Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. У позовній заяві зазначила, що з 16 вересня 2003 року по 21 серпня 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем по справі. Від спільного проживання у шлюбі в них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка є малолітньою дитиною. Дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач її вихованням не займається, не турбується про фізичний та духовний розвиток дочки, більше року не надає коштів на її утримання. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала із підстав, наведених у позовній заяві, просила задовольнити. Третя особа - представник служби в справах дітей Рогатинської районної державної адміністрації [PERSON] підтримала в судовому засіданні рішення комісії з питань захисту прав дитини від 25 лютого 2016 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки. Підставою позбавлення батьківських прав є те, що батько не бере участі у вихованні дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] Крім цього суду пояснив, що аліментів на дитину за рішенням суду з червня 2014 року не сплачує, оскільки не працює, а також не бажає утримувати дочку. Заслухавши пояснення сторін, третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною першою статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 02 березня 2006 року Підгородянською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 21 серпня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Рогатинської районної державної адміністрації №3 від 25 лютого 2016 року визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] . Крім визнання відповідачем позову, свідоме ухилення ним від виконання батьківських обов'язків підтверджується також довідкою, виданою виконавчим комітетом Підгородянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області №625 від 21 грудня 2015 року, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї від 22 грудня 2015 року та розрахунком заборгованості по виконавчому листу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки, де борг станом на 01 грудня 2015 року становить 6 661,48 грн. У декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. За ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. За наведених вище обставин і доказів суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], як батько, свідомо ухиляється від виконання свого обов'язку по вихованню дочки, морально її не підтримує, з дочкою не спілкується в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не проявляє щодо неї батьківської турботи. Крім цього не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Таким чином позбавлення [PERSON] батьківських прав не буде суперечити інтересам дитини, а визнання ним позову не суперечить закону . Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається із квитанції позивачем оплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., який підлягає стягненню на користь [PERSON]

Outcome: approved