overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

В квітня 2014 року Миколаївської міської ради звернувся до суду з заявою про визнання відумерлою спадщини у вигляді квартири [ADDRESS], що залишилась після смерті [PERSON]. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник заявника, згідно наданої заяви, просив про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримує. Заінтересована особа - Перша Миколаївська державна нотаріальна контора - до суду надала заяву, згідно якої просила про розгляд справи за відсутності її представника, при вирішенні питання покладалась на розсуд суду. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 29 березня 1995 року (а.с. 4) Згідно витягу з будинкової книги, а також довідки від 04.02.2014 року за вих. № 506, виданих ТОВ "Центральний 1", крім власника в квартирі ніхто зареєстрований не був (а.с. 6, 8) З матеріалів справи також слідує, що [PERSON] померла [INFO] року, (актовий запис № 625 від 13.02.2012 року), та була виписана зі спірної квартири 20.04.2012 року. Доказів того, що на час смерті [PERSON] з нею постійно мешкала будь-яка особа, яка відповідно закону вважається такою, що спадщину прийняла, суду не представлено. Протягом півроку та до теперішнього часу жодний зі спадкоємців до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з заявою про її прийняття не звернувся і спадщину не прийняв. Дані обставини підтверджуються листом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори від 03.07.2014 року за вих. № 1746/01-16, згідно якого на момент його складання спадкова справа [PERSON] за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі не знайдена. Зі змісту ст. 1277 ЦК України слідує, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Таким чином, в даному випадку є достатньо підстав для визнання спадщини у вигляді квартири [ADDRESS] - відумерлою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

В липні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що в [INFO] року в с. Ванчиківці Новоселицького району померла його матір [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS], що складається з житлового будинку літ.А, вбиральні літ. Б, воріт №1. Він як спадкоємець першої черги за законом спадщину прийняв своєчасно. Просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач позов визнав і просив суд задовольнити позов позивача. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищевказане домоволодіння. Позивач як спадкоємець першої черги за законом своєчасно її прийняв, однак не може оформити право власності на домоволодіння у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, оформлених на ім»я померлої [PERSON] На підставі ст.ст. 328, 1268, 1270. 1296 ЦК України, ст.17 Закону України "Про власність", суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

В липні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове домоволодіння, посилаючись на те, що в [INFO] року в с. Топорівці Новоселицького району померла її матір [PERSON] [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS], що складається з житлового будинку літ.А, сарая літ.Б, колодязя №1, огорожі №2,3. Вона як спадкоємець за заповітом спадщину прийняла своєчасно. В судовому засіданні позивачка змінила позовні вимоги і просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину спадкового домоволодіння. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частку вищевказаного домоволодіння. Позивачка як спадкоємець за заповітом своєчасно її прийняла, однак не може оформити право власності на домоволодіння у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, оформлених на ім»я померлої [PERSON] На підставі ст.ст. 328, 1268, 1270. 1296 ЦК України, ст.17 Закону України "Про власність", суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

В липні 2013 р. до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернулась [PERSON] з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин, створенням нової сім'ї. Зазначає, що не має наміру відновлювати сім'ю, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала повністю. Суд, враховуючи норму ст. 158 ЦПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про шлюб, наявної в матеріалах справи. Ст. 24 СК України вказує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу, укладеного між сторонами у даній справі, не суперечить закону, зокрема нормі ч. 2 ст. 110 СК України та не порушує прав інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

В липні 2014 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вказувала на те, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], 2001 р.н., яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 30% від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення нею повноліття, але не меншу 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився , повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] Згідно Довідки ЖКП ММР "Південь" від 26.06.2014 р. за вих. № 2087 неповнолітня [PERSON], 2001 р.н., проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] не надає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що батьки мають рівні обов`язки по утриманню дитини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального положення сторін і не суперечить інтересам дитини. З відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

В липні 2014 р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідно до заяви, позивач просила про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився , повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] (відповідно до Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.10.2013 р.) є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] Згідно Довідки ЖКП ММР "Південь" від 16.07.14 р. за вих. № 1893 неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матір?ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] працює, однак в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] не надає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що батьки мають рівні обов'язки по утриманню дитини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального положення сторін і не суперечить інтересам дитини. З відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням кв. [ADDRESS]. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач, хоча і зареєстрований у вказаній квартирі, проте не проживає в ній більше року, не бере участі в утриманні житла, не оплачує комунальні послуги, його особистих речей в квартирі немає. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування кв. [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] на підставі Договору дарування від 02.02.1995 р., посвідченого державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори, належить на праві власності кв. [ADDRESS]. Згідно Довідки ОСББ "Молодіжний" від 08.09.2014 р. за вих. № 51 в кв. [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] - власник, та [PERSON] - відповідач по справі. Відповідно до Акту від25.06.2014 р. та пояснень позивача, в спірній квартирі відповідач [PERSON] не проживає з 2008 року. Його особистих речей в квартирі немає, комунальні послуги відповідач не оплачує. Реєстрація відповідача за цією адресою створює перешкоди власнику у розпорядженні своїм майном. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК ). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатним та призначення його опікуном. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], який за станом здоров'я потребує стороннього нагляду, що і зумовило заявника звернутися із зазначеною заявою до суду. В судовому засіданні заявник підтримав заяву та просив задовольнити її в повному обсязі, зазначивши, що більше за його сином окрім нього нікому приглядати. Представник Управління соціального захисту населення в Петропавлівському районі Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення заяви та просив розглянути справу у відсутність їх представника. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження, видане 25.06.1996 року виконкомом Петрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 5). Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААГ № 009201 від 13.06.2014р. [PERSON], [INFO], є інвалідом першої групи "А" з дитинства безстроково. В довідці також зазначено, що [PERSON] потребує постійного догляду (а.с. 6). Згідно акту № 127 судово-психічної експерта від 29.07.2014р. [PERSON] має ознаки хронічного стійкого психічного розладу в формі глибокої відсталості. За своїм психічним станом [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 20-21). Крім того, органом опіки та піклування Петрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області пропонується призначити опікуном [PERSON] його батька - [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав і інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров*я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Частина 1 ст. 60 ЦК України визначає, що у разі визнання фізичної особи недієздатною суд встановлює над такою особою опіку. Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе задовольнити заяву в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що відповідач є батьком їхнього сина [PERSON], [INFO]. В даний час сину виповнилося 18 років, він продовжує навчання на першому курсі Вищої Школи Адміністрації в Бєльсько-Бяла, Польща, спеціальність міжнародні відносини. Син [PERSON], знаходиться на повному утриманні [PERSON], додаткових джерел фінансування немає. Позивач просить винести рішення про стягнення з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання в частині від заробітку (доходу) платника, починаючи з дня подання заяви і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років. В судове засідання позивач з'явилася, позовні вимоги уточнила та просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON], починаючи з дня подання заяви і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява, згідно якої позовні вимоги визнає, просить справу розглядати у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що в зареєстрованому шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.07.1996 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 03.04.2006 року шлюб між [PERSON], та [PERSON], розірвано, актовий запис № 39. В даний час [PERSON] виповнилось 18 років і він навчається в на І курсі денної форми навчання Вищої Школи Адміністрації в Бєльсько-Бяла, Польща спеціальність - міжнародні відносини, передбачуваний термін закінчення навчання - вересень 2016 року, що підтверджується довідкою від 26.05.2014 року. Згідно ст. 199 СК України "якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років." Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що аліменти що підлягають стягненню на період навчання з відповідача, слід визначити у процентному відношенні до заробітку відповідача в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку до досягнення [PERSON] 23-х років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в сумі 500 грн. 00 коп. та моральної шкоди в сумі 3000 грн., завданих їй злочином, посилаючись на те, що в період часу з 22.07.2013 року по 29.07.2013 року близько 22.00 години [PERSON], таємно викрав ручну швейну машинку марки «ПМЗ заводу ім. Калініна» вартістю 150 грн., чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду. Під час розгляду кримінального провадження [PERSON], написав розписку, якою зобов'язувався повернути кошти в сумі 500 грн, завдані крадіжкою майна, однак зазначені кошти останній не повернув, у зв'язку із чим звернулася в суд з даним позовом. В судове засідання позивач з'явилася, даний позов підтримала та просила її задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою, що була направлена за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, на підставі п.1 ст.224 ЦПК України "у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи ". Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що вироком Чемеровецького районного суду від 05.09.2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування покарання і призначено іспитовий строк терміном 1 рік. Так, згідно вищевказаного вироку [PERSON] в період часу з 22.07.2013 року по 29.07.2013 року близько 22.00 години будучи в стані алкогольного сп'яніння, з метою викрадення чужого майна,

Outcome: approved