Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

В липні 2021 року позивач Орган опіки і піклування Маловільшанської сільської ради звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого апарату Маловільшанської сільської ради про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що в [ADDRESS] , зареєстрована сім`я [PERSON] (далі - Відповідач ), яка має чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Також за цією адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (відповідно до витягу Маловільшанської сільської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 46 від 02.06.2021р.). До органу опіки та піклування Маловільшанської сільської ради направлено лист служби у справах дітей та сім`ї Білоцерківської районної державної адміністрації від 11.03.2021 №18-15/99 щодо вжиття заходів щодо подальшого перебування малолітніх дітей Гуменюків у Комунальному закладі Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» та доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована (але не проживає) за адресою: [ADDRESS] , відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до інформації зазначеної в листі служби у справах дітей та сім`ї Білоцерківської районної державної адміністрації від 11.03.2021 №18-15/99 та актів про невідвідування дітей в КЗ КОР «Спеціалізованому обласному будинку дитини м. Біла Церква» від 25.05.2021р. встановлено, що малолітні діти перебувають в закладі на повному державному утриманні з порушенням терміну перебування, а саме: з 27 грудня 2017 року - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 03 січня 2018 року - [PERSON] , [INFO] , з 31 травня 2018 року - [PERSON] , [INFO] .. Під час вивчення питання щодо доцільності повернення дітей в біологічну родину було встановлено, що [PERSON] особисто зверталася з заявами до головного лікаря КЗ КОР «Спеціалізованому обласному будинку дитини м. Біла Церква» про тимчасове влаштування дітей в Будинок дитини. Під час подання даних заяв, [PERSON] була офіційно попереджена, що у разі необгрунтованої відмови забрати дітей в зазначений строк, а також відмови від участі в їх вихованні й утриманні без поважних причин адміністрація Будинку дитини має право звернутися з позовом до суду про позбавлення її батьківських прав відносно її малолітніх дітей або передати дітей для усиновлення іншим особам без її згоди (частина друга ст. 219 Сімейного Кодексу України (2947-ІІІ) та ознайомлена з правилами перебування дітей у закладі, про що [PERSON] власноруч поставила свій підпис в заявах. Відповідно до листа Комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» №235 від 18.05.2021р., за час перебування дітей в закладі, мати відвідувала своїх малолітніх дітей, приносила гостинці, кожні 6 місяців продовжувала заяву про тимчасове перебування дітей в закладі по причині складних життєвих обставин. Проте дедалі зустрічі стали епізодичними, нерегулярними, короткотривалими, пізніше зовсім припинилися, мати і бабуся перестали цікавитися життям, здоров`ям та вихованням дітей. Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , потребує навчання у школі і подальше перебування в закладі згідно віку неможливе. Згідно з актами про невідвідування дітей в КЗ КОР «Спеціалізованому обласному будинку дитини м. Біла Церква» від 25.05.2021р., мати [PERSON] не відвідує своїх малолітніх дітей з 08.10.2019 року. З 08.04.2020 року малолітні діти перебувають в закладі понад термін. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні своїх дітей. Діти знаходяться на повному державному утриманні. Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є природним обов`язком батьків, що випливає зі змісту положення ст.180 Сімейного кодексу України, який зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, кожна дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Мати - [PERSON] вже півтора року абсолютно не цікавиться своїми дітьми, навіть не телефонує до Будинку дитини, її не цікавить навіть те, що особливої уваги потребує її дитина - [PERSON] , який має статус дитини з інвалідністю (атиповий аутизм з помірною розумовою відсталістю, ускладнення системним недорозвиненням мовлення І рівня. Сенсомоторна алалія. Педагогічна занедбаність). Слід зазначити, що медичний висновок №1 про дитину з інвалідністю до 18 років [PERSON] (виданий КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №4» від 25.05.2021) оформлено саме Комунальним закладом Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква». Для встановлення будь-якого контакту з Відповідачем комісією Маловільшанської сільської ради, до складу якої входили: заступник сільського голови з питань діяльності виконавчої ради, начальник служби у справах дітей та сім`ї, головний спеціаліст служби у справах дітей та сім`ї, було неодноразово проведено обстеження умов проживання Відповідача, про що було складено акти № 3 від 19.05.2021р., № 4 від 24.05.2021р. Провести будь-яку бесіду з Відповідачем не вдалося в зв`язку з його відсутністю. Будинок зовні і подвір`я занедбані, неналежні умови проживання, немає умов для повноцінного проживання та виховання дітей, задоволення їх первинних потреб. Все зачинено решітками та іржавими замками. Вікна розбиті. Можна стверджувати, що за адресою прописки Відповідача досить тривалий час ніхто не проживає. Телефонні номери, які залишала [PERSON] для зв`язку на сьогоднішній день не є дійсними. Відповідно до довідки-характеристики Маловільшанської сільської ради від 27 травня 2021 року Відповідач за адресою реєстрації не проживає. Даними стосовно фактичного проживання, місця роботи Відповідача сільська рада не володіє. На підставі зібраних документів та діючи в інтересах дітей 28 травня 2021 року відбулось засідання комісії з питань захисту прав дитини Маловільшанської сільської ради. Відповідно до питання порядку денного №1 протоколу № 1 від 28.05.2021р. засідання комісії щодо доцільності повернення [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в біологічну сім`ю, орган опіки та піклування виконавчого комітету Маловільшанської сільської ради прийшов до висновку про недоцільність повернення малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в свою біологічну сім`ю. Відповідно до питання порядку денного №2 протоколу № 1 від 28.05.2021р. засідання комісії щодо надання висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей, з метою захисту інтересів дитини, відповідно до ч. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування Маловільшанської сільської ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Даний висновок був затверджений рішенням виконавчого комітету Маловільшанської сільської ради від 01 червня 2021 року № 38. Все вищезазначене свідчить виключно про одне, Відповідач [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Просили суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , зареєстровану за адресою [ADDRESS] , стосовно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ( а. с. 1-6 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2021 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с. 46 ) та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи. 12 липня 2021 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача ( а. с. 50 ). 06 серпня 2021 року за вх. № 37000 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідача ( а. с. 51 ). З отриманої відповіді вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи - відповідача. У зв`язку з тим, що головуючий суддя по даній справі перебував у щорічній відпустці з 09.08.2021 року по 10.09.2021 року включно, згідно наказу № 47 від 15.07.2021 року ( а. с. 52 ), відомості отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідача були отриманні суддею 13.09.2021 року ( перший робочий день після відпустки ). Ухвалою судді від 14 вересня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 13 жовтня 2021 року ( а. с. 53-54 ). Ухвалою суду від 16 листопада 2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 22 грудня 2021 року ( а. с. 67-68 ). В судове засідання позивач свого представника не направив, 22.12.2021 року судом отримано заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримують та не заперечують проти заочного розгляду справи у разі неявки в судове засідання відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином у відповідності до вимог чинного законодавства. Однак, на адресу суду повернувся поштовий конверт, де працівниками пошти зазначено причину повернення, як адресат відмовився від одержання. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно ( ч. 5 ст. 128 ЦПК України ). Відповідно до ч. 9 ст. 130 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на попередні судові засідання відповідач [PERSON] отримувала судові повістки, про що свідчать наявні поштові повідомлення про вручення ( а. с. 59, 64 ). Окрім цього, з вищевказаного поштового повідомлення про вручення ( а. с. 59 ) вбачається, що відповідач [PERSON] отримала позовну заяву з додатками, отже обізнана про наявність на розгляді в суді цивільної справи відносно неї щодо позбавлення батьківських прав, відзиву, заперечень або пояснень від останньої на позовну заяву позивача на адресу суду не надходило. Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого апарату Маловільшанської сільської ради в судове засідання свого представника не направили, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явилася в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надала відзиву і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за можливим по даній справі провести заочний розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Ухвалою суду від 22.12.2021 року постановлено проводити заочний розгляд у зазначеній цивільній справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що в матеріалах справи свідчить наявне свідоцтво про народження, видане 24.10.2012 року Виконавчим комітетом Маловільшанською сільською радою Білоцерківського району Київської області, серія [NUMBER] ( а. с. 9 ). [INFO] народився [PERSON] , про що в матеріалах справи свідчить наявне свідоцтво про народження, видане 13.11.2014 року Виконавчим комітетом Маловільшанською сільською радою Білоцерківського району Київської області, серія [NUMBER] ( а. с. 15 ). [INFO] народився [PERSON] , про що в матеріалах справи свідчить наявне свідоцтво про народження, видане 08.09.2016 року Виконавчим комітетом Маловільшанською сільською радою Білоцерківського району Київської області, серія [NUMBER] ( а. с. 21 ). [INFO] народився [PERSON] , про що в матеріалах справи свідчить наявне свідоцтво про народження, видане 03.05.2018 року Виконавчим комітетом Маловільшанською сільською радою Білоцерківського району Київської області, серія [NUMBER] ( а. с. 23 ). З вищевказаних свідоцтв про народження дітей вбачається, що батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON] . З Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України, батько вказаний зі слів матері ( а. с. 10, 16, 22, 24 ). Встановлено, що наразі вищевказані малолітні діти перебувають КЗ КОР «Спеціалізованому обласному будинку дитини м. Біла Церква», тимчасово влаштовані були за заявами їх матері [PERSON] , спочатку на шість місяців, в подальшому декілька разів продовжувалися перебувати на підставі наданих заяв з боку відповідача. Такі заяві відповідачем писалися в 2016, 2017, 2018, 2019 роках ( а. с. 11-14, 17-20, 25-27 ). В зазначених заявах відповідач зазначала підставою про тимчасове влаштування дітей в Будинок дитини, як тяжке матеріальне становище. Крім того, в зазначених заявах відповідача, остання була попереджена , що у разі необґрунтованої відмови забрати дітей в зазначений строк, а також відмови від участі в їх вихованні й утриманні без поважних причин адміністрація Будинку дитини має право звернутися з позовом до суду про позбавлення її батьківських прав відносно її малолітніх дітей або передати дітей для усиновлення іншим особам без її згоди (частина друга ст. 219 Сімейного Кодексу України (2947-ІІІ). Відповідач [PERSON] була ознайомлена з правилами перебування дітей у закладі, про що остання власноруч поставила свій підпис в заявах. Листом служба у справах дітей та сім`ї Білоцерківської районної державної адміністрації від 11.03.2021 №18-15/99 звернулася до органу опіки та піклування Маловільшанської сільської ради щодо вжиття заходів щодо подальшого перебування малолітніх дітей Гуменюків у Комунальному закладі Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» та доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована (але не проживає) за адресою: [ADDRESS] , відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ( а. с. 30 ). Відповідно до інформації зазначеної в листі служби у справах дітей та сім`ї Білоцерківської районної державної адміністрації від 11.03.2021 №18-15/99 та актів про невідвідування дітей в КЗ КОР «Спеціалізованому обласному будинку дитини м. Біла Церква» від 25.05.2021р. встановлено, що малолітні діти перебувають в закладі на повному державному утриманні з порушенням терміну перебування, а саме: з 27 грудня 2017 року - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 03 січня 2018 року - [PERSON] , [INFO] , з 31 травня 2018 року - [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до листа Комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» № 235 від 18.05.2021 р., за час перебування дітей в закладі, мати відвідувала своїх малолітніх дітей, приносила гостинці, кожні 6 місяців продовжувала заяву про тимчасове перебування дітей в закладі по причині складних життєвих обставин. Проте дедалі зустрічі стали епізодичними, нерегулярними, короткотривалими, пізніше зовсім припинилися, мати і бабуся перестали цікавитися життям, здоров`ям та вихованням дітей. Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , потребує навчання у школі і подальше перебування в закладі згідно віку неможливе. Обіцянки мами [PERSON] забрати дітей не є послідовними ( а. с. 33 ). Згідно з актами від 25.05.2021 року про невідвідування дітей в КЗ КОР «Спеціалізованому обласному будинку дитини м. Біла Церква» з 08.10.2019 року по теперішній час, ніхто з батьків не відвідував та не цікавився їх життям та станом здоров`я, не приймав участі у вихованні та утриманні дітей ( а. с. 34-37 ). Встановлено, що з 08.04.2020 року малолітні діти перебувають в закладі понад термін. Встановлено, що та підтверджено матеріалами справи, що відповідач [PERSON] вже півтора року не цікавиться своїми дітьми, не телефонує до Будинку дитини, не приходить до дітей. Для встановлення будь-якого контакту з відповідачем комісією Маловільшанської сільської ради, до складу якої входили: заступник сільського голови з питань діяльності виконавчої ради, начальник служби у справах дітей та сім`ї, головний спеціаліст служби у справах дітей та сім`ї, останніми було неодноразово проведено обстеження умов проживання відповідача, про що було складено акти № 3 від 19.05.2021 р., № 4 від 24.05.2021 р. ( а. с. 31, 32 ). З вказаних актів вбачається, що провести будь-яку бесіду з відповідачем не вдалося в зв`язку з її відсутністю. Будинок зовні і подвір`я занедбані, неналежні умови проживання, немає умов для повноцінного проживання та виховання дітей, задоволення їх первинних потреб. Все зачинено решітками та іржавими замками. Вікна розбиті. Можна стверджувати, що за адресою прописки відповідача досить тривалий час ніхто не проживає. Відповідно до довідки-характеристики Маловільшанської сільської ради від 27 травня 2021 року відповідач за адресою реєстрації не проживає. Даними стосовно фактичного проживання, місця роботи відповідача сільська рада не володіє ( а. с. 29 ). Протоколом засідання № 1 від 28 травня 2021 року з питань захисту прав дитини Маловільшанської сільської ради щодо доцільності повернення [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в біологічну сім`ю, орган опіки та піклування виконавчого комітету Маловільшанської сільської ради прийшов до висновку про недоцільність повернення малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в свою біологічну сім`ю ( а. с. 38-39 ). Відповідно до питання порядку денного №2 протоколу № 1 від 28.05.2021 р. засідання комісії щодо надання висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей, з метою захисту інтересів дитини, відповідно до ч. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування Маловільшанської сільської ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ( а. с. 40-42 ). Даний висновок був затверджений рішенням виконавчого комітету Маловільшанської сільської ради від 01 червня 2021 року № 38 ( а. с. 43 ). Звертаючись до суду з даною позовною заявою позивач вважає, що відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, позбавлення відповідача батьківських прав щодо її малолітніх дітей у цьому випадку допустиме, оскільки наявна її вина і вона не може змінити свою поведінку на краще. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по виханню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таке рішення має бути прийнято з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка фактично позбавлена його батьківського піклування. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року ( справа № 631/2406/15-ц провадження № 61-36905св18 ). Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] була обізнана про наявність вказаної справи на розгляді в суді щодо позбавлення її батьківських прав, однак в судове засідання не з`явилася, жодних пояснень та заперечень стосовно позовних вимог не надала. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх, що підтверджується наявними матеріалами цивільної справи та встановленими обставинами. Наявні в матеріалах справи докази та встановленні в судовому засіданні обставини свідчать, що відповідач [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Як зазначено вище та підтверджується доданими з боку позивача документами, мати [PERSON] не відвідує своїх дітей в КЗ КОР «Спеціалізованому обласному будинку дитини м. Біла Церква», діти були поміщені до даного закладу на підставі заяви відповідача, строк перебування дітей збільшувався згідно неодноразових заяв останньої. З 08.10.2019 року по теперішній час відповідач не відвідує своїх малолітніх дітей, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні своїх дітей. Тим самим, малолітні діти з вини його матері більше року перебувають в інституційному закладі, чим порушується задеклароване в усіх вітчизняних та міжнародних документах право дитини на проживання та виховання в сім`ї. Відповідно до статті 76 ЦПК Країни доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, в судовому засіданні під час розгляду вказаної справи знайшло свого підтвердження того, що відповідач [PERSON] у відповідності до вимог ст. 164 СК України ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своїх малолітніх дітей. Всі наведені вище факти, як кожен окремо так в сукупності, свідчать проте, що відповідач [PERSON] , свідомо ухиляється від покладеного на неї обов`язку виховання своїх дітей, не піклується про фізичний і духовний їх розвиток, не відвідує, не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням вищенаведеного, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд врахує, що за подання позову немайнового характеру особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до Закону України "Про судовий збір", що складає 908,00 гривень та оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягають стягненню судові витрати у сумі 908 гривень. Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved