Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача в її користь на утримання їхньої неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30 % прожиткового мінімуму, щомісяця з моменту звернення із заявою до суду до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з січня 2005 року до січня 2010 р., актовий запис про розірвання шлюбу № 3 від 12.01.2010 р. За цей час в них народилася дочка - [PERSON], 9 травня 2005 року, яка проживає з позивачкою та перебуває на її вихованні та утриманні. Із зазначеного моменту й по сьогодні відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, не зважаючи на те, що Вікторія хвороблива і позивачкою витрачаються значні кошти на її лікування та на реабілітацію (курортно-санаторне лікування за призначенням лікаря). З часу розірвання шлюбу [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, не цікавиться її щоденними потребами, а для [PERSON] принизливо випрошувати кошти в нього та його матері, які відповідач зобов'язаний сплачувати за законом. Дочка сторін перебуває в тому віці, що, крім побутових потреб, є необхідність у додаткових заняттях з навчальних дисциплін та гуртках. В умовах кризи в державі все це потребує матеріальних витрат, а згідно закону участь відповідача у їх забезпеченні є його обов'язком. Інших неповнолітніх утриманців відповідач не має, він працездатний, фізично здоровий, одержує регулярний заробіток (працює на СТО), тобто має змогу надавати кошти на утримання дитини, однак добровільно цього не робить. Позивачка в судове засідання не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовільнити їх. Відповідач в судове засідання не зявився. Подав до суду до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Позов визнає, згідний сплачувати аліменти в сумі 400 грн., так як він ніде не працює і не має ніякого доходу. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно представленої копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НМ № 042465, виданого 13.04.2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] 12.01.2010 року розірвано, актовий запис № 3. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що стверджено копією повторного свідоцтва про народження серії 1-НМ № 151100, виданого 13.04.2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач, який проживає окремо від сімї, в добровільному порядку кошти на утримання дочки не надає. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема ч.2 ст.51 Основного Закону визначено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Обовязок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею 180 СК України. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачене визначення розміру аліментів у частці від заробітку. При визначенні розміру аліментів суд, приймаючи до уваги обставини, визначені ст. 182 Сімейного кодексу України, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася до суду з позовом 03.09.2015 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved