Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Любимівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову зазначається, що після смерті [PERSON] позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте постановою від 17 травня 2021 року державним нотаріусом відмовлено у видачі такого свідоцтва, у зв`язку з ненаданням позивачем документів, які свідчать про наявність права власності у спадкодавця на житловий будинок. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] на позовних вимогах наполягав, не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. Представник відповідача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував (а.с.26). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у разі визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.4, 5). Після смерті останнього залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] . Будинок при житті спадкодавця не був зареєстрований в органах БТІ, тобто не пройшов первинну реєстрацію права власності, що вбачається з довідки КП "Каховське БТІ" (а.с.8). Після смерті [PERSON] спадок прийняла позивач, шляхом проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою про склад сім`ї (а.с.6). Однак, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючий документ на житловий будинок (а.с.7). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. ст. 1218 та 1268 Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами, [PERSON] на день смерті чоловіка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , тобто разом з ним. За таких даних, позивач фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки постійно проживала з ним до дня смерті. Крім того, судом враховано, що позивач є єдиною спадкоємицею, оскільки [PERSON] , син померлого, відмовився від спадщини на користь матері [PERSON] . Інших спадкоємців, відповідно до ст.1261 ЦК України та які прийняли спадщину згідно ст.1270 ЦК україни, не має, що підтверджується постановою нотаріуса. З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на житловий будинок є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved