Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Хустського районного суду від 28.05.2015 року. Вказаним рішенням також стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] по 500 грн. щомісячно до досягнення дітьми повнолітнього віку. З дати набрання рішенням законної сили і по теперішній час, відповідач не сплачує кошти на утримання дітей та злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментам у період з лютого 2015 року по лютий місяць 2017 року в розмірі 36500 грн. Відповідач є молодою за віком, працездатною людиною, не має інших утриманців, постійно виїжджає на заробітки, має можливість сплачувати кошти присуджені за рішенням суду, однак ухиляється від покладених на нього законом батьківських обовязків. Просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 11385 грн. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] не зявилися. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без участі сторони позивача на підставі наявних матеріалів справи, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, шляхом публікації оголошення в газеті «Новини Закарпаття» №41 (4656) від 13.06.2017 року. Причини неявки суду невідомі. В порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 28.05.2015 року згідно рішення Хустського районного суду. За час проживання у шлюбі у них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO]. Судом також встановлено, що рішенням Хустського районного суду від 28 травня 2015 року відповідача [PERSON] зобовязано сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень на кожну дитину, щомісячно до досягнення ними повнолітнього віку. Одночасно судом встановлено, що станом на 22.03.2017 року, згідно розрахунку заборгованості, наданого відділом ДВС Хустського РУЮ, відповідач [PERSON] боргує позивачці аліменти на утримання дітей на суму 36500 гривень. Згідно ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Тобто, з врахуванням наведеної норми закону вбачається, що відповідач зобовязаний сплатити неустойку (пеню) за несплату аліментів. Згідно з пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Верховним Судом України у справі за № 6-94цс15 від 01.07.2015 року висловлена правова позиція, відповідно до якої зазначено, що згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). У відповідності до проведеного позивачкою розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з лютого 2015 року по лютий 2017 року розмір пені складає 11385 гривень Судом встановлено, що у виникненні заборгованості зі сплати аліментів (спору щодо її розміру немає), наявна вина відповідача. Суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів.

Outcome: approved