Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON]у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], та покласти на відповідача судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог вказує, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08 листопада 2002 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. У зв'язку з тим, що відносини між подружжям фактично припинені з травня 2005 року, в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, матеріальної допомоги для належного утримання доньки відповідач не надає, життям дитини не цікавиться позивач просить суд розірвати шлюб, стягувати з відповідача аліменти, доньку залишити проживати з нею. Оскільки більше 10 років відповідач ухиляється від виконання обов'язків по забезпеченню та вихованню дитини просить позбавити [PERSON] батьківських прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задоволити. Представник третьої особи - головний спеціаліст відділу правового та соціального захисту дітей служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому - Подкаура О.М., підтримавши Висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-1211 від 11 червня 2015 року, визнав позов обґрунтованим. Оскільки позбавлення батьківства відповідає інтересам малолітньої дитини, вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав. Прокурор в судовому засіданні визнав позов обґрунтованим і такий, що підлягає задоволенню. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Суд, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечують учасники судового розгляду. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 2002 року, від якого, згідно поданого свідоцтва про народження, мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Сторони втратили один до одного почуття любові, довіри і поваги отже шлюб існує формально. Статтею 181 Сімейного кодексу України передбачений порядок присудження коштів на утримання дитини, згідно якого аліменти присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, за змістом ст.ст.150, 180 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Враховуючи викладене, а насамперед інтереси дитини, при визначенні розміру аліментів судом враховується матеріальне становище батьків неповнолітньої, стан здоров'я відповідача та неповнолітньої дитини, те, що батько дитини є працездатним, має постійний заробіток та зобов'язаний утримувати дитину, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача, визначивши їх сплату в частці від заробітку [PERSON] на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 419, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законодавство України, яке регулює сімейні відносини визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - постанова Пленуму) роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. За Висновком органу опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-1211 від 11 червня 2015 року вважається доцільним позбавити [PERSON], 1980 року народження, батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.164СКУкраїни мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав , якщо вона , він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини . Суд приймає до уваги доводи позову про свідоме нехтування та ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дочки. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 730 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved