Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування, посилаючись на те, що 01.11.2015 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на будинок за адресою: вул. Пісчана, 81 (№123), м. Вознесенськ та земельний пай, розташований на території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району, яка спадщину після смерті [PERSON] прийняла та оформила лише будинок по вул. Пісчаній, 81 (№123), а земельний пай не оформила через відсутність сертифікату. Позивач як єдиний спадкоємець за законом та заповітом прийняла спадщину після смерті матері шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, та має право на пай, який формально зареєстрований за її бабусею, однак оформити спадщину не може через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. Крім того, коли позивачка намагалася відновити правовстановлюючий документ на пай, дізналася, що в сертифікаті допущена помилка і замість [PERSON] сертифікат виданий на [PERSON], тому видача дублікату позивачу є неможливою. Отже, позивач позбавлена можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно, оформити спадщину та взагалі позбавлена права вільно розпоряджатися своєю власністю. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.173). В судовому засіданні 31.05.2017 року позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, свідків, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 10 травня 1996 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФП №018289 (а.с.8). За своє життя [PERSON] перебувала у членах КСП «Рассвет» та отримала право на земельну частку (пай), що підтверджується копією державного акту на право колективної власності на землю серії КР 000028, виданого 10.09.1996 року Миколо-Бабанською сільською радою народних депутатів з додатком 1 список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства «Рассвет» (а.с.73-78). Однак, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР №0232329, зареєстрований 01.12.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №329, яким посвідчується право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Рассвет», розміром 8,25 га, розташованого в с.Миколо-Бабанка Бобринецького району Кіровоградської області, помилково видано на ім'я [PERSON] замість [PERSON] (а.с.79). Вказані розбіжності перешкоджають позивачу вирішити питання щодо належного оформлення спадкових справ. Відповідно до п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно довідки Миколо-Бабанської сільської ради №182 від 21.06.2016 року, [PERSON], [INFO], була зареєстрована та проживала на території Миколо-Бабанської сільської ради до 20.09.1995 року. На цей період [PERSON] на території сільської ради не була зареєстрована і не проживала (а.с.121). Як вбачається з відповідей Відділу Держгеокадастру у Бобринецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 13.04.2016 року та від 26.10.2016 року сертифікат на право на земельну частку на імя [PERSON] не видавався та не реєструвався. Сертифікат серії КР №0232329 зареєстровано на імя [PERSON]. Згідно додатку списку до державного акту на право колективної власності КСП «Рассвет» Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району серія КР №000028 від 10 вересня 1996 року, членів КСП «Рассвет» в списку додатку за №364 вказано прізвище [PERSON] (а.с.18, 19, 114, 123). З копії пенсійного посвідчення №800523 вбачається, що [PERSON], [INFO], була пенсіонером колгоспу «Рассвет» (а.с.20). Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON], яка померла у 1996 році, є матірю її колишнього чоловіка. Померлу знала з 1975 року. Їй достеменно відомо, що за життя [PERSON] отримала пай у колгоспі «Рассвет», розташований на території с. Миколо-Бабанка Бобринецького району Кіровоградської області. Все життя по батькові померлої було «Трохимівна». Свідок [PERSON] пояснила, що з 05.05.1968 року проживала у [INFO], де проживала протягом 35 років та близько 30 років працювала бухгалтером у Миколо-Бабанській сільській раді. [PERSON] знає як односельчанку. [PERSON] працювала у колгоспі «Рассвет» та при розпаюванні колгоспу отримала пай, розташований на території с. Миколо-Бабанка Бобринецького району Кіровоградської області. По батові померла [PERSON] не змінювала. На території Миколо-Бабанської сільської ради особа з прізвищем, імям та по батькові [PERSON] не проживала. Отже, факт належності [PERSON], яка померла 10.05.1996 року, сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0232329, виданого їй як члену КСП "Рассвет", розташованого в с. Миколо-Бабанка Бобринецького району Кіровоградської області, Бобринецькою районною державною адміністрацією, що зареєстровано 01.12.