Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] , який помер [INFO] , є її рідним братом. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] Вона є єдиним спадкоємцем, інших спадкоємців за законом чи заповітом не має. 24 04 2017 року за її заявою приватним нотаріусом Стюрко О.О. було відкрито спадкову справу. Однак у видачі свідоцтва було відмовлено через не надання нею документів, що підтверджують її з померлим [PERSON] родинні стосунки , а також не надано правовстановлюючі документи на квартиру. Підтвердити їх родинні стосунки можуть свідки, які добре знають і її і померлого [PERSON] . Вище зазначена квартира зареєстрована за [PERSON] на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 03 12 2015 року. Просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є рідним братом [PERSON] . Та просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] . [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, спільного проживання, факту піклування над особою, яка перебувала в безпорадному стані, та усунення від прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначила, що її сестра [PERSON] у 1959 році зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO] її сестра [PERSON] померла. Спадщину після її смерті прийняв [PERSON] . Після смерті сестри вона продовжувала доглядати [PERSON] та проживати з ним в одній квартирі , оскільки він був у безпорадному стані та потребував постійної допомоги та нагляду за ним, Фактично вона проживала з [PERSON] у його квартирі на протязі більше як 5 років, варила їсти, прала, прибирала, купувала медикаменти. Через хвороби він був у безпорадному стані, важко пересувався по кімнаті. В той час сестра [PERSON] [PERSON] проживала в іншому місті, не піклувалася про нього , не провідувала., станом здоров`я не цікавилася. Просить встановити факт спільного проживання її зі спадкодавцем [PERSON] не менше 5 років та те, що вона є його родичем, факт піклування над ним як за особою , яка була у безпорадному стані. Та просить усунути від прийняття спадщини [PERSON] , як особу , що ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві який потребував такої допомоги, який через похилий вік та тяжку хворобу, перебував у безпорадному стані. В судовому засіданні [PERSON] , її представник [PERSON] , кожний окремо, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити повністю за не доведеністю позовних вимог. В судовому засіданні [PERSON] , її представники [PERSON] , [PERSON] , кожний окремо , позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити та посили відмовити у задоволенні первісного позову частково, визнав той факт, що [PERSON] приходилась рідною сестрою [PERSON] . Також пояснили, що вважають, що [PERSON] перебував у безпорадному стані, так як тяжко хворів, потребував медичної допомоги, приготуванні їжі, здійснення покупок. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона мала доступ до квартири померлого, так як в неї були ключі. [PERSON] такого доступу до квартири не мала. Правовстановлюючі документи на спірну квартиру знаходяться у неї, приватний нотаріус при поданні заяви не просила у неї даних документів. [PERSON] вона не віддала ці документи, так як вона бажає отримати спадщину після смерті [PERSON] . Померлий [PERSON] працював на заводі до осені 2016 року. Він хворів, вона купувала йому ліки, коли він лежав у лікарні, тому вважає, що останній перебував у безпорадному стані. Коли [PERSON] не лежав у лікарні, то він самостійно купував собі ліки. Коли [PERSON] перебував у лікарні, то приходила до нього, після виписки з лікарні, він взагалі лежав, тому вона йому допомагала , на вулицю він сам виходив. Вона визнає, що [PERSON] приходилась померлому рідною сестрою. На похорони [PERSON] приїздила, але хоронила його вона. З сестрою померлий спілкувався по телефону, про дітей сестри, племінників, не бажав говорити. Виконком Довгинцівської районної у місті ради надав заяву про розгляд цивільної справи без участі представника виконкому , заперечень щодо вимог [PERSON] не мають. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду . Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні суду пояснила, що вона знає [PERSON] , так як вони жили в одному селі та місті, та вони спілкуються між собою. Померлого [PERSON] вона також знала, він та [PERSON] рідні брат та сестра, вони спілкувались між собою. Вона особисто спілкувалась з [PERSON] , останній раз його бачила у лютому 2015 року. Він казав їй, що працює, але де саме, вона вже не пам`ятає, казав, що живе один. Після лютого 2015 року вона його вже не бачила та який в ньому стан здоров`я був не знає. За слів [PERSON] вона знає, що остання спілкувалась з братом. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засідання суду пояснила, що вона була сусідкою [PERSON] , жили вони в одному під`їзді. [PERSON] знає, вона приходилась рідною сестрою дружини померлого. Родина [PERSON] жила у будинку з 1998 року, дружина [PERSON] померла у 2014 році, а він помер у 2016 році. [PERSON] спілкувалась з [PERSON] після смерті сестри. [PERSON] лежав у лікарні декілька разів, працював до липня 2016 року, також їздив до РФ до брата у жовтні 2016 року, після цього лежав у лікарні. [PERSON] допомагала йому, їздила до нього у лікарню, також він звертався до сусідів за допомогою. Родичи до нього не приїздили. До аптеки після лікарні він ходив сам. Сторонньої допомоги він потребував у останні місяці життя. [PERSON] не був «лежачим», але був дуже хворим, часто викликали «швидку допомогу». Він як самостійно ходив до аптеки, магазинів, так і до сусідів звертався. У день смерті [PERSON] сам подзвонив до сусіда, щоб той викликав «швидку допомогу». [PERSON] сусіди та [PERSON] допомагали навіть без його прохання. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні суду пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] , померлі [PERSON] та [PERSON] жили разом, а [PERSON] до них приходила та допомагала. Родичі до них не приїздили. [PERSON] часто перебував у лікарні, «швидка допомога» часто приїжджала. Після смерті дружини він просто змарнів. Працював він до останнього. В останні місяці йому була потрібна стороння допомога. [PERSON] допомагала та приходила часто. Після останнього перебування у лікарні [PERSON] виходив на вулицю, за 2-3 місяці вона бачила його часто, виходив посидіти на лавочку сам та разом з [PERSON] . Вона вважає, що [PERSON] потребував допомоги . Але яку саме допомогу він потребував, вона сказати не може. По його стану було помітно, що він потребував допомоги. Допитаний в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні суду пояснив, що покійного та його сестру він добре знає, так як жили в одному селі Приют. Він проживає зараз у Кривому Розі та стосунки з померлим підтримував, зустрічався з ним до його смерті. Бачились з ним за півтора - два тижня до смерті. Останній раз бачились у нього вдома, він приходив до нього після його перебування у лікарні. Десь за два місяці до смерті [PERSON] самостійно виходив до магазину та він його бачив. [PERSON] до нього заходила, готувала, але як частко він не знає. Померлий міг самостійно ходити по кімнаті, але сам не готував. Прохань про допомогу [PERSON] не висловлював, сестра до нього не приїздила, а він до неї їздив. Також він їздив до брата у Краснодар, але потім ледве доїхав назад. Допитаний в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні суду пояснив, що він син [PERSON] , померлий [PERSON] приходився йому дядею. У 2011 році він приїздив до них, взагалі мама спілкувалась з ним по телефону, так як за своїм станом здоров`я вона не могла їздити до Кривого Рогу. Знає, що дядя хворів та лежав у лікарні. Знає, що [PERSON] їздив до Краснодару. Допитаний в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні суду пояснив, що він був сусідом померлого, знав його з 2004 року, [PERSON] також знає. Остання досить часто приходила до [PERSON] , що робила вона у квартирі, він не знає, мабуть приходила прибрати, приготувати. Після того, як [PERSON] виписався з лікарні, він виходив на вулицю посидіти на лавочці кожний день . У день смерті він разом з [PERSON] був на вулиці до 16:00 години, потім на прохання померлого викликав «швидку допомогу» та при ньому останній помер до її приїзду. [PERSON] не казав йому, що потребує сторонньої допомоги, та казав йому, що він сам навчився все робити. Також він знає, що у померлого була рідна сестра, вона до нього не приїздила, а він до неї їздив. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а позов [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] ( дошлюбне прізвище [PERSON] ) народилася [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] та народилася в с. Приют Нікопольського району Дніпропетровської області ( а.с. 6-7 - копії свідоцтв про народження та про укладення шлюбу). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія актового запису про смерть № 1317 від 15 12 2016 року та копія свідоцтва про смерть ( а.с. 106, 141 ). [PERSON] 24 04 2017 року звернулася до приватного нотаріуса Стюрко О.О. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ( а.с.9,105 - копія заяви ) . [PERSON] 12 06 2017 року звернулася до приватного нотаріуса Стюрко О.О. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ( а.с. 111- копія заяви ). Спадкове майно складається з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . загальною площею 45,5 кв.м. та житлової площі 27,6 кв.м. Дана квартира належить померлому [PERSON] відповідно до рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, справа № 211/7052/15-ц ( а.с. 11 - інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно…, а.с. 65 67 - копія рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 03 12 2015 року) У видачі свідоцтва про прийняття спадщини [PERSON] приватним нотаріусом Стюрко О.О. було відмовлено через не надання нею документів, що підтверджують її з померлим [PERSON] родинні стосунки , а також не надано правовстановлюючі документи на квартиру ( а.с. 16, 112 - копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій ). Відповідно до копії актового запису про шлюб № 32 від 1959 року , укладений між [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що [PERSON] народився в с. Приют Нікопольського району Дніпропетровської області у 1941 році ( а.с. 42 - копія актового запису про шлюб ). Відповідно до заяви про видачу паспорту громадянина України ( форма № 1 ) [PERSON] народився [INFO] в с. Приют Нікопольського району Дніпропетровської області, батьками його є [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 88). Згідно п.1 ч.1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Відповідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Факт родинних відносин [PERSON] необхідно встановити для того, щоб оформити спадкові права за законом. Встановлення факту родинних відносин породить для неї певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує. Згідно ч. 2ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Дослідивши у сукупності вищевказані докази та проаналізувавши всі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] . На це вказують відомості зафіксовані в досліджених документах , які повністю узгоджуються між собою як у просторі так і в часі, а також за колом осіб-учасників таких подій і відносин. А саме з вище вказаних документів вбачається, що вони народилися в одному селі та у них одні і тіж батьки. Крім того факт родинних стосунків в судовому засіданні підтвердила і [PERSON] . А також допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У відповідності до роз`яснення ВССУ у п.3.1 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 1ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не суперечать закону, в тому числі і в порядку спадкування. Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ч. 1ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1ст. 1218 ЦК України). [PERSON] яка є рідною сестрою померлого [PERSON] , як спадкоємиця за законом другої черги , своєчасно звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Стюрко О.О., але юридично не може оформити свої спадкові права, оскільки втрачений правовстановлюючий документ на квартиру, який би підтверджував право власності померлого на спадкове майно, тому суд вважає, що [PERSON] правомірно набула право власності на квартиру, в зв`язку з чим за нею слід визнати право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] . Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] суд зазначає наступне. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч.ч. 2,4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У судовому засіданні не встановлено та [PERSON] не доведено, що вона постійно проживала з померлим [PERSON] однією сім`єю не менше 5 років до його смерті , була пов`язана з ним спільним побутом, та введенням спільного домашнього господарства по день його смерті, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо. На підтвердження своїх вимог в частині встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем заявницею надано лише акт від 28 06 2017 року , у якому зазначено, що за [PERSON] постійно піклувалася [PERSON] ( а.с. 142 - копія акту ), та товарні чеки, договір-замовлення на поховання ( а.а. 153-156 ), однак, вказані докази не підтверджують факт спільного проживання, ведення спільного побуту, наявність взаємних прав та обов`язків між [PERSON] та [PERSON] протягом 5 років до часу відкриття спадщини. Крім того свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та сама [PERSON] підтвердили факт того, що [PERSON] лише приходила до квартири [PERSON] , допомагала йому , однак постійно не проживала з ним . Щодо позовної вимоги про усунення [PERSON] від права на спадкування після смерті [PERSON] , як особи, що ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві який потребував такої допомоги через хворобу та безпорадний стан , суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до аб.2 ч.3 ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Згідно ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Предметом доказування у цьому випадку, згідно роз`яснень п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та п. 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» є встановлення факту ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. При цьому, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Підставою для усунення спадкоємця від права на спадкування може бути лише наявність вказаних обставин у їх сукупності, а саме: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. В підтвердження позовних вимог в цій частині [PERSON] надала медичні документи на ім`я померлого [PERSON] , а саме направлення на консультацію до торакального хірурга з діагнозом : хвороба бронхів ( а.с. 146), ультразвукове обстеження -ехокардіографія, комп`ютерна томографія ( а.с. 147 -149 ) . Однак ці документи не підтверджують, що [PERSON] перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги. Враховуючи досліджені в судовому засіданні докази та пояснення сторін, свідків , позивачем не доведено факту , що [PERSON] перебував у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги, допомоги саме від [PERSON] , і що [PERSON] могла надати таку допомогу оскільки є пенсіонеркою, а тому в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір у сумі 1 280,00 грн., тому дані кошти підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача (а.с. 1). Судовий збір стягується лише з відповідача [PERSON] , так як позовні вимоги були пред`явлені до [PERSON] .

Outcome: approved