Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про поділ спільної сумісної власності подружжя - квартири [ADDRESS] та визнання права власності на зазначену квартиру. Позов обґрунтований такими обставинами. 30.04.1993 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], у 1996 році батьки подарували їй трикімнатну квартиру за адресою [ADDRESS], в якій вона була зареєстрована з 05.01.1996 року, та як зазначає позивач, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. В подальшому, у травні 2000 року позивач продала належну їй квартиру та 23.05.2000 року на підставі договору купівлі продажу № 25483 зареєстрованого на Одеській товарній біржі було придбано рівноцінну трикімнатну квартиру за адресою [ADDRESS], яка була зареєстрована на ім'я відповідача - [PERSON] Однак, як зазначає позивач, спірна квартира була придбана цілком за кошти від продажу квартири, розташованої за адресою [ADDRESS], яка була подарована позивачу її батьками, тобто є її особистою власністю. В судовому засіданні 21.08.2014 року позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд визнати за позивачем право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідач позов визнав частково, та просив позивача компенсувати його частку в спільному майні подружжя, посилаючись на те, що дійсно квартира за адресою [ADDRESS] була подарована позивачу її батьками, але за квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] було доплачено спільно сімейними грішми, та в зазначеній квартирі було зроблено ремонт та встановлено вбудовані меблі та техніку теж за спільні кошти. За клопотанням позивача судом було надано час для вирішення питання щодо компенсування частки у спільному майні подружжя, то об'явлено перерву у судовому засіданні. У судовому засіданні 26.08.2014 року позивачем було надано до суду розписку, зі змісту якої вбачається, що позивачем, [PERSON] компенсовано відповідачу [PERSON] його частку у спільному сімейному майні. [PERSON] у судовому засіданні підтвердив той факт що йому компенсовано частку у спільному сімейному майні, та він не заперечує проти визнання права власності на квартиру [ADDRESS] за позивачем [PERSON] Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Правовідносини між сторонами виникли внаслідок здійснення права спільної сумісної власності подружжя та регулюються Главою 8 СК України. Як встановлено в судовому засіданні, та визнано сторонами у справі, 30 квітня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. 23 травня 2000 року подружжя придбало квартиру [ADDRESS] на підставі договору № 26438, зареєстрованому на Одеській товарній біржі, який було укладено між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої. 07 червня 2000 року право власності на спірну квартиру було зареєстровано за відповідачем в ОМБТІ та РОН за № 66-стр.92-кн. 350пр. Таким чином судом встановлено, що квартира [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано за [PERSON] є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 липня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано. В судовому засіданні сторонами було визнано той факт, що спірна квартира придбалась в основному за кошти від продажу квартири за адресою [ADDRESS], яка була подарована позивачу її батьками та була її власністю в розумінні ст. 24 КпШС України, який діяв на час укладення договору дарування вказаної квартири. Разом із цим, сторонами й визнано той факт, що хоч і спірна квартира була придбана у шлюбі в основному за особисті кошти позивача, які вона отримала від продажу подарованої їй квартири, але доплата, ремонт та побутова техніка, меблі були придбані за сумісні кошти подружжя. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сторони домовились про компенсацію відповідачу [PERSON] замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, яка полягає у визнаної сторонами доплати при купівлі та ремонту квартири [ADDRESS], яка за згодою сторін становить 200 000 гривень та виплачена позивачем відповідачу до ухвалення рішення, що підтверджується розпискою, яка зберігається у матеріалах справи. П.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Так квартира за адресою [ADDRESS] хоч і була придбана у шлюбі в основному за особисті кошти позивача, які вона отримала від продажу подарованої їй квартири, але доплата, ремонт та побутова техніка, меблі були придбані за сумісні кошти подружжя, тому в цієї частині підлягає компенсуванню за згодою відповідача в розмірі 200 000 гривень. При таких обставинах суд вважає належним способом захисту права позивача шляхом визнання за нею права особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved