Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, заінтересована особа: Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі міста Києва. Заявник мотивує свою заяву тим, що вона з 30. 04. 1963 року перебувала в шлюбі з [PERSON] [PERSON] помер [INFO] року. Заявник зазначає, що до дня смерті [PERSON] перебував на обліку в УПФ України в Солом'янському районі м. Києва і отримував пенсію за віком. На день смерті розмірі пенсії становив 2925 грн. 45 коп. Заявник зазначає, що вона перебуває на обліку в УПФ України в Солом'янському районі м. Києва і отримує пенсію за віком в розмірі 1256 грн. 98 коп. Також заявник зазначає, що протягом всього спільного подружнього життя до дня смерті чоловіка вони проживали разом за адресою: [ADDRESS], Пенсія [PERSON] фактично була постійним основним джерелом доходів для існування, оскільки значно перевищувала розмір доходів заявника. Таким чином заявник, за життя чоловіка, отримувала від нього матеріальне забезпечення, яке було основним джерелом для існування. Заявник зазначає, що після смерті чоловіка вона звернулася до УПФ України в Солом'янському районі м. Києва за призначенням пенсії по втраті годувальника, однак для цього їй було запропоновано встановити факт перебування на утриманні чоловіка. Згідно листа Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 08. 02. 2014 року заявнику повідомлено, що надати довідку про спільне проживання з померлим за місцем проживання не входить до компетенції Центру обслуговування споживачів і рекомендовано встановити факт перебування особи на утриманні в судовому порядку. Заявник зазначає, що встановлення факту перебування на утриманні від чоловіка, [PERSON] їй необхідно для призначення пенсії по втраті годувальника. В зв'язку із зазначеним заявник просила суд заяву задовольнити, встановити факт перебування [PERSON] на утриманні чоловіка, [PERSON], який помер [INFO] року. [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі, просила суд про задоволення заяви. УПФ України в Солом'янському районі м. Києва в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали. Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] року, що підтверджується копіє паспорта, що міститься в матеріалах справи. 30. 04. 1963 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, що міститься в матеріалах справи. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яка міститься в матеріалах справи. Вбачається, що до дня смерті [PERSON] перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва і отримував пенсію за віком. Судом встановлено, що на день смерті розмірі пенсії [PERSON] становив 2925 грн. 45 коп., що підтверджується копією довідки № 82 від 13. 02. 2014 року наданої УПФ України в Солом'янському районі м. Києва. Також судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в УПФ України в Солом'янському районі м. Києва і отримує пенсію за віком в розмірі 1256 грн. 98 коп., що підтверджується копією довідки № 81 від 13. 02. 2014 року наданої УПФ України в Солом'янському районі м. Києва. Заявник в судовому засіданні суду пояснила, що протягом всього спільного подружнього життя, до дня смерті чоловіка, вони проживали разом за адресою: [ADDRESS]. Пенсія [PERSON] фактично була постійним основним джерелом доходів для існування, оскільки значно перевищувала розмір доходів заявника. Таким чином заявник, за життя чоловіка отримувала від нього матеріальне забезпечення, яке було основним джерелом для існування. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та її покійний чоловік [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі та проживали разом за адресою: [ADDRESS]. Також пояснила суду, що їй відомо, що родина [PERSON] мали спільний бюджет та проживали в основному за рахунок пенсії, яку отримував покійний [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала суду аналогічні пояснення, що і свідок [PERSON] Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки не заінтересовані в справі і підстав для обмови сторін у них немає, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи, тому і підстав для сумніву у правдивості пояснень заявника у суду немає. Отже, в судовому засіданні, свідки підтвердили, що дійсно родина [PERSON] мали спільний бюджет та проживали в основному за рахунок пенсії, яку отримував покійний [PERSON], тобто підтвердили факт того, що [PERSON] перебувала на утриманні свого покійного чоловіка [PERSON] Згідно ст. 234 ЦК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31. 03. 1995 року №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, зважаючи на покази свідків, які були допитані в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заявником було доведено ті обставини на які вона посилалась, як на підставу своїх вимог, а тому вищевказана заява підлягає задоволенню. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved