Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від [PERSON] .В. вказано, що [INFO] року померла [PERSON] За життя [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, яким на випадок своєї смерті заповідала їй усе належне їй майно, а саме земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] площею 2,4496 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка за життя належала спадкодавці згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER], виданого 21 серпня 2006 року, на підставі розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації № 672 від 23 грудня 2005 року. Позивач з метою реалізації спадкових прав звернулась до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з відповідною заявою, внаслідок чого була заведена спадкова справа за № 130 за 2017 рік. Готуючи документи для оформлення спадкових прав, вона встановила відсутність оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу позбавляє позивача можливості успадкувати спадкове майно за заповітом після смерті [PERSON] у зв'язку з чим вона просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] і її представник [PERSON] не з'явилися, але від представника позивача до суду надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Бурчацької сільської ради Михайлівського району Запорізької області, в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] (а.с.6). Згідно заповіту від 15 січня 2014 року [PERSON] все належне їй майно заповіла [PERSON] ( а.с.7). Відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], 21 серпня 2006 року на підставі розпорядження голови Михайлівської районної адміністрації № 672 від 23 грудня 2005 року [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 2,4496 га, розташованої на території Бурчацької сільської ради Михайлівського району Запорізької області ( а.с. 8). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2303927432018 від 25 січня 2018 року, 21 серпня 2006 року зареєстровано земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] площею 2,4496 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Бурчацької сільської ради Михайлівського району Запорізької області (а.с.9). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 лютого 2018 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлої [INFO] [PERSON] у зв'язку з тим, що спадкоємцем не було надано правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с. 13). Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 ЗК України , право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Пунктом 4 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобов'язаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю [PERSON] Позивач [PERSON] оформити своє право на спадщину не може через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. Таким чином, визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо.

Outcome: approved