Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 26.06.2019 року звернувся представник позивача із вказаною позовною заявою, зазначаючи, що 03.12.2017 року між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» та [PERSON] було укладено договір страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів №670561011.17, згідно якого було застраховано автомобіль AUDI д/н [NUMBER] . 24.07.2018 року сталась ДТП, в результаті якої сталося зіткнення між автомобілем AUDI д/н [NUMBER] та автомобілем під управлінням водія [PERSON] . Відповідно до Постанови Приморського районного суду м. Одеси від 25.09.2018 року [PERSON] була визнана винною у скоєному ДТП. ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» визнала дану подію страховим випадком, у зв`язку з чим 13.09.2018 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 69 792,00 грн. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 69 792,00 грн. та судові витрати. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання, призначене на 05.09.2019 року представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, будь-яких пояснень та заперечень до суду не направила. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 09.09.2019 року. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 03.12.2017 року між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» з одного боку та [PERSON] з іншого боку, було укладено договір страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності водія та пасажирів №670561011.17, згідно до умов якого було застраховано автомобіль AUDI А4 2008 року випуску, д/н [NUMBER] . З постанови Приморського районного суду м. Одеси від 25.09.2018 року вбачається, що 24.07.2018 року близько 17:20 год. [PERSON] , керуючи автомобілем Hyundai 120, д/н [NUMBER] , в м. Одесі по вул. М. Говорова, 10/5, виїжджаючи з парковки магазину «Таврія В», здаючи заднім ходом, не впевнилась в безпечності руху та скоїла зіткнення з автомобілем AUDI А4, д/н [NUMBER] , в результаті чого автомобіль отримали механічні пошкодження. Зазначеною постановою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Постанова набрала законної сили 08.10.2018 року. Згідно звіту №08-001 від 22.08.2018 року, складеного спеціалістом по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля AUDI А4, вартість відновлювального ремонту автомобіля AUDI А4 2008 року випуску, д/н [NUMBER] складає 70 646, 19 грн. при умові виконання ремонтних робіт на СТО ФОП « [PERSON] ». Аналогічну суму містить і ремонтна калькуляція №08-001_18 від 22.08.2018 року. Згідно рахунку №158 від 07.08.2018 року вартість ремонтних робіт склала 69792,00 грн. Згідно страхового акту №1765504 від 05.09.2018 року сума збитку складає 69 792,00 грн. Згідно платіжного доручення №7138 від 13.09.2018 року позивач перерахував на користь ФОП « [PERSON] » в рахунок страхового відшкодування на ремонт автомобіля AUDI А4 2008 року випуску, д/н [NUMBER] , грошові кошти в розмірі 69 792,00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиційним фактом та не підлягає доказуванню. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч.1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень,зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. З матеріалів справи вбачається, що страхова компанія виконала свої зобов`язання та відшкодувала [PERSON] у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов. Таким чином, після виплати страхового відшкодування у позивача виникає право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, з урахуванням того, що ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» виплатило застрахованій особі, яка постраждала внаслідок ДТП, повну суму відновлювального ремонту в загальному розмірі 69 792,00 грн., у позивача виникло законне і обґрунтоване право вимоги до відповідача, що є підставою для задоволення позовних вимог. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн. згідно платіжного доручення №6723 від 31.05.2019 року. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору в розмірі 1 921,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved