Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину звернулась [PERSON] До початку судового розгляду позивач збільшила позовні вимоги та просить суд стягнути ще і на її користь з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку до досягнення дитиною трьохрічного віку. В судовому засіданні позивач розмір позовних вимог про стягнення аліментів на неповнолітню дитину збільшила, зменшувала. Суду пояснила, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2015 року від якого мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. На даний час відповідачем подано до Рівненського міського суду позов про розірвання шлюбу. Їх спільний з відповідачем син перебуває на її повному утриманні. Однак враховуючи те що на даний час вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, її доходу недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення дитини, зважаючи на ріст цін у всіх сферах життя. Відповідач не має іншої родини, інших дітей чи батьків, які потребують обов'язкового утримання. Тому, остаточно просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її користь в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином трьох років. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2015 року. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 27 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 червня 2015 року, про що складено відповідний актовий запис №705. Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON] Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 22 червня 2017 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №1524. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що малолітній син сторін проживає з матір'ю, яка на даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, а також те, що відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved