстави для задоволення вказаного клопотання. [PERSON] 06.04.2018 подала відповідь на відзив, де зазначила, що відповідач вказує про те, що він справно сплачує аліменти та несе додаткові витрати на дітей, однак це не відповідає дійсності. У останнього була наявна заборгованість по сплаті аліментів, однак після винесення постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України він сплатив 7 тисяч грн. Відповідач допоміг закупити дітям канцтовари на початок навчального року, про що позивач дала розписку на суму 1200 грн. про звільнення від сплати аліментів на один місяць. Копія відповіді на відзив направлена відповідачу 06.04.2018. [PERSON] в десятиденний строк заперечень на відповідь на відзив до суду не направив, а тому суд вважає за можливим винести рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що сторони з 01.10.2000 перебувають у шлюбі (а.с. 4). Сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-КЕ № 119365 від 21.11.2003 та серії 1-КЕ № 119366 від 21.11.2003 (а.с. 5). Доньки проживають з позивачем, що підтверджується довідкою Наркевицької селищної ради № 90 від 21.02.2018 (а.с. 7). Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 03.02.2016, яке набрало законної сили 16.02.2016, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 20 січня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 6). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України в редакції чинній на час стягнення з відповідача аліментів). Відповідно до ст. 182 СК України (в редакції чинній на час стягнення з відповідача аліментів) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я стягувача чи боржника та в інших випадках, передбачених СК України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 до Сімейного кодексу України внесено зміни, якими встановлено мінімальний розмір аліментів на одну дитину у розмірі не меншому, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 192 СК України, окремою підставою для зміни розміру аліментів є інші випадки, передбачені цим Кодексом. Отже, законодавче підвищення мінімального розміру аліментів, які мають стягуватися на дитину, є самостійною підставою для зміни їх розміру. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України (зі змінами внесеними Законом від 17.05.2017 №2037-VIII), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] є підставним та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути 704 гривні 80 копійок судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved