Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.06.2016 року. Від даного шлюбу народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Спору щодо місця проживання дитини не виникало, а тому малолітня дитина продовжує проживати із позивачкою. Позивачка вказує на те, що з часу розірвання шлюбу, тобто з 2016 року відповідач [PERSON] ухиляється від свого обов`язку по утриманню та вихованню власної дитини. У зв`язку з цим, просить суд задовольнити даний позов, та винести рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та посилаючись на вищевикладені обставини просила суд задовольнити даний позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Однак, у визначений судом строк надав суду відзив, згідно якого просив відмовити в задоволені даного позову. Так, відповідач вказує на те, що з 04.07.2018 року [PERSON] перебуває у шлюбі, за час якого у відповідача народилася малолітня дитини. Окрім того, відповідач вказує на те, що [PERSON] працює, і як йому відомо має високий заробіток. Також позивач вказує на те, що згідно Довідки ПТП «Дружба» з місця його роботи, [PERSON] в лютому місяці 2019 року отримав чистий заробіток за відрахуванням податків і виконавчого збору за виконавчим провадженням у сумі 429,51грн., що свідчить про те, що дохід дитини набагато перевищує його дохід, а тому він має бути звільнений від обов`язку утримувати дитину. У зв`язку з цим заперечив проти стягнення з нього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000грн. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.06.2016 року, що підтверджується копією наявної в матеріалах справи копією вказаного рішення. Від даного шлюбу народилася дитина - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 18.07.2017 року ПОВТОРНО). Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У наданому суду відзиві, [PERSON] вказує на те, що згідно Довідки ПТП «Дружба» з місця його роботи, відповідач в лютому місяці 2019 року отримав чистий заробіток за відрахуванням податків і виконавчого збору за виконавчим провадженням у сумі 429,51грн., що свідчить про те, що дохід дитини набагато перевищує його дохід, а тому він має бути звільнений від обов`язку утримувати дитину. Із наданих відповідачем доказів до відзиву, вбачається, що в провадженні Вознесенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області перебуває виконавче провадження №56306623 з виконання виконавчого листа № 473/148/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в розмірі 118847грн. Також, судом встановлено, що на утриманні [PERSON] перебуває малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Згідно вимог ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно вимог ч.1 ст.188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Однак, суд констатує, що відповідачем [PERSON] не надано суду жодного доказу в підтвердження викладеної ним обставини, про те, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] року має більший дохід від батька [PERSON] , що згідно сімейного законодавства є допустимою підставою для звільнення відповідача від обов`язку утримати дитини. Оскільки зазначені відповідачем підстави для звільнення його від обов`язку утримувати малолітнього сина не знайшли свого належного підтвердження, суд приходить до переконання, що [PERSON] зобов`язаний утримувати малолітнього сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. (ч. 3 ст. 181 СК України). У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2019 рік в Україні втановлюються Законом "Пpo Державний бюджeт на 2019 рік". Так, прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років станом в період з 01.07.2019 року по 30.11.2019 року становить 2118 грн. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.191 ч.1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи наведене та, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітніх дітей. Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн., встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2019 року. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved