overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 13.07.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 1158. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через втрату взаєморозуміння та поваги один до одного, також погіршились взаємини між ними. Відповідач постійно пред'являє претензії позивачу, що робить їх спільне сімейне життя нестерпним. Також позивач зазначає, що [PERSON] постійно її ганьбить та ображає, принижує її честь і гідність, з його ініціативи між сторонами постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина. В зв'язку з цим [PERSON] вважає, що шлюб між ними існує лише формально, з примиренням вона не згодна, тому вона звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 03.10.2014 року, судом встановлено, що 13.07.2012 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 1158 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про його народження, видане 28.11.2012 року відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 5). Встановлено судом і те, що сім'я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, суд відновлює їй дошлюбне прізвище - "[PERSON]". Судові витрати суд залишає за позивачем на його прохання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором № 002-28515-280410 від 28 квітня 2010 року банк відкрив [PERSON] картковий рахунок в національній валюті України на загальну суму 30 000 гривень та на день укладення кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на платіжну картку в сумі 3000,00 гривень. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав. Станом на 09 липня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 23953,33 гривень. Тому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 23953,33 гривні. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28 квітня 2010 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями договору № 002-28515-280410 від 28 квітня 2010 року (а.с.4-5), анкетою позичальника (а.с.6-7), статутом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (а.с.11). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.10) станом на 09 липня 2014 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 23953,33 грн., яка складається з: 9117,52 грн. - тіло кредиту; 7796,48 грн. - прострочене тіло кредиту; 2881,48 грн. - заборгованість за відсотками, 4157,85 грн. заборгованість за комісіями. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором № 002-28626-191212 від 19 грудня 2012 року банк відкрив [PERSON] картковий рахунок в національній валюті України та на день укладення кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на платіжну картку в сумі 15 000,00 гривень. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала. Станом на 09 липня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 27360,35 гривень. Тому просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 27360,35 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19 грудня 2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями заяви № 002-28626-191212 від 19 грудня 2012 року (а.с.4), анкетою позичальника (а.с.8), статутом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (а.с.12). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.11) станом на 09 липня 2014 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 27585,35 грн., яка складається з: 15342,16 грн. - тіло кредиту; 2618,94 грн. - прострочене тіло кредиту; 2157,98 грн. - заборгованість за відсотками, 7241,27 грн. заборгованість за комісіями, 225 грн. - пеня. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки 27360,35 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 273,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором №003-28525-210512 від 21 травня 2012 року банк відкрив [PERSON] картковий рахунок в національній валюті України на загальну суму 30 000 гривень та на день укладення кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на платіжну картку в сумі 10 000 гривень. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав. Станом на 27 червня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 18750,00 гривень. Тому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 18750,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21 травня 2012 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями договору № 003-28525-210512 від 21 травня 2012 року (а.с.4-5), анкетою позичальника (а.с.7-9), статутом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (а.с.11). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6) станом на 27 червня 2014 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 18750,00 грн. в тому числі: 2800,00 грн. – тіло кредиту; 7200,00 грн. – прострочене тіло кредиту; 8750,00 грн. – заборгованість за комісіями. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 16 травня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 31 липня 2014 року має заборгованість в сумі 44281,91 гривень. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 44281,91 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16 травня 2007 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями заяви від 16 травня 2007 року (а.с.11), довідки про умови кредитування (а.с.12-17), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.21). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.7-10) станом на 31 липня 2014 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 44281,91 грн. в тому числі: 9481,78 грн. - заборгованість за кредитом; 32215,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2084,85 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 442,82 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" про стягнення коштів по договору банківського вкладу, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 1000,00 доларів США, та відсотків за користування коштами у розмірі 7 дол. США, а також зобов'язати повернути готівкою 1000,07 дол. США через касу відділення №55 ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк». Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14 липня 2014р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено договір банківського вкладу, «Марафон лояльності_Подвійний дохід ЕПС N9 822568/2014, Предметом якого було розміщення вкладником в банку вкладу в сумі 1000,00 доларів США. Договір був укладений в відділенні №55 ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул.. Ф. Пушиної, 8-а. 14.08.2014р. позивачем була написана заява до Публічнонго акціонернного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», відділення № 55 в якій просив не пролонгувати банківський вклад на наступний строк, а 14 серпня 2014р. «закрити» банківський вклад «Марафон лояльності_Подвійний дохід ЕПС N9 М568/2014р.., а кошти виплатити [PERSON] через касу банку. 14 серпня 2014р. позивач звернувся у відділення №55 ПАТ«Всеукраїнський Акціонерний Банк» з проханням про повернення грошових коштів сумі 1000 доларів США та процентів, на що отримав відмову. Позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку (а.с. 16). Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 01.08.2013 року він перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Дніпропетровський експериментальний виноробний завод», працюючи на посаді водія. Наказом №26 К від 01.10.2014 року він був звільнений з займаної посади за угодою сторін ( п.1 ст.36 КЗпП України). На день звільнення у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по заробітній платі в розмірі 42000 грн.00 коп. Оскільки до даного часу заборгованість по заробітній платі відповідачем не погашена, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просив суд: стягнути із Державного підприємства «Дніпропетровський експериментальний виноробний завод» на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.08.2013 року по 01.10.2014 року в розмірі 42000 грн. 00 коп. Відповідно до заяви позивач просив суд розглядати справу без його участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення. Суд не може прийняти до уваги заяву в.о. директора Глушко С.В. про відкладення розгляду справи, оскільки ним не надано жодного належного доказу, які могли б бути визнані судом поважними для відкладення розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] наказом Державного підприємства «Дніпропетровський експериментальний виноробний завод» №06 К від 01 серпня 2013 року було прийнято на посаду водієм. Наказом №26 К від 01.10.2014 року [PERSON] звільнено з 01.10.2014 року із займаної посади за угодою сторін (а.с.6) Відповідно до довідки Державного підприємства «Дніпропетровський експериментальний виноробний завод» від 28 жовтня 2014 року №01/28/10-14 заборгованість по заробітній платі [PERSON] станом на 01 жовтня 2014 року становить 42000 грн. 00 коп. (а.с.4). У відповідності до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Оскільки відповідач порушив строки виплати заробітної плати, передбачені ст. 116 КЗпП України, ст. ст. 21, 24, 25 Закону України "Про оплату праці", суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування свого позову позивач вказав, що він починаючи з 2007 року є власником квартири [ADDRESS] . В спірній квартирі, крім нього, також зареєстрована його колишня дружина відповідачка по даній справі, яка більше року у ній не проживає, не сплачує комунальні послуги, не підтримує квартиру у належному стані, при цьому перешкод для проживання у квартирі для відповідача позивач не створює і замки не змінював. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач за власним бажанням виїхала із вказаної квартири та з власної волі не проживає за місцем своєї реєстрації. \~ \~ \~ \~Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, будь - яких заяв від неї не надходило, причина її неявки суду не відома. \~ \~ \~ \~Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Як вбачається із матеріалів справи позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 07.03.2000 року за № 197. \~ \~ \~ \~Згідно довідки, виданої КП ДЄЗ «Океан» за № 4040 від 11.09.2014 року у спірній квартирі зареєстровані сторони по даній справі та їхній спільний неповнолітній син [PERSON] , 2012 року народження. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідач вже більше року добровільно не проживає в спірній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей її в квартирі немає, про що свідчить акт про не проживання від 12.09.2014 року та пояснення допитаних в судовому засіданні свідків, які підтвердили дані факти у судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні, володінні та розпорядженні жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона являється власником домоволодіння [ADDRESS]. Право власності зареєстроване у КП ДОР "Криворізьке БТІ". В будинку зареєстровані позивач з батьками та сестра позивача [PERSON]. В 2005 році відповідач виїхала до Росії на роботу, деякий час приїздила, а з 2006 року зник з нею зв'язок, розшук позитивного результату не дав. Приводом для звернення до суду являється порушення її прав як власника. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд постановити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні власністю - домоволодінням [ADDRESS], знявши з реєстраційного обліку [PERSON]. Відповідач у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена через оголошення в газеті, на час розгляду справи клопотань про відкладення розгляду не надходило. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Допитав позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу домоволодіння від 13.05.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 3445, позивач являється власником домоволодіння [ADDRESS]. Відповідно до виписки з домової книги в домоволодінні [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Будучи власником домоволодіння, позивач не має можливості повноцінно здійснювати право власності, оскільки в будинку зареєстрований відповідач, яка в там не проживає з 2006 року. Відповідно до ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається власністю за власним розсудом. Право власності являється непорушним. Жоден не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. За викладених обставин, відповідачем порушено права позивача, зокрема на здійснення права власності на нерухоме майно. Власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження власним майном, що визначено статтею 391 ЦК України. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, та відповідно такими, що мають бути задоволені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

В жовтні 2014 року позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить визнати її таким, що втратила право на користування житловим будинком за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказує, що їй на праві особистої власності належить будинок [ADDRESS]. Крім того, у вказаному житловому будинку зареєстрована відповідачка [PERSON] яка у ньому не проживає. [PERSON] далека родичка позивачки, і вона проживала в будинку кілька місяців в 2007 році і тоді ж була зареєстрована по місцю проживання. Восени 2007 року вона забрала свої речі і виїхала. На даний час невідомо де знаходиться [PERSON], тому вона була вимушена звернутися до суду. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Свідки в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] не бачили з осені 2007 року. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 27 листопада 1992 року видано виконкомом Старокостянтинівської районної ради. Ці обставини підтверджуються: довідкою виконавчого комітету Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району від 26.09.2014 року, свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 27 листопада 1992 року. Відповідно до ст. ст. 3, 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 рокурішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] відсутня в будинку [ADDRESS], понад один рік без поважних причин, а тому втратила право користування цим житлом. При розподілі судових витрат, суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, а тому з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved