Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

В серпні 2015 року Прилуцький міжрайонний прокурор звернувся в інтересах держави в особі Сухополов'янської сільської ради до суду з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої ділянки та стягнення заподіяної шкоди. Позовні вимоги були мотивовані тим, що в ході перевірки дотримання вимог земельного законодавства, яка була проведена відповідно до вимог ст.ст. 6, 9, 10 Закону України „Про державний контроль за використанням та охороною земель" Державною інспекцією сільського господарства у Чернігівській області встановлено, що [PERSON] самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,056 га із земель Сухополов'янської сільської ради для вирощування сільськогосподарських культур, що розташована за адресою [ADDRESS], яка примикає до земельної ділянки [PERSON] та належить йому на праві власності. На підставі направлення на проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 130 від 16.06.2015 року головним спеціалістом відділу контролю за використанням і охороною земель управління контролю за використанням і охороною земель - державним інспектором сільського господарства у Чернігівській області Євтушенком В.М. складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 16 та акт обстеження земельної ділянки № 04 від 02.07.2015 року, де зазначено, що [PERSON] самовільно зайнята земельна ділянка площею 0,056 га яка примикає до земельної ділянки, яка надана йому рішенням 17 сесії 21 скликання від 17.12.1993 року, яку останній використовував для вирощування сільськогосподарських культур (городини). Державним інспектором складено припис №000051 від 02.07.2015 року з вимогою у строк до 03.08.2015 року усунути виявлені порушення земельного законодавства. На підставі ст. 53-1 КУпАП та ст. 211 ЗК України за самовільне зайняття земельної ділянки та порушення ст.ст. 125,126 ЗК України [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 30 від 09.07.2015 року. Самовільним зайняттям земельної ділянки [PERSON] заподіяно шкоду державі в розмірі 508,91 грн. Тому позивач просив зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та стягнути з нього 508,91 грн. на відшкодування шкоди, завданої державі внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки Оскаржуваним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 листопада 2015 року в задоволенні позову було відмовлено. В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Чернігівської області просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог прокурора в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені судом висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Прокурор звертає увагу суду, що згідно Акту обстеження земельної ділянки № 04 від 02.07.2015 року, який підписаний [PERSON] без зауважень, державним інспектором сільського господарства у Чернігівській області встановлено, що відповідач самовільно, за відсутності правовстановлюючих документів на землю зайняв та використовує земельну ділянку площею 0,056 га, розташовану на території с. Сухополова, яка примикає до присадибної земельної ділянки, що надана йому рішенням Сухополов'янської сільської ради від 17.12.1993 року. Вказані обставини підтверджуються картографічними матеріалами (план-схема), які долучені до матеріалів справи, та визначають площу самовільно зайнятої земельної ділянки у розмірі 0,056 га та її місце розташування. Суду було у відповідності до ст.10(ч.3),57-60,64 ЦПК України надано належні матеріальні докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, проте суд належним чином фактичні дані, які мають значення для правильного вирішення справи не перевірив, докази на підтвердження заявлених прокурором вимог не дослідив та прийшов до помилкового висновку про відсутність факту самовільного зайняття земельної ділянки [PERSON] та підстав для відшкодування завданої шкоди За таких обставин, на думку прокурора, висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є не вмотивованими, необґрунтованими та такими, що суперечать нормам матеріального права та спрямовані на порушення інтересів держави. В поданих запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача Карпенко В.К. просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2015 року було скасовано постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.09.2015 року по справі №742/2808/15 та прийнято нову постанову, якою скасовано постанову державного інспектора Євтушенка В.М. №30 від 09.07.2015 року про накладення адміністративного стягнення за самовільно зайняту земельну ділянку. При цьому даним судовим рішенням встановлено, що склад адміністративного правопорушення за самовільне зайняття земельної ділянки [PERSON] відсутній. Ця постанова, на думку представника відповідача, має преюдиційний характер. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора Кравченка А.А., представника [PERSON] - адвоката Карпенка В.К., представника Державної інспекції сільського господарства у Чернігівській області - Ляшенка А.С. дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем суду не надано достатніх доказів на підтвердження самовільного зайняття земельної ділянки [PERSON] Також суд першої інстанції зазначив, що оскільки відповідачем не обгороджено земельні ділянки, не встановлено паркану, не можна погодитися з твердженнями, що [PERSON] самовільно зайняв земельну ділянку. Проте, з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодитися не може, враховуючи наступне. Виходячи із змісту ст.212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про державний контроль за використанням та охороною земель" термін «самовільне зайняття земельної ділянки» викладено у такій редакції; - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно з ч.1ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно з ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до протоколу 17-сесії Сухополов'янської сільської ради народних депутатів від 17 грудня 1993 року, списку громадян, яким передаються земельні ділянки у приватну власність та постійне користування, [PERSON], передано 0,40 га. (ас.66-68). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] на території Сухополов'янської сільської ради має в своєму користуванні 0,40 га. землі. Так, за рішенням 17-сесії Сухополов'янської сільської ради від 17 грудня 1993 року, відповідачу передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських приміщень площею 0,10 га, яка знаходиться в [ADDRESS]. Для ведення особистого селянського господарства відповідач отримав земельну ділянку 0,30 га, яка знаходиться в [ADDRESS] що підтверджується рішенням15-ої Сухополов'янської сільської ради від 01 лютого 2008 року та 17 грудня 2008 року отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку. Земельний податок за дані площі відповідач сплачує.(ас. 37,42,65). Як вбачається з Акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства складеного 03-04 червня 2015 року Державною екологічною інспекцією у [ADDRESS] знаходиться артезіанська свердловина з водонапірною вежею власником якої є територіальна громада. Артезіанська скважина експлуатується з метою забезпечення питного водопостачання мешканців с. Сухополова. Однак в межах першого поясу зони санітарної охорони артсвердловини земельна ділянка використовується для сільгоспвиробництва [PERSON], що є порушенням ст.44 Водного кодексу України. Листом №03-04/242 від 10.06.2015 року виконком Сухополов'янської сільської ради повідомив начальника Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Чернігівській області про те, що [PERSON] використовує самовільно зайняту земельну ділянку для вирощування огородніх культур в межах охоронної зони водонапірної башти і просив в зв'язку з цим вжити необхідних заходів, для забезпечення впорядкування зони санітарної охорони артезіанської свердловини згідно вимог ДБН Б.2-4-1-94 (а.с.5). Згідно повідомлення Державної інспекції сільського господарства у Чернігівській області №04.01-05/648 від 27.07.2015 року Прилуцькій міжрайонній прокуратурі, проведеною перевіркою встановлено, що [PERSON] самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,0560 га, яку використовує для вирощування сільськогосподарських культур (городини) (а.с.5а). Факт самовільного зайняття [PERSON] земельної ділянки за відсутності у нього законних підстав для її використання зафіксований також: в Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства №16 від 02.07.2015 року та Акті обстеження земельної ділянки №04 від 02.07.2015 року складеного Державною інспекцією сільського господарства в Чернігівській області та план схемі - земельної ділянки, відповідно до яких [PERSON] використовує під вирощування сільгоспкультур земельну ділянку площею 0,0560 га в межах охоронної башти водонапірної башти, яка примикає зі сторони городу до земельної ділянки в [ADDRESS] 02.07.2015 року Управлінням контролю за використанням і охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області було складено та вручено [PERSON] Припис №000051 про усунення ним в 30-денний строк виявленого порушення земельного законодавства (а.с.17). Того ж дня зазначеним Управлінням було складено та вручено [PERSON] Протокол про адміністративне правопорушення №000031 (а.с.18). Вказані акти: перевірки, обстеження, припис оскаржено не було. 09.07.2015 року було винесено та вручено [PERSON] постанову про накладення адміністративного стягнення №30 за ст..53-1 КУпАМ у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. (а.с.20). Суд першої інстанції, посилаючись на рішення 17 сесії Сухополов'янської сільської ради від 17 грудня 1993 року про передачу в приватну власність [PERSON] земельних ділянок зазначив, що розмір зовнішніх меж земельних ділянок площею 0,10 га. та площею 0,30 га, яка знаходиться в с. Сухополова не встановлено, не встановлено паркану на земельних ділянках, тому не може погодитись з твердженням що останній самовільно зайняв земельну яку він повинен звільнити; при цьому не звернув уваги на норми ст. 125 ЗК України, згідно якої право власності, право користування земельною ділянкою виникає з моменту державної реєстрації цих прав, та на те, що відповідач доказів реєстрації права власності чи користування земельною ділянкою площею 0,056 га яка є зоною санітарної охорони джерел питного водопостачання не надав. При цьому відповідачем також не надано, доказів рішення відповідного органу влади про передачу йому у власність або надання у користування земельної ділянки, яка знаходиться поряд з водонапірною баштою і межує зі сторони земельної ділянки в [ADDRESS] В поданих запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2015 року встановлено, що склад адміністративного правопорушення за самовільне зайняття земельної ділянки [PERSON] відсутній, скасовано постанову головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель Управління контролю за використанням і охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області від 09 липня 2015 року. Ця постанова, на думку представника відповідача, має преюдиційний характер і є доказом того, що [PERSON] користується спірною земельною ділянкою правомірно. Проте колегія суддів вважає, що такі доводи представника відповідача щодо недоведеності самовільного зайняття [PERSON] земельної ділянки не заслуговують на увагу враховуючи наступне. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки суб'єктний склад даної цивільної справи і справи №742/2808/15 за адміністративним позовом [PERSON] різний, зокрема в адміністративній справі не брала участі Сухополов'янська сільська рада, в цивільній справі беруть участь інші особи, тому постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2015 року не можна вважати такою, що має преюдиційний характер при вирішенні спору. В матеріалах цивільної справи №742/2916/15-ц за позовом [PERSON] до Сухополов'янської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку(набувальна давність) яка досліджена в засіданні апеляційного суду, мається рішення Прилуцького міськрайонного суду від 11.08.2015 року, що набрало законної сили, яким позов [PERSON] задоволено частково: визнано за ним право власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] площею 0,1364 га. Частково задовольняючи позов суд першої інстанції встановив, що земельна ділянка, яку [PERSON] використовує для вирощування огородніх культур знаходиться в межах охоронної зони водонапірної башти, чим порушує вимоги ДБН Б.2.4-1-94. Дана обставина також підтверджує, що відповідач фактично використовує не надану йому земельну ділянку яка знаходиться у межах зони санітарної охорони артезіанської свердловини в якій заборонено застосування ядохімікатів, органічних і мінеральних добрив, під вирощування сільськогосподарських культур(городини), свідомо порушуючи установлений законом порядок щодо передачі (надання) земельних ділянок з установленням меж та оформленням права на них. Враховуючи вищезазначене, що суд першої інстанції неповно з»ясував обставини що мають значення для справи, неправильно установив предмет доказування у справі, та на підставі встановлених фактів зробив неправильний висновок про взаємовідносини сторін, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції як необґрунтоване з неправильним застосуванням норм матеріального права підлягає скасуванню. Виходячи з встановлених обставин справи та правової норми яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, оскільки [PERSON] використовує земельну ділянку яка належить територіальній громаді Сухополов'янської сільської ради не відведену йому у встановленому порядку, позовні вимоги Прилуцького міжрайонного прокурора необхідно задовільнити, та зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,056 га, яка примикає до земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Згідно розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки (у межах населеного пункту), проведеному згідно Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання не за цільовим призначенням, затвердженої постановою КМУ №963 від 25.07.2007 року, розмір заподіяної [PERSON] державі шкоди внаслідок самовільного заняття земельної ділянки склав 508 грн. 91 коп. (а.с.21). Правильність розрахунку відповідачем не оспорюється, тому його обґрунтовано може бути покладено в основу судового рішення, та стягнути з [PERSON] на користь Сухополов'янської сільської ради 508 грн.91 коп., на відшкодування шкоди завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Таким чином, з [PERSON] на користь прокуратури Чернігівської області підлягає стягненню 535 грн. 92 коп. судового збору, сплаченого за апеляційний розгляд справи.

Outcome: approved