Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, відновлення дошлюбного прізвища, визначення місця проживання малолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, стягнення судового збору звернулась [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав. Суду пояснив, що позивач з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2004 року, від якого мають одну неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього періоду часу їх подружнє життя втратило спільні інтереси та погляди. Відповідач веде такий стиль життя, який негативно впливає на позивачку та їх доньку, а також змушує їх фактично жити відокремлено від нього. Тому, оскільки подальше спільне життя, як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Тому просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем; визначити місце проживання неповнолітньої доньки з матір`ю; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу) починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн. та відновити позивачу дошлюбне прізвище [PERSON] . В судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги позивача визнав та не заперечив проти їх задоволення. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2004 року. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим 17 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається що [PERSON] та [PERSON] одружились 17 жовтня 204 року, про що зроблено запис за №1480. Прізвища після одруження: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 11 січня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис за №59. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі втратили спільні інтереси та погляди на подружнє життя, фактично їх сім`я розпалась, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, перспектив для збереження сім`ї не вбачається, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині відновлення дошлюбного прізвища є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки від відповідача не надійшло заперечень того, що після розірвання шлюбу їх спільна з позивачем неповнолітня донька буде проживати з матір`ю, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави, а сплачений позивачем судовий збір в частині розірвання шлюбу в розмірі 768,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved