Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

В грудні 2019 року перший заступник керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури, звертаючись в суд з цим позовом в інтересах держави до співвідповідачів, вказував, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 30.08.2017 року №22-5660-СГ затверджено проект землеустрою відведення [PERSON] земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер 6824280400:05:021:0093) та надано йому у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. На підставі цього наказу 18.09.2018 року зареєстровано право власності за [PERSON] на вказану земельну ділянку. В подальшому [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.10.2018 року відчужив її на користь [PERSON] . Водночас [PERSON] неодноразово отримав у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі для даного виду використання, а саме: площею 2 га (кадастровий номер 6825884400:04:023:0133), що розташована за межами населених пунктів Москалівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, право власності на яку зареєстровано 24.05.2017 року, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.05.2017 року №22-9302-СГ; 2 га (кадастровий номер 6821287800:04:009:0008), що знаходиться в межах населених пунктів Старопісочнянської сільської ради Городоцького району Хмельницької області, право власності на яку зареєстровано 28.07.2017 року, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 18.07.2017 року №22-15030-СГ. Оскільки спірна земельна ділянка (кадастровий номер 6824280400:05:021:0093) вибула із земель державної власності внаслідок повторного незаконного використання [PERSON] права на безоплатну передачу одного виду використання, він не мав права на її відчуження, внаслідок чого наступний набувач придбав її в особи, яка не мала права на отримання та відчуження, тому ділянка підлягає витребуванню від добросовісного набувача. З цих підстав прокурор просив визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 30.08.2017 року №22-5660-СГ про затвердження проекту землеустрою та надання у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 2 га (кадастровий номер 6824280400:05:021:0093) для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області; витребувати у [PERSON] на користь держави земельну ділянку загальною площею 2 га (6824280400:05:021:0093). Представник співвідповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області направив до суду відзив, в якому зазначив, що [PERSON] в заяві вказав, що правом на безоплатну приватизацію земельних ділянок для ведення селянського господарства не скористався, тому підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність не було. На даний час Головне управління не має повноважень на самостійне скасування своїх рішень (наказів) без згоди суб`єктів, за заявами яких були видані такі накази. Крім того спірним наказом не лише передавалася земельна ділянка у власність [PERSON] , а й затверджувалась відповідна документація із землеустрою на земельну ділянку, яка відповідає законодавству. Оскільки Головне управління діяло відповідно до норм чинного законодавства при розгляді заяв [PERSON] , який фактично ввів в оману Головне управління, що стало наслідком прийняття оскаржуваного наказу, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та не стягувати судовий збір, а всі витрати покласти на [PERSON] , розглянувши справу без його участі. Представник співвідповідача [PERSON] - адвокат Грицай Л.М. заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що його довіритель являється добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, на момент посвідчення правочину жодних заборон чи обмежень на її відчуження в нотаріальному порядку не було, договір купівлі-продажу земельної ділянки не оскаржений і не визнаний недійсним. [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відзиву не направляв, клопотань не заявляв. Суд, заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що 26.03.2018 року [PERSON] від імені якого діяв його представник [PERSON] звернувся з заявою до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, в якій просив надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Повідомив, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства він не скористався. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 30.08.2018 року №22-5660-СГ надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, що знаходиться за межами населених пунктів Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (6824280400:05:021:0093) для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2 га. Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 30.08.2017 року №22-5660-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] та передано йому у власність земельну ділянку загальною площею 2 га з кадастровим номером 6824280400:05:021:0093 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Водночас відповідач [PERSON] неодноразово звертався до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності з метою подальшої передачі безоплатно йому у власність для ведення особистого селянського господарства, а саме: орієнтовною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Москалівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області; орієнтовною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Старопісочнянської сільської ради Городоцького району Хмельницької області. Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надало [PERSON] дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності з місцем розташування об`єкта землеустрою, а саме: орієнтовний розмір ділянки 2 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Москалівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області; орієнтовний розмір ділянки 2 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Старопісочнянської сільської ради Городоцького району Хмельницької області; орієнтовний розмір ділянки 2 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (накази № 22-3510-СГ від 27.02.2017 року, № 22-7256- СГ від 21.04.2017 року, № 22-2460-СГ від 17.042018 року). В подальшому, наказами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" передано у власність співвідповідачу [PERSON] земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, а саме: земельну ділянку розташовану за межами населених пунктів Москалівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області загальною площею 2 га з кадастровим номером 6825884400:04:023:0133 ( наказ № 22-9302-СГ від 17.05.2017 року ); земельну ділянку розташовану за межами населених пунктів Старопісочнянської сільської ради Городоцького району Хмельницької області загальною площею 2 га з кадастровим номером 6821287800:04:009:0008 ( наказ № 22-15030-СГ від 18.07.2017 року); земельну ділянку розташовану за межами населених пунктів Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області загальною площею 2 га з кадастровим номером 6824280400:05:021:0093 ( наказ № 22-5660-СГ від 30.08.2018 року). Згідно інформаційної довідки № 180322305 від 09.09.2019 року, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-9302-СГ від 17.05.2017 року зареєстровано 24.05.2017 року право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га з кадастровим номером 6825884400:04:023:0133; на підставі наказу № 22-15030-СГ від 18.07.2017 року зареєстровано 28.07.2017 року право власності за земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га з кадастровим номером 6821287800:04:009:0008; на підставі наказу № 22-5660-СГ від 30.08.2018 року зареєстровано 18.09.2018 року право власності за земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га з кадастровим номером 6824280400:05:021:0093. Згідно інформаційної довідки № 190100057 від 25.11.2019 року, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19.10.2018 р. відчужив її на користь [PERSON] , якому вказана земельна ділянка на цей час належить на праві власності. Зі змісту зазначеного договору вбачається, що [PERSON] , діючи від імені [PERSON] на підставі довіреності та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 2 га, розташовану за адресою: Хмельницька область, Старокостянтинівський район, Баглаївська сільська рада, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - 6824280400:05:021:0093, договір посвідчено приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Голуб О.Є. від 19.10.2018 року, та зареєстровано в реєстрі за № 2079. Наведене підтверджується матеріалами справи. Згідно з статтями 13-14 Конституції України, земля, її надра атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської ) економічної зони з об`єктами права власності Українського народу. Від Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Земля є основним багатством, що перебуває під охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою включно відповідно до закону. Чинним законодавством України визначено способи захисту порушеного права власності на землю. Так, за змістом ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно зі статтею 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Право власності дійсного власника презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна, відтак право держави на спірну земельну ділянку підлягає захисту шляхом пред`явлення віндикаційного позову. Водночас на наявність прав власника на майно не впливає і та обставина, що воно було предметом угоди щодо відчуження, укладеної іншими способами, оскільки дійсний власник не був стороною такої угоди. При цьому статтею 346 ЦПК України не передбачено підстав припинення права власності дійсного власника у зв`язку із передачею земельної ділянки, реєстрацію права власності на неї за іншими особами, у тому числі після її продажу, що відбулося без участі та поза волею дійсного власника. У таких випадках чинність таких правочинів, державної реєстрації прав на його майно за іншими способами чи наявність у них правовстановлюючих документів не є перешкодою для витребування власником свого майна від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України, що є належним способом захисту. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права, яка викладена у постановах від 21.02.2018 року у справі №363/2936/15-ц, від 12.06.2018 року у справі № 916/3727/15, від 09.07.2018 року у справі №910/3513/17. При цьому для застосування віндикації не має самостійного правового значення наявність «ланцюжка» правочинів, за яким річ послідовно передавалася від однієї особи до іншої, що в кінцевому результаті призвело до перебування речі у володінні набувача. Визнання недійсними всіх правочинів щодо відчуження речі не вимагається. Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 05.10.2016 року у справі 916/2129/15 та від 17.12.2014 року у справі №6-140цс. З врахуванням викладеного, оскільки незаконний наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на підставі якого [PERSON] отримав у власність спірну земельну ділянку, не може оцінюватись як воля власника цієї земельної ділянки держави на вибуття із його володіння, тому спірна земельна ділянка вибула з володіння власника - держави не з його волі, на підставі незаконного рішення державного органу, якому держава делегувала повноваження щодо розпорядженнями землями державної власності, тому відновлення права держави на неї слід здійснювати шляхом її витребування від добросовісного набувача, якою є [PERSON] Народ України делегував державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повноваження щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної форми власності. Воля держави як власника земель може виражатися лише в таких діях органу виконавчої влади Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, які відповідають вимогам законодавства та інтересам держави. За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, практики ЄСПЛ (рішення у справах «Щокін проти України» від 14.10.2010 року, «Сєрков проти України» від 07.07.2011 року, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 року), втручання в право особи на мирне володіння майном має бути законним, повинно переслідувати «суспільний, публічний» інтерес та бути пропорційним визначеним цілям. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельних ділянок у державну власність, що незаперечно становить суспільний інтерес. Виходячи з основних критеріїв дотримання вимог Статті 1 Першого протоколу до Конвенції у вказаній справі, таке втручання у майно відповідача [PERSON] є законним в контексті положень національного законодавства; переслідує «суспільний, публічний» інтерес, при цьому буде дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та приватними інтересами відповідача, а отже, таке втручання буде законним та справедливим. Враховуючи, що на час подання заяви на розроблення проекту землеустрою і на час набуття права власності на спірну земельну ділянку співвідповідач [PERSON] скористався правом на безоплатне отримання земельної ділянки у власність по цьому виду використання та набув право власності на інші земельні ділянки за даним видом використання, тому наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 30.08.2017 року за № 22-5660-СГ прийнятий з порушенням вимог ст. ст. 116, 121 ЗК України та підлягає визнанню недійсним. Оскільки волі у держави на таке вибуття не було, земельна ділянка може бути витребувана у [PERSON] , як у добросовісного набувача. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню, а судові витрати підлягають пропорційному розподілу відповідно до частини задоволених позовних вимог в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved