Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті особи, яка мотивована тим, що її чоловік, [PERSON], помер 14.10.2017 у м. Донецьк, що є територією непідконтрольною українській владі. Заявник вказує, що з своїм чоловіком [PERSON] поїхали до м. Донецьк на лікування, оскільки в Донецькому клінічному територіальному обєднанні працюють родичі її чоловіка, які здійснювали його лікування. Про факт смерті [PERSON] було видано лікарське свідоцтво про смерть № 229 від 16.10.2017 та довідку про причини смерті. Заявник звернулась до Могилів-Подільського відділу ДРАЦС, однак отримала розяснення, згідно якого вона має звернутись до суду з відповідною заявою, оскільки вказані вище документи є не чинними на території України. Зважаючи на викладене, заявник звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що її чоловік [PERSON] помер 14.10.2017 в м. Донецьк. Заявник в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву просила задоволити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового розгляду повідомлявся завчасно та належним чином телефонограммою. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає що заява підлягає задоволенню, враховуючи таке. У відповідності до п.8 ч.1ст.256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.1ст.257-1 Цивільного процесуального кодексу України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-АМ № 078892, 14.09.2009 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини «Горбей». Актовий запис № 172. Як вказує заявник, її чоловік, [PERSON] помер 14.10.2017 в м. Донецьк. Згідно копії паспорту громадянина України [PERSON] серії АТ051369, він був зареєстрований за адресою: [INFO]. Правилами державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства Юстиції України за № 52/5 від 18.10.2000 року, визначено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. Як слідує зі змісту заяви, з метою реєстрації смерті чоловіка, заявник звернулась до Могилів-Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області з лікарським свідоцтвом про смерть № 229 від 16.10.2017 виданим Донецьким клінічним територіальним медичним обєднанням, однак, їй було розяснено, що даний документ не є чинним на території України та розяснено про порядок встановлення факту в судовому порядку, що підтверджується відмовою у проведенні державної реєстрації смерті № 2211/16.15-70 від 19.10.2017. Згідно ч.3\~ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~буд-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті,є недійсним і не створює правових наслідків. Постановою Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно якої місто Донецьк віднесено до такої території де органи державної влади не здійснюють свої повноваження в повному обсязі внаслідок проведення антитерористичної операції. Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою або на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Як вбачається із ч.1,2\~ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються\~Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Відповідно до ч. 2, 3 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Таким чином, судом встановлено, що 14.10.2017 у м. Донецьк помер [PERSON] Лікарське свідоцтво про смерть, видане медичним закладом, що знаходиться на тимчасово окупованій території, є недійсним та, у відповідності зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», не створює правових наслідків, тобто, для проведення державної реєстрації смерті існують об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті особи, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надає можливість заявнику отримати свідоцтво про смерть та здійснити її спадкове право. Враховуючи викладене та

Outcome: approved