Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

В лютому 2015 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом , в якому просив встановити факт приналежності йому правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право особистої власності, виданого виконкомом Центральної райради народних депутатів 30.09.1991 року на підставі рішення виконкому Центральної районної ради народних депутатів № 229 від 20.09.1991 року, оскільки в ньому помилково зазначено його по батькові "[PERSON]". Також просил провести поділ сумісно нажитого майна подружжя [PERSON] та [PERSON], визнавши за кожним з них право власності в рівних частах на спільно нажите майно 11\\100 частин житлового будинку [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав позовні вимоги, просив про їх задоволення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, неодноразово повідомлялася судом належним чином , проте про поважність причин неможливості неявки в судове засідання суд не повідомила. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність відповідача в порядку заочного розгляду , оскільки у справі достатно даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. З 12 червня 1989 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі 10 квітня 1991 року [PERSON] придбав 1\\10 часток домоволодіння [ADDRESS] - згідно Договору купівлі-продажу. Рішенням виконкому Центральної районної ради народних депутатів № 229 від 20.09.1991 року встановлені ідеальні частки на зазначене домовлодіння , в тому числі і за [PERSON] на 11\\100 часток. На підставі цього рішення позивачеві видане Свідоцтво про право особистої власності, видане виконкомом Центральної райради народних депутатів 30.09.1991 року. З 26 листопада 1991 року і по теперішній час позивач зареєстрований та проживає за заначеною адресою. Заочним рішенням Центрального районного суду від 14 жовтня 2014 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та вселення Ухвалено вселити [PERSON] до 11\\100 частин житлового будинку [ADDRESS], які належить йому на підставі Свідоцтва про право особистої власності, виданого виконкомом Центральної райради народних депутатів 30.09.1991 року, та зобов'язати [PERSON] надати [PERSON] комплект ключів від вказаного будинку. Таким чином, суд вважає встановленим, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що [PERSON] є власником зазначеної частки домоволодіння , але в написанні по батькові власника допущена помилка, що є підставою згідно положень ст. 235, 256, 259 ЦПК України, ст. 392 ЦК України для задоволення вимог позову у цій частині. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі представлених сторонами доказів, а ст. ст. 10, 60 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки діючим законодавством України презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям під час шлюбу - обов'язок з доведення тієї обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя покладений на останнього. Відповідно до положень ст.ст. 22, 28, 29 КпШС УРСР , який діяв на час виникнення спірних правовідносин щодо набуття права власності [PERSON] на спірне домоволодіння, то майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. За такого, суд доходить висновку, що 11\\100 часток домоволодіння [ADDRESS] є спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON], при цьому частки кожного з подружжя є рівними - по 1\\2 частки за кожним. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved