Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої в суді представляє адвокат Нечаєв В.В., звернулася до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу між сторонами, стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини. Також просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позов мотивувала тим, що між нею та відповідачем 18.12.2015 року зареєстровано шлюб. У шлюбі народили сина [PERSON] , [INFO] . Особисті відносини між подружжям тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування, виникають часті сварки. Спільне господарство не ведуть. Сторони припинили спільне проживання. Батько дитини матеріально не турбується про сина. Дохід позивачки становить 9000 грн у місяць - заробітна плата за місцем роботи у АТ Акцент-Банк. Позивачці відомо, що відповідач працює у ФОП « [PERSON] » і отримує заробітну плату у розмірі 14000 грн на місяць, проте оформлений як найманий працівник на мінімальній заробітній платі 6000 грн на місяць. Відповідно до ст.182 СК України суд не обмежується розміром заробітку платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Тому позивач просив суд витребувати від АТ Акцент-Банк інформацію про банківські рахунки, відкриті на ім`я відповідача, та рух коштів по таких у період із 01.01.2020 по 01.08.2021. Ухвалою суду відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд справи у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 19.07.2021 клопотання позивача про витребування доказів задоволено, витребувано від АТ Акцент-Банк інформацію про наявність банківських рахунків, відкритих на ім`я [PERSON] та інформацію про рух коштів по цих рахунках за період із 01.01.2020 по 01.08.2021. До початку судового розгляду справи сторона позивача подала до суду письмову заяву, у якій заявила про зменшення позовних вимог у частині розміру аліментів, які просить стягнути на утримання дитини. В цілому позов підтримує та просить задовольнити, розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання сина у розмірі 4000 грн щомісячно. Сторона позивача просила розглядати справу без участі позивача та її представника на підставі зібраних у справі доказів. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Заяв про відкладення судового засідання не подавав. Відповідач відзиву не подав. У зв`язку з цим, суд на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти розгляду справи на підставі наявних у справі доказів не заперечив. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши подані та зібрані на їх підтвердження докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до таких висновків. Суд встановив, що 18.12.2015 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб. Шлюб зареєстровано відділі ДРАЦС Виноградівського РУЮ у Закарпатській області (актовий запис № 274). В шлюбі подружжя народили сина - [PERSON] , [INFO] . На підставі повідомлених позивачкою обставин суд з`ясував, що фактичні шлюбні відносини між подружжям припинено. Причиною розладу шлюбних відносин є те, що особисті відносини між подружжям зіпсовані, відсутнє нормальне спілкування, виникають часті сварки, спільне господарство не ведеться, сторони припинили спільне проживання. Син проживає разом із матір`ю. Тому, вжиття заходів до примирення суд вважає недоцільним. Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. З огляду на наведені вище обставини та відповідні їм норми сімейного права, шлюб слід розірвати. На підставі повідомлених позивачкою обставин, спільна дитина подружжя залишилася проживати разом із матір`ю, батько проживає окремо. Домовленостей про спосіб та розмір участі батька у матеріальному утриманні дітей сторони не досягли. Батько недостатньо піклується про матеріальне утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно ст. 183 ч.1 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3--1 ) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст. 182 СК України). Відомостей про стан здоров`я платника аліментів, наявність у нього інших утриманців, тощо, суду не надано. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей суд виходить із того, що зі слів позивачки, відповідач працевлаштований по найму і офіційний розмір його заробітної плати є заниженим до мінімального розміру заробітної плати працівника, а саме 6000 грн на місяць. Фактично ж він отримує щомісячний дохід, що близький до суми 14000 грн щомісячно. Про це, на твердження сторони позивача, свідчать його витрати, відображені у виписці із банківського рахунку, наданого АТ Акцент-Банк. Так, суд дослідив надані АТ Акцент-Банк документи, що містять інформацію про банківські рахунки, відкриті на ім`я [PERSON] , ІПН [NUMBER] , та з`ясував, що на ім`я відповідача відкрито три банківські рахунки. За період із 01.01.2020 по 01.08.2021 на рахунки надійшло 162,028,70 грн, а розмір витрат становить 192315,93 грн. Дана інформація дозволяє зробити висновок, що розмір щомісячних витрат відповідача значно перевищує розмір мінімальної місячної заробітної плати найманого працівника 6000 грн. Відповідно до ч.3 ст.182 СК України, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. За таких встановлених в ході судового розгляду обставин, перевірених на підставі наявних у справі доказів, суд на підставі ч.3 ст.182 СК України вирішує при визначенні розміру аліментів не обмежуватися розміром заробітку (доходу) платника аліментів. Відтак, переслідуючи в першу чергу мету задоволення інтересів малолітньої дитини, суд, розглядаючи справу у межах заявлених та підтриманих вимог та наявних у справі доказів, на підставі ч.3 ст.182, ч.ч.1,2 ст.182, ст.181 СК України вирішує зменшені позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити, визначивши розмір аліментів до стягнення у сумі 4000 грн щомісячно. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При поданні позовної заяви позивачка сплатила судовий збір за звернення до суду із вимогою про розірвання шлюбу у відповідному розмірі. Позивачку звільнено від сплати судового збору за звернення до суду із вимогами про стягнення аліментів (п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір»). Відтак, у зв`язку із задоволенням вимог позову про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн за звернення до суду із майновим позовом про стягнення аліментів; а також стягнути 908 грн на користь позивачки у рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved