Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

В провадженні Ананьївського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що вона з відповідачем у справі проживала однією сім`єю з 2013 року та [INFO] в них народилася донька [PERSON] . Як зазначає позивач в позовній заяві, що останні 2 роки вона з [PERSON] відносини не підтримують, проживають окремо. За цей час останній надав лише в якості утримання доньки позивачці 1000,00 грн., що безперечно не може влаштовувати, оскільки обов`язок щодо утримання дитини покладається законом на обох батьків, тому з метою захисту інтересів дитини позивачка вважає за потрібне порушити питання про стягнення з відповідача аліментів в судовому порядку. Як зазначає позивачка, що місце роботи [PERSON] та його щомісячний дохід їй не відомо, однак їй відомо, що на утриманні останнього є дитина, якій він вже сплачує аліменти, але цей факт не може бути підставою для позбавлення їхньої спільної дитини належного утримання. Тому, позивачка вважає, що [PERSON] має сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 26 листопада 2019 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, про що головуючим суддею у справі постановлено відповідну ухвалу (а.с.23). В ухвалі про відкриття провадження роз`яснено відповідачеві його процесуальні права, що передбачені ст.178 та ст.193 ЦПК України про подання відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного позову. Однак, як вбачається з матеріалів справи, що відповідач не скористався своїми правами та не подавав до суду відзиву на позовну заяву та зустрічного позову. Отже, з урахуванням ч.8 ст.178 ЦПК України, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В подальшому позивачкою [PERSON] було подано до суду 19 грудня 2019 року позовну заяву в порядку ст.49 ЦПК України (а.с.32-33). В позовній заяві позивачка просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до дня її повноліття. Також позивачка в поданій позовній заяві в порядку ст.49 ЦПК України просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь витрати у справі, що пов`язані з наданням правничої допомоги в розмірі 1000,00 грн. Пунктом 2 частини 2 ст.49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. При цьому, 02 березня 2020 року після виконання завдань визначених ст.189 ЦПК України головуючим суддею у справі було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті (а.с.47-48). У судове засідання, що призначене на 10 червня 2020 року позивачка не з`явилася, про дату, час та місце проведення була повідомлена (а.с.55). Проте, в матеріалах справи міститься письмове клопотання подане позивачкою через канцелярію суду 27 грудня 2020 року, в якому вона просить справу за її позовом розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.39). У судове засідання, що призначене на 10 червня 2020 року також не з`явився відповідач, про дату, час та місце проведення був повідомлений (а.с.54). При цьому, в матеріалах справи міститься письмова заява відповідача, яка надійшла до суду 02 березня 2020 року, в заяві відповідач зазначив, що просить справу розглядати у його відсутність, з позовними вимогами згоден частково, а саме згоден сплачувати аліменти в сумі 1100 грн., та згоден сплатити позивачу витрати пов`язані з правничою допомогою у розмірі 1000 грн. (а.с.40). Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення всіх учасників справи та беручи до уваги клопотання позивача та заяву відповідача, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивачки та відповідача. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого 12 жовтня 2013 року Голованівським РС УДМС України в Кіровоградській області (а.с.5). Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого 24 лютого 2012 року Голованівським РВ УМВС України в Кіровоградській області (а.с.43). Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією виданого повторно 29 травня 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області свідоцтва про народження (а.с.4). Згідно довідки №3610 виданої 11 листопада 2019 року Ананьївською міською радою неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] знаходиться на повному утриманні [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею статті 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. У відповідності до статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 182 СК України визначено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем з метою обґрунтування своєї позиції щодо часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1100 грн. надано такі докази як: - довідку № 231 від 20 грудня 2019 року, з якої вбачається, що він на час видачі цієї довідки перебував на обліку як безробітній в Голованівській районній філії Кіровоградського обласного центру зайнятості з 13 грудня 2019 року (а.с.41). - довідку №8732/135-24 видану 20 грудня 2019 року Голованівським районним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області, з якої вбачається, що у цьому відділі державної виконавчої служби перебуває на виконанні виконавче провадження про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , АСВП №34130412 (а.с.42). Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі та вважає необхідним призначити стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто 11 листопада 2019 року. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивачка у справах звільнена від сплати судового збору та враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] в прибуток держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. Також, в прохальній частині позовної заяви позивачка просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати понесені нею з надання їй професійно правничої допомоги в розмірі 1000,00 грн., згідно наданих документів. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Тому, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат пов`язаних з наданням їй професійно правничої допомоги в розмірі 1000,00 грн.

Outcome: approved