Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

До Ірпінського міського Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Іванківської районної держадміністрації Київської області, про позбавлення батьківських прав, в якій зазначено, що [PERSON] , 27 липня 2012 року уклала шлюб із [PERSON] , зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції у Київській області. За час спільного сімейного життя у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Син проживає з позивачем, знаходиться на її повному утриманні. 05.02.2014 року позивач розірвала шлюб з Відповідачем. Також 05.02.2014 року за рішенням Іванківського районного суду Київської області було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 гривень щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. З 2013 року Відповідач покинув сім`ю та виїхав на інше постійне місце проживання. Вказує про те, що позивач надає синові необхідні умови для нормального розвитку, проживання та навчання. На даний час дитина навчається в 1-В класі Іванківської загальноосвітньої школи І-Ill ступенів №1 Іванківського району Київської області. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, підготовкою до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, та фактично, не бажає навіть зустрічатися з ним. За час окремого проживання, Відповідач зовсім не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, не сплачує аліменти, що свідчить про відсутність бажання підтримувати будь-які стосунки з позивачем та сином. Станом на 01.11.2019 р., заборгованість по несплаті аліментів відповідача складає 67322,58 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечував. В судове засідання представник третьої особи - Служба у справах дітей та сім`ї Іванківської районної держадміністрації Київської області, не з`явився, до суду направили, заяву в якій просили розгляд справи проводити за їх відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27 липня 2012 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №50. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] . 05.02.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Іванківського районного суду Київської області з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 гривень щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Дитина навчається в 1-В класі Іванківської загальноосвітньої школи І-Ill ступенів №1 Іванківського району Київської області. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, не спілкується із сином. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не сплачує аліменти. Станом на 01.11.2019 р., заборгованість по несплаті аліментів відповідача складає 67322,58 грн., що підтверджено листом Ірпінського MB ДВС ГТУЮ у Київській області. Згідно Актів комісії Іванківської селищної ради Київської області від 04.10.2019, 06.09.2019 у квартирі, власником якої є [PERSON] , є всі необхідні умови для виховання та проживання малолітнього [PERSON] . Згідно довідки Іванківської селищної ради Київської області за №3342 від 04.10.2019, малолітній [PERSON] проживає разом із матір`ю і знаходиться на її утриманні. [PERSON] характеризується позитивною характеристикою, яка видана Іванківською селищною радою Київської області. [PERSON] навчається у школі та зарекомендував себе з гарної сторони як старанний учень, мати якого надає йому всіляку підтримку. Батько навчанням сина не цікавиться. Згідно витягу з протоколу № 12 засідання Комісії з питань захисту прав дитини Іванківської районної державної адміністрації від 16.11.2020, вважають доцільним позбавити [PERSON] батьківських праві відносно його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно нотаріально посвідченої заяви від 16.11.2020, [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування та ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 5 Сімейного кодексу України передбачено, держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а тому, є передбачені законом підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини. На підставі ст.ст. 84, 150, 155, 157, 164 -165, 180-182 СК України, п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав",

Outcome: approved