Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В червні 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до ТОВ «Теплик-Агро» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та зобовязання відповідача повернути земельну ділянку. Вказав, що він є власником земельної ділянки загальною площею 3,1810га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується відповідним державним актом. 05 липня 2011 року він уклав з відповідачем договір оренди земельної ділянки на строк 3 роки. У звязку з закінченням строку дії договору, маючи на меті самостійно обробляти свою земельну ділянку, він звернувся до ТОВ «Теплик-Агро» з заявою про намір самостійно обробляти земельну ділянку, у звязку з закінченням строку дії договору оренди просив не проводити на ній агротехнічних робіт. 13 лютого 2015 року він отримав від відповідача листа, в якому було вказано, що в травні 2014 року на його адресу було направлено лист-повідомлення про поновлення договору оренди з проектом додаткової угоди, а, оскільки відповіді не було отримано, то ТОВ «Теплик-Агро» буде користуватись земельною ділянкою до 05 липня 2017 року, оскільки через відсутність протягом одного місяця після закінчення строку договору заперечення з його боку, договір є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після цього він замовив та отримав витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 0523783000:01:000:0096, в якому було зазначено, що Реєстраційна служба Теплицького районного управління юстиції 29 грудня 2014 року здійснила реєстрацію речового права(договору оренди земельної ділянки між [PERSON] та ТОВ «Теплик-Агро»), строк дії речового права 10 років. Враховуючи, що вказаний договір він не підписував, нікого не уповноважував це зробити, просить визнати договір оренди недійсним та зобовязати відповідача повернути земельну ділянку. В жовтні 2015 року позивач [PERSON] подав суду письмову заяву, в якій вказав, що за його клопотанням було витребувано реєстраційну справу про реєстрацію речового права щодо його земельної ділянки, з якої стало відомо, що існує не новий договір оренди між ним та відповідачем ТОВ «Теплик-Агро» , а угода від 19 грудня 2014 року про внесення змін до договору оренди землі, яку він не підписував і нікого не уповноважував на ці дії, тому просить визнати недійсною угоду від 19 грудня 2014 року про внесення змін до договору оренди землі від 05 липня 2011 року та зобовязати відповідача повернути йому земельну ділянку площею 2,2114га, яка розташована на території Комарівської сільської ради. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги, пояснив, що з відповідачем в липні 2011 року було укладено договір оренди на три роки, після його закінчення земельну ділянку товариство йому не повернуло, а продовжує користуватись. Орендну плату він отримав тільки за три роки, за 2015 рік орендної плати він не отримав. Оскільки, мав намір самостійно використовувати земельну ділянку, то попередив про це ТОВ «Теплик-Агро» письмовою заявою в серпні 2014 року, однак, цю його заяву було зареєстровано тільки в грудні 2014 року. Ніяких угод з ТОВ «Теплик-Агро» після липня 2011 року він не підписував, про внесені зміни до договору оренди йому нічого не було відомо. Вважає, що відповідач підробив його підпис, про що він також подав заяву до міліції. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON], які діють на підставі довіреностей, заперечують проти позову. Пояснили, що позивачу було направлено листа з пропозицією поновити дію договору на тих же умовах з додатковою угодою, але докази про вручення їх [PERSON] відсутні. Пояснити, в якому місці позивач підписував угоду від 19 грудня 2014 року та хто її оформляв з боку ТОВ «Теплик-Агро», не можуть. Вважають, що товариство використовує земельну ділянку позивача на законних підставах, оскільки речове право оренди зареєстроване належним чином. Також, вважають, що відсутні підстави для стягнення компенсації за надання правової допомоги, оскільки подані квитанції та розрахунок не відповідають вимогам закону. Від Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції 25 червня 2015 року надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника служби. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення,\~ обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником двох земельних ділянок площею 2,2114га та 0,9696га, що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку Серії ЯМ №562931 та №562932 ( а.с. 17,18). Між позивачем та ТОВ «Теплик-Агро» 05 липня 2011 року укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,1810га строком на 3 роки (а.с.11-14). Вказаний договір був зареєстрований у відділ Держкомзему у Теплицькому районі 14 березня 2012 року за №052370003004661. Тобто, вказаний договір оренди складений був щодо двох земельних ділянок (2,2114 га + 0,9696га = 3,1810 га), які мають кадастрові номери 0523783000010000096 та 0523783000010000095(а.с.15,16). - 2 - Отже, строк дії договору закінчувався 05 липня 2014 року. Такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій в постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року № 6-162цс13, яка відповідно до частини другої статті 3607 ЦПК України має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, оскільки відповідно до положень договору оренди від 11 липня 2011 року та Закону України Про оренду землі в момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. В матеріалах справи №8280166 про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, яку було надано Реєстраційною службою Теплицького районного управління юстиції, міститься дві угоди про внесення змін до договору оренди землі від 19 грудня 2014 року, якими внесено зміни до п.п.1,2,5,8,9,10 договору оренди землі, укладеного 05 липня 2011 року між [PERSON] та ТОВ «Теплик-Агро», за змістом яких строк дії договору оренди землі складає 10 років. Державну реєстрацію речового права(права оренди земельної ділянки) було проведено Реєстраційною службою Теплицького районного управління юстиції 29 грудня 2014 року за №18431665 тільки щодо угоди, яка стосувалась земельної ділянки площею 2,2114га з кадастровим номером 0523783000010000096. Державної реєстрації речового права щодо земельної ділянки площею 0,9696га з кадастровим номером 0523783000010000095 проведено не було. Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України. Статтею 208 ЦК України встановлено, що правочини між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі. Відповідно ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно висновку експерта №65 від 26 квітня 2016 року підпис від імені [PERSON] в угоді про внесення змін до договору оренди землі від 19 грудня 2014 року, яку було укладено між [PERSON] та ТОВ «Теплик-Агро» щодо земельної ділянки загальною площею 2,2114га, кадастровий номер 0523783000010000096, виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису [PERSON]. Вказаний доказ(висновок експерта) по справі підтверджує обставину не укладення [PERSON] спірної угоди, яку не спростовано будь-якими іншими доказами, хоча кожна сторона і, зокрема, відповідач, в силу ст.ст. 10,60 ЦПК України зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх заперечень.\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутнє волевиявлення позивача [PERSON] на встановлення його цивільних прав та обовязків щодо передачі в оренду земельної ділянки площею 2,2114га, яка перебуває у його власності, на умовах, що були визначені в угоді про внесення змін до договору оренди землі, оскільки в судовому засіданні доведено, що позивач не підписував угоди про внесення змін до договору оренди землі від 19 грудня 2014 року та не надавав відповідних повноважень іншій особі на його підписання. Висновок суду про відсутність волевиявлення позивача на внесення змін до договору оренди підтверджується також його заявою від 27 серпня 2014 року, яку [PERSON] направив на адресу ТОВ «Теплик-Агро», в якій попередив про бажання обробляти власну земельну ділянку самостійно після закінчення строку дії договору(а.с.19), а також листом, якого у відповідь надіслало ТОВ «Теплик-Агро» 06 лютого 2015 року за вих.№41, в якому йшла мова про поновлення договору оренди землі до 05 липня 2017 року на тих самих умовах, які були передбачені договором від 05 липня 2011 року, а не про внесення змін до договору(а.с.20-22). Крім того, угодою від 19 грудня 2014 року про внесення змін до договору оренди землі, було внесено зміни в договір оренди землі від 05 липня 2011 року, який на час внесення змін припинив свою дію відповідно до п.37 договору оренди. Доказів того, що строк дії договору оренди було поновлено відповідно до п.8 договору оренди від 05 липня 2011 року, відповідачем не надано. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину, тому вимога про зобовязання відповідача повернути земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва підлягає задоволенню. Витрати, понесені позивачем на оплату за проведення експертизи в сумі 900 грн. 48 коп., сплату судового збору в сумі 752 грн. 35 коп. і 384 грн. 25 коп., які документально підтверджені(а.с.1,2,177), а всього 2 037 грн. 08 коп.(900 грн. 48 коп. + 752 грн. 35 коп. + 384 грн. 25 коп.), відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на правову допомогу, які позивач просить стягнути в розмірі 5\~714 грн., суд враховує наступне. Так, згідно положення частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. - 3 - Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно журналів судового засідання адвокати [PERSON] та [PERSON], які представляли інтереси позивача, приймали участь у судових засіданнях 05 серпня, 02 жовтня та 07 жовтня 2015 року протягом 43 хвилин, в судових засіданнях 18 березня та 27 травня 2016 року протягом 107 хвилин кожен. Згідно із статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня 1 378 грн., а до 1 січня 2016 року мінімальна заробітна плата складала 1\~218 грн.. За наведених обставин розмір компенсації витрат на правову допомогу позивачеві [PERSON] становить 3 362 грн. 58 коп. (1\~218 грн. / 40% / 60 хв. * 43 хв. = 349 грн. 16 коп.; 1 378 грн. / 40% / 60 хв. * 107 хв. = 1 332 грн. 13 коп.; (349 грн. 16 коп. + 1\~332 грн. 13 коп.) * 2 = 3 362 грн. 58 коп.). Виходячи із цього, на користь [PERSON] з відповідача підлягають стягненню понесені витрати на загальну суму 5\~399 грн. 66 коп.(2\~037 грн. 08 коп. + 3\~362 грн. 58 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved