Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

ВК Острійківської сільської ради Білоцерківського району Київської області звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , який на даний час перебуває в КЗ КОР «Київський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Оберіг» на повному державному утриманні. Мати дитини самоусунулась виконання батьківських обов`язків, не працює, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, не займається вихованням сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток та навчання своєї дитини, жодного разу не відвідала дитину, у зв`язку з чим рішенням опікунської ради при виконавчому комітеті Острійківської сільської ради Білоцерківського району Київської області визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її малолітнього сина [PERSON] . А тому, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 10 грудня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 27 січня 2021 року задоволено клопотання Служби у справах дітей та замінено позивача Виконавчий комітет Острійківської сільської ради Білоцерківського району Київської області у даній справі, його правонаступником, а саме Узинською міською радою Білоцерківського району Київської області. Ухвалою суду від 10 лютого 2021 року закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області та служби у справах дітей та сім`ї Узинської міської ради до суду не з`явилась, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення вимог позивача. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), осіб №310 від 20 жовтня 2020 року, виданої Острійківською сільською радою Білоцерківського району Київської області, малолітній [PERSON] , [INFO] зареєстрований разом сі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з листа Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Оберіг» №158/01-20 від 07.10.2020 року, згідно наказу КОЦСПРД «Оберіг» №24-ОД, [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні центру з 19.05.2020 року по даний час. За період перебування дитини в закладі, мати [PERSON] не цікавилася здоров`ям сина, умовами його проживання, виховання, не відвідувала, не телефонувала та не надавала ніякої матеріальної допомоги. Згідно характеристики Острійківської сільської ради Білоцерківського району Київської області відповідачка [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не працює, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, не займається вихованням, доглядом та утриманням в нормальних життєвих умовах своєї дитини [PERSON] , [INFO] , на зауваження опікунської ради при виконавчому комітеті сільської ради та служб у справах дітей та сім`ї при Білоцерківській РДА не реагує. Рішенням опікунської ради при виконавчому комітеті Острійківської сільської ради Білоцерківського району Київської області визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку Служби у справах дітей Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області №18-15/292 від 08.10.2020 року за час перебування [PERSON] , [INFO] , в закладі, мати [PERSON] , жодного разу не відвідувала хлопчика, не цікавилася його здоров`ям та не надавала ніякої матеріальної допомоги, крім того, зі слів [PERSON] вона не має впливу на свою дитину і саме тому вирішила відправити його до центру реабілітації, а тому Служба у справах дітей Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що відповідачка [PERSON] безвідповідально ставиться до подальшої долі сина, не зверталась з питанням повернення його в родину, не виявляє бажання виховувати дитину, не піклується про стан його здоров`я та розвиток, не надає йому матеріальної допомоги, суд вважає, що вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків і таким відношенням порушує права та інтереси малолітнього [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання дитини, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться здоров`ям, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на утримання не надає. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина, а тому її необхідно позбавити батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України вбачається, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та за правилами ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ч.2 ст.182, ч.2 ст.183 Сімейного кодексу України, приймає до уваги майновий стан відповідачки, яка є працездатною, не має жодних перешкод для працевлаштування та отримання грошових коштів для утримання свого малолітнього сина, суд приходить до висновку про можливість стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.10.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. . Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840, 80 грн. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та 840, 80 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved