Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Адвокат Царьов М.В. звернувся до суду в інтересах [PERSON] із заявою про встановлення факту народження дитини в порядку ст. 317 ЦПК України, вказуючи що 17.09.2018 [PERSON] , перебуваючи у шлюбі із [PERSON] , у м.Харцизьк, народила доньку на ім`я « [PERSON] ». Отримати свідоцтво народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України. Документи про факт народження, видані на такій території, не може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до ст. ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», адже м.Харцизьк є тимчасово окупованою територією, а тому будь-які акти видані його органами є недійсними і не створюють правових наслідків. Тому заявник просить суд встановити факт народження дитини в порядку ст. 317 ЦПК України в судовому порядку. Ухвалою суду від 15.08.2019 заяву прийнято до розгляду та відкрито в порядку окремого провадження. Адвокат Царьов М.В. та Должикова К.О. у судове засідання не з`явилися. Подали до суду заяву, вказуючи, що просять розглядати справу без їх участі та задовольнити заяву про встановлення факту народження. Представник заінтересованої особи - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Холодногірського району у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з`явився. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу без участі вказаних осіб. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 147 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши в сукупності письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вказаної заяви, виходячи із наступного. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд вправі встановити факт народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Підставою для встановлення факту народження є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про народження громадянина в певний час і за певних обставин. Судом встановлено, що 14.02.2015 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини залишились « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.02.2015. 17.09.2018 [PERSON] , перебуваючи у шлюбі із [PERSON] , у м.Харцизьк народила доньку - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.10.2018 адміністрацією міста Зугреса міста Харцизька Донецької Народної Республіки та медичним свідоцтвом про народження №218/160, виданого Центральною міською лікарнею м.Харцизьк. Згідно листа начальника Холодногірського районного у місті Харкові Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області Єлізарової Т.І. за вих.№1302/15.6-04-07 від 01.08.2019 заявнику відмовлено у державній реєстрації народження дитини та видачі відповідного свідоцтва про народження, адже документи, що підтверджують факт народження дитини, видані органами, що не створюють правових наслідків на території України. Встановлення факту народження необхідно заявнику для проведення реєстрації народження дитини. Частиною 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, встановлено, що дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституціє юта законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими», Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 року та Постановою Верховної Ради України № 252-VIII від 17.03.2015 року «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» визнані тимчасово окупованими окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р, м. Харцизьк відноситься до території, де діяльність держаних органів влади України, у тому числі органів державної реєстрації актів цивільного стану, припинена та фактично не здійснюються. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Ст. 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Таким чином, суд бере до уваги документи, надані заявником як доказ для встановлення факту народження дитини, а саме копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.10.2018 адміністрацією міста Зугреса міста Харцизька Донецької Народної Республіки та медичне свідоцтво про народження №218/160, видане Центральною міською лікарнею м.Харцизьк. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, встановлення факту народження дитини дасть заявнику можливість отримати свідоцтво про народження, видане відповідним державним органом України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявником надані суду достатні докази для встановлення факту народження дитини. Відповідно до статті 145 Сімейного кодексу України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Відповідно до статті 146 Сімейного кодексу України ім`я дитини визначається за згодою батьків. Відповідно до статті 147 Сімейного кодексу України по-батькові дитини визначається за іменем батька. Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved