Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Черкаської міської ради про визнання права власності на заповідальне спадкове майно у порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.04.2017 помер [PERSON], [INFO], що постійно мешкав на день смерті в [ADDRESS]. [PERSON] залишив заповіт на імя [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] 31.08.2017 вона спадщину прийняла. 07.12.2017 вона звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого 09.04.2017 її батька [PERSON], [INFO], на майно, яке складається з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Приватним нотаріусом [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.12.2017 у звязку з відсутністю у неї, як спадкоємиці, необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, а саме відсутній правовстановлюючий документ на квартиру, у звязку з його втратою. 1/3 частини квартири [ADDRESS] була у власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 06.04.1998, б/н (згідно інформаційної довідки від 15.12.2017). Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право власності на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Також відповідно до ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], право власності на спадкове майно, а саме частку в розмірі 1/3 частини квартири [ADDRESS]. У судове засідання адвокат позивача [PERSON] не з'явилась, до початку судового засідання надала заяву від 22.02.2018, в якій просила справу розглядати без її присутності, позовні вимоги підтримала повністю. У судове засідання представник відповідача за дорученням [PERSON] не з'явилась, до початку судового засідання надала заяву від 20.02.2018 про розгляд справи у відсутності представника Черкаської міської ради, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. \~Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON], який помер 09.04.2017, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР №302779, відкрилась спадщина, у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS]. З інформаційної довідки № 107813037 від 15.12.2017 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна вбачається, що 1/3 частини квартири [ADDRESS] була у власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 06.04.1998, б/н. Згідно заповіту серії НМА 507693 [PERSON] все своє майно заповів [PERSON]. Відповідно до ст.. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Ч.1 ст. 1268 ЦК України передбачено що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк. 31.08.2017 позивач прийняла спадщину. 07.12.2017 [PERSON] звернулась з відповідною заявою до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] про нотаріальну відмову від 13.12.2017 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, викладеному в постанові "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, згідно п. 23 якого, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 392 ЦК України). Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів згідно даної статті є - визнання права. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до\~глави 29 ЦК України. Згідно з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивачів підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved