Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. До початку судового розгляду справи позивачка подала до суду письмову заяву, у якій просила залишити без розгляду позов в частині вимог про визнання права власності на житловий будинок по [ADDRESS] . Позов в частині вимог про визнання права власності на житловий будинок по [ADDRESS] частині мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , а [INFO] померла мама позивачки [PERSON] , а [INFO] померла рідна сестра позивачки - [PERSON] , останнім місцем проживання яких було [ADDRESS] . Після смерті матері відкрилася спадщина на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] , яка належала їй на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Виноградівським міським відділом комунального господарства від 15.11.1951 року №476. Факт належності вказаного правовстановлюючого документу померлій [PERSON] , а також той факт, що [PERSON] , [INFO] , є рідною донькою [PERSON] , яка померла [INFO] - встановлено Рішенням Виноградівського районного суду від 27.06.2019 року №299/1597/19. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері та батька стали їх троє дітей - позивачка [PERSON] , [PERSON] та брат [PERSON] Спадщину, що відкрилася на день смерті батьків, прийняла лише [PERSON] , що вступила у фактичне володіння спадковим майном. Набуте право власності на спадкове нерухоме майно [PERSON] не оформила. [INFO] [PERSON] , рідна сестра позивачки та відповідача - померла. Заповіту не залишила. Спадкоємці першої черги за законом відсутні. Сторони у справі як сестра та брат померлої - є спадкоємцями другої черги за законом. Позивачка у шестимісячний строк прийняла спадщину, що відкрилася на день смерті [PERSON] , подавши заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса. 07.05.2019 року вона звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак через втрату правовстановлюючих документів на нерухоме майно нотаріус відмовила у оформленні права власності. Відповідач не прийняв спадщину та не заявив претензій на спадкове майно. Позивач у судове засідання не з`явився, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, уточнені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач подав до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу без його участі. Заявив про визнання позову в частині вимог про визнання за позивачкою права власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] . Дослідивши подані на підтвердження обставин позову докази, суд всебічно, об`єктивно та повно з`ясував обставини, що мають юридичне значення для вирішення порушеного питання по суті, дійшов наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , а [INFO] померла мама позивачки [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] , яка належала їй на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Виноградівським міським відділом комунального господарства від 15.11.1951 року №476. Факт належності вказаного правовстановлюючого документу померлій [PERSON] , а також той факт, що [PERSON] , [INFO] , є рідною донькою [PERSON] , яка померла [INFO] - встановлено Рішенням Виноградівського районного суду від 27.06.2019 року №299/1597/19. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері та батька стали їх троє дітей - позивачка [PERSON] , [PERSON] та брат [PERSON] Спадщину, що відкрилася на день смерті батьків, прийняла лише [PERSON] , що вступила у фактичне володіння спадковим майном. Набуте право власності на спадкове нерухоме майно [PERSON] не оформила. [INFO] [PERSON] , рідна сестра позивачки та відповідача - померла. Заповіту не залишила. Спадкоємці першої черги за законом відсутні. Сторони у справі як сестра та брат померлої - є спадкоємцями другої черги за законом. Позивачка у шестимісячний строк прийняла спадщину, що відкрилася на день смерті [PERSON] , подавши заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса. 07.05.2019 року вона звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак через втрату правовстановлюючих документів на нерухоме майно нотаріус відмовила у оформленні права власності. Відповідач не прийняв спадщину та не заявив претензій на спадкове майно. Спадкове нерухоме майно складається із 1/6 частини житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] . Житловий будинок завершено будівництвом, на земельній ділянці знаходяться: житловий будинок літ.А, літня кухня літ.Б, вбиральня літ.В, тротуар 1, ворота №1, огорожа №2, колонка №3. Загальна корисна площа житлового будинку становить 56,8 кв.м., в тому числі житлова площа - 18,3 кв.м. Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Таке ж положення продубльоване у новому Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме у статті 19. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. З роз`яснень наданих державною архітектурно-будівельною інспекцією України в листі № 40-12-2409 від 01.09.2011 року «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992 року» вбачається, що 05.08.1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Постановою КМУ від 05.08.1992 року № 449, тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. В свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» викладено наступну правову позицію: « Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення». Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] підлягають до задоволення. Вимоги про визнання права власності на житловий будинок по [ADDRESS] , у відповідності до ст.257 ЦПК України слід залишити без розгляду.

Outcome: approved