Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Київської міської ради та просив ухвалити рішення, яким встановити факт постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] року помер його вітчим [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] 30.01.1995 року [PERSON] видав заповіт, відповідно до якого останній заповідав належну йому квартиру [ADDRESS] Позивачу та його матері, [PERSON], яка померла [INFO] року. Проте вказаний заповіт скасований новим заповітом, посвідченим від імені [PERSON] в Дев'ятій київській державній нотаріальній конторі 07 квітня 2009 року, відповідно до якого [PERSON] заповів все його майно [PERSON], [INFO]. Однак, [PERSON] станом на день подання позову не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, та є такою, що спадщину не прийняла. Позивач вказує, що факт його проживання з [PERSON] однією сім'єю з 2003 року по час відкриття спадщини - [INFO] року встановлено відповідним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23 квітня 2014 року. Факт, що [PERSON] та Позивач проживали разом за адресою: [ADDRESS], підтверджується листом Територіального центру соціального обслуговування населення Солом'янського району м. Києва від 12.08.2013 року №310, в якому вказано, що «[PERSON], [INFO], інвалід І групи загального захворювання, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] а мешкав за адресою: [ADDRESS], разом із сином своєї дружини. Перебував на обліку в територіальному центрі соціального обслуговування населення Солом'янського району м. Києва з 22.02.1995р. 22.02.2005р. з 23.02.2005 по 24.11.2010р. у відділенні соціальної допомоги вдома». Крім цього, обставина, що [PERSON] та Позивач проживали разом саме за адресою: [ADDRESS], підтверджується актами про проживання від 28.08.2013 року, посвідченими начальником ВСП «Батиївський» 15 червня 2015 року державний нотаріус Дев'ятої київської державної нотаріальної контори своєю постановою відмовив Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] пропустив встановлений законом шестимісячний термін для прийняття спадщини після смерті [PERSON], і у нього відсутні інші докази фактичного прийняття спадщини. Позивач вважає себе таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки він постійно проживав разом з померлим на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від прийняття спадщини. Встановлення факту проживання Позивача разом з [PERSON] на час відкриття спадщини потрібне йому для оформлення права на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] Представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив вимоги задовольнити. Представник Київської міської ради у судове засідання не з'явився, проте направив на адресу суду заперечення по справі, в яких просив суд відмовити [PERSON] в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те що підстав для встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини відсутні, позивачем не надано належних доказів, що спадкове майно належить померлому, ним не було оскаржено постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім цього, просив слухати справу у відсутність представника Київської міської ради. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи судом повідомлялась. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], підтвердив факт проживання Позивача з [PERSON] на час відкриття спадщини, вказавши, що він проживає в сусідньому з Позивачем будинку за адресою: [ADDRESS] був у них в квартирі [ADDRESS] Зазначив, що Позивач доглядав за [PERSON] перед смертю останнього протягом 6-7 років. Суд, вислухавши пояснення представника [PERSON], заслухавши свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS], що підтверджується наданою суду копією спадкової справи. З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] на ім'я якої складено заповіт із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] не зверталась. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти ії. Згідно з частиною 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не звернулась в установлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після смерті заповідача, вона є такою, що спадщину не прийняла. 15 червня 2015 року державний нотаріус Дев'ятої київської державної нотаріальної контори своєю постановою відмовив Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] пропустив встановлений законом шестимісячний термін для прийняття спадщини після смерті [PERSON], і у нього відсутні інші докази фактичного прийняття спадщини (а.с. 31). Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, зазначені Позивачем обставини справи встановлені рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.04.2014 року, що набрало законної сили, у справі за позовом [PERSON] до Київської міської ради, [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю. У силу ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з п. 23 Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Аналізуючи зібрані по справі докази, врахувавши показання свідка, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON], [INFO], постійно проживав разом з [PERSON], який помер [INFO] року, на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS]

Outcome: approved