Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування позову зазначено, що сторони по справі з 04 серпня 2003 року по 10 лютого 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у зареєстрованому шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню сина, не спілкується з ним, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, ухиляється від сплати аліментів, а тому позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина. У судове засідання позивачка не прибула, направила на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю із підстав, які наведені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, не подав клопотання про відкладення розгляду справи, чи розгляд справи за його відсутності, не подав відзиву на позов, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений в установленому законом порядку. Представник третьої особи позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, у судове засідання не прибув, направив на адресу суду висновок від 17 червня 2020 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Участь у судових засіданнях це право, а не обов`язок сторін по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] 10 лютого 2005 року розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданим 10 лютого 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Львівської області. [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 06 липня 2004 року Рудниківською сільською радою Миколаївського району Львівської області. Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2016 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Згідно розрахунку зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №2/349/440/16 від 01 лютого 2017 року, виданого Рогатинським районним судом Івано-Франківської області, боржник [PERSON] аліменти не сплачує. Сума заборгованості по сплаті аліментів на 01 грудня 2019 року становить 34 827, 61 грн. Відповідно до педагогічної характеристики на учня 10-Б класу Рудниківського НВК Миколаївського району Львівської області, [PERSON] навчається у Рудниківському НВК з 2010 року. За час навчання батько не брав участі у навчальному процесі, не цікавився навчанням сина, не відвідував батьківські збори, не спілкувався з вчителями. Згідно висновку органу опіки та піклування від 17 червня 2020 року №02-27/0-1313/14 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] залишив сім`ю до народження сина. Протягом п`ятнадцяти років з сином не спілкується, не надає коштів на його утримання, на засідання комісії не прибув. Комісія прийшла до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] . Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Статтею 164 пункт 2 ч. 1 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 180 СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. № 2402-III передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не займається вихованням неповнолітнього сина з часу його народження, не виявляє щодо нього батьківського піклування, не бере участі в житті дитини, не цікавиться станом його здоров`я, навчанням, не спілкується з сином та не відвідує його, не надає жодної матеріальної допомоги на його утримання . Таким чином, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення, оскільки такі вимоги не суперечать інтересам неповнолітнього. Одночасно суд роз`яснює відповідачу його право в подальшому, за наявності до того підстав, поновити свої батьківські права в судовому порядку відповідно до ст. 169 СК України. Згідно ч.7 ст.135 ЦПК України у випадку задоволення позову суд ухвалює рішення про повернення позивачу внесеної суми судового збору.

Outcome: approved