Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просила суд встановити факт спільного проживання її чоловіка [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] померла [INFO] , яка на день смерті була зареєстрована в с.Говори Віньковецького району Хмельницької області, але з лютого 2007 року до дня смерті [INFO] проживала без реєстрації в [ADDRESS] в будинку [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт яким все своє майно заповіла [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла заявниця та отримала свідоцтво про право на спадщину. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить земельна ділянка розміром 2,29 га на території Говірської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, проте оформити право власності в порядку спадкування на земельну ділянку не може через відмову нотаріуса, оскільки вона не може довести факт спільного проживання спадкодавців на момент відкриття спадщини. Заявниця подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує. Заінтересована особа - Віньковецька селищна рада, Хмельницької області надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника та при винесенні рішення покладається на думку суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 листопада 2007 року (а.с.7). Даними дублікату заповіту посвідченого секретарем Говірської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області підтверджується, що [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с.8). [PERSON] на день смерті належала земельна ділянка розміром 2,29 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Говірської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, що підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с.9). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20 травня 2014 року (а.с.10). Свідоцтвом про право на спадщину за законом встановлено, що заявниця прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] (а.с.11). Даними довідок №376, 377 від 25 вересня 2020 року встановлено, що [PERSON] в період з лютого 2007 року проживала у будинку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. [PERSON] , яка померла [INFO] захоронена на кладовищі в с.Заборознівці Новоушицького району Хмельницької області, поховання здійснював [PERSON] (а.с.12,13). Згідно з довідками Говірської сільської ради №330, 331 від 24 вересня 2020 року [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після її смерті за заповітом прийняв [PERSON] , але документально її не оформив (а.с.16,17). Актом обстеження на предмет проживання встановлено, що [PERSON] з лютого 2007 року по день смерті [INFO] проживала разом із своїм племінником [PERSON] та його дружиною [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] здійснювали догляд за своєю тіткою, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та проживали як одна сім`я (а.с.15). Заявниці відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на майно, у зв`язку з неможливістю довести факт спільного проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини (а.с.18). Згідно з повідомленням цього ж нотаріуса №107/01-16 від 05 листопада 2020 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (а.с.30,31). Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК (в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини) є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до частини десятої статті 6 того ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п.3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22.02.2012 року № 296/5 (в редакції, яка діє з 08.12.2017 року) у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. За змістом ст.1268 ЦК України причини постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вказана норма закону не передбачає. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання [PERSON] за місцем проживання [PERSON] не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкоємцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року по справі № 484/747/17. Крім того, письмовими поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] підтверджується, що [PERSON] з лютого 2007 року по день смерті [INFO] проживала у будинку [PERSON] в [ADDRESS] . [PERSON] та його дружина [PERSON] здійснювали догляд за [PERSON] , мали спільний бюджет, вели спільно господарство та проживали як одна сім`я. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] на час відкриття спадщини у [ADDRESS] , оскільки встановлення цього факту необхідне заявниці для вирішення спадкових прав. Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved