Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього [PERSON], який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини заробітної плати щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ним двадцяти трьох років за умови, що син буде продовжувати навчання, посилаючись на те, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем з 23.12.1995р. по 11.02.2013р., від якого вони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з нею та продовжує навчання. Починаючи з 11.10.2013 року відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає та має заборгованість по сплаті аліментів. Після досягнення сином повноліття, [PERSON] категорично відмовився сплачувати аліменти. На даний час [PERSON] навчається на другому курсі Київського-торгівельно економічного університету, факультет фінансів та банківської справи (денна форма навчання) на платній основі. В процесі розгляду справи позивач позовні вимоги збільшила та просила стягнути з відповідача, також витрати на правову допомогу в розмірі 1500 гривень. Просила задовольнити позов на підставі ст.ст. 198-201 Сімейного кодексу України. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на не виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків в добровільному порядку, і відсутність у позивача достатньої матеріальної можливості для оплати навчання і забезпечення усіх потреб повнолітнього сина, що продовжує навчання, в належному об'ємі. Відповідач та його представник проти позову заперечували та пояснили, що відповідач за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.11.2013 року сплачував аліменти на утримання неповнолітнього сина, однак в зв'язку зі звільненням з роботи 29.11.2013 року він втратив дохід. На даний час він не може знайти собі роботу хоча постійно здійснює пошук. Державний виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві відповідачу було нараховано заборгованість по аліментам, яку він оспорює в судовому порядку. На його думку позивачка приховує від суду обставини, які мають суттєве значення, а саме наявність численого майна яке він лишив в квартирі їх спільного мешкання за адресою [ADDRESS]., можливість позивача відпочивати за кордоном, здійснення нею імплантації зубів та наявність в позивача доходу, який врна намагається приховати від суду. Також відповідач вказував на наявність у нього заборгованості за кредитом в розмірі 17 150 доларів США. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що 23.12.1995 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб. 11.02.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 4 - рішення Святошинського районного суду м. Києва про розірвання шлюбу). Від шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5 - копія свідоцтва про народження), який мешкає з матірю в квартирі [ADDRESS] (а.с. 12 - акт) та з 01.09.2014р. навчається на другому курсі денної форми навчання в Київському національному торгівельно-економічному університеті на факультеті фінансів та банківської справи (а.с. 9 - копія довідки) згідно договору № 1251 д/6кс-2014 про навчання від 27.08.2014 року на платній основі (а.с. 98 - договір). У відповідності до частини 2 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. А в частині 3 цієї ж правової норми, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Приймаючи до уваги, що повнолітній син сторін [PERSON] [INFO] проживає з матір'ю, що було підтверджено ним самим та не сопрюється відповідачем в судовому засіданні і продовжує навчання, враховуючи відсутність доходів у самого [PERSON] (а.с. 10- довідка про доходи) та розмір заробітної плати позивача (а.с.8 - довідка), яка працює в ТОВ «Медхаус Свіс Гмбх» менеджером із збуту і має невелику можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, а також те, що відповідач з 2013 року ніде не працює, не надає матеріальної допомоги чим фактично ухиляється від надання допомоги своєму повнолітньому сину, оскільки не має на утриманні непрацездатних чи неповнолітніх осіб, що і не заперечувалось ним самим під час судового розгляду, виходячи з рівності прав та обов'язків батьків по відношенню до своїх дітей, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої дитини на час навчання і визначаючи їх розмір, суд враховує вказані вище обставини справи у їх сукупності та співставленні, з врахуванням яких приходить до висновку про необхідність задоволення позову в розмірі 1/4 частини від щомісячного заробітку (доходу) відповідача. Також суд вважає необхідним стягнути з відповідача витрати на правову допомогу понесені нею під час судового розгляду та підтверджені наявними у справі доказами (а.с. 90 - довідка). Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн., оскільки при зверненні до суду з вищезазначеною заявою позивач була звільнена від сплати судових витрат.

Outcome: approved