Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить зняти арешт з належного йому автомобіля ВАЗ-21093, 1990 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], що накладено постановою Відділу державної виконавчої служби у Корольовському районі м. Житомира серії АА № 041303 (552973) від 24 травня 2006 року. В судове засідання позивач не зявився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав повністю і зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Представник Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, де зазначив, що при розгляді даної покладається на розсуд суду. Представник Житомирської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у судове засідання не зявилася, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав та не повідомив про поважні причини неявки. За викладених обставин та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідності до ст.ст.11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази\~\~подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 № 6 „Про судову практику в справах про виключення майна з опису за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Встановлено, що 3 травня 2005 року УДАI УМВС України в Житомирськiй області видано постанову щодо стягнення з [PERSON] на користь держави адміністративного штрафу у розмірі 15,00 грн. Під час виконання зазначеної постанови, з метою забезпечення її виконання, Відділом державної виконавчої служби у Корольовському районі м. Житомира постановою серії АА № 041303 (552973) від 24 травня 2006 року було накладено арешт на автомобіль ВАЗ-21093, 1990 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], що належить на праві приватної власності [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються копією постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а. с. 16). Згідно із ст.23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно забезпечувального обтяження, обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобовязання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження одержувати задоволення своїх вимог за рахунок предмета обтяження в черговості згідно з встановленим пріоритетом. З матеріалів справи вбачається, що обтяження зазначеного рухомого майна унеможливлює проведення позивачем дій щодо його реалізації в порядку, передбаченому чинним законодавством України, а підстави для залишення в силі заборони та арешту на майно відсутні. Скасування відповідних реєстраційних записів щодо обтяження об'єктів рухомого майна, які були внесені на підставі постанови ВДВС здійснюється виключно самим державним виконавцем після того, як відпаде необхідність в арешті відповідного майна або на підставі рішення суду про звільнення майна з-під арешту, відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження". Згідно п. 2.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого та рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 31/5 від 09.06.1999, серед підстав для зняття заборони є прийняття відповідного рішення судом. Отже відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, та враховуючи, що обставини, які буди підставою для накладення арешту на спірне рухоме майно, відпали і зняття арешту\~з нього не перешкоджатиме забезпеченню реального виконання постанови УДАІ, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved