Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернулася з уточненими позовними вимогами [PERSON] до [PERSON], посилаючись на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON], [INFO], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді 41/50 частки домоволодіння [ADDRESS] та 41/50 частки земельної ділянки за цією ж адресою площею 0,0455 га, кадастровий номер [NUMBER], а також автомобіля [NUMBER]. Мати при житті часто хворіла з 05.11.2004 року по час смерті, постійно потребувала стороннього допомоги. Відповідач як дочка знала про це, мала можливість її надавати, була зобов'язана надавати матері допомогу, але свідомо не робила цього і тому має бути позбавлена права на спадкування. Позивач же є донькою померлої [PERSON] та спадкоємцем першої черги. Просить суд усунути [PERSON], [INFO] від права на спадкування після [PERSON], померлої [INFO] року, визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 41/50 частину житлового будинку загальною площею 69,7 кв.м, житловою площею 37,2 кв.м, позначеного літерою А-1, гаражу літ. Б, вбиральні літ. В, лазні літ. Д, сараю літ. Е, огорожі № 1-3, колодязю № 4 та 41/50 частку земельної ділянки площею 0,0455 га, кадастровий номер [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], визнати за позивачем право власності на автомобіль [NUMBER]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Мізюк С.В. позовні вимоги підтримали повністю, прохали їх задовольнити. [PERSON] додатково вказала, що з 2004 року її мати тяжко захворіла, постійний догляд за нею до смерті здійснювала позивач. Про стан здоров'я матері була сповіщена відповідач, яка також є її дочкою та проживає за межами України. Проте ніякої допомоги матері вона не надавала. Мати була визнана інвалідом 1 групи та потребувала такої допомоги. При житті мати у 2005 році склала заповіти на сусідку [PERSON], яка після смерті матері відмовилася від прийняття спадщини. Також мати склала заповіт на відповідача [PERSON] З часу смерті матері у 2009 році по теперішній час користується спадковим майном та утримує його позивач. Відповідач [PERSON] подала до суду нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] ( а. с. 62). Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивача та проживає по [ADDRESS] Її відомо, що в будинку [ADDRESS] проживала [PERSON], яка важко хворіла, була інвалідом 1 групи, страждала на захворювання нирок, проходила діаліз, потребувала постійної сторонньої допомоги, за нею доглядала з листопада 2004 року по день смерті [INFO] року дочка [PERSON] Інша дочка [PERSON] за вказаною адресою не проживала, допомоги та догляду за [PERSON] не здійснювала. Похованням матері займалася [PERSON], яка на той час підробляла та отримувала пенсію по втраті годувальника після смерті батька. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з 2001 року знає позивача та відповідача та їх матір [PERSON] Остання страждала онкологічним захворюванням та тяжко хворіла, догляд за нею здійснювала лише дочка [PERSON] Інша дочка [PERSON] приїжджала до матері приблизно раз на два роки на кілька днів. По день смерті за [PERSON] здійснювала догляд та надавала усіляку допомогу її дочка [PERSON] Інша дочка [PERSON] ніякої допомоги матері не надавала, з нею не проживала. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті 13,41 Конституції України). Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є дочками [PERSON], померлої [INFO] року, що підтверджено відповідними свідоцтвами про народження та укладення шлюбів (а. с. 5-6,11-13) [PERSON] померла [INFO] року у віці 54 років, про що в книзі реєстрації смертей 28.09.2009 року було зроблено відповідний актовий запис № 1534 у відділі РАЦС по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області та видано свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] (а. с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 41/50 частки житлового будинку загальною площею 69,7 кв.м (житловою площею 37,2 кв.м), з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] а саме: житлового будинку, позначеного літерою А-1, гаражу літ. Б, вбиральні літ. Г, лазні літ. Д, сараю літ. Є, огорожі № 1-3, колодязю № 4, вартістю 58138,00 грн., 41/50 частки земельної ділянки площею 0,0455 га, кадастровий номер [NUMBER], вартістю 18286,00 грн., автомобіля [NUMBER], вартістю 40082,00 грн. (а. с. 34-57,101-104). Зазначена вище частка житлового будинку зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.03.1986 року, реєстр. № 1-1098, посвідченого державним нотаріусом нотаріальної контори Тюменської області, зареєстрованої Слов'янським БТІ (реєстр. № 8775 в книзі 32а стор. 146), 41/50 частка земельної ділянки належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на землю [NUMBER], автомобіль [NUMBER] належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER], виданого МРЕВ ДАІ м. Слов'янська 16.04.2003 року (а. с. 15-18,100). Вартість спадкового майна визначена наступними доказами, наданими суду. Відповідно до звіту з незалежної оцінки майна від 29.04.2016 року, проведеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], вартість 41/50 частки жилого будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS] складає 58138,00 грн. (а. с. 34-46). Відповідно до звіту про визначення експертної грошової оцінки земельної ділянки від 29.04.2016 року, проведеного ТБ «Євгенія Сервіс», вартість 41/50 частки земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 0,0455 га по [ADDRESS] складає 18286,00 грн. (а. с. 47-57). Відповідно до висновку № 106 від 18.05.2016 року експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу (ФОП [PERSON].), ринкова вартість наданого для дослідження транспортного засобу автомобіля ВАЗ-21043, реєстраційний номер [NUMBER] складає 40082,00 грн. (а. с.101-103). Відповідно до пріоритетності волі особи, спадкування за заповітом поставлене на перше місце серед видів спадкування. Право на спадкування спадкоємці за законом одержують лише за відсутності заповіту або визнання заповіту в цілому чи окремого його розпорядження недійсним; неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом; усунення від права на спадкування спадкоємців за заповітом; не охоплення заповітом усієї спадщини, тобто право на спадкування мають особи, визначені у заповіті ( ст. 1223 ЦК). При житті [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла усе своє майно [PERSON], заповіт був посвідчений 19.07.2005 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Соболєвою В.Л, № в реєстрі 2503 (а. с. 94), 28.11.2005 року [PERSON] заповіла [PERSON] належний її автомобіль ВАЗ 21043, 2002 року випуску, р.н. [NUMBER], заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Паращук О.А., № в реєстрі 7396 (а. с. 94 звор.). Першою Слов'янською державною нотаріальною конторою 15.01.2010 року було заведено спадкову справу № 26/2010 за заповітами від 19.07.2005 року та від 28.11.2005 р., заяви про прийняття спадщини подали [PERSON] про прийняття спадщини, [PERSON] про прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом [PERSON] в установлений законом шестимісячний строк спадщину не прийняла, подала 19.01.2012 року нотаріусу заяву про те, що не буде звертатися до суду із заявою про надання додаткового строку на прийняття спадщини (а. с. 67-87). Статтями 202, 203 СК України встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними. Відповідно до ст. 172 Сімейного Кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] за результатами повторного огляду МСЕК від 05.11.2007 року є інвалідом першої групи безстроково, визнана такою, що потребує постійного стороннього догляду, що підтверджено довідкою Серії ДОН-05 № 075027 від 05.11.2007 року (а. с. 10). З пояснень позивача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні вбачається, що відповідач [PERSON], яка є дочкою спадкодавця [PERSON], при житті останньої не надавала матері матеріальної допомоги, не піклувалася про неї, доказів протилежного суду не надала, хоча спадкодавець через тяжку хворобу була у безпорадному стані. Вказані вище обставини також підтверджуються відповідним актом від 19.05.2016 року, складеного комісією та затвердженого головою квартального комітету мікрорайону «Словважмаш» (а. с. 105). Відповідно до ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом повнолітні діти, а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця. Відповідно до правових позицій, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» усунення від права на спадкування спадкоємців за законом та за заповітом можливе виключно на підставі рішення суду. Суд при вирішенні справи про усунення від спадкування повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Таким чином, надані та досліджені в судовому засіданні письмові докази, показання свідків та позивача в судовому засіданні у своїй сукупності свідчать про те, що відповідач [PERSON] ухилялася від надання спадкодавцеві [PERSON] допомоги, яка перебувала в безпорадному стані через інвалідність та потребувала допомоги відповідача, остання мала можливість її надати, а тому позовні вимоги в частині усунення від права на спадкування відповідача [PERSON] після смерті [PERSON] підлягають задоволенню. Оскільки спадкоємець [PERSON] підлягає усуненню від права на спадкування, а інший спадкоємець за заповітом [PERSON] в установлений законом шестимісячний строк не прийняла спадщину, 19.01.2012 року подала до нотаріальної контори заяву про те, що не буде звертатися до суду із заявою про надання додаткового строку на прийняття спадщини, то в даному випадку має місце спадкування за законом. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON], яка в установлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], що вбачається з матеріалів спадкової справи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов'язків ( спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємцям). Ст. 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права й обов'язки спадкодавця, які не припинилися в момент його смерті. Згідно ст. 216 Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 20\\5 від 03.03.2004р., нотаріусові для одержання свідоцтва про право на спадщину необхідно надавати правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавця й витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування. В той же час, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування " при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи обґрунтованої відмови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (п. 24). Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Статтею 131 ЗК України передбачено право громадян України набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до п. 22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004р. (із змінами, внесеними згідно з постановою ПВС України №2 від 19.03.2010р.), відповідно до ст. 1225 ЦК України і ст. 131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З повідомлення Першої Слов'янської державної нотаріальної контори вбачається, що після померлої [PERSON] відкрита спадщина за заповітами, станом на час розгляду справи свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Таким чином, з пояснень позивача вбачається, що оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок, земельну ділянку та автомобіль спадкодавцем втрачені, отримати дублікати немає можливості. За таких обставин позивач позбавлена можливості надати нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 3.3 листа за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до Цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] в установленому законом порядку прийнято спадщину за законом після померлої [INFO] року [PERSON] та позивач фактично стала власником спадкового майна за законом, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved