Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

В січні 2016 року Орган опіки та піклування звернувся до суду із позовом до [PERSON]. про позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів на його утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу на користь державного закладу, де буде перебувати дитина. Зазначені вимоги, підтримані представником позивача в судовому засіданні, обґрунтовуються посиланням на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідач позов не визнала. Просить відмовити в позові і «надати їй можливість забезпечити дитині належні умови для утримання та виховання». Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Судом встановлено, що відповідач є матір'ю малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відомості про батька дитини записані зі слів матері, у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України. Рішенням Семенівського районного суду від 20 липня 2012 року [PERSON] позбавлена батьківських прав по відношенню до старшої дитини - доньки [PERSON] [INFO] (а.с. 28) Відповідач перебуває на обліку в службі у справах дітей через незадовільне виконання батьківських обов'язків по відношенню до другої дитини. Через відсутність постійного місця проживання, роботи, схильності матері до асоціальної поведінки /під час інспектування сім'ї [PERSON] була виявлена проживаючою в непридатному для проживання помешканні разом з чоловіком, що раніше відбував покарання у вигляді позбавлення волі за вчинення умисного злочину/. Згідно із актом обстеження житлово-побутових умов /а.с. 14/ будинок, де проживає [PERSON], не має електрики, газу та води, житло знаходиться в антисанітарному стані, руйнується одна із зовнішніх стін будинку. Сім'я не має постійного джерела доходів. Інспектування сім'ї проводилось неодноразово, і кожного разу під час обстеження житлово - побутових умов помешкання, де проживає відповідач, санітарно-гігієнічні умови визнавались жахливими та непридатними для проживання дитини. Під час неодноразових патронажів відповідачу надавались рекомендації щодо тимчасового влаштування дитини до державного дитячого закладу задля надання можливості останній поліпшити житлово-побутові умови та забезпечити дитині належні умови для проживання, на що відповідач /згідно із представленими даними/ « щоразу реагує категоричною відмовою, поводить себе дуже агресивно, вважає, що всі їй зобов'язані, помиляються відносно неї та членів її сім'ї» (а.с. 16-17). З моменту народження дитина протягом трьох тижнів знаходилась на виходжуванні у відділенні інтенсивного виходжування та реабілітації новонароджених ПОДКЛ, після чого була переведена до дитячого відділення Комсомольської ЦМЛ. Згідно із повідомленням начальника управління охорони здоров'я Комсомольської міської ради (а.с. 27) протягом перебування дитини у відділенні мати лише один раз відвідала відділення, до дитини не зайшла, оскільки перебувала в стані алкогольного сп'яніння. Відповідач власного житла не має. Проживає разом із чоловіком та його матір'ю в непридатному для проживання будинку за адресою: с. Кияшки, вул.. Полтавська,7, за місцем проживання характеризується, як особа, схильна до вживання алкогольних напоїв (а.с. 26), аналогічна характеристика надана Семенівською райдержадміністрацією за попереднім місцем проживання відповідача (а.с. 13). Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного: Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" при вирішенні спорів про дітей суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Відповідно до ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є санкцією за протиправну, винну поведінку батьків і є одним з видів юридичної відповідальності. Вирішуючи спір в контексті роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України, суд одночасно виходить з тієї позиції, що позбавлення батьківських прав насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини. Провівши аналіз представлених по справі доказів, суд дійшов остаточного висновку, що факт ухилення відповідачем від виконання батьківських обов'язків по вихованню сина знайшов своє підтвердження в суді. Ситуація, що стала причиною постановки сім'ї на облік в якості неблагополучної, не змінилась на час розгляду справи в суді. Відповідач до теперішнього часу не має житла, для дитини не створені елементарні умови для проживання. Байдужим є також відношення матері до дитини - попри тривалу роз'яснювальну та мотиваційну роботу, проведену із [PERSON] відповідними державними службами, відповідач не визнає існування проблеми, не усвідомлює своєї відповідальності щодо виконання батьківських обов'язків, вважає певну негативну поведінку нормою. Основні рекомендації Комсомольського міського ЦСССДМ щодо обстеження у лікаря - нарколога та створення належних житлово-побутових умов для проживання дитини відповідачем так і не бути виконані, внаслідок чого рішенням виконкому Комсомольської міської ради від 21 січня 2016 року в зв'язку з невиконанням відповідачем батьківських обов'язків, що становлять безпосередню загрозу життю та здоров'ю дитини, малолітній [PERSON] був відібраний у своєї матері - [PERSON] та влаштований до Кременчуцького спеціалізованого будинку дитини (а.с. 18) Згідно з наданим висновком, орган опіки та піклування м. Комсомольська, виходячи з інтересів малолітньої дитини, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до сина в зв'язку з ухиленням нею від обов'язків по його вихованню (а.с. 4-5). Отже, оцінивши всі зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що ухилення від виконання батьківських обов'язків з боку [PERSON].. є актом її свідомої поведінки, що відповідно до ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав та задоволення позову. Вирішуючи питання щодо вимоги про стягнення аліментів, суд,

Outcome: approved