Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання як повнолітньої дитини, що продовжує навчання у розмірі ? частини усіх видів заробітку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до закінчення строку навчання - [INFO] року. Просить допустити негайне виконання рішення суду. В позовній заяві позивач вказала на наступне. Відповідач є її батьком. З 01 вересня 2015 року вона навчається в Мелітопольському інституті державного та муніципального управління «Класичного приватного університету» на першому курсі заочної форми навчання. ЇЇ мати, [PERSON] працює директором Кіровського сільського будинку культури але її коштів на утримання під час навчання, а саме: на харчування, придбання одягу, користування транспортом, придбання необхідної літератури - не вистачає. На день звернення до суду мати повністю утримує дочку, чим поставлена в скрутне матеріальне становище, та потребує матеріальної допомоги. [PERSON] ніде не працює, стягнення з заробітку по виконавчим листам з нього не проводиться. Вважає, що відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу під час навчання щомісячно. Добровільно [PERSON] матеріальну допомогу не надає, що і змусило її звернутися до суду. У судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю про що надав письмову заяву. З наслідками задоволення позову ознайомлений. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], на підтвердження чого свідчать фотокопії її свідоцтва про народження та паспорта (а.с. 2,3). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 07.11.2003 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Із довідки №05/15 від 28.09.2015, виданої Мелітопольським інститутом державного та муніципального управління «Класичного приватного університету» вбачається, що [PERSON] дійсно навчається в цьому навчальному закладі за освітньо - кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст» на 1 курсі заочної форми навчання за напрямом організація виробництва. Із довідки про склад сім'ї, виданої [PERSON], вбачається, що вона проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Довідкою про доходи [PERSON] підтверджується її матеріальне становище. За 2015 рік сума нарахованого доходу, у вигляді заробітної плати, склала 16795,31 грн. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач є повнолітня але не досягла 23 років, продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, а відповідач може її надавати. Будь-яких заперечень проти позову, доказів тощо відповідачем не надано, позов у судовому засіданні він визнав повністю. У відповідності до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки позов було пред'явлено 01.03.2016 року, то вони і мають бути присудженими з цього дня. Наведене і дає можливість суду дійти висновку про необхідність задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів. Відповідно до ч.3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, а отже згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір стягується із відповідача у дохід держави у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved