Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

До Жовтневого районного суду м.Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04.06.2005 р., посилаючись на те, що з чоловіком відсутні спільні інтереси, різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння на сімейні відносини, що потягло припинення шлюбно-сімейних відносин. Подальше збереження шлюбу не можливе. Також позивач просила стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що відповідач ухиляється від покладених на нього обов'язків щодо утримання дитини та забезпечення її усім необхідним для нормального життя та розвитку, добровільно виділяти кошти відмовляється, хоча має реальну можливість сплачувати аліменти. В судове засідання позивач надала заяву про підтримання своїх позовних вимог та просила розглядати справу за її відсутності, зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, про причини неявки суд не сповістив, відзив на позов не надав. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 04.06.2005 року [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.06.2005 року, актовий запис № 754 (а.с.5). Згідно ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть протягом тривалого часу, відповідач має шкідливі небезпечні звички, приймає наркотичні засоби, що впливає на шлюбні відносини та відношення до дитини. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER]). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утримання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в грошовій сумі Так як батько дитини в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги в повному обсязі на утримання малолітньої дитини, а вона цього потребує, суд з врахуванням обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти на користь позивача на утримання малолітньої дитини в розмірі 1000 грн., оскільки відповідач має нерегулярний мінливий заробіток та спроможний надавати матеріальну допомогу малолітній дитині в визначеному розмірі з індексацією відповідно до закону. На підставі ст.ст.133,141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду.

Outcome: approved