Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги, підтримані в судовому засіданні, позивачка мотивує тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому 12.04.1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Яремчанського міськвиконкому Івано-Франківської області, запис №13 . В період шлюбу [INFO] року в них з відповідачем народилася дочка [PERSON], [INFO] року - син [PERSON], та [INFO] року - син [PERSON], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Вона інвалід 3 групи і отримує пенсію в розмірі 1200 грн., підсобного господарства та земельної ділянки не має, інших доходів не має. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей надає недостатньо, нерегулярно. Значну частину заробітної плати витрачає на придбання алкогольних напоїв. Відповідач працює в НГВУ «Надвірнанафтогаз» оператором, його заробітна плата становить 5000 грн., інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Враховуючи вищенаведене, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України просить стягувати з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1\\2 його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В процесі розгляду справи 11.01.2016 року [PERSON] позов визнав частково, суду пояснив, що згідний сплачувати аліменти у розмірі 1\\3 частини свого заробітку, оскільки сплачує кредит, отриманий ним на потреби сім'ї, а тому за своїм матеріальним становищем не може сплачувати аліменти в запропонованій позивачкою частці. В судове засідання 27.01.2016 року відповідач не прибув на повторний виклик суду, причини неприбуття суду не повідомив, тому розгляд справи слід закінчити в його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази та оцінюючи досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.04.1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Яремчанського міськвиконкому Івано-Франківської області, запис №13. Із наданих копій свідоцтв про народження вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Поясненнями позивачки судом встановлено, що неповнолітні дочка [PERSON], син [PERSON] та син [PERSON] проживають з нею та перебувають на її утриманні. Вказана обставина також стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки, складеним 03.12.2015 року депутатом Яремчанської міської ради, довідкою про склад сім'ї від 03.12.2015 року №4006, виданою Яремчанським міським комунальним підприємством. Поясненнями позивачки судом також встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей надає недостатньо, нерегулярно. Відповідач працює в НГВУ «Надвірнанафтогаз» оператором, його заробітна плата ( загальна сума доходу ) за період з червня по листопад становить 41026,16 грн. Вказане підтверджується довідкою про доходи від 02.12.2015 року №727\\964, виданою НГВУ «Надвірнанафтогаз». Позивачка перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду в м.Яремче і отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1211,72 грн., що стверджується довідкою від 27.01.2016 року № 38/12. Суд не приймає до уваги пояснення відповідача про те, що він сплачує кредит, оскільки відповідачем не надано суду доказів про наявність у нього кредитних зобов'язань. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом частини 8 ст.8 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України судом враховується матеріальне становище платника аліментів, зокрема те, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований, отримує постійний дохід. Враховуючи матеріальне становище сторін, відсутність у відповідача інших утриманців та зобов'язань по сплаті аліментів по інших виконавчих листах, суд вважає, що розмір аліментів слід визначити згідно заявлених позовних вимог як 1/2 частину заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме інтересам дітей та можливості платника аліментів сплачувати їх. Згідно положень ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, а також на користь позивачки понесені нею і документально підтвердженні витрати на правову допомогу. На підставі наведеного і

Outcome: approved