Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом та просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог позивач пояснила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 28.03.2011р. шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з позивачем. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає, не піклується про її здоров`я та фізичний розвиток, тобто свої батьківські обов`язки не виконує. Крім того, відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, про що свідчить його заява, посвідчена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Кузьміною Л.Л. На підставі викладеного, [PERSON] просила позовні вимоги задовольнити шляхом позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . В заяві від 13.01.2020р. [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с.34). Відповідач в заяві від 09.08.2019р. просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, відмовившись від батьківських прав та обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.35). Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В силу приписів ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 28.03.2011р. розірвано шлюб, укладений між громадянами України [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 20.09.2003р. міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис №1698 (а.с.4). Матеріали справи свідчать, що дитина проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві [PERSON] зазначає, що малолітня [PERSON] перебуває на її утриманні. Повідомлення класного керівника малолітньої [PERSON] свідчить про те, що батько дитини за всі роки навчання останньої у школі не з`являвся, участі у вихованні дитини не приймав, батьківські збори не відвідував (а.с.9). В матеріалах справи наявна, засвідчена приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Кузьміною Л.Л., заява [PERSON] , в якій останній добровільно та свідомо відмовився від батьківських прав та обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.35). Відповідно до ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Таким чином, після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти та і сам не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно своєї доньки. У відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» (у редакції, яка була чинною на момент звернення позивачем до суду з позовом) розмір судового збору за позовну вимогу немайнового характеру становив 768,40 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved