Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Позивач у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 25 листопада 2010 року, на 2/3 частини домоволодіння №50 по вул. Біломорська у місті Дніпропетровську; визнати ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 28 червня 1984 року, на 1/3 частину домоволодіння №50 по вул. Біломорська у місті Дніпропетровську; визнати за ним право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт Кіровське, провулок Лісний, буд. 11 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 28 червня 1984 року. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. Причину неявки у судове засідання суду не повідомив. Зі згоди позивача суд проводить розгляд справи у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права(ст. 15-16 ЦК України). Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (ст. 114 ЦПК України). Однією з позовних вимог позивача є визнання права власності на домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район смт. Кіровське провулок Лісний, 11, а тому відповідно до ст. 114 ЦПК України справа підсудна Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області. У судовому засіданні встановлено, що 28 червня 1984 року помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть видане Бюро запису громадського стану м. Дніпропетровська 3 липня 1984 року (актовий запис 4378). 25 листопада 2010 року померла моя позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Відділом реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції 26 листопада 2010 року (актовий запис № 8374). Єдиним спадкоємцем після їх смерті є [PERSON], [INFO], як син. Спадщина, яка відкрилася після смерті [PERSON], складається з: 2/3 частин домоволодіння №50 по вул. Біломорській у м. Дніпропетровську, що належали померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий від 19.01.1982 р. на підставі рішення народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записаного в реєстрову книгу № 391 за реєстровим №2. 1/3 частини домоволодіння №50 по вул. Біломорській у м. Дніпропетровську належить померлому [PERSON] на підставі договору про право побудови та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого 13.06.1955 року Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою за реєстром №2-4491. 25 липня 2014 позивач звернувся до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] 25 листопада 2010 року. З метою визначення спадкового майна, належного [PERSON] на момент смерті, державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори - [PERSON], були підготовлені та направлені запити до КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області та до Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області. У відповіді КП «ДМБТІ» від 10.07.2014 року № 7484 зазначено, що в інвентаризаційній справі містяться відомості щодо права власності на 2/3 частини домоволодіння №50 по вул. Біломорська у м. Дніпропетровську за [PERSON] на підставі рішення народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 19.01.1982 року. 1/3 домоволодіння належать [PERSON] на підставі договору про право побудови та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого 13.06.1955 року Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №2-4491. Крім того, державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори - [PERSON], було встановлено родинні відносин між позивачем та матір'ю, [PERSON] та батьком [PERSON], шляхом направлення відповідних запитів, підтвердженням чого є інформація, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи. В зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори-Циганко Є.Л., позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння № 50 по вул. Біломорській в м. Дніпропетровську. Так, відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п.23 Постанови Пленуму від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», наявність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. З такими вимогами особа може звернутися до суду лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про нотаріат»: «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову». Частина 1 статті 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В силу Інформаційного листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" - п. 3.1. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання ...у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], спадкоємцями першої черги спадкування за законом був позивач та його мати, [PERSON]. Згідно ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач був зареєстрований та проживав разом з [PERSON] за однією адресою по вул. Біломорській буд.50 у м. Дніпропетровську, а тому фактично спадщину прийняв, оскільки був зареєстрований та проживав у спадковому домоволодінні, тобто вступив в управління та володіння спадковим майном. Також, позивач спадщину прийняв фактично і після смерті матері, так як на момент смерті спадкодавця, [PERSON], був зареєстрований за однією адресою з померлою, що підтверджується довідкою голови квартального комітету №33 м. Дніпропетровська від 02.06.2014р. (п. 3 ст.1268 ЦК України). За таких обставин позовні вимоги у частині визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 25 листопада 2010 року, на 2/3 частини домоволодіння №50 по вул. Біломорська у місті Дніпропетровську, та права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 28 червня 1984 року, на 1/3 частину вказаного домоволодіння знайшли своє підтвердження, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог у частині визнання права власності на домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район смт. Кіровське провулок Лісний, 11 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 28 червня 1984 року, що є підставою для відмови позивачу у задоволенні позову у цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 1200 грн.

Outcome: approved