Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до ОСББ «Молодіжне» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії по забезпеченню надання запитуваної інформаціі за адвокатськими запитами. Мотивуючи свої вимоги тим, що 10.09.2019 року між нею та адвокатським об`єднанням «Авер Лекс» було укладено договір про надання правової допомоги № 140 щодо вжиття заходів по захисту її прав та інтересів як вланика квартири адресою: [ADDRESS] , та як споживача послуг за Договором про участь у витратах та утримання будинку та прибудинкової території від 20.02.200 року у відносиназ з ОСББ «Молодіжне». Діючи в її інтересах, адвокат Осколков І.Л. адвокатського об`єднання «Авер Лекс», на підставі статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» звернувся до ОСББ «Молодіжне» із адвокатським запитом від 09.07.2020 року, який вручено ОСББ «Молодіжне» 13.07.2020 року за № 1416, про надання інформації та копії документів щодо підстав та результатів проведення представниками ОСББ «Молодіжне» обстежень квартири за адресою: [ADDRESS] , надання інформації та копії підтверджуючих документів щодо підстав відображення різних даних площі квартири в разунках-повідомленнях за надання послуг «утримання будинків (внески)» адресою: [ADDRESS] , станом на 01.09.2018 року та на 01.10.2018 року. Відповідачем такий адвокатський запит отримано 13.07.2020 року, про що свідчить підпис уповноваженої особи на отримання листа, проте відповіді не надано, що змусило адвоката повторно 12.11.2020 року за № 2395 звернутися до ОСББ «Молодіжне» із аналогічним адвокатським запитом, на який адвокат також відповіді не отримав. Й 12.11.2020 року за № 2396 адвокат звернувся до ОСББ «Молодіжне» із адвокатським запитом про надання розрахунку заборгованості за надані послуги «утримання будинків (внески)» за адресою: [ADDRESS] , у період із серпня 2017 року по жовтень 2020 року, відповіді на який також не отримав, при цьому витребовувана інформація й документи не стосувалась інформації із обмеженим доступом. Відповідачем такі адвокатські запити отримано, про що свідчить підпис уповноваженої особи, проте відповіді не надано, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення - розпискою, а будучи присутнім в судовому засіданні 14.08.2021 року його представник [PERSON] , діючий на підставі ордера адвоката про надання правової допомоги від 03.08.2021 року, позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити, посилаючись на положення статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», яка передбачає, що адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. При цьому орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. В судове засідання відповідач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення - розпискою, а будучи присутнім в судовому засіданні 14.08.2021 року його представник адвокат Бардаш О.В., діючий на підставі довіреності, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, вид судочинства - спрощеного провадження, наданого відповідачем відзиву на позов, суд визнав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення за відсутності сторін. Відповідачем надано відзив на позові від 03.08.2021 року, у якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідачем надано відповіді за запити адвоката, проте такі відповіді повернуті за терміном зберігання не з вини відповідача. Окрім того, на його думку, позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, вважаючи, що належним способом захисту такого права мало б бути звернення позивача до уповноважених органів із заявою про притягнення відповідальних осіб до адміністративної відповідальності за порушення ст. 212-3 КпАП України, у зв`язку із чим просить відмовити позивачу у задвоолленні позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням відзиву на позов, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Розгляд справи проводився у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Так, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 279 ЦПК України). Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 279 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, що 10.09.2019 року між позивачем та адвокатським об`єднанням «Авер Лекс» було укладено Договір про надання правової допомоги № 140 щодо вжиття заходів по захисту прав та інтересів позивача як вланика квартири адресою: [ADDRESS] , та як споживача послуг за Договором про участь у витратах та утримання будинку та прибудинкової території від 20.02.200 року у відносиназ з ОСББ «Молодіжне». Діючи в інтересах позивача, адвокат Осколков І.Л. АО «Авер Лекс» на підставі статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», звернувся до ОСББ «Молодіжне» із адвокатським запитом від 09.07.2020 року, який вручено ОСББ «Молодіжне» 13.07.2020 року за № 1416, про надання інформації та копії документів щодо підстав та результатів проведення представниками ОСББ «Молодіжне» обстежень квартири за адресою: [ADDRESS] , надання інформації та копії підтверджуючих документів щодо підстав відображення різних даних площі квартири в разунках-повідомленнях за надання послуг «утримання будинків (внески)» адресою: [ADDRESS] , станом на 01.09.2018 року та на 01.10.2018 року (а.с. 10-11). Відповідачем такий адвокатський запит отримано 13.07.2020 року, про що свідчить підпис уповноваженої особи на отримання листа, проте відповіді не надано, що змусило адвоката повторно 12.11.2020 року за № 2395 звернутися до ОСББ «Молодіжне» із аналогічним адвокатським запитом (а.с.12-13), на який адвокат також відповіді не отримав. 12.11.2020 року за № 2396 адвокат АО«Авер Лекс» Осколков І.Л., діючи в інтересах позивачки, звернувся до ОСББ «Молодіжне» із адвокатським запитом про надання розрахунку заборгованості за надані послуги «утримання будинків (внески)» за адресою: [ADDRESS] , у період із серпня 2017 року по жовтень 2020 року (а.с. 14-15), відповіді на який також не отримав. Встановлено, що витребовувана інформація й документи не стосувались інформації із обмеженим доступом. Відповідачем такі адвокатські запити отримано, про що свідчить підпис уповноваженої особи на отримання, проте відповіді щодо запитів не надано, посилання відповідача на відповідь від 15.07.2020 року, є необґрунтованим, оскільки така відповідь вцілому не містить запитуваної адвокатом інформації за предметною складовою. Так, така відповідь містить інформацію про те, що відповідач не має контакту з [PERSON] , мешканці квартири не надають інформацію для контакту з [PERSON] та можливість достуту до квартири для її обстеження. Для обстеження дійсної площі квартири власниці квартири запропоновано замовлення в органах технічної інвентаризації. Відповідно, надавши оцінку наданої відповіді ОСББ «Молодіжне» на адвокатські звернення від 09.07.2020 року за № 1416, від 12.11.2020 року за № 2395 й 12.11.2020 року за № 2396, суд встановив, що у відповідності до ч.1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за предметом звернення відповіді не надано. Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється. Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом (ч.2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Зважаючи на адвокатські звернення від 09.07.2020 року за № 1416, від 12.11.2020 року за № 2395 й 12.11.2020 року за № 2396, суд вважає бездіяльність відповідача у не наданні запитуваної таким адвокатом підставі статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» інформації та документів протиправною, такою, що суперечить Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у зв`язку із чим суд вважає за необхідне поновити порушене право позивача шляхом визнання відмови відповідача, що полягає у ненаданні інформації та копії документів на адвокатські запити від 09.07.2020 року за № 1416, від 12.11.2020 року за № 2395 й 12.11.2020 року за № 2396 протиправними та зобов`язати відповідача надати інформацію, копії документів, які витребовувались адвокатом адвокатськими запитами від 09.07.2020 року за № 1416, від 12.11.2020 року за № 2395 й 12.11.2020 року за № 2396. Судом надана правова оцінка заперечень відповідачів проти позову, та вважає, що останні не заслуговують на увагу, та розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення від виконання положення ч.2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо надання запитуваної адвокатом інформації, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами, наданими позивачем по справі. Також суд не погоджується із позицією відповідача щодо невірно обраного позивачем способу захисту порушеного права, та вважає, що такий спосіб захисту порушеного права позивачем обрано правильно, оскільки останній заснований на положенні ч.2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава. Предметом позову є правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 12.06.2020 у справі № 906/775/17, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18). Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові та відзиві на позов, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). За таких підстав позов уцілому є обгрутнованим, доведеним й таким, що підлягає задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й судові витрати (судовий збір) у сумі 908 грн. 00 коп. стягнути з відповідачів на позивача. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). На підставі вищевикладеного, ст.ст. 1, 24, 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», з урахуванням Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затверджене рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 36, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 36 (з наступними змінами і доповненнями),

Outcome: approved