Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебував у шлюбі з відповідачкою, від якого мають сина [PERSON], [INFO] З травня 2015 року відповідачка почала вживати алкоголь, її поведінка стала неврівноваженою та агресивною. Вона перестала піклуватися про дітей (окрім сина [PERSON] вона є матірю ще двох дітей), залишала дітей одних, погано їх харчувала. Діти відстають у своєму розвитку. Через недогляд син [PERSON] отримав опіки. Відповідачка мала намір покінчити життя самогубством. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з відповідачко. Через ці обставини позивач просить суд постановити рішення, визначивши місце проживання дитини з ним. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги та заявив позов про позбавлення відповідачки батьківських прав щодо їх сина [PERSON]. Додав, що відповідачка не змінила свою поведінку, перешкоджає у побаченнях з сином. Вона не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини. Зважаючи на це вважає свій позов обґрунтованим. Відповідачка подала зустрічний позов про визначення місця проживання дитини. Вона частково спростовує обставини, на які покликається позивач як на обґрунтування заявленого позову. Зазначає, що поведінка батька дитини не завжди була адекватною. Навпаки, це він винен у розпаді сімї. Відповідачка за первісним позовом займається вихованням дітей, належно їх утримує. Тому просить визначити місце проживання дитини сина [PERSON] з нею. В судовому засіданні позивач за первісним позовом підтримав заявлений позов в повному обсязі, зустрічний позов не визнав. Додав, що відповідачка перешкоджала у побаченні з дитиною, через що позивач змушений був звертатися до органів опіки та піклування. Розпорядженням голови Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області від 15.07.2016 року № 300 йому були визначені дні та години побачень з дитиною. Проте відповідачка чинила перешкоди у таких побаченнях. При відвідуванні дитини помічав, що у неї на тілі були синці, також у дитини був вивих ноги. Це свідчить про те, що мама дитини не здійснює належного догляду за нею. [PERSON] дозволяє собі палити цигарки у приміщенні, де перебувають діти. Вважає, що поведінка [PERSON] дає підстави для позбавлення її батьківських прав, а дитина має проживати з батьком. Тому просить задоволити заявлений позов. В судовому засіданні позивачка за зустрічний позовом свій позов підтримала в повному обсязі, первісний позов не визнає. Додала, що вона займається суспільно-корисною працею, має доходи, винаймає житло, де для дітей створені всі належні умови для проживання та їх розвитку. Навпаки, позивач приїздить на побачення з дитиною, перебуваючи при цьому у стані алкогольного спяніння. Зазначила, що вона «вживає спиртне як всі нормальні люди», її поведінка не переходить меж недозволенності. Дійсно, був випадок коли вона хотіла закінчити життя самогубством, але це було з вини [PERSON] Не заперечує, що щоденно палить цигарки. Проте вважає себе доброю мамою. А тому просить задоволити заявлений нею позов. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, вважає, що немає підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Щодо решти заявленого позову, то вирішення заявлених позовних вимог покладає на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін та учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що первісний позов підлягає до задоволення частково; зустрічний позов [PERSON] не підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 11.07.2014 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO] Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 17.03.2016 року шлюб між сторонами був розірваний. На даний час дитина - син [PERSON], [INFO], проживає з матірю. [PERSON] винаймає житло, працює перукарем, має незначні доходи, про що надавала пояснення. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], та [PERSON] (яка була допитана за правилами свідка) надали показання про те, що поведінка [PERSON] не свідчить про належне виконання нею своїх батьківських обовязків. Свідок [PERSON] повідомила суду, що [PERSON] мало приділяє уваги дітям, зловживає спиртними напоями. Так часто бувало, коли вона ще перебувала у шлюбі з її сином. [PERSON] неодноразово залишала помешкання, і троє малолітніх дітей знаходилися в квартирі одні (навіть вночі). Розповіла, як до її сина (батька двох старших дітей, коли син вже не проживав з [PERSON]) вночі телефонували діти, повідомляли що «їм страшно, мами немає», і тоді син вимушений був їхати до дітей посеред ночі. [PERSON], окрім підтвердження вищевикладених обставин, додатково повідомила те, що [PERSON] неодноразово застосовувала в присутності малолітніх дітей нецензурну лайку по відношенню до батька наймолодшої дитини - [PERSON], застосовувала до нього та до неї фізичну силу. Також розпивала спиртні напої, під час впливу яких писала передсмертні записки. [PERSON] має нестійкий психоемоційний стан, при відвідуванні свідком дітей [PERSON] часто їх смикала, від чого ті плакали. Не привчає дітей до порядку, старші діти відстають в розвитку, матір практично не займається їх розвитком та вихованням. Коли син [PERSON] отримав опіки, то [PERSON] не хотіла везти дитину до медичного закладу. Коли дитина отримала травму ноги, то вона зняла дитині гіпс. У дітей була короста. В присутності дітей палить цигарки, має нікотинову залежність; також в присутності дітей дозволяє собі вживати алкогольні та слабоалкогольні напої. За десять років тричі укладала шлюб і тричі його розривала. Коли дитину привозили до свідка додому, то [PERSON] був занедбаний, мав неохайний одяг. Свідок вважає, що така мама не може належно виховати її онука, малолітню дитину [PERSON], та не може забезпечити належний розвиток дитини. Свідок [PERSON] додала, що при обстеженні нею умов проживання дітей у помешканні [PERSON] був виявлений безлад на кухні, немиті тарілки, недоїдки їжі і недопалки, відсутність приготовленої свіжої їжі. Також на кухні були порожні пляшки від алкоголю. Діти не були зайняті увагою матері, в квартирі було прохолодно, за зовнішніми ознаками [PERSON] мала стан алкогольного сп'яніння. Діти були у занедбаному стані, постільна білизна була брудною. Встановлені вище обставини дають суду обґрунтовані підстави вважати, що [PERSON] не забезпечує належні умови для проживання дітей, своєю поведінкою не показує їм гарний приклад, не пропагує здоровий спосіб життя. Тому суд вважає, що, враховуючи інтереси дитини, доцільно визначити місце проживання сина [PERSON] саме з батьком дитини. Адже в ході розгляду справи не були здобуті докази того, батько дитини буде гірше піклуватися про дитину, ніж мама дитини; чи у нього створені гірші умови для проживання дитини; чи батько дитини не буде займатися її вихованням. Орган опіки та піклування надав суду висновок, згідно якого вважає, що дитина може проживати як з матірю, так і з батьком. Таким чином в ході розгляду справи не підтвердилися доводи [PERSON] про те, що вона належним чином забезпечує умови для проживання дитини; доглядає за дитиною на достатньому рівні; піклується про здоровя дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. 01 липня 2017 року Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі "М.С. проти України" в якому було констатовано порушення Україною прав батька при розгляді справи щодо визначення місця проживання дитини. Зокрема, у рішенні наголошувалося на тому, що при розгляді справ такої категорії слід враховувати у першу чергу інтереси дитини. При розгляді справи було встановлено, що інтереси дитини будуть якнайкраще враховані за умови проживання дитини з батьком дитини. В той же час при розгляді справи не були встановлені підстави для задоволення позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав. І хоча відношення мами дитини до її сина не в повній мірі відповідає приписам СК України та інших нормативно-правових актів, що визначають права та обовязки батьків щодо їх дітей, проте такі порушення [PERSON] приписів закону не є критичними. На думку суду, ухвалення рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав буде надмірним втручанням суду її права. За наведеного у задоволенні решти заявленого позову [PERSON] слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Таким чином з [PERSON] на користь [PERSON] повинні бути стягнуті судові витрати.

Outcome: approved