Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 05 червня 1982 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . В 1987 році відповідач був прийнятий в члени житлово-будівельного кооперативу «Автомобіліст» та сплатив перший внесок із коштів батьків позивачки за квартиру [ADDRESS] . В подальшому, за час перебування у шлюбі, за спільні кошти були сплачені всі пайові внески за спірну квартиру. 12 липня 1995 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач залишив вказану квартиру і почав мешкати окремо. Протягом двадцяти п`яти років [PERSON] не підтримував зв`язок, а ні з позивачкою, а ні з донькою. Крім того, в зазначеній квартирі відповідач також не з`являвся, комунальні платежі не сплачував, хоча і був зареєстрований у вказаній квартирі. На початку лютого 2020 року відповідач повідомив, що має намір продати спірну квартиру, тому вимогав її звільнити і надати від неї ключі. Оскільки вказана квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, позивач просить визнати за нею право власності 1/2 частку вищевказаного майна. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, прохала розглянути справу без її участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, в тому числі і через оголошення на сайті Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, повторно в судове засідання не з`явився, відомостей про поважність причин неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило. Відзив на позовну заяву до суду не надав. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини невки не відомі, заперечень щодо позову не надали. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позов, об`єктивно дослідивши всі докази, які мають важливе юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 05 червня 1982 року по 12 липня 1995 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. (а.с.8, 9) 14 грудня 2000 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на " [PERSON] ". (а.с. 4) Як вбачається з довідки, виданої ТОВ «Жилкомсервіс» від 20.02.2020 року [PERSON] та [PERSON] разом з донькою зареєстровані з 15.07.1988 за адресою: [ADDRESS] . (а.с.7) Відповідно до копії довідки № 23 від 11.07.2011 року, виданої головою кооперативу «Автомобіліст», [PERSON] є членом зазначеного кооперативу, в 1992 році сплатив повністю пайовий внесок в сумі 9392 руб за спірну квартиру. (а.с.5). З технічного паспорту на квартиру вбачається, що квартира [ADDRESS] загальною площею 59,8 кв. м (а.с.10-11) Згідно ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (який діяв на час набуття квартири у власність) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Аналогічна презумпція закріплена і в ст. 16 Закону «Про власність» від 07.02.1991 № 697-XII (який діяв на час сплати пайових внесків за спірну квартиру). Відповідно до ч. 1 ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідженими доказами доведено, що вказана квартира є спільним сумісним майном сторін, оскільки вказане майно було набуто ними за час перебування у шлюбі. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved