Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

[PERSON] , звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання права особистої власності. Позов мотивовано тим, що 01.02.2013 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] . В червні 2015 року сторони переїхали на постійне місце проживання до м. Вінниці. Батько позивача - [PERSON] та мачуха - [PERSON] , 02.07.2015 року фактично подарували позивачу автомобіль марки HONDA, модель CR-V, тип легковий універсал В, 2011 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . Позивач зазначає, що передача права власності перейшла до неї на підставі Довідки-рахунку, яка доданого часу не збереглась. Належність зазначеного автомобіля [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Вважає, що зазначений автомобіль хоча і придбаний нею в період шлюбу, з вказанням ціни в довідці-рахунку, але фактично він був їй подарований і є її особистою приватною власністю, як майно, подароване за час шлюбу, тому звернулась з даним позовом до суду та просить визнати за нею право особистої приватної власності на автомобіль. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали в повному обсязі та просили його задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, не заперечив щодо його задоволення. Частиною третьою статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. У відповідності до п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, ЗУ № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист його прав та свобод. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником автомобіля марки HONDA, модель CR-V, тип легковий універсал В, 2011 року випуску, білого кольору, державний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , являється [PERSON] 25.11.2011 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.03.2012 року. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.10.1987 року, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.02.2013 року підтверджується, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником автомобіля марки HONDA, модель CR-V, тип легковий універсал В, 2011 року випуску, білого кольору, державний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , являється [PERSON] з 02.07.2015 року, довідка рахунок ААЕ215929 від 18.06.2015 року. Відповідно до\~ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зміст ч. 1, ч. 2 ст. 61 СК України\~визначає, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Норми ст. 57 СК України\~зазначають, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно п.23 та п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України №11від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60,69 СК Укераїни, ч.3 ст.368 ЦК України) відповідно до ч.2, ч.3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені із цивільного обороту), незалежно від того, на ім' я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Враховуючи вищевикладене, оцінивши зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1\~392 гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, згідно ст. ст.\~57,\~60,\~61 СК України,

Outcome: approved