Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання доньки в розмірі ? частини від всіх доходів відповідача, посилаючись на наступне. Сторони перебували у шлюбі, 10 квітня 2009 року шлюб розірвано. Під час шлюбу у сторін народилась дочка - [PERSON], [INFO] року, батьком її є відповідач. Після розірвання шлюбу сторони мешкають окремо. Дочка знаходиться на утриманні позивачки, відповідач допомоги на утримання дочки не надає, він є інвалідом ІІ групи, отримує пенсію. Відповідач після припинення шлюбних відносин, відмовляється займатись вихованням дитини, її розвитком, не приділяє їй уваги, не допомагає матеріально. Не цікавиться станом здоров'я, зі згоди відповідача, позивачка змінила прізвище дитини з [PERSON] на [PERSON]. У зв'язку з цим позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом. Прокурор Бушуєва Т.М. у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився подав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов визнав, з наслідками позбавлення батьківських прав згоден. Представник третьої особи Гончарова Н.М. в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. У судовому засіданні досліджені докази: копія паспорта /а.с.4/, копія свідоцтва про народження /а.с.5/, копія свідоцтва про зміну імені /а.с.6/, копія свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с.7/, копія свідоцтва про шлюб /а.с.8/, довідка ЛКП «Паспортна служба» /а.с.9/, довідка голови вуличного комітету /а.с.10/, інформація /а.с.11/, висновок органу опіки та піклування /а.с.17/. Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток. За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною радою України РСР 27 лютого 1991 року, Организація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст. 18 Конвенції держави - учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 10 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції, актовий запис № 99, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с.7/. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.5/. Згідно свідоцтва про зміну імені, вбачається, що позивачка змінила прізвище доньки з [PERSON] на [PERSON] /а.с.6/. Орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO] /а.с.17/. Згідно інформації, вбачається, що [PERSON] навчається у Лисичанській ЗОШ І-ІІІ ступенів № 14, з 1 вересня до 15 вересня 2014 року батько в школі не з'являвся, на контакт не виходив, кожен день дитину приводить та забирає зі школи мати /а.с.11/. Відповідно до довідки голови вуличного комітету вбачається, що [PERSON] не проживає із сім'єю з 2008 року по даний час, не надає матеріальну допомогу на дитину /а.с.10/. [PERSON] знаходиться на утриманні матері - [PERSON], що підтверджується довідкою ЛКП «Паспортна служба» /а.с.9/. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інший спосіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний роpвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками. Судом встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, не цікавиться життям, станом здоров'я доньки, самоусунувся від виховання дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про доньку, не проявляє щодо неї батьківської уваги і турботи. Захищаючи інтереси дитини, суд вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON] У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За таких обставин, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, а позивач потребує такої допомоги, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів заявлено обґрунтовано, їх підтверджено протягом судового засідання, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати державного мита звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, оскільки рішення постановлено на користь позивача, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 107,30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved