overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

В березні місяці 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та пояснила суду, що 12 вересня 2009 року, вона з відповідачем, уклала свій перший шлюб у виконкомі Хрестителевської сільської ради Чорнобаївського р-ну Черкаської області за актовим записом № 7. Дошлюбне прізвище позивача - [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Зі слів позивача, шлюб носить формальний характер та шкодить її інтересам, оскільки в них з відповідачем різні погляди на життя, а ними самими втрачено почуття кохання один до одного, з травня місяця 2016 року сім"я розпалася, проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Між ними постійно виникають сімейні суперечки, що переростають в бійку зі сторони відповідача, що унеможливлює подальше сімейне життя, що і спонукало її звертатись до суду з даними позовними вимогами. Просить розглянути справу без її участі та розірвати шлюб з [PERSON]. Судові витрати покласти на відповідача. Відповідач в судове засідання не з"явився, позов визнав, про що подав відповідну заяву та просив розглядати справу без його участі, тому суд проводив розгляд справи без здійснення звукозапису у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення із наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Змістом ст.ст. 110 та 112 СК України визначено можливість розірвання шлюбу в судовому порядку за заявою однієї з сторін, в разі неможливості його подальшого збереження. В даному випадку, сторонами втрачено почуття кохання один до одного, а сам шлюб носить формальний характер. Сторони подружніх стосунків не підтримують, відновлювати подружні стосунки позивач не бажає так, як це шкодить її інтересам , що являється підставою для задоволення позову. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 551,20 грн. судового збору. Приймаючи до уваги вище викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

В вересні 2014 р. [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визначення часток в праві спільної сумісної власності. Свої вимоги мотивували тим, що позивачам, відповідачу та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить кв. [ADDRESS]. На теперішній час позивачі мають намір розпорядитись належним їм на праві власності нерухомим майном, однак позбавлені такої можливості, оскільки частки співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру не були визначені та на теперішній час визначити їх в позасудовому порядку неможливо, оскільки один із співвласників - [PERSON], помер. Посилаючись на вищевикладене, позивачі просили суд визначити частки в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], а саме визначити, що частки співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON], який помер [INFO], є рівними в складають по 1/4 частині - частка кожного. В судовому засіданні представник позивачів заявлені позовні вимоги підтримав повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відповідно до заяви, визнав позовні вимоги, просив про розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. На підставі Свідоцтва про право власності на житло від 21.11.1994 р., виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [INFO] помер [PERSON]. Згідно Довідки ЖКП ММР "Південь" від 02.09.2014 р. за вих. № 3274 в кв. [ADDRESS] зареєстровані позивачі [PERSON], [PERSON], а також відповідач [PERSON] На теперішній час позивачі не можуть розпоряджатися належним їм на праві власності нерухомим майном, оскільки частки співвласників не були визначені, а визначити їх на теперішній час в позасудовому порядку немає можливості, оскільки один зі співвласників помер. Відповідно до ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно. Згідно ст. 370 ЦК України у випадку виділення частки в праві спільної сумісної власності вважається, що частки кожного із співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене за домовленістю співвласників або законом, або рішенням суду. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що співвласники в рівних частках користувалися, володіли спільним майном, в зв'язку зі смертю одного зі співвласників іншим чином визначити частки сторін у спільному майні неможливо, суд вважає необхідним визначити, що їх частки є рівними і складають по ? частині - частка кожного. На підставі ст.ст. 368-370 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

В вересні 2014 р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього сина [PERSON], 2010 р.н., який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Відповідно до заяви, позивач просила по розгляд справи без її участі, підтримала вимоги,не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився , повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.12.2009 р. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Згідно Довідки ЖКП ММР "Південь" від 24.09.14 р. за вих. № 3876 неповнолітній [PERSON], 20100 р.н., проживає разом з матір'ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Довідки ДПІ в Ленінському районі м. Миколаєва від 01.10.2014 р. доходи, отримані позивачкою [PERSON] З 01.01.2014 р. по 31.08.2014 р., складають 16 200 грн. 00 коп. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] не надає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що батьки мають рівні обов?язки по утриманню дитини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального положення сторін і не суперечить інтересам дитини. З відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

В вересні 2014 р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], 2007 р.н., яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Відповідно до заяви, позивачка просила про розгляд справи без її участі,підтримала вимоги, не заперечувала поти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.06.2006 р. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] Згідно Довідки ЖКП ММР "Південь" від 29.09.14 р. за вих. № 8389 неповнолітня [PERSON], 2007 р.н., проживає разом з матір`ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] не надає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що батьки мають рівні обов`язки по утриманню дитини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального положення сторін і не суперечить інтересам дитини. З відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

В вересні 2014 р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Відповідно до заяви, позивач просила розглянути справу без її участі, підтримала вимоги. Відповідно до заяви відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.11.2003 р. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] Згідно Довідки ЖКП ММР "Південь" від 21.08.14 р. за вих. № 3441 неповнолітня [PERSON], 2004 р.н., проживає разом з матір'ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] не надає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що батьки мають рівні обов'язки по утриманню дитини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального положення сторін і не суперечить інтересам дитини. З відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

В вересні 2014 р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення нею повноліття. Відповідно до заяви позивач просила про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився , повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.10.2010 р. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] Згідно Довідки ЖКП ММР "Південь" від 29.09.14 р. за вих. № 4782 неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] працює, однак в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] не надає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що батьки мають рівні обов'язки по утриманню дитини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального положення сторін і не суперечить інтересам дитини. З відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

В вересні 2014 р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 25% від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення нею повноліття. Відповідно до заяви позивачка просила про розгляд справи без її участі, підтримавши вимоги. Відповідно до заяви відповідач визнав позов. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.07.2003 р. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] Згідно Довідки ЖКП ММР "Південь" від 19.08.2014 р. за вих. № 2622 неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] не працює, донька [PERSON] знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] працює, однак в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] не надає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що батьки мають рівні обов'язки по утриманню дитини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої Ганни обґрунтовані та підлягають задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального положення сторін і не суперечить інтересам дитини. З відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідачів, просили визнати договір № 744 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: домоволодіння [ADDRESS], разом з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, укладений 07 серпня 2001 року дійсним. Також просили визнати в рівних частках за кожним право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,2020 га, розташовану за тією ж адресою. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивачів, згідно наданої заяви, просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання інших осіб матеріали справи не містять. Відповідно ч. 4 ст. 196 ЦПК України суд ухвалив про розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. 07 серпня 2001 року між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], на підставі довіреності від 25.01.2001 року, засвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Яновською С.О., зареєстрованою у реєстрі за № 288, та [PERSON], [PERSON], [PERSON] на товарній біржі "Сангай" укладено договір № 744 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: домоволодіння [ADDRESS], разом з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, відповідно до якого відповідач продав, а позивачі купили зазначене майно. Раніше даний об'єкт нерухомого майна належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.12.1987 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської нотаріальної контори Гулей Е.П., зареєстрованого в реєстрі за № 6-3697, зареєстрованого БТІ у м. Миколаєвіза № 752 від 23.03.1994, а також на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.03.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської нотаріальної контори Георгієвою О.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 4-486, зареєстрованого в БТІ у м. Миколаєві за № 752 від 18.06.2001 року. Сторони по угоді виконали всі суттєві умови договору, відповідно до якого відповідач передав у власність покупцям домоволодіння [ADDRESS], разом з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, а покупці в свою чергу передали відповідачу 1700 грн. 00 коп. В подальшому сторони, виконавши договір, ухилилися від нотаріального посвідчення. Разом з тим, в силу ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Отже, за позивачами також слід визнати право власності на земельну ділянку під спірним домоволодінням. В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved