Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, який було встановлено рішенням Берегівського районного суду від 12.05.2017 року по справі № 297/579/17 на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 700 грн. щомісяця до 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку і до досягнення нею повноліття. Поданий позов обґрунтовує тим, що на даний час неповнолітні діти потребують значно більших матеріальних коштів на утримання, що повязані із навчанням, в тому числі на гуртки з танців та додаткові заняття з англійської мови. Відтак позивач зазначає, що визначений рішенням суду розмір аліментів не надає їй можливості в повній мірі забезпечити неповнолітніх дітей одягом, продуктами харчування, шкількним приладдям тощо, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом про збільшення аліментів Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, відповідно до наданої представником заяви просять розглядати справу за їх відсутності, просить повністю задовольнити позовні вимоги. Суд констатує, що відповідач у судове засідання не зявився, правом на подачу відзиву на позов не скористався, жодних заяв чи письмових пояснень до суду не подав. Згідно правил ч. 6 ст.\~19\~ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.\~274\~ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Враховуючи те, що клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог\~ч.5\~ст.279 ЦПК України\~проводиться за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2008 року між [PERSON] до [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 20.12.2016 року було розірвано. Від шлюбу народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що неповнолітні діти на сьогоднішній день проживають з позивачем, що підтверджується зокрема довідкою про склад сімї від 14.07.2018 року, видної начальником ОСББ «Едельвейс». Рішенням Берегівського районного суду від 12.05.2017 року по справі № 297/579/17 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно на кожну дитину до повнолітня дітей. Зі змісту позову слідує, що вказаного розміру аліментів не достатньо для належного матеріального забезпечення неповнолітніх, що стало підставою для звернення до суду із позовом про збільшення аліментів. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вимог ст.ст.182,\~184 СК України\~суд доходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі та що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»\~встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 01 січня 2018 року - 1492 грн., з 01 липня 2018 року - 1559 грн., з 01 грудня 2018 року - 1626 грн., для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2018 року - 1860 грн., з 01 липня - 1944 грн., з 01 грудня - 2027 грн.. Відповідно до\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.п.17, 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Таким чином, підставою для звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів відповідно до положень\~ст.192\~СК України є зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення, або поліпшення стану здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як на підставу для збільшення розміру аліментів позивач посилається на те, що збільшились витрати на навчання, розвиток дітей, внаслідок чого така не спроможна повністю забезпечити дітей всім необхідним. Згідно з ч.2\~ст.77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі\~ст.79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи зазначені обставини справи, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, враховуючи матеріальний стан позивача, враховуючи, що стороною відповідача не надано жодних доказів того, що сімейний та матеріальний стан не дозволяють йому виплачувати аліменти на утримання дітей у більшому розмірі, натомість у звязку із зміною чинного законодавства зріс розмір прожиткового мінімуму для дітей, позивач довів, що не взмозі самостійно забезпечити належне матеріальне утримання дітей, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст.ст.\~180,\~182,\~184,\~192 СК України, ст.ст.\~12,13,\~263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved