Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права в порядку спадкування на земельну частку (пай) площею 3,38 га, розташовану на території КПСП «Піщане» в с. Сезьки Ічнянського району Чернігівської області, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів 20 вересня 1996 року за № 298, вказуючи на те, що після смерті [PERSON], [INFO] року відкрилась спадщина на дане майно. Позивачка, як спадкоємиця за законом після смерті матері [PERSON], своєчасно прийняла спадщину, але не може її належним чином оформити, оскільки втрачений оригінал правовстановлюючого документа, який би підтверджував право померлої на дану земельну частку (пай). Просить визнати за нею право на земельну частку (пай). В судове засідання позивачка не з'явилася, але надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача Сезьківської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що спір витікає з цивільних правовідносин, які виникли за часу дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5), копