Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

В березні 2018 р. Орган опіки та піклування Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністраціїзвернувся до суду з позовом, в якому вказує, що відповідачка є матір'ю малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Рішенням виконавчого комітету міської ради діти були відібрані у матері у зв'язку з загрозою для життя та здоров'я та влаштовані до дитячого відділення ЦРЛ. В родині відповідачки не дотримується температурний режим в будинку та санітарно-гігієнічні норми, відсутня постільна білизна на ліжках, відсутні дитячі іграшки та засоби особистої гігієни, відсутній запас дров. [PERSON] самоухилилась від виконання батьківських обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання відносно своїх дітей, залишила синів на незнайомих чоловіків, які перебували у нетверезому стані. Просив позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], передати дітей органу опіки та піклування для подальшого влаштування. 04.04.2018 р. ухвалою суду провадження по справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 03.05.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання представник позивача Мінаєва Л.С. не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] судове засідання повторно не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та в належній формі, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від неї не надійшло повідомлення про розгляд справи у її відсутність, відзиву на позов не подано, на адресу суду повернулись конверти з відміткою «не проживає», тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Представник третьої особи без самостійних вимог: Комунальна установа «Кам'янсько-Дніпровський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді» до суду не з'явився, причини неявки не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18.06.2014 р.), [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02.08.2012 р.), а.с. 7, 8. Рішенням виконавчого комітету Кам'янсько-Дніпровської міської ради Запорізької області від 06.03.2018 р. № 71 відібрано [PERSON] та [PERSON] у матері [PERSON] та тимчасово влаштовано в дитяче відділення КУ Кам'янсько-Дніпровська ЦРЛ» (а.с. 9). Згідно інформації КУ «Кам'янсько-Дніпровський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді» 06.03.2018 р. спеціалістами центру було здійснено плановий вихід у родину відповідачки, де було встановлено, що мати [PERSON] вдома відсутня, а діти перебувають з незнайомими чоловіками, які є в нетверезому стані. В будинку холодно, брудно, приготовлена їжа та запас продуктів харчування відсутні (а.с. 16). Родина [PERSON] перебуває під соціальним супроводом з 16.08.2017 р. та виховує двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Санітарно-гігієнічні умови проживання в родині не відповідають загально прийнятим нормам, запас продуктів харчування замалий, в будинку холодно, запас дров відсутній, що підтверджується листом Кам'янсько-Дніпровської міської ради Запорізької області від 07.03.2018 р. (а.с. 10). Згідно інформації КУ «Кам'янсько-Дніпровський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді» від 12.03.2018 р. [PERSON] за час соціального супроводу спеціалістом центру постійно надавались послуги щодо належного догляду за дітьми, формування навчичок відповідального батьківства, створення належних умов для проживання і розвитку дітей, роз'яснювались можливі наслідки стосовно ухилення від виконання батьківських обов'язків (а.с. 15). Згідно інформації Кам'янсько-Дніпровського ВП Енергодарського ВП ГУНП від 13.03.2018 р. відносно [PERSON] неодноразово до відділення поліції надходили звернення щодо залишення дітей без нагляду самих вдома та неналежного виконання матір'ю батьківських обов'язків (а.с. 11). Актами про невідвідування дитини в лікувальному закладі батьками від 14.03.2018р., які складені КУ «Кам'янсько-Дніпровська ЦРЛ» встановлено, що 06.03.2018 р. у дитяче відділення поступили [PERSON] та [PERSON], які були відібрані у матері [PERSON], у дітей були брудні руки та обличчя, брудний одяг (а.с. 13 ,14). Кам'янсько-Дніпровською районною державною адміністрацією Запорізької області 15.03.2018 р. складено висновок органу опіки та піклування № 01-01-23/0209 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Суду надано громадську характеристику виконавчого комітету Кам'янсько-Дніпровської міської ради від 15.03.2018 р. № 208, згідно якої [PERSON] працює по найму у людей, родина знаходиться під соціальним супроводом, сусідами характеризується негативно, помічена у зловживанні спиртними напоями, односельці скаржились щодо неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків. Актом обстеження умов проживання служби у справах дітей Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області від 05.04.2018 р. з метою з'ясування створення [PERSON] умов для виховання та розвитку дітей встановлено, що умови проживання незадовільні, діти перебувають на повному державному забезпеченні в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. Згідно листа КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради № 01-14/164 від 23.05.2018 р. діти з 15.03.2018 р. перебувають на повному державному забезпеченні, мати жодного разу не відвідала дітей, не телефонувала, з питанням повернення дітей [PERSON] не зверталась. Психологом КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради 23.05.2018 р. складені характеристики на [PERSON] та [PERSON], згідно до яких культурно-гігієнічні навички сформовані недостатньо, діти педагогічно занедбані, тому потребують коекційно-розвивальних занять з логопедом, педагогом, психологом. Таким чином, встановлені обставини ухилення відповідачки від виконання батьківських обов'язків та досліджені докази в сукупності свідчать про її винну поведінку до виконання батьківських обов'язків щодо малолітніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2011 року, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У статті 11 зазначеного Закону вказано, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. З урахуванням встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню своїх малолітніх синів, забезпеченню їх всебічного розвитку. Це свідчить про абсолютну байдужість відповідачки до долі малолітніх дітей. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. За змістом принципів 2, 4, 6, 7 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір'ю. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Суспільство та органи публічної влади повинні докладати зусиль для сприяння реалізації зазначеного права. Відповідно до ч.7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до принципу ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-ХII(789-12) від 27.02.1991 року та яка набула чинності 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції передбачено, що забезпечується те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За таких обставин, оскільки судом достовірно встановлено, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки жодним чином не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітніх дітей, не дбає про стан їх здоров'я та навіть не цікавиться ним, суд вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав стосовно малолітніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки рішення по справі ухвалено на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору, то судовий збір по справі підлягає стягненню з відповідачів. На підставі ст.ст. 7, 150, 152, 155, 164 СК України,

Outcome: approved