Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

В червні 2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] - її бабуся, яка проживала з 1978 року в будинку [ADDRESS] разом з дідусем [PERSON] . [INFO] дідусь помер. 28.01.2005 року рішенням Старогнатівської сільської ради за бабусею було визнано право власності на зазначений будинок. В 2016 році її батько [PERSON] в зв`язку з погіршенням стану здоров`я забрав свою матір [PERSON] до себе. 18.10.2016 року позивач домовилася з [PERSON] про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу належного їй будинку [ADDRESS] . Вона сплатила відповідачці повністю вартість будинку в сумі 35 000грн., про що та написала їй розписку. В день підписання розписки відповідач передала їй будинок та ключі від нього, з цього часу вона безперешкодно користується ним. Вони домовилися нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу до 01.01.2017 року. Але у визначений строк ми не змогли нотаріально посвідчити договір, оскільки з`ясувалося, що у бабусі відсутній правовстановлюючий документ на будинок, оскільки право власності на будинок не оформлялося і не реєструвалося, в зв`язку з чим вважає, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, тому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу та визнати за нею право власності на будинок. В судове засідання позивач не з`явилася, просила розглядати справу у її відсутності, про що зазначила в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала. Згідно з ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в їх сукупності, доходить висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживала з 1978 року в будинку [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. 28.01.2005 року рішенням Старогнатівської сільської ради за [PERSON] було визнано право власності на зазначений будинок. В 2016 році батько позивачки [PERSON] в зв`язку з погіршенням стану здоров`я матері [PERSON] забрав її до себе. 18.10.2016 року позивач домовилася з відповідачкою [PERSON] про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу належного їй будинку [ADDRESS] . Вона сплатила відповідачці повністю вартість будинку в сумі 35 000грн., про що та написала їй розписку. В день підписання розписки відповідач передала позивачці будинок та ключі від нього, з цього часу позивач безперешкодно користується ним. Сторони домовилися нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу до 01.01.2017 року. Але у визначений строк вони не змогли нотаріально посвідчити договір, оскільки з`ясувалося, що у відповідачки відсутній правовстановлюючий документ на будинок, оскільки право власності на будинок не оформлялося і не реєструвалося, в зв`язку з чим вважає, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Вказані обставини підтверджені свідоцтвами про народження позивача та її батька, свідоцтвом про шлюб позивачки, свідоцтвом про смерть [PERSON] , витягом з погосподарської книги, рішенням №6 від 28.01.2005 року, технічним паспортом, інформаційною довідкою БТІ, розпискою від 18.10.2016 року. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно ч.1,3 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. На підставі вищезазначених норм чинного законодавства, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що за позивачкою слід визнати право власності на гараж, оскільки договір купівлі-продажу гаражу є укладеним та відбулося його повне виконання, але нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу неможливе, оскільки відповідач ухилилася від його нотаріального посвідчення. На підставі викладеного,

Outcome: approved