Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з позивачкою, яка займається його утриманням та вихованням. З 2008 року, з моменту розлучення батько дитини, [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, не спілкується з дитиною взагалі. На підставі викладеного позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивачка не з`явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнитии у повному обсязі (а.с. 14). Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач в судове засідання не з`явися, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав (а.с. 13). Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно свідоцтв про народження (а.с. 6) [PERSON] є батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Батько дитини [PERSON] дитиною не цікавиться, не піклується станом її здоров`я, не створює належних умов для нормального проживання та її розвитку. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Таким чином, після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтерес до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved