Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

В.о. завідуючого відділення №6 КЗ КОР «Обласне психіатрично-нарологічне медичне об'єднання» Топольницький М.Я. звернувся до суду з заявою про госпіталізацію недієздатної [PERSON], [INFO], проживаючої за адресою: [ADDRESS], яку рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.02.2001 р. визнано недієздатною, до Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об'єднання», яка 08.08.2017 р. за направленням районного психіатра Вишнівської міської лікарні поступила на кареті швидкої допомоги до медичного об'єднання у супроводі дочки. З медичної документації: стан [PERSON] змінився, поводить себе неадекватно, виявляє агресію до оточуючих, перестала приймати ліки. За результатами огляду комісією лікарів-психіатрів надано висновок, що [PERSON] неспроможна самостійно задовольнити свої життєві потреби, являє загрозу для себе та оточуючих тому потребує госпіталізації до психіатричної лікарні для надання стаціонарного лікування. В судовому засіданні представник заявника, лікар психіатр заяву підтримав та просив прийняти рішення про госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON] як особи, визнаної у судовому поряду недієздатною. Опікун [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] р., на даний час питання про призначення нового опікуна ще не вирішено. Прокурор заяву підтримала, посилаючись на рішення Конституційного Суду України №2-рп/2016 р. від 01.06.2016 р. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Судом достовірно встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.02.2001 р. [PERSON], [INFO], визнано недієздатною. [PERSON] на КШД та у супроводі дочки 08.08.2017 р. була доставлено до КЗ КОР ОПНМО у зв'язку з погіршенням психічного стану, неадекватною поведінкою. Згідно з висновком огляду комісії лікарів-психіатрів КЗКОР «Обласне психіатрично-нарологічне медичне об'єднання» 09.08.2017 р. р. діагноз [PERSON] «Шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний тип перебігу, апато-абулічний тип дефекту, кататонічний субступор». Недоступна продуктивному контакту, проявляє активний негативізм, фізіологічні потреби справляє під себе, до госпіталізації байдужа. Потребує стороннього догляду, неспроможна самостійно задовільнити свої життєві потреби. В зв'язку з цим комісією прийнято рішення, що хвора потребує госпіталізації до психіатричної лікарні для надання лікування. Згідно з рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. №1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В зв'язку з тим, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, тому суд застосовує норму ст. 282 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved