Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Голова правління Кредитної спілки «Скарбниця нації» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно, а саме на автомобіль марки SUZUKI, моделі GRAND VITARA, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], тип легковий універсал-В, реєстраційний № [NUMBER], який належить відповідачу на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 30.01.2009 р. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 19.09.2018 р. між КС «Скарбниця нації» і [PERSON] укладено кредитний договір № ГТС/40-18/40, відповідно до умов якого позивачем було видано [PERSON] кредитні кошти в сумі 147 000,00 грн. строком на 24 місяці та датою повернення кредиту 19.09.2020 року зі сплатою процентної ставки за користування кредитом 68,0 % річних, на споживчі потреби. 26 вересня 2018 р. між КС «Скарбниця нації» та [PERSON], було укладено договір застави транспортного засобу, що посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Євдокименко Е.К. та зареєстровано в реєстрі за № 1016, у відповідності до якого, [PERSON], у якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № ГТС/40-18/40 від 19.09.2018 р., передав у заставу транспортний засіб, а саме - автомобіль марки SUZUKI, моделі GRAND VITARA, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], тип легковий універсал-В, реєстраційний № [NUMBER], який належить відповідачу на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 30.01.2009 р. Згідно з п. 3.5. кредитного договору [PERSON] зобов'язаний здійснювати погашення кредиту та процентів у відповідності до графіку, що є невід'ємною частиною договору. Позивачем прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором виконано, суму кредиту в розмірі 147 000,00 грн. було видано третій особі готівкою через касу спілки, що підтверджується видатковими касовими ордерами № 196 від 27.09.2018 р., (на суму 50 000,00 грн.), № 161 від 28.09.2018 р. (на суму 23 248,73 грн.), № 163 від 29.09.2018 р., (на суму 50 000,00 грн.), № 165 від 30.09.2018 р. (на суму 23 751,27 грн.), в яких стоять підписи [PERSON] про одержання зазначених в ордерах сум. Однак, [PERSON] прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує. На рахунки кредитної спілки, останнім не сплачуються кошти. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 250 934,06 грн., що складається із заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками, позивач просить звернути стягнення на заставний автомобіль і стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник КС «Скарбниця нації» в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, відповідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив проводити судові засідання без його участі. Також зазначив, що не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Третя особа, [PERSON], у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України в зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. При цьому, стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Також, відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Крім того, зі ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З матеріалів справи вбачається, що 19.09.2018 р. між КС «Скарбниця нації» і [PERSON] укладено кредитний договір на кредитний договір № ГТС/40-18/40, відповідно до умов якого позивачем було видано [PERSON] кредитні кошти в сумі 147 000,00 грн. строком на 24 місяці та датою повернення кредиту 19.09.2020 року зі сплатою процентної ставки за користування кредитом 68,0 % річних, на споживчі потреби (а.с. 19-20). Вказаним договором передбачено порядок надання/погашення кредиту та нарахування/сплати процентів, застереження позичальника щодо дійсності умов договору. 26 вересня 2018 р. між КС «Скарбниця нації» та [PERSON], було укладено договір застави транспортного засобу, що посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Євдокименко Е.К. та зареєстровано в реєстрі за № 1016, у відповідності до якого, [PERSON], у якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № ГТС/40-18/40 від 19.09.2018 р., передав у заставу транспортний засіб, а саме - автомобіль марки SUZUKI, моделі GRAND VITARA, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], тип легковий універсал-В, реєстраційний № [NUMBER], який належить відповідачу на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 30.01.2009 р. (а.с. 24-25) Судом встановлено, що позивач виконав усі взяті на себе зобов'язання, надав грошові кошти у кредит у сумі 147 000,00 грн. (а.с. 23). Відповідачем були порушені зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору. На адресу [PERSON] КС «Скарбниця нації» була направлена письмова вимога про усунення порушення при виконанні зобов'язань 26 жовтня 2018 року(а.с. 28). Як вбачається з наданого КС «Скарбниця нації» розрахунку, заборгованість за договором № ГТС/40-18/40 від 19.09.2018 р. станом на 7 грудня 2018 р. складає 250934,06 грн. яка складається з: залишку поточної заборгованості за кредитом 147 000,00 грн.; заборгованості за нарахованими простроченими відсотками за користування кредитними коштами 30858,02 грн.; щоденна комісія за обслуговування простроченого боргу в сумі 73076,04 грн. (а.с. 29-30). Згідно положень ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Як передбачено ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки виконання кредитного договору №ГТС/40-18/40 від 19.09.2018р. було забезпечено договором застави від 26.09.2018 р., то кредитор набуває право звернення на предмет застави при наявності співрозмірної заборгованості за кредитним договором. Статтею 1 Закону України "Про заставу" визначено, що застава це спосіб забезпечення зобов'язань. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно з вимогами ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави вразі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором, звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Приймаючи до уваги, що [PERSON] тривалий час не виконував зобов'язання за кредитним договором добровільно, наявні підстави для звернення стягнення на заставлене майно за рахунок предмета застави. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, тобто 3764 грн. 01 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved