Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, факту народження нею [INFO] у м.Мальме Королівства Швеції живої дитини жіночої статі (дівчинки) - [PERSON] . Вимоги заяви обґрунтовуються тим, що у травні 2001 року [PERSON] , яка на той час мала дівоче прізвище [PERSON] , в`їхала на територію Королівства Швеції, будучи вагітною та перебуваючи у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] , у медичному закладі м.Мальме Королівства Швеції 21.05.2001 народила дівчинку, при цьому, поступаючи до вказаного медичного закладу, вона була записана [PERSON] , хоча фактично мала прізвище [PERSON] . Через деякий час вона разом з народженою дитиною виїхала до Королівства Бельгія, де припинила шлюбні відносини з [PERSON] . У 2003 році вона разом з дитиною - дочкою, народженою [INFO] у м.Мальме Королівства Швеція, яку вона назвала [PERSON] , була депортована до України та прибула до місця свого постійного проживання до смт.Безлюдівка Харківського району Харківської області. Дочка [PERSON] . [PERSON] перебувала на обліку у Безлюдівській поліклініці, відвідувала та закінчила загальноосвітню школу. [PERSON] зверталась до органів ДРАЦС з документами про реєстрацію народження дитини, проте у проведенні такої реєстрації їй було відмовлено. В судовому засіданні заявниця [PERSON] вимоги поданої заяви підтримала в повному обсязі та пояснила, що [PERSON] дійсно є її дочкою, яку вона народила у м.Мальме Королівства Швеція. На момент народження дитини [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебувала, мала дівоче прізвище [PERSON] , підтримувала фактичні шлюбні стосунки з [PERSON] , з яким, будучи вагітною, по туристичній путівці 09 травня 2001 року виїхала в Королівство Швеція. У вказаній країні вони нелегально залишились, намагаючись отримати статус біженців та дозвіл на проживання. [INFO] вона у лікарні м.Мальме народила дівчинку. При цьому при поступленні до лікарні [PERSON] назвав її [PERSON] , оскільки планував створити з нею сім`ю та фактично вони сім`єю і проживали. У лікарні заявниці видали довідку про народження дитини. [PERSON] займався збором документів для легалізації їх перебування на території країни, проте у нього нічого не вийшло, і у 2002 році вони з простроченими документами автомобілем нелегально виїхали до Королівства Бельгія, де [PERSON] з будинку не виходила і займалась доглядом за дитиною. Приблизно через один місяць проживання у Королівстві Бельгія [PERSON] посадили до в`язниці, після чого вона, не маючи жодних документів, звернулась до міграційної служби. Після цього було встановлено її особу, вона разом з дитиною була поміщена до табору, де утримувались особи, що перебували у Королівстві Бельгія нелегально, і наприкінці лютого чи на початку березня 2003 року її з дитиною було депортовано в Україну. Увесь цей час будь-яких документів, що підтверджували її особу чи особу її дитини, у [PERSON] не було. По поверненню в Україну вона відновила власні документи, що посвідчують її особу, проте документів на дитину у неї не було. Вона зверталась до органів ДРАЦС, а також до сільради, проте питання документування факту народження дитини так і не було вирішене. У цей час її нині покійна мати принесла довідку про реєстрацію її дочки [PERSON] , яку вона іменувала [PERSON] , надавши їй своє власне по батькові, громадянкою України. На підставі цієї довідки, за відсутності свідоцтва про народження, дитину поставили на облік до місцевої поліклініки та пізніше прийняли до школи. Увесь час, як пояснила [PERSON] , від народження дочки і дотепер, [PERSON] проживала з нею, заявниця піклувалась про неї, забезпечувала усім необхідним, турбувалась про її фізичний та духовний розвиток та виконувала щодо неї усі батьківські обов`язки. Колі [PERSON] виповнилось 16 років, вони звернулись до компетентних органів з метою отримання дитиною паспорту громадянина України. Після звернення їм стало відомо, що довідка про реєстрацію [PERSON] громадянкою України є підробленою, у базі даних громадян України відомості про неї були відсутні, і така довідка компетентними органами України не видавалась. Звідки цю довідку взяла її мати, заявниці невідомо, на даний час її матір померла і встановити ці обставини вона позбавлена можливості. Відтак, у видачі паспорта громадянина України її дочці [PERSON] було відмовлено. З того часу вона неодноразово зверталась до різних органів з метою вирішення питання видачі [PERSON] документу, що посвідчує особу. Проте органи ДРАЦС відмовили у реєстрації народження дитини через брак підтверджуючих документів спорідненості її та [PERSON] , при цьому співробітниками вказаного органу їй було роз`яснено про необхідність встановлення факту народження дитини в судовому порядку. За відсутності вчинення актового запису про народження, відсутня можливість отримання [PERSON] будь-яких документів. Відтак, у вже дорослої дитини відсутні свідоцтво про народження, паспорт громадянина України та інші документи, що і стало підставою для звернення до суду з даною заявою. Представник заявниці адвокат Єршов Р.В. в судовому засідання вимоги поданої заяви підтримав в повному обсязі та з викладених у ній підстав просив суд встановити відшукуваний факт, оскільки будь-яким іншим чином він встановлений бути не може, і усі позасудові можливості національного законодавства вичерпані. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) до суду не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду заяви [PERSON] , керівник вказаного органу подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника, щодо вирішення вимог заяви покладався на розсуд суду. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала вимоги та пояснення [PERSON] , повідомивши, що увесь час від свого народження, який вона пам`ятає - приблизно з трьох років, вона проживала разом з [PERSON] та вважала її своєю матір`ю, а заявниця її - своєю дочкою. Від [PERSON] [PERSON] відомі обставини її народження [INFO] в м.Мальме Королівства Швеції, а також усі інші обставини їх перебування за кордоном у перші роки життя [PERSON] [PERSON] пояснила, що на даний час будь-яких документів, що посвідчують її особу, крім атестату про закінчення школи, вона не має, на даний час перебуває у фактичному шлюбі, який зареєструвати також немає можливості через брак документів, що посвідчують її особу, і у цьому шлюбі у неї вже народилась дитина. Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області, [PERSON] , [INFO] , 22.04.2017 уклала шлюб з [PERSON] , отримавши після його реєстрації прізвище [PERSON] . Отже, суд переконався, що заявниця [PERSON] до укладення шлюбу мала прізвище [PERSON] . З медичного висновку ЛКК № 296 від 22.01.2003 вбачається, що [PERSON] , 1980 р.н., перебувала на обліку по вагітності з 15.11.2000 по 04.05.2001 з діагнозом: вагітність 14-15 тижнів (на кінець періоду - 38-39 тижнів). Як вбачається з пологової медичної картки Гінекологічної клініки MAS м.Мальме Королівства Швеція від 26.05.2001, перекладеної з шведської на українську мову перекладачем Бюро перекладів «Translation Agency Ubersetzungsburo Interkolo» Бондаренко М.В., [INFO] [PERSON] , яка поступила до вказаного медичного закладу з установи державного міграційного управління Швеції о 10:00 год. з причини «Дострокові пологи 37 тижнів +», об 11:11 год. того ж дня народила живу дитину жіночої статі. Аналогічні відомості містяться і у Свідоцтві про вагітність для лікарняної каси, виданому Гінекологічною клінікою MAS м.Мальме Королівства Швеція 21.05.2001, перекладеному з шведської на українську мову перекладачем Бюро перекладів «Translation Agency Ubersetzungsburo Interkolo» Бондаренко М.В. Свідок [PERSON] показала, що з [PERSON] вони дружать зі шкільних років, і свідкові відомо, що її подруга [PERSON] у 2000-х роках зустрічалась з [PERSON] , який є батьком дочки [PERSON] , заявниця та [PERSON] планували одружитись. У травні 2001 року, будучи вагітною, незадовго до народження дитини, її подруга [PERSON] разом з [PERSON] поїхали за кордон, де [PERSON] народила дочку, з якою повернулась до України, коли дитині був один рік сім місяців. Свідкові відомо, що під час народження дитини [PERSON] повідомив у медичному закладі прізвище [PERSON] як [PERSON] , хоча насправді у шлюбі вони не перебували і її прізвище на час народження дитини було [PERSON] . Увесь цей час вони з [PERSON] спілкувались, листувались, заявниця надсилала фотографії своєї дитини, а по приїзду чоловік [PERSON] став хресним батьком [PERSON] . По поверненню [PERSON] в Україну вони постійно спілкуються, і свідок спостерігала, як [PERSON] росла, а [PERSON] ростила та виховувала її. Свідок пояснила, що увесь час відносини між ними були як матері та дочки. Аналогічні за змістом показання надала і свідок [PERSON] , яка є рідною тіткою [PERSON] . Наявність між [PERSON] та [PERSON] відносин як матері та дочки протягом останніх семи років підтвердив також свідок [PERSON] , який підтримує з [PERSON] фактичні шлюбні стосунки. Свідок пояснив, що через відсутність у Діани документів вони позбавлені можливості зареєструвати шлюб та народження у 2021 році їх сина. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] вона знає з 2003 року, у то час заявниця спільно проживала без укладення шлюбу з братом свідка. Разом з ними проживала і маленька дочка [PERSON] . Зі слів [PERSON] свідкові відомо, що [PERSON] вона народила у Швеції. Суду надано також медичні документи - Історію розвитку дитини [PERSON] , [INFO] , що велась Безлюдівською поліклінікою. З довідки Безлюдівської селищної ради від 20.02.2019 вбачається, що [PERSON] дійсно проживає в [ADDRESS] , разом з дочкою - [PERSON] , [INFO] , згідно акту депутата по округу № 24 від 14.02.2019. Як вбачається з Атестату про повну середню освіту серії [NUMBER] від 23.06.2018, [PERSON] у 2018 році здобула повну загальну освіту у Васищевській ЗОШ І-ІІІ ступенів Харківської районної ради Харківської області. З характеристики [PERSON] від 20.02.2019, наданої Безлюдівською ЗОШ І-ІІІ ступенів Харківської районної ради Харківської області, вбачається, що мати дитини - [PERSON] приділяла належну увагу вихованню дочки та підтримувала постійний зв`язок зі школою. З довідки Безлюдівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Харківської районної ради Харківської області № 01-21/80 від 20.02.2019 вбачається, що [PERSON] , 2001 р.н., дійсно навчалась у вказаному навчальному закладі з 01.09.2007 по 12.03.2018, коли згідно з наказом №03-у була відрахована зі списку учнів 11 класу у зв`язку з переходом на навчання у 12 класі за заочною формою навчання до Васищевської ЗОШ І-ІІІ ступенів Харківської районної ради Харківської області. З наданих заявницею фотографій, виконаних протягом 2001-2009 років, вбачається, що протягом зазначеного періоду [PERSON] піклувалась про [PERSON] , виконувала щодо дитини батьківські обов`язки, забезпечуючи її розвиток та оздоровлення, возила дитину на відпочинок, вони спільно приймали участь в урочистостях. Як вбачається з висновку експерта № 103-225-2021 від 29.09.2021, молекулярно-генетичним дослідженням зразків крові [PERSON] та [PERSON] було встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного материнства [PERSON] відносно особи, яку заявник іменує [PERSON] , складає величину не менш ніж 99,9 %, що за вимогами Другого Міжнародного Симпозіуму з Ідентифікації людини означає, що біологічне материнство вважається доведеним. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд вважає вищезазначений висновок експерта за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи достатнім доказом походження особи, яку заявниця іменує [PERSON] , від матері [PERSON] , зважаючи на додержання передбаченого ст.ст.102-104, 107-108 ЦПК України процесуального порядку отримання вказаного доказу, а також додатково вжиті заходи з метою забезпечення направлення судовим експертам достовірних зразків для експертизи - відібрання крові у [PERSON] та [PERSON] із застосуванням відеозапису, що надає можливість однозначної ідентифікації цих осіб. Відтак, під час судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] є біологічною матір`ю особи, яку вона іменує [PERSON] . Згідно зі ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Як передбачено у ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Вирішуючи, чи мав місце факт народження заявницею [PERSON] [PERSON] , а також чи мав місце факт народження заявницею цієї дитини саме [INFO] в м.Мальме Королівства Швеції, суд враховує наступне. Статтею 49 ЦПК України передбачено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Статтею 144 СК України передбачено обов`язок батьків зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану та визначено, що реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Відповідно до ст.28 ЦПК України, фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Ім`я фізичній особі надається відповідно до закону. При цьому, відповідно до ст.ст.145-147 СК України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків; ім`я дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матір`ю дитини; по батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком. Як передбачено у ст.21 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного Кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Судом встановлено, що 11 травня 2019 року Відділом ДРАЦС по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області розглянуто подані заявницею [PERSON] документи для державної реєстрації народження дитини [PERSON] та прийнято рішення про відмову у проведенні державної реєстрації народження дитини. Зі змісту письмової відмови вказаного органу вбачається, що підставами для прийняття такого рішення стало неподання медичного свідоцтва про народження дитини, медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу чи належним чином легалізованого медичного документу іншої держави, що підтверджує факт народження дитини. З пояснень заявниці та наданої пологової медичної картки Гінекологічної клініки MAS м.Мальме Королівства Швеція від 26.05.2001 вбачається, що ненадання компетентним органом вказаному медичному документу, який був належним чином оформленим, оцінки як достовірному доказу народження заявницею [PERSON] дитини, мало місце через зазначення у цьому документі прізвища породіллі « [PERSON] », відмінного від дівочого прізвища заявниці, яке вона мала на момент його видачі ( [PERSON] ). [PERSON] цю обставину пояснює тим, що при її поступленні до лікарні, відомості про неї надавав [PERSON] , з яким на той час вона підтримувала фактичні шлюбні стосунки та мала намір укласти шлюб, і він зазначив її прізвище як [PERSON] . Суд позбавлений можливості встановити особу [PERSON] та викликати його для допиту як свідка. Разом з тим, свідки [PERSON] , [PERSON] у своїх показаннях підтвердили пояснення заявниці про те, що до Королівства Швеція вагітною вона виїхала з [PERSON] , з яким підтримувала фактичні шлюбні стосунки. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, стандарт доказування у кримінальних справах має бути вищий, ніж у цивільних (п.38 рішення у справі «Рінгвольд проти Норвегії» від 11.02.2003). Одночасно, застосування надзвичайного та заздалегідь недосяжного стандарту доказування визнавалось порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі «Хамідов проти Росії» від 15.11.2007, «Дюльдін та Кіслов проти Росії» від 31.07.2007). У справі "J.K. AND OTHERS v. SWEDEN" від 23.08.2016 р. Суд зазначає, що на відміну від кримінального процесу, де основним стандартом оцінки доказів є формулювання «поза розумним сумнівом», у цивільному процесі закон не вимагає цього високого стандарту. Суддя повинен вирішити справу з огляду на баланс ймовірностей. У справах про захист прав та інтересів біженців немає необхідності у тому, щоб суддя був повністю переконаний у правдивості кожного фактичного твердження заявника. Суддя повинен вирішити, чи з огляду на надані докази, а також правдивість тверджень заявника, ймовірно, що вимога цього заявника є достовірною. Стандарт доказування «баланс ймовірностей» (balance of probabilities), або «переваги більш вагомих доказів» (preponderance of the evidence) притаманний саме приватно-правовим відносинам. За класичним визначенням, цей стандарт тлумачиться як розумний ступінь ймовірності, але менш високий у порівнянні з кримінальним обвинуваченням. На переконання суду, при оцінці доказів у даному випадку підлягає застосуванню саме цей стандарт доказування, який для визнання доведеним існування певної обставини вимагає співставлення наявних доказів, зокрема, у підтвердження існування певного факту та у його спростування, та відповідної оцінки отриманого результату. Вагітність заявниці терміном 38-39 тижнів станом на 04.05.2001, підтверджена медичним документом, її поїздка разом з особою на прізвище [PERSON] до Королівства Швеція у травні 2001 року, підтверджена показаннями свідків, її повернення у 2003 році до України разом з дитиною, наявність у заявниці на руках пологової медичної картки Гінекологічної клініки MAS м.Мальме Королівства Швеція від 26.05.2001, виданої на прізвище [PERSON] , а також фотокарток, на яких заявниця зображена за кордоном разом з дитиною у перші місяці життя останньої, відсутність у спостережній карті на дитину відомостей, датованих раніше 2003 року, видача [PERSON] атестату про повну середню освіту влітку 2018 року - у своїй сукупності підтверджують пояснення заявниці [PERSON] щодо обставин народження нею [PERSON] , а також дати та місця її народження. При цьому будь-яких доказів у спростування вказаних обставин під час розгляду справи не встановлено. Відтак, суд переконався у високому ступені ймовірності факту, встановити який бажає заявниця. За таких обставин, суд вважає доведеним відшукуваний факт, а саме: факт народження [PERSON] [INFO] в м.Мальме Королівства Швеція живої дитини жіночої статі - [PERSON] . Відповідно до ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення, крім інших фактів, факту родинних відносин між фізичними особами; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Як вбачається з письмової інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 184/П-7750 від 04.06.2019, інформація про перетинання [PERSON] державного кордону України у період з 01.01.2001 по 01.12.2003 не може бути надана, оскільки відповідно до законодавства відомості про таких осіб зберігаються протягом п`яти років. Відсутня така інформація і у Державній міграційній службі, що вбачається з письмової інформації вказаного органу № П-11098/19/4.2.3/3405-19 від 30.09.2019. Як вбачається з Повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00024725066 від 27.11.2019, у вказаному Реєстрі наявні відомості про народження [PERSON] [INFO] другої дитини - сина [PERSON] . При цьому відомості про першу дитину заявниці у вказаному Реєстрі відсутні. Відтак, при вирішенні даної цивільної справи суд переконався, що іншим чином встановити факт народження заявницею [PERSON] дочки [PERSON] неможливо. За змістом ст.ст.24, 25, 49 ЦК України, народження людини є актом цивільного стану, з яким пов`язується її цивільна правоздатність та можливість бути учасником цивільних відносин. Встановлення факту народження породжує юридичні наслідки, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав громадян. За встановлених судом вищезазначених обставин, заява [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою заяви у справах окремого провадження справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01.01.2021 - 454,00 грн.) Разом з тим, при зверненні до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявницею [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 875,60 грн. Переплачений судовий збір на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», переплачена сума у розмірі 421,60 грн. підлягає поверненню заявниці.

Outcome: approved