Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 71, що розташована за адресою: вул. Монюшко, 14 у м. Харкові. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У вищевказаній квартирі зареєстроване місце проживання її брата [PERSON]. Однак вже більше одного року [PERSON] в квартирі не проживає. Комунальні послуги [PERSON] не сплачує, в квартирі не проживає та не з'являється, однак до теперішнього часу з реєстраційного обліку не знявся, чим здійснює позивачу перешкоди у користуванні своїм майном. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Окрім того зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] належить на праві приватної власності квартира № 71 за адресою: вул. Монюшко, 14, у м. Харкові, що підтверджується договором дарування від 01.07.2014 року, реєстраційний номер 789 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.05.2014 року, реєстраційний номер 481. Згідно довідки КП "Жилкомсервіс" дільниці № 21 від 21.04.2015 року та відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України від 20.05.2015 року за адресою: [ADDRESS], зареєстровано місце проживання [PERSON]. Посилаючись на те, що [PERSON] з 2014 року у квартирі не проживає, не цікавиться її станом, за комунальні послуги не сплачує, позивач звернулась до суду з даним позовом. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 6 ЖК жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, тобто для використання їх за цільовим призначенням (задоволення своїх житлових потреб та розпорядження ними у відповідних межах ), а тому, якщо житлова площа фактично не використовується у визначених законом цілях, збереження за відсутньою особою права користування житловим приміщенням може не відповідати призначенню цього права. Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Допитана у судовому засіданні 11.06.2015 року у якості свідка [PERSON] пояснила, що давно знає родину позивача, відповідача [PERSON] не бачила за місцем проживання більше 2-х років, у спірній квартирі відсутнє будь-яке його майно та речі. Допитана у судовому засіданні 11.06.2015 року у якості свідка [PERSON] пояснила, що є подругою позивача, більше дев'яти років спілкується із позивачем та її родиною, відповідач [PERSON] більше двох років не проживає, у спірній квартирі відсутнє будь-яке його майно та речі, перешкод у користуванні квартирою йому ніхто не чинив. З урахуванням системного аналізу зазначених вище доказів, суд дійшов висновку про доведеність факту непроживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] та невикористання ним спірного житла за його прямим призначенням понад 1 рік. Відносно звернення відповідача з заявами про перешкоджання йому у користуванні житлом, Комінтернівським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області повідомлено, що [PERSON] з будь-якими заявами та повідомленнями в період з 01.01.2007 року по 2015 рік до Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області не звертався. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved