Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулась [PERSON] В обгрунтування позову зазначає, що з 27.09.2007р. перебувала в шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Острозького районного вуду від 08.02.2011. Вказує, що від спільного подружнього життя\~ в них народилась дитина син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Вказує,\~що відповідач\~ухиляється від\~участі в\~утриманні сина,\~хоча має\~всі можливості\~брати достатню,\~належну та\~регулярну участь\~в його\~матеріальному утриманні,\~а вона\~самостійно не\~має змоги\~забезпечити належне\~утримання сина,\~достатнє для\~його віку. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від належного утримання свого сина, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судове\~засіданні позивач\~[PERSON]\~не зявилась,\~в поданій\~на адересу\~суду заяві\~просить розглядати\~справу в\~її відсутності,\~свої позовні\~вимоги підтримує,\~не заперечує\~проти заочного\~розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився без повідомлення\~причин,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~був повідомлений\~належним чином відповідно до\~ч.11\~ст.128\~ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву та заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідач не подав. За погодженням\~позивача,\~оскільки відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~розгляд справи,\~згідно ст.280\~ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Повно та\~всебічно дослідивши\~наявні в\~матеріалах справи\~докази у\~їх сукупності,\~суд вважає\~встановленими наступні\~обставини та\~відповідні їм\~правовідносини. В судовому засіданні з свідоцтва про народження серії І-ГЮ №070247, виданого 18.04.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції Рівненської області, встановлено, що [PERSON] народився 18.03.2008 року і його батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно рішення Острозького районного суду від 08.02.2011 встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 27.09.2007, розірвано. Водночас, в судовому засіданні встановлено, що на даний час позивач та відповідач разом не проживають, їх син проживає з позивачем та знаходиться на утриманні матері, а відповідач належної участі в утриманні дитини не бере. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Будучи батьком\~дитини,\~[PERSON]\~свою дитину\~належним чином\~не утримує,\~хоча зобовязаний\~це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утримання свго малолітнього сина не надав. Таким чином, загальний розмір утримання дитини від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в утриманні дитини. Оскільки відповідач, будучи батьком дитини, на даний час свого сина належним чином не утримує, хоча зобовязаний це робити, то з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Водночас, судом враховується, що згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 01 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 01.01.2018р. - в розмірі 1860 грн., з 1 липня 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн. Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі 1/4 частки його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час, суд вважає, що стягнення аліментів в розмірі ? частки його доходу не буде надто обтяжливим для відповідача. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, відсутність будь-яких відомостей про наявність у сторін чи у їхньої спільної дитини захворювань, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні сторін інших осіб та про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Окрім того, суд виходить з того, що відповідач відзиву на позовну заяву не подав та таким чином не заперечив наявності у нього можливості утримувати дитину та не вказав на будь-які суттєві обставини, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про можливість стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Водночас, при вирішенні спору суд виходить з того, що відповідач є працездатними, оскільки інших доказів суду не надано. При цьому, суд бере до уваги, що відповідач не надав доказів належного утримання ним свого сина, а також наявності суттєвих обставин, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про можливість стягнення з нього аліментів в частці від його доходу, а тому, при вирішенні питання про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частки його доходу щомісяця до досягнення сином повноліття. Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 21.03.2018 року, а тому, за правилами ст.191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. За правилами ч.6 ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь держави слід стягнути 704 грн. 80 коп. судового збору. На підставі ст.180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved