Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовна заява мотивована тим, що 02 серпня 2003 року сторони зареєстрували шлюб, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2015 року - розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу донька проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, не приймає участі у її вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів та утримання доньки між сторонами не досягнуто. Відповідач офіційно працевлаштований, має щомісячний постійний заробіток, працює в філії ДП "Савсервіс Карпати" в м. Вінниці та має можливість надавати допомогу на утримання доньки. Інших утриманців у нього немає. У звязку з цим позивач звернулась з даним позовом до суду та просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судове засіданяі позивач [PERSON] не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі за обставин викладених в позовній заяві. Крім того, стягнути із відповідача на її користь витрати понесені нею при наданні професійної правничої допомоги. Проти винесення судом заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до частини першої\~статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів статей\~223,\~280 ЦПК України\~суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2015 року шлюб, який зареєстрований 02 серпня 2003 року між [PERSON] та [PERSON], - розірвано. (а.с.9-10). Згідно свідоцтва про народження серії І-АМ № 211712 від 20 січня 2004 року, [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] (а. с.7). Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 80, 180-184 СК України. Згідно зі ст. 180 СК України,батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст.ст.1-3\~Конвенції\~ООН\~«Про права\~дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини, статей 5, 154, 257\~СК\~України держава Україна гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість. Згідно із ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно зі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 180\~СК\~України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач є молодою, фізично здоровою людиною та має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення аліменти в розмірі по 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, із відповідача на користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати в розмірі 704,80 грн. судового збору. Також, суд вважає за можливе вимоги позивача про відшкодування витрат на кваліфіковану правничу допомогу задоволити в розмірі 1 500 гривень, при цьому суд керується ст. 137 ЦПК України. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved