Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

До Березнегуватського районного суду Миколаївської області із позовною заявою звернувся орган опіки та піклування Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у цивільному шлюбі між [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Родина проживала у с.Семенівка Березнегуватського району, Миколаївської області. [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] ). Згодом батько разом з дітьми переїхав жити до свого рідного брата - [PERSON] у с. Новочорномор`я Голопристанського району Херсонської області. Через деякий час взагалі покинув дітей та змінив місце свого проживання, перестав цікавитися дітьми, матеріально їх не утримує. 29 травня 2020 року [PERSON] надав нотаріальну згоду (заява № 470 від 29.05.2020 року) на позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] та сина [PERSON] . У цих дітей склалися родинні стосунки з дядьком [PERSON] та його родиною, які проживають за адресою: [ADDRESS] . Громадянин [PERSON] проживає у житловому будинку разом з дружиною [PERSON] та дітьми: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Стверджують, що для виховання, розвитку та проживання дітей створені всі необхідні умови. Оскільки, [PERSON] не змінює свого способу життя та розуміє всю серйозність своєї поведінки Голопристанською районною державною адміністрацією Херсонської області було прийняте рішення про направлення матеріалів до суду про позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей та про доцільність позбавлення його батьківських прав. Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 01.12.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник позивача в судовому засіданні, проведеного в режимі відеоконференції, уточнила позовні вимоги та просила призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] , а над [PERSON] - піклувальником, оскільки на даний час вона досягла чотирнадцяти річного віку. Позовні вимоги підтримала, вважала можливим розглядати справу без відповідача, оскільки він останій час проживав не за місцем реєстрації, а в Голопристанському районі, де зараз проживає, не відомо, про розгляд судом позовної заяви про позбавлення його батьківських прав знав. Також надала заяву, в якій проти винесення заочного рішення не заперечувала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача [PERSON] в судовому засіданні, проведеного в режимі відеоконференції, підтримав позовні вимоги, бажав стати опікуном та піклувальником, просив розглянути справу без відповідача, оскільки той за місцем реєстрації не проживає. Повідомив, що відповідач (його рідний брат) вживає наркотичні засобі, а тому знайти його буде не можливо, про розгляд судом позивної заяви про позбавлення його батьківських знав заздалегідь. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Повідомлення відповідачу про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвал про відкриття провадження у справі, призначення до судового розгляду по суті, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Виходячи з вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Калузької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис №13, а також свідоцтва про народження [PERSON] , серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис №17, їх батьками є [PERSON] та [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Відповідно до висновку органу опіки і піклування Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області №-1-31/386 від 10.09.2020 року, вони вважають за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] . Зі змісту вищевказаного висновку вбачається, що батько [PERSON] разом з дітьми переїхав жити до свого рідного брата - [PERSON] у с. Новочорномор`я Голопристанського району Херсонської області. Через деякий час взагалі покинув дітей та змінив місце свого проживання, перестав цікавитися дітьми, матеріально їх не утримує. 29 травня 2020 року [PERSON] надав нотаріальну згоду (заява № 470 від 29.05.2020 року) на позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] та сина [PERSON] . Оскільки, [PERSON] не змінює свого способу життя, вважають за необхідне позбавити його батьківських прав стосовно цих малолітніх дітей. Відповідно до нотаріально завіреної заяви, [PERSON] відмовляється від батьківських прав відносно своїх малолітних дітей: доньки [PERSON] та сина [PERSON] . Згідно заяви [PERSON] , він просить позбавити свого брата [PERSON] батьківських прав стосовно вище зазначених малолітніх дітей, оскільки діти проживають разом з ними, а його брат не цікавиться життям дітей та вживає наркотичні засоби. З висновку Голопристанської РДА від 03.09.2020 року вбачається, громадянин [PERSON] може бути призначений опікуном над малолітними дітьми [PERSON] та [PERSON] , оскільки він проживає у житловому будинку разом з дружиною [PERSON] та дітьми: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Будинок складається з трьох кімнат: коридору. В наявності окрема літня кухня. Необхідною побутовою технікою та меблями забезпечений. Опалення пічне. Є земельна ділянка загальною площею 0,50 га. Санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні. Продуктами харчування та одягом забезпечені. Для виховання, розвитку та проживання дітей створені всі необхідні умови. З правовими наслідками встановлення опіки ознайомлений. Згідно характеристики з місця роботи - ТОВ "Сет-Груп", [PERSON] зарекомендував себе, як кваліфікований працівник, виконавчий, старанний, чуйний, обов`язковий робітник, успішно виконуючий посадові обов`язки. З довідки відділу інформаційних технологій при УМВС України в Херсонській області вбачається, що [PERSON] раніше не судимий Відповідно до довідок наданих медичними установами, у [PERSON] психічних розладів не виявлено, психічний розвиток відповідає, та зроблено висновок, що він здоровий. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно частини 4 статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, про що йдеться у пункті 2 частини 1 статті 164 СК України. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. В абзаці 2 п.16 тієї ж Постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Виходячи з вимог ст.166 СК України та п.15, 16 наведеної Постанови, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Вжиті позивачем до подачі позову заходи щодо зміни поведінки [PERSON] по відношенню до дітей на краще позитивних результатів не дали. За час розгляду справи судом [PERSON] відношення до дітей не змінив, жодним чином не відреагував на поданий відносно нього позов, що свідчить про його байдужість до долі дітей. З урахуванням конкретних обставин даної справи суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] свідомо без будь-яких поважних на те причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей. Вивчивши матеріали справи, в сукупності з поясненнями представника органу опіки та піклування, а також пояснення третьої сторони [PERSON] , враховуючи характер поведінки відповідача, його відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, ту обставину, що відповідач тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, повністю ухиляється від їх виховання, не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав, а також висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, суд вважає, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому позбавлення [PERSON] батьківських прав є виправданою мірою, спрямованою на захист прав дітей, які мають пріоритетне значення при вирішенні справи. За частинами 3, 4 статті 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Також, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно статті 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до статті 64 ЦК України, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. Відповідно до статті 6 СК України, малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. З свідоцтв про народження вбачається, що [PERSON] на момент розгляду справи виповнилося повних 10 років, а [PERSON] - 14 років. Тому, враховуючи задоволення судом позовної вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав, у зв`язку з чим вони позбавлені батьківського піклування, а також те, що їх рідний дядько [PERSON] зі своєю дружиною займається вихованням малолітнього [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] , діти проживають у нього в будинку, перешкод для призначення вказаної особи опікуном чи піклувальником, відповідно до статті 64 ЦК України, не встановлено, його дружина [PERSON] не заперечує проти цього, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги позивача та призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] та піклувальником над [PERSON] . Згідно частини 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як встановлено частиною 2 ст.182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2 ст. 183 СК України передбачено, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На вимогу позивача, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Розмір аліментів, що підлягає стягненню з [PERSON] необхідно визначити у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) до повноліття дітей, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що буде відповідати вимогам ст.182 СК України. Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог про позбавлення батьківських прав, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved