Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому зазначила, що 17 листопада 2007 року вона уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований Виконавчим комітетом Дриглівської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, про що зроблено актовий запис №3. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Позов мотивувала тим, що з чоловіком не підтримують подружніх стосунків, втратили почуття любові один до одного. Спільне господарство з відповідачем не ведуть, проживають окремо з грудня 2013 року, переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам її та доньки. На підставі вищезазначеного позивач просила розірвати шлюб та стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, зазначила, що відповідач працює неофіційно будівельником та отримує дохід близько 15000,00 грн., проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду справи за наявними в матеріалах справи документами. Заслухавши пояснення позивача та її представника, розглянувши подані документи і матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 17 листопада 2007 року виконавчим комітетом Дриглівської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] до [PERSON], актовий запис №3 (а.с.10). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. З пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, через що позивач відмовляється від примирення. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі, стягнувши з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 06.05.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За подання до суду позовної заяви в частині позову про розірвання шлюбу позивачем сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн, що підтверджено документально і який підлягає стягненню на її користь з відповідача. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави, що складаються з судового збору розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати

Outcome: approved