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №329, в якому помилково зазначено по батькові померлої «Петрівна» замість правильного «Трохимівна» підтверджується вищевказании письмовими доказами, а також поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на будинок за адресою: вул. Пісчана, 81 (переадресовано на №123 згідно рішення Вознесенського виконкому №3 від 27.02.2009 року) та земельний пай, розташований на території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. Дані правовідносини регулюються ЦК України 1963 року, оскільки [PERSON] померла до 1 січня 2004 року. Про це роз'яснено у п.1 постанови Пленуму Верхового Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», а саме що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. При цьому, слід враховувати, що норми п.5 Прикінцевих та Перехідних ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст.529-531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Статтею 524 ЦК УРСР, яким регулюються спірні правовідносини, передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст.ст.548, 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п.1 ч.1 та ч.2 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 р. N 18/5, яка була чинною на час смерті спадкодавця, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Згідно копії заповіту посвідченого 03.12.1988 року державним нотаріусом 2-ї Вознесенської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №2624, [PERSON] заповідала все своє майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилось [PERSON] (а.с.165). Згідно довідки квартального комітету №86 м. Вознесенськ Миколаївської області від 28.03.2009 року [PERSON], [INFO], в період з 17.10.1995 року до дня смерті 10.05.1996 року проживала разом з донькою [PERSON], [INFO], за адресою: вул. Піщана, 81, м. Вознесенськ (а.с.118). Як вбачається із запису в будинковій книгі за адресою: вул. Песчана, 123, м. Вознесенськ Миколаївської області [PERSON], [INFO], з 16.12.1988 року по 03.12.2015 рік була постійно прописана в будинку за вказаною адресою. Також за вказаною адресою була прописана [PERSON], [INFO], з 17.10.1995 року, яка знята з реєстрації у звязку зі смертю (а.с.174-184). Дані обставини засвідчують, що донька померлої [PERSON] фактично вступила в управління, користування і володіння спадковим майном, оскільки безпоседньо перед смертю спадкодавця постійно проживала разом з ним та була постійно прописана в спадковому будинку, тобто прийняла спадщину після смерті матері [PERSON]. Факт належності зазначеного спадкового майна після смерті [PERSON] спадкоємцю за заповітом [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.12.1996 року (а.с.157) та копією матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON], померлої 10.05.1996 року (а.с.156-165). 01 листопада 2015 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФП №226961 (а.с.7). Факт родинних відносин між позивачем та її померлою матірю [PERSON] підтверджується копією рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 червня 2016 року з відміткою про набрання ним законної сили 24.06.2016 року (а.с.6, 117). Згідно копії заповіту, посвідченого 6 грудня 1996 року державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] все свої майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, у тому числі і житловий будинок, який знаходиться в м. Вознесенську Миколаївської області по вулиці Песчаній №81 заповідала [PERSON] (а.с.84). Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач [PERSON] шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами заведеної спадкової справи померлої 01.11.2015 року [PERSON] (а.с.80-88). Інші особи з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертались. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позивач звернулась до державного нотаріуса Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] з питання видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розташовану в межах території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області після померлої 01.11.2015 року [PERSON], але постановою вказаного нотаріуса від 17 березня 2017 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через ненадання правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку, про що виніс постанову від 17 березня 2017 року (а.с.98, 119). Відповідно ст.ст.391-392 ЦК України захист цивільних прав здійснюється у встановленому порядку судом шляхом визнання цих прав. Із змісту зазначеної норми матеріального права вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з роз'ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі викладеного та оскільки позивач фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] за заповітом, що також підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 11.08.2016 року, зареєстроване в реєстрі за №4/2016 (а.с.11), але з тих причин, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КР №0232329, виданого Бобринецькою районною державною адміністрацією, що зареєстровано 01.12.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №329 у позивача відсутній, що позбавляє позивача можливості оформити своє спадкове право у встановленому законодавством порядку і нотаріусом з цих причин відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, тому суд вважає можливим позовні вимоги про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування задовольнити повністю. Про стягнення з відповідача судових витрат у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України позивач в позовній заяві не наполягала, в звязку з чим судові витрати залишити по фактично понесених позивачем. З огляду на перераховані обставини,

Outcome: approved