Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , мотивуючи слідуючим: 06.07.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з [PERSON] не склалося, а тому 12.10.2011 року шлюб між ними було розірвано. Батько дитини, [PERSON] , з донькою на проживає, з 2011 року відповідач бачив її декілька разів. Вихованням та утриманням дитини не займається, не цікавиться її життям , здоров`ям та її інтересами, не бере участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, матеріально не допомагає, (окрім стягнення аліментів на утримання дочки). [PERSON] оголошено в державний розшук, у зв`язку з чим відомості внесено до ЄРДР за №12017180230000566 від 11.09.2017 року, за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. А тому, позивачка просить позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно [PERSON] , [INFO] . 09.11.2017 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . 22 серпня 2019 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва, дану цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Володимирецького районного суду Рівненської області. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 02.04.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження. 29 травня 2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. (Ухвала Володимирецького районного суду Рівненської області від 29.05.2020 року) Відзив на позовну заяву не подано. Клопотань не заявлено. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостіних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з"явився, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Належним чином повідомлений відповідач, через оголошення на Офіційному веб-порталі судової влади України ,повторно в судове засідання не з"явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав, позивачка не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. А тому судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши інші обставини справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Як встановлено в судовому засіданні, 6 липня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис №453. Від спільного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження дитини, серії [NUMBER] . Рішенням Подільського районного суду м.Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На підставі виконавчого листа по справі №2-4202 , виданого Подільським районним судом м.Києва з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі ј частини від всіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячного, починаючи з 12.11.2008 року до досягнення нею повноліття. [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів, що стверджується розрахунками заборгованості по аліментах №5403 від 14.09.2017 року, №1690 від 27.02.2018 року, видані Володимирецьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції. Згідно довідки, виданої Володимирецьким відділом поліції Вараського ВП ГУНП в Рівненській області №6741/216/01-2017 від 27.09.2017 року, [PERSON] , який 05.07.2017 року пішов з дому та на даний час місце знаходження останнього невідоме, оголошений в державний розшук, у зв`язку з цим відомості внесено до ЄРДР за №12017180230000566 від 11.09.2017 року, за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Згідно акту обстеження умов проживання від 02.11.2017 року, затвердженого начальником служби у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, квартира в якій проживає [PERSON] із малолітньою дочкою [PERSON] , знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Санітарно - гігієнічний стан відповідає нормі. Квартира омебльована, простора, охайна. У наявності необхідна побутова техніка. Малолітня [PERSON] має місце для сну. Облаштоване місце для навчання, забезпечена одягом. Для дитини створені комфортні умови для проживання, навчання та повноцінного розвитку. Згідно письмових заяв свідків [PERSON] , [PERSON] від 12.03.2018 р., які є сусідами позивачки, з 2011 року [PERSON] не проживає з [PERSON] та не спілкується із дочкою [PERSON] . А як зазначено в довідці, виданій класним керівником 4-Г класу [PERSON] від 2017 року, [PERSON] навчається у спеціалізованій школі №3 м. Києва з поглибленим вивченням інформаційних технологій. Батько [PERSON] за весь навчальний період з 2014 року по 2017 року школу не відвідував, шкільним життям дитини не цікавиться. Відповідно до Висновку органу опіки і піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.03.2019 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] №106-2130, за результатами відповідної роботи встановлено, що батьки дитини перебували у зареєстрованому шлюбі з липня 2007 до жовтня 2011 роки. У шлюбі, [INFO] народилася донька - [PERSON] . Фактично, шлюбно-сімейні відносини між батьками припинилися з березня 2008 року. Зі слів матері, батько час від часу з`являвся у житті дитини. Проте, починаючи з 2015 року він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Весь цей час, жодним чином не приймає участі у вихованні та утриманні доньки. Згідно з характеристикою на малолітню [PERSON] , [INFO] , з навчального закладу (ЗНЗ І-ІІІ ступенів «Спеціалізована школа №. З з поглибленим вивченням інформаційних технологій Подільського району м. Києва»), навчанням дитини цікавляться бабуся, дідусь та мати, [PERSON] регулярно відвідує школу та слідкує за успіхами доньки. З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду питання, родину було направлено до Міського центру дитини Служби у справах дітей та сім'ї виконавчою органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі Центр). У висновку психологічного обстеження дитини, психологом зазначено , що позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , в даній ситуації не матиме травматичного впливу на психічний розвиток дитини. Службою, на адресу місця проживання батька неодноразово направлялися листи щодо розгляду даного питання. Проте, він жодного разу не з`явився, будь-яких пояснень не надіслав. Для з`ясування обставин справи та заслуховування особистої думки на засідання комісії з питань захисту прав дитини Подільської районної в місті Києві державної адміністрації були запрошені батьки дитини. Гр. [PERSON] надала пояснення, зазначивши, що батько жодного разу за весь час не з`являвся. Місце його перебування їй невідоме. Гр. [PERSON] на засідання не з`явився, будь-яких повідомлень не надсилав, причини неявки невідомі. На підставі вищевикладеного, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини (протокол засідання від 12.03.2019 р. №6), проаналізувавши зібрані матеріали, а також взявши до уваги висновок Центру від 26.06.2018 р. № 129, виходячи з найкращих інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що він ухилився від виховання та утримання дитини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна дитина відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Частинами 8, 9 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Нормами Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 155 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків та його небажання виховувати власну дочку [PERSON] , [INFO] . На підставі наведеного,

Outcome: approved