Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до погосподарських книг Полковницької сільської ради Ставищенського району за 1986-1990, 1991-1995 роки та довідки Полковницької сільської ради житловий будинок [ADDRESS] 1962 року побудови, відносився до майна колгоспного двору, членами якого були його мати [PERSON] та брат [PERSON], які згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність", що набув чинності 15 квітня 1991 року, набули права власності на житловий будинок як майно колгоспного двору. Рішенням виконкому Полковницької сільської ради №16 від 29 серпня 1996 року визнано право власності на даний житловий будинок за [PERSON] та [PERSON]. Реєстрація права власності на вказаний житловий будинок не проводилась. [INFO] року в смт. Глеваха Васильківського району Київської області [PERSON] помер, спадщину після смерті якого прийняв він (позивач). 27 листопада 2009 року у Полковницькій сільській раді Ставищенського району Київської області [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно йому. Заповіт посвідчено секретарем Полковницької сільської ради [PERSON] за реєстром №29. [INFO] року в селі Полковниче Ставищенського району Київської області померла [PERSON], спадщину після смерті якої прийняв він, спадкоємець за вказаним заповітом. Загальна площа житлового будинку - 46,4 кв. метри, житлова площа 24,9 кв. метри, вартість 54175 гривень. Полковницька сільська рада свідоцтва про право власності за життя на ім'я померлих не видавала, що позбавляє його можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] на ? (одну другу) частину вищевказаного житлового будинку та право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] на ? (одну другу) частину даного житлового будинку. Позивач в судове засідання не прибув, до суду подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, справу просить розглядати у його відсутність. Представник Полковницької сільської ради в судове засідання не прибув, проте, Полковницька сільська рада до суду подала заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи у відсутність представника сільської ради. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши заяву про визнання вказаного позову представника відповідача - Полковницької сільської ради та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання Полковницькою сільською радою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що рішенням виконкому Полковницької сільської ради №16 від 29 серпня 1996 року визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON]. В зв'язку з проведеною інвентаризацією номер вказаного будинку змінився з [NUMBER] Реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] не проводилась. Загальна площа житлового будинку - 46,4 кв. метри, житлова площа 24,9 кв. метри, вартість 54175 гривень. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, була приватизована, належить на підставі державного акта ІІ-КВ № 012797 [PERSON]. [INFO] року в смт. Глеваха Васильківського району Київської області помер [PERSON], спадщину після смерті якого прийняв позивач (брат спадкодавця), як спадкоємець за законом другої черги згідно статті 1262 ЦК України, який відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1269, 1270 ЦК України в 6-ти місячний термін звернувся із заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину до приватного нотаріуса Сквирського районного нотаріального округу [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. 27 листопада 2009 року у Полковницькій сільській раді Ставищенського району Київської області [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу. [INFO] року в селі Полковниче Ставищенського району Київської області померла [PERSON], спадщину після смерті якої прийняв позивач, спадкоємець за вказаним заповітом, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений строк відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269, 1270 ЦК України. Полковницька сільська рада свідоцтва про право власності за життя на ім'я померлих не видавала, що позбавляє позивача можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. У відповідності до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1220, 1223 ч. 3 Цивільного Кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як встановлено ч.1, 2, 5 статті 1268 ЦК України (16.01.2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України на спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, покладається обов'язок звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Як видно із ч.5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набрав чинності 3 серпня 2004 року, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до статті 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] за життя набули право власності на житловий будинок [ADDRESS], як члени колгоспного двору, відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.) згідно рішення виконкому Полковницької сільської ради № 16 від 29 серпня 1996 року, а позивач після смерті 8 листопада 2010 року [PERSON] набув право власності в порядку спадкування за законом на ? частину даного житлового будинку та після смерті [INFO] року матері [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на ? (одну другу) цього будинку, і оскільки представником відповідача Полковницької сільської ради позов визнається, то він підлягає задоволенню. Враховуючи, що Полковницька сільська рада до пред'явлення позову про визнання права на спадщину за законом на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved