Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від [PERSON] та [PERSON] вказано, що 10 лютого 2001 року помер їхній дід - [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно житловий будинок № 19, розташований в смт.Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, по вул. Артема (колишня вулиця Вишнева). 10 серпня 2008 року помер їхній батько та син [PERSON] [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно земельна ділянка, площею 5,80 га, яка розташована на території [PERSON] селищної ради та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку було посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії АЯ №927464,виданим 05 травня 1997 року, на підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації № 178 від 09 квітня 1997 року. Спадкове майно, а саме: житловий будинок, батьком позивачів, [PERSON], фактично було прийнято після смерті [PERSON], але належним чином не переоформлено. У передбачений законом строк, позивачі звернулися до державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про спадщину. Постановою державного нотаріуса, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину у звязку з відсутністю у них оригіналів правоустановлюючих документів. На момент смерті спадкодавця, позивачі були неповнолітніми, про необхідність збереження правовстановлюючих документів на спадкове майно не знали. Про те, що житловий будинок належить тільки дідусеві [PERSON], позивачам стало відомо на даний момент, в той час, коли вони виявили бажання його продати. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, позбавляє позивачів можливості успадкувати спадкове майно, у звязку з чим, вони просять суд визнати за ними право власності на спадкове майно, а саме: за позивачем [PERSON] визнати право власності на земельну ділянку, за позивачем [PERSON] визнати про власності на житловий будинок. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, але надали суду заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, просять задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] селищної ради в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10 лютого 2001 року помер [PERSON] (а.с. 4). 10 серпня 2008 року помер [PERSON] ( а.с. 5). У відповідності до свідоцтва про народження [PERSON] серії III ЖС № 337567, її батьком є [PERSON] ( а.с. 6). Згідно до свідоцтва про народження [PERSON], його батьком є [PERSON] ( а.с. 7). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії АЯ №927464 [PERSON] належать земельна ділянка площею 5,80 гектара, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області у відповідності до розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 09 квітня 1997 року за № 178 (а.с. 9). Згідно оголошення до газети «[PERSON] новини», загублений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 927464, виданий [PERSON] РДА 05 травня 1997 року, зареєстрований у книзі записів №51, на імя [PERSON], вважати недійним. (а.с. 10) У відповідності до довідки від 01 серпня 2016 року, виданої КП «[PERSON] районне архітектурно- планувальне та техінвентарізаційне бюро», інвентарізаційна вартість житлового будинку №19, що розташований за адресою: смт.Михайлівка вул.Вишнева, Михайлівського району Запорізької області становить 108168 грн. ( а.с.11). Згідно з довідкою КП «[PERSON] районне архітектурно- планувальне та техінвентарізаційне бюро», житловий будинок по вул.. Вишневій (Артема) 19 в смт. Михайлівка належав [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності від 20 лютого 1971 року. Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки №140916-10, ринкова вартість земельної ділянки, кадастровий номер б/н, становить 49303 грн. (а.с. 12) Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 вересня 2016 року, державний нотаріус Третьої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у звязку з тим, що спадкоємцем не були надані правовстановлюючі документи на земельну ділянку та житловий будинок ( а.с. 15). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 вересня 2016 року, державний нотаріус Третьої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у звязку з тим, що спадкоємцем не були надані правовстановлюючі документи на земельну ділянку та житловий будинок ( а.с. 16). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті їхнього батька [PERSON]. Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.. 126 ЗК України , право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Пунктом 4 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю [PERSON]. Позивачі [PERSON] та [PERSON] оформити своє право на спадщину не може через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. Таким чином, визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом, вирішити питання в позасудовому порядку - неможливо.

Outcome: approved