Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 18 грудня 2019 року надійшла позовна заява Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дітей в актові записи про народження внесені на підставі п.1 ст.135 СК України. Діти не відвідують школу, потребують медичного огляду та лікування. Мати не підтримує зв`язок з адміністраціями шкіл, де навчаються діти, не відвідує збори, діти не мають необхідного шкільного приладдя та форми, хворіють на педикульоз. Комісія у складі головного спеціаліста відділу соціально-правового захисту дітей управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, завуча ЗОШ №36, завуча та вчителя початкових класів гімназії №17, фахівця Центрального районного центру соціальних служб сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради (далі ЦрЦСССДМ ММР) здійснила вихід в родину [PERSON] , де були зафіксовані незадовільні умови проживання дітей. А саме: у квартирі мешкає 11 людей, з яких [PERSON] з трьома дітьми та її рідна сестра [PERSON] з шістю дітьми. Квартиру сестри умовно поділили: кухнею та однією кімнатою користується [PERSON] , другою кімнатою та лоджією користується [PERSON] з дітьми. Лоджія самовільно, небезпечно пристосована для приготування їжі. На лоджії знаходиться електрична піч та електричний чайник. Електропостачання незаконно проведено від сусідів, оскільки відключено за борги. Кімната, де мешкають діти [PERSON] потребує ремонту та покрашення санітарно - гігієнічного стану. На момент відвідування [PERSON] готував макарони на лоджії в непристосованих для цього умовах. Усі діти мали занедбаний вигляд. [PERSON] подзвонила матері дітей [PERSON] та попросила прийти додому, повідомивши про візит комісії. Під час розмови було включено гучний зв`язок. [PERSON] пояснила, що не прийде і якщо комісія бажає, нехай забирає всіх її дітей. Діти перебувають в умовах, які негативно впливають на їх життя, стан здоров`я та розвиток через ухилення матері від виконання своїх обов`язків. Під час бесіди з [PERSON] вона пояснила, що не справляється зі своїми батьківськими обов`язками, залишає дітей одних на декілька днів без нагляду, діти самі готують їжу на лоджії, оскільки вона з сестрою не можуть поділити кухню. Її діти хворі та потребують особливого лікування, але вона не може їх утримувати, виховувати та доглядати. 21.10.2019 [PERSON] було роз`яснено діюче законодавство України про відповідальність батьків за виховання, утримання та розвиток дітей, а також про необхідність належного виконання батьківських обов`язків і про наслідки їх невиконання. Малолітні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 18.10.2019 тимчасово знаходяться у реабілітаційному центрі на підставі заяви матері [PERSON] . За цей час мати дітей до Центру не з`являлася, на дзвінки не відповідала. Малолітня [PERSON] має дуже важкий психічний стан, дитина не контрольована, потребує термінової кваліфікованої допомоги. [PERSON] має потребу у проходженні спеціальної медичної комісії. Просять позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , одночасно стягнувши аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом та до досягнення дитиною повноліття, перераховуючи їх на розрахункові (особисті) рахунки дітей. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16 січня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 24 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті вказану цивільну справу та призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання від представника позивача [PERSON] , яка діє на підставі довіреності № 316/52434 від 29 листопада 2019 року (а.с. 7), надійшла заява, у якій позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явилася за невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Клопотань про перенесення розгляду справи від неї не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання відповідачки, яка не повідомила про причини неявки, відзиву на позовну заяву не надала, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення у відповідності до ст.280 ЦПК України. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги органу опіки та піклування Маріупольської міської ради підлягають задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні їм докази. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.01.2018, виданого Центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 23.01.2018, актовий запис №37, прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] .(а.с.9). Згідно із свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Згідно із свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Згідно із свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). З витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00015927531, № 00015927471, № 00015927237 від 22.10.2015, відомості про батька дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , записані у відповідності до ч.1 ст.135 СК України (а.с.17,18,19). Відповідно до інформації, наданої директором Маріупольської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату №27 Донецької обласної ради на [PERSON] , [INFO] , [PERSON] навчається у школі-інтернаті на рішенням ПМПК №31/947 від 23.05.2013. З початку навчального року [PERSON] не приступив до занять у школі. Мати хлопчика, [PERSON] , зв`язок зі школою та вчителями не підтримує зовсім. Мобільні телефони постійно вимкнені, а коли з`являються у мережі, слухавку [PERSON] не бере. Під час відвідування вчителями родини удома, [PERSON] поводилася зухвало та агресивно в бік педагогів, не намагаючись пояснити відсутність дитини у школі. [PERSON] не контролює поведінку та місце знаходження сина, не пройшла з ним медичний огляд перед школою, до рекомендацій педагогів не прислухається, свої батьківські обов`язки стосовно сина [PERSON] не виконує. Адміністрація школи просить надати дієву допомогу у роботі з [PERSON] (а.с.20,45). Відповідно до висновку психолого-медико-педагогічної консультації від 23.05.2013 №31/947, у [PERSON] , [INFO] , порушення пізнавальної діяльності легкого ступеню. Системний недорозвиток мовлення ІІ рівня. Поверховість мислення, орієнтація на зовнішні ознаки. Рекомендовано корекційне навчання за допоміжною програмою, корекційно-розвивальні заняття з розвитку мисленевих операцій. (а.с.21). Відповідно до інформації від директора КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 36 Маріупольської міської ради Донецької області» на ім`я керівника управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, у їх закладі навчається дитина - [PERSON] . Його мати, [PERSON] , систематично та злісно не виконує батьківські обов`язки: ніде не працює, зловживає спиртними напоями, залишає 3-х своїх дітей самих вдома на 2-3 дні. Її діти ходять неохайні та голодні. [PERSON] на електричному приладі на лоджії самостійно варить макарони для сестри та молодшого брата. Батьківські збори [PERSON] ніколи не відвідує. На телефонні дзвінки не відповідає. Педагоги неодноразово відвідували її удома, проводили профілактичні бесіди, роз`яснювали батьківську відповідальність, але ситуація у родині стала гірше. 07.10.2019 [PERSON] не забрала сина зі школи та була відсутня вдома. Вчителі були вимушені викликати поліцію, щоб знайти матір. З 07.10.2019 по 15.10.2019 [PERSON] школу не відвідував, гуляв, а побачивши на вулиці вчителів, втікав від них. Дитина не має форми для занять фізкультурою, часто відсутні шкільні приладдя. [PERSON] має педикульоз та потребує лікування. (а.с.22-23). З листа до управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради надійшла інформація від директора КЗ «Гімназія зі структурним підрозділом початкової школи №17 Маріупольської міської ради Донецької області» від 08.10.2019 № 222 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , проживає асоціальна родина, в якій виховується малолітня дитина - [PERSON] , яка приступила до занять у цьому навчальному закладі з 19.09.2019. У дівчинки педагогічна запущеність, знижена мотивація до навчання, дошкільний тип сприйняття навчального матеріалу. [PERSON] в 11 років не читає і не пише, знання відповідають навчальному рівню. Мати дитини [PERSON] на контакт з педагогами не виходить, дала дві адреси проживання, але де мешкає невідомо. Зі слів [PERSON] , вона не знає де знаходиться її мати. Адміністрація просить притягти матір до відповідальності за невиконання нею батьківських обов`язків. (а.с.24). Згідно з повідомленням/інформацією про сім`ю/особу, яка перебуває у складних життєвих обставинах Відділу соціально-правового захисту дітей управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради Донецької області від 08.10.2019 № 25.2/43599, Адміністрація загальноосвітньої школи-інтернату №37 м. Маріуполя просить надати дієву допомогу у роботі із сім`єю [PERSON] , де виховуються три малолітні дитини. [PERSON] систематично та злісно не виконує батьківські обов`язки, зловживає спиртними напоями, залишає дітей одних дома на 2-3 дні.(а.с.25). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 15.10.2019, головним спеціалістом ССД [PERSON] , завучем ЗОШ №36 [PERSON] , завучем гімназії №17 [PERSON] , вчителем гімназії №17 [PERSON] , фахівцем ЦСССД [PERSON] на підставі повідомлень ЗОШ №36, спеціальної ОШ №37, гімназії №17, з метою обстеження умов проживання проведено обстеження кв. [ADDRESS] , у якій зареєстровані та мешкають дві родини - [PERSON] з шістьма дітьми та [PERSON] з трьома дітьми. Кожна рожина займає окрему кімнату. Умови проживання родини [PERSON] незадовільні. Кімната потребує ремонту, стіни обдерті, двері на лоджію трухляві, лущиться фарба. На лоджії знаходиться електрична плита та електричний чайник, де діти самі готують їжу. Холодильника немає. На час відвідування із їжі були в наявності макарони, пшенична крупа, яйця. Продукти знаходяться в шафі на лоджії. Санітарно-гігієнічний стан потребує покращення. Стосунки між сім`ями [PERSON] та [PERSON] не дружні. На момент відвідування [PERSON] дома не було. При розмові по телефону [PERSON] пояснила, що додому не прийде і якщо комісія захоче, нехай забирають усіх дітей. (а.с.26). За інформацією Центрального районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради (далі ЦСССДМ) від 28.10.2019 № 43.2/46937, родина [PERSON] є отримувачем соціальних послуг Центру з 2015 року. [PERSON] порушує права малолітніх дітей на охорону здоров`я та достатній життєвий рівень. Діти перебувають в умовах, які негативно впливають на їх життя, стан здоров`я та розвиток через ухилення матері від виконання своїх обов`язків. (а.с.28). Згідно з листом на ім`я начальника Центрального ВП ГУНП в Донецькій області Бичина С. від 16.10.2019 № 25.2-62985-25.2.1, Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради клопоче про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП [PERSON] за невиконання батьківських обов`язків щодо утримання, виховання та навчання своїх малолітніх дітей. (а.с.29-30). Відповідно до Акту-роз`яснення про відповідальність батьків за ухилення від виконання батьківських обов`язків від 21.10.2019, [PERSON] було роз`яснено діюче законодавство України про відповідальність батьків за виховання, утримання та розвиток дітей, а також про необхідність належного виконання батьківських обов`язків і про наслідки їх невиконання. (а.с.32). Згідно з письмовими поясненнями [PERSON] , остання пояснила, що не справляється зі своїми батьківськими обов`язками, залишає дітей одних на декілька днів без нагляду, діти самі готують їжу на лоджії, оскільки вона з сестрою не можуть поділити кухню. Її діти хворі та потребують особливого лікування, але вона не може їх утримувати, виховувати та доглядати. (а.с.33). За висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 20.11.2019 №ІРЦ-85709/2019/54174, [PERSON] має порушення інтелектуального розвитку, рекомендована типова освітня програма спеціальних закладів загальної середньої освіти для дітей із інтелектуальними порушеннями та індивідуальний план навчання. (а.с.34-35). За висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 21.11.2019 № ІРЦ-85709/2019/54558, [PERSON] має порушення інтелектуального розвитку, рекомендована типова освітня програма спеціальних закладів загальної середньої освіти для дітей із інтелектуальними порушеннями та індивідуальний план навчання. (а.с.36-37). Згідно висновку лікарсько-консультаційної комісії від 28.11.2019 № 228, [PERSON] за станом здоров`я має потребу в індивідуальному навчанні на 2019-2020 навчальний рік. (а.с.38). Згідно висновку лікарсько-консультаційної комісії №228 від 28.11.2019, [PERSON] за станом здоров`я має потребу в індивідуальному навчанні на 2019-2020 навчальний рік. (а.с.39). За інформацією Центрального відділу поліції ГУНП в Донецькій області від 03.12.2019 №10565/101.2019, [PERSON] за 2019 рік було тричі притягнуто до адміністративної відповідальності: за ст.183 КУпАП, ч.1 ст.173-2 КУпАП, ч.1 ст.127 КУпАП. До адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків не притягалась.(а.с.41). Відповідно до характеристики [PERSON] за місцем мешкання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, має приводи до поліції, на профілактичні заходи не реагує.(а.с.42). Згідно з листом ЦДР «Республика Пілігрім» №143 від 05.11.2019, малолітні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 18.10.2019 тимчасово знаходяться у реабілітаційному центрі на підставі заяви матері [PERSON] . До теперішнього часу діти до школи не зараховані. [PERSON] після прийому у міського психіатра направлена на обстеження у психіатричний диспансер, її психічний стан дуже важкий, дитина не контрольована, потребує термінової кваліфікованої допомоги. [PERSON] зарахований до спеціальної школи-інтернату №37, має потребу у проходженні спеціальної медичної комісії . [PERSON] не зарахований до ЗОШ №18 без заяви матері на ім`я директора школи. Мати дітей до Центру не з`являється, на дзвінки не відповідає. (а.с.44). Згідно з характеристикою, наданою на [PERSON] директором КЗ «Гімназія зі структурним підрозділом початкової школи №17 Маріупольської міської ради Донецької області», дівчинка приступила до навчання в навчальному закладі з 19.09.2019. До приходу до Гімназії - початкової школи №17 [PERSON] навчалася в ЗЗСО №36. У дівчинки педагогічна запущеність, знижена мотивація, дошкільний тип сприйняття навчального матеріалу. [PERSON] не читає і не пише, знання відповідають начальному рівню. Мати на контакт з класним керівником не виходить, навчанням та вихованням дитини не займається. Адміністрація Гімназії-початкової школи звернулася до СДД та ЦСССДМ з проханням допомогти з`ясувати місце проживання дитини та притягти матір до відповідальності та невиконання нею батьківських обов`язків. (а.с.46). За інформацією КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м.Маріуполя" № 01-11/1572 від 16.12.2019, [PERSON] уклала декларацію на медичне обслуговування своїх дітей з лікарем-педіатром [PERSON] 20.09.2018. З цього часу за медичною допомогою вона не зверталася. 27.11.2019 і 28.11.2019 малолітні діти, [PERSON] та [PERSON] , були оглянуті лікарем педіатром, дитячим неврологом та психіатром в супроводі співробітника управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради з метою оформлення індивідуальної форми навчання. (а.с.48). Згідно з витягом з протоколу №5 від 07.11.2019 п.18 засідання комісії з питань захисту дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, комісія вирішила вважати недоцільним повернення малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до родини матері - [PERSON] (а.с.49-50). Відповідно до положень статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ч.3 ст. 164 СК України Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із положеннями Закону та роз`яснень, наведених у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 цієї постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача. Аналізуючи наявні в матеріалах справи письмові докази, кожен окремо та в їх сукупності, суд приймає їх до уваги, як належні, допустимі та достовірні, оскільки вони узгоджуються між собою та не містять внутрішніх протиріч. Суд приймає до уваги витяг з протоколу №5 від 07.11.2019 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, оскільки вказаний витяг підписаний уповноваженою особою та рішення прийнято на підставі вивчення всіх обставин справи. З огляду до викладеного, суд приходить до переконання, що позивачем доведена та обставина, що [PERSON] від виконання обов`язків по вихованню своїх малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ухилилася, а саме суду надані докази того, що відповідач не піклується про своїх дітей, не відвідує дітей в ЦРП «Пілігрім», їх долею, життям, вихованням, навчанням та здоров`ям не цікавиться, не виявляє батьківської уваги та турботи, жодних заходів для повернення дітей до родини не здійснює. Натомість, відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в своїй сукупності, суд розцінює як те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що відповідно до ст. 164 СК України, є підставою для позбавлення її батьківських прав відносно дітей. Проаналізувавши обставини ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків у своїй сукупності, беручи до уваги, що таке ухилення має тривалий характер, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для застосування до відповідача такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав відносно її дітей. У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав [PERSON] якимось чином вплине на інтереси дітей, які не отримують від матері необхідної допомоги, уваги та догляду. Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин, згідно із ст. 169 СК України, відповідач не позбавлена права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та його задоволення в повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Отже призначення піклувальника неповнолітній дитині, у випадку, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, є обов`язком суду, за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства - захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав малолітньою особою. Аналізуючи при цьому норми ЦК України у вказаному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи неповнолітню особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні по справі, в якій буде встановлено, що неповнолітня особа позбавлена батьківського піклування, вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом встановлення над нею піклування та призначення їй піклувальника за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення піклувальника, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для неповнолітньої особи може виконувати обов`язки піклувальника. Слід зазначити, що за змістом ст. 60 ЦК України, законодавцем не конкретизується яка саме це повинна бути справа. У зв`язку з цим, призначення піклувальника неповнолітній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена у повній мірі самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Згідно із ч. 4 ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Статтею 243 СК України закріплено, що опіка, піклування встановлюється на дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно із ч. 2 ст. 244 СК України, при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Відповідно до ст. 65 ЦК України, до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки на час розгляду справи відсутнє подання щодо призначення піклувальника неповнолітнім дітям, суд встановлює піклування та до призначення піклувальника передає дітей для здійснення піклування Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. За частиною третьої згаданої статті, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2, 3 ст. 181 СК України). Згідно із вимогами ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. ст.183, 184 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. - у твердій грошовій сумі. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, оскільки передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримання дітей судом не встановлено, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, досліджених доказів у їх сукупності, суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, на особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України. На підставі ст. 191 СК України, аліменти підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Закон України «Про судовий збір» визначає дві понятійні категорії, до першої відносять заяви, за яких справляння судового збору не передбачено взагалі, друга категорія, зокрема, визначає коло осіб, яким надається пільга у виді звільнення від сплати судового збору за подачу певних (визначених законом) заяв. Аналіз положень п.14 ч.2 ст.1 ЗУ «Про судовий збір» дозволяє дійти висновку, що на законодавчому рівні визначено, що судовий збір не справляється зокрема за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради відноситься до осіб, які мають право звернення до суду в інтересах малолітніх чи неповнолітніх. Враховуючи ту обставину, що в даному випадку підставою звернення до суду із вказаним позовом було саме захист прав малолітніх дітей які залишилися без батьківського піклування, суд приходить до висновку, що звернення із вказаною заявою підпадає під дію п.14 ст.2 ЗУ «Про судовий збір», згідно із яким справляння судового збору відсутнє. На підставі наведеного,

Outcome: approved