Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначає, що [INFO] помер її дід - [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з приналежними господарськими будівлями і спорудами в с. Підгайчики Золочівського району Львівської області та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області. За життя [PERSON] на її користь та на користь її брата [PERSON] склав заповіт, яким усе належне йому майно на день смерті заповів своїм онукам, сторонам по справі. [PERSON] від своєї частки у спадковому майні відмовився. Позивач зазначає, що спадщину прийняла, вступивши в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців. Спадкоємців, які мали б право на обов`язкову частку в спадковому майні, немає. Маючи намір оформити право на спадщину після смерті спадкодавця, вона звернулася до нотаріуса із відповідною заявою, однак, нотаріусом їй у цьому було відмовлено, оскільки оригінал правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на майно, відсутній. У зв`язку з наведеним, з метою захисту своїх спадкових прав, позивач звернулася до суду з даним позовом. В підготовче засідання позивач не з`явилася, однак, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, вимоги позову не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Згідно заповіту, складеного 18.04.2002 року [PERSON] , [INFO] , заповів усе належне йому майно на день смерті, своїм онукам [PERSON] , 1963 р.н., та онукові [PERSON] , 1979 р.н. З копій свідоцтв про народження та копій свідоцтв про одруження, що містяться в матеріалах справи судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] доводяться онуками померлого [INFO] [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 20.08.1995 року, на підставі рішення виконавчого комітету Підгайчиківської сільської ради від 28.03.1995 року № 17, належав житловий будинок з приналежними господарськими будівлями і спорудами в с. Підгайчики Золочівського району Львівської області, що підтверджується довідкою №497 від 19.07.2021 року, виданої в.о. директора КП ЛОР "Золочівське МБТІ" Петровською М.Й., а також земельна ділянка площею 1,6146 га, яку він успадкував після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , а також земельна ділянка площею 1,6313 га, яка складається із земельної ділянки площею 1,1907 га - кадастровий номер 4621884900:12:000:0459, та площею 0,4406 га - кадастровий номер 4621884900:12:000:0537, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і розташована на території Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області, яка належить [PERSON] , на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 16.07.2004 року №298, та земельна ділянка площею 0,5953 га, для ведення особистого селянського господарства, на підставі рішення №479 від 20.12.2013 року Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області. Окрім того, судом встановлено, що позивач зверталася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак таке не було їй видано. З довідки Глинянської міської ради Львівського району Львівської області № 229 від 30.06.2021 року, встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла його внучка [PERSON] , яка, протягом шести місяців після його смерті вступила в управління та волоління спадковим майном. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином з врахуванням того, що спадщина відкрилася 15.12.2002, на спірні правовідносини поширюються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч.1 ст. 534 ЦК України, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням того, що представником відповідача позов визнано до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що позивач має право на спадкування майна свого діда, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняла, наявність інформації про чинність складеного заповіту на користь позивача, відсутність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні, відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на спірні земельні ділянки, що є перешкодою для реалізації нею свого спадкового права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved