Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона мешкає за адресою: [ADDRESS], позивач часто хворіє, є інвалідом другої групи, що підтверджується відповідною довідкою, та потребує стороннього догляду. У березні 2013 року відповідач запропонувала їй свої послуги по забезпеченню її доглядом, харчуванням, а також утримання квартири в належному стані, замість чого попросила відписати належну позивачеві квартиру. 21 березня 2013 року позивач уклала з відповідачем договір дарування належної їй квартири, на підставі того, що відповідач запевнила її, що буде доглядати за нею, але зважаючи на свій похилий вік, позивач не читала вказаний договір та підписала його будучи впевненою про те, що відповідач буде надавати їй пожиттєву допомогу. Два місяці з дня підписання договору відповідач надавала допомогу позивачеві, деякий час проживала разом з нею, але на даний час перестала надавати допомогу. У зв'язку з чим, позивач просить визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладений 21 березня 2013 року між позивачем та відповідачем та посвідчений приватним нотаріусом Тернівської приватної нотаріальної контори. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просив позов задовольнити. При цьому пояснив, що позивачка погодилась на укладання договору, так як відповідач завірила її, що буде доглядати за нею, але при укладанні договору в силу свого віку та неосвіченості позивач не розуміла, що саме вона підписує, а також не розуміла, на яких умовах укладається договір. Тому просить визнати договір дарування квартири не дійсним. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила в задоволені позовних вимог відмовити. При цьому пояснила, що позивачка сама була ініціатором укладання даного договору. Перед його укладанням вона неодноразово консультувалась з приватним нотаріусом щодо умов на яких буде укладатись договір. Також, сестра позивача просила відповідача укласти саме договір дарування квартири. Крім того, відповідач надавала допомогу позивачеві з власної ініціативи, забезпечувала її продуктами харчування. Тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа в судовому засіданні суду пояснила, що позивач неодноразово зверталась до неї щодо укладання договору, при цьому вона пояснила позивачеві, що у даному випадку краще буде скласти заповіт або укласти з відповідачем договір довічного утримання, але позивач наполягала на укладання саме договору дарування, так як на її думку була впевнена в тому, що відповідач взамін буде доглядати за нею, а також повідомила, що з приводу задоволення позовних вимог покладається на думку суду. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, третьої особи, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно ч.4 ст.727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо на момент пред'явлення вимоги дарунок є збереженим. Відповідно до ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бут визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 21 березня 2013 року було укладено договір дарування квартири, згідно з яким [PERSON] передала безоплатно належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS], а [PERSON] прийняла вказану квартиру у власність. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює на посаді лікаря психіатра Тернівської ЦМЛ. На обліку у лікаря психіатра позивач не перебуває, але протягом останніх двох років вона неодноразово виїжджала до позивача до додому, так як остання скаржилася на те, що в нічний час бачить різні видіння у своїй квартирі, на основі чого позивачеві був поставлений діагноз: цереброатеросклероз, психоорганічний синдром. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що з позивачем його познайомила дружина. У 2008 році до нього приїхала його двоюрідна сестра [PERSON] і попрохала дружину знайти їй людину похилого віку за якою потрібно доглядати, а потім за це отримати квартиру, тому дружина познайомила її з позивачем, так як остання також шукала людину, яка буде за нею доглядати, за що вона потім віддасть їй квартиру. Наприкінці 2012 року початку 2013 року він разом з дружиною зустріли на базарі позивача, та помітили, що в неї щось з психічним здоров'ям, тому викликали лікаря-психіатра, а через деякий час вони дізнались, що позивачка подарувала квартиру [PERSON] Допитана в судовому засідання свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома з позивачем, так як вони проживають в одному будинку. Приблизно з грудня 2013 року позивач стала сильно хворіти, розповідала, що стала все забувати, а також розповідала, що [PERSON] підмішує їй в чай якісь трави, від чого у неї зовсім пропала пам'ять. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], суду пояснила, що з позивачем знайома приблизно з 2005-2006 року. Наприкінці 2012 року початку 2013 року [PERSON] попрохала, щоб вона знайшла їй людину, за якою потрібно доглядати, а потім за це отримати квартиру. Так як позивач також просила її, щоб вона знайшла таку людину, то вона їх познайомила. В кінці 2012 року вона зустріла на базарі позивача та помітила, що в неї негаразди з психічним здоров'ям, тому викликала їй лікаря-психіатра. Згодом вона дізналась, що позивач подарувала квартиру [PERSON]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач часто приходила до неї додому та розповідала, що хоче відписати квартиру [PERSON], так як та доглядає за нею, а також що її рідна сестра сказала відписати квартиру тільки [PERSON]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач неодноразово розповідала, що [PERSON] допомагає їй, забезпечує її продуктами харчування, тому вона хоче скласти на [PERSON] заповіт або укласти з нею договір довічного утримання. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з позивачем знайома близько трьох років. Позивачка завжди приходила в магазин, в якому вона працює, що належить [PERSON] та брала безкоштовно продукти харчування, розповідала, що [PERSON] піклується про неї, тому вона хоче зробити їй подарунок та подарувати квартиру. Згодом їй стало відомо, що позивач відписала належну їй квартиру [PERSON]. При цьому суд не ставить під сумнів свідчення вказаних свідків, так як вони є логічними, послідовними, підкріплюють одне одного, та повідомляють про обставини, які можуть бути відомі лише особам, яким були безпосередньо відомі вказані події, а також не встановлено будь-якої зацікавленості свідків у результатах розгляду справи. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що необхідно визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладений [PERSON] та [PERSON] 21 березня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, тобто сторони, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, понесені останнім по справі, в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved