Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

До Котовського міськрайонного суду Одеської області звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, у якій просив суд визнати за ним у порядку набувальної давності, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями який розташований у [ADDRESS] В своїй позовній заяві позивач вказує, що у листопаді 1989 року між ним та [PERSON] була укладена угода купівля-продажу житлового будинку розташованого у [ADDRESS] За умовою угоди позивач мав сплатити [PERSON] 5 000 карбованців, а [PERSON] мала оформити всі документи належним чином для наступного посвідчення угоди купівлі - продажу гаражу. Так 28.11.1989 року [PERSON] сплатив [PERSON] 5 000 карбованців за вказаний житловий будинок. На підтвердження угоди, [PERSON] власноруч написала розписку про отримання грошей за проданий житловий будинок. Весь цей час позивач відкрито володіє та користується даним нерухомим майном як власник. Доглядає за будинком та утримує його, робить в ньому поточний та капітальний ремонт. Після отримання грошей за нерухомість [PERSON] неодноразово ухилялася від посвідчення договору купівлі - продажу будинку, через це позивач позбавлений можливості належним чином розпоряджатися вказаним майном. Вказані обставини і стали приводом для звернення до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, причин своєї неявки суду не надав. До суду надійшла заява відповідача про розгляд справи без її участі. Суд, у зв'язку з неявкою сторін по справі, враховуючи відсутність відповідних заперечень, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, проти чого позивач не заперечував. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки виданої виконкомом Чапаєвської сільської ради Котовського району Одеської області, житловий будинок № 22 по вул. Центральній у с.Вишневе Котовського району Одеської області, відповідно господарської книги № 5 особовий рахунок №0241-1 та договору купівлі-продажу від 1989 року, належить [PERSON] [INFO]. Згідно розписки від [PERSON], вона отримала від позивача [PERSON] 5 000 карбованців за проданий житловий будинок у [ADDRESS] З приводу користування вказаним житловим будинком у с.Вишневе Котовського району Одеської області, по вул. Центральній 22, до позивача ніхто ніяких претензій не пред'являв. На цей час віна продовжує відкрито користуватися вказаним гаражем, однак не може належним чином оформити документи на нього. За частиною другою статті 41 Конституції України - право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Частиною 8 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Цивільний кодекс України набрав чинності 1 січня 2004 року, тому норма статті 344 даного Кодексу застосовується до правовідносин, починаючи з 1 січня 2001 року. Згідно частини четвертої статті 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ст. 376 ЦК України, нерухоме майно вважається самочинним, якщо воно збудоване на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або з істотнім порушенням будівельних норм і правил. На вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст.392 ЦК України, у разі відсутності правового документу на майно, право власності на нього може бути визнано судом за особою, яка є його власником. Оцінюючи докази у їх сукупності, фактичне володіння позивачем житловий будинком [ADDRESS] з 1989 року тобто більше 10 років, вільне користування будинком, проведення у ньому ремонтних робіт, суд приходить до висновку, що позивач добросовісно заволодів житловим будинком [ADDRESS], відкрито та безперервно володіє зазначеним нерухомим майном на протязі 25 років, що повністю відповідає умовам статті 344 ЦК України, тому суд вважає, що за позивачем можливо визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями [ADDRESS], у порядку набувальної давності. На підставі ст.ст. 3-4,10-11,15, 60, 109, 118-120, 208-210, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України,ст.ст.344, 397 ЦК України суд, -

Outcome: approved