Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - служби у справах дітей Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2017 року було розірвано. Від даного шлюбу народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Окрім того, вказаним рішення ухвалено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1500грн. щомісячно, починаючи з 25.04.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Оскільки батько дитини [PERSON] ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню власного сина, не приймає участі у їх фізичному, моральному та духовному розвитку, матеріально не забезпечує, не проявляє жодної зацікавленої до долі дитини, не сплачує встановленні рішенням суду аліменти, просить суд задовольнити даний позов, та винести рішення, яким позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в останнє судове засідання не з`явилася. Однак, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу у відсутності відповідача згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи Шатров В. В . в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, проти задоволення позову не заперечив, просив суд провести розгляд даної справи за відсутності представника органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2017 року було розірвано, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного рішення. Від даного шлюбу народилася дитина - [PERSON] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 02.09.2011 року). Окрім того, вказаним рішення ухвалено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1500грн. щомісячно, починаючи з 25.04.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Обгрунтовуючи вказаний позов, позивач вказує на те, що батько дитини [PERSON] ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню власного сина, не приймає участі у його фізичному, моральному та духовному розвитку, матеріально не забезпечує, не проявляє жодної зацікавленої до долі дитини, не сплачує встановленні рішенням суду аліменти. Згідно вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із наявної в матеріалах справи Довідки від 16.07.2018 року в рамках виконавчого провадження №55340930 вбачається, що станом на 01.07.2018 року сума заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] становить 21300грн. та в сукупності перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Також, із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості від 02.01.2019 року №55340930, виданого Ужгородським РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області вбачається, що станом на 01.01.2019 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 30300грн. Таким чином, що суд констатує, що факт ухилення від виконання батьківського обов`язку зі сплати аліментів знайшло своє підтвердження вказаними вище доказами. Окрім того, з наявного в матеріалах справи Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради №50/23-35 від 30.01.2019 року вбачається, що батько дитини гр. [PERSON] , [INFO] , участі у вихованні сина не приймає з 2017 року, здоров`ям його не цікавиться, аліментів не сплачує, матеріальної допомоги не надає. Факт ухилення відповідача від виховання дитини також підтверджується наступними доказами: ?рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14.09.2018 року по справі №308/4171/18 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька; ?заявою [PERSON] від 16.01.2019 року, яка є хресною матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] , з якої вбачається, що після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , відповідач не приходить на спільні сімейні зустрічі, не бере участі у святкуванні дня народження свого сина, не дарує та не передає йому подарунки на день народження та інші свята, не підтримує зв`язок із власним сином. Вихованням дитини займається мати [PERSON] , вона займається лікуванням дитини, доглядає за нею та забезпечує всім необхідним для повноцінного розвитку; ?Довідкою ФОП [PERSON] №01/2019 від 18.01.2019 року, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проходив підготовку до угорської школи з 01.07.2018 року по 01.09.2018 року, відвідував заняття з іноземної мови у ФОП [PERSON] у «Сімейному центрі розвитку «Гніздечко» в м. Ужгороді. На курси дитину записала та приводила мама [PERSON] , завжди цікавилася успіхами сина, вносила щомісячну оплату за заняття. Батько дитини у «Сімейному центрі розвитку «Гніздечко» не з`являвся; ?Характеристикою ДНЗ «Дзвіночок» від 20.04.2018 року, з якої вбачається, що дитина [PERSON] проживає разом з мамою [PERSON] Вихованням дитини займається мати, вона відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті сина. Батько дитини протягом 2017 - 2018 навчального року в дитячому садочку жодного разу не був, вихованням дитини не займається; ?Довідкою «Загальноосвітньої школи І ступеня з угорською мовою навчання - угорськомовна гімназія» Ужгородської міської ради від 17.01.2019 року №13, з якої вбачається, що вихованням дитини [PERSON] , [INFO] , займається мама [PERSON] , саме вона відвідує батьківські зболри, приводить і забирає дитину зі школи, бере участь у різноманітних шкільних та позашкільних заходах. За час навчання дитини, батько у закладі не з`являвся, участі у вихованні дитини не брав. Також із вказаного вище Висновку про позбавлення батьківських прав вбачається, що дане питання також розглядалося 22.01.2019 року на комісії з питань захисту прав дитини. Батько дитини на засідання комісії не з`явився. На засіданні комісії заслухано матір малолітнього, яка наголосила на тому, батько дитини гр. [PERSON] , не займається вихованням свого сина протягом останнього року, здоров`ям його не цікавиться, аліменти не сплачує, будь - якої матеріальної допомоги на його утримання не надає. Малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцять років. У п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З огляду на вищевикладене, суд констатує, що факт свідомого ухилення [PERSON] , [INFO] , від виховання власного сина, не піклування про його фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявлення інтересу до його внутрішнього світу, матеріального не забезпечення дитини підтверджується належними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для висновку суду щодо наявності ухилення [PERSON] , [INFO] , від виконання своїх обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та достатності всіх підстав для задоволення даного позову. У відповідності до п.1 ч.1 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання. Таким чином, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини, суд приходить до переконання, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved