Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Новоолександрівської сільської ради братського району Миколаївської області про визнання права власності. В своєму позові позивач зазначив, що тривалий час проживає у будинку за адресою: вул. Миру 58, с. Новоолександрівка Братського району Миколаївської області, право власності на який зареєстровано за [PERSON] В будинку вона проживає відкрито вже більш ніж 10 років, за цей час з питання про її виселення з будинку до неї не зверталися, вона будинок утримує, здійснює капітальний та поточний ремонт. Проте оформити право власності на нього вона в має можливості, так як, воно вже є зареєстрованим. До початку судового засідання представник позивача надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив суд розглядати справу за його відсутності. В судове засідання представник відповідача не зявився, до суду надіслав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив. [PERSON] з 2006 року проживає за адресою: [INFO] (арк.с. 7). Відповідно до свідоцтва про право власності б/н від 29.03.1988 року виданого виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Миколаївської області [PERSON] належить житловий будинок № 58 по вул. Миру в с. Новоолександрівка Братського району Миколаївської області. [PERSON] померла 21.04.1993 року, спадкоємців після її смерті не має (арк.с. 21, 26). Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володітинерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом (ст. 344 ЦК України). Пунктом 9 Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Отже, оскільки попередній власник житлового будинку помер, спадкоємців після її смерті не має, відповідачем по справі є Новоолександрівська сільська рада Братського району Миколаївської області. Матеріалами справи підтверджено, що позивач протягом 10 років відкрито мешкає у житловому будинку (довідка селищної ради від 29.02.2016 року № 143, арк.с. 7), несе витрати на його утримання (арк.с.8). Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч. 2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вказане, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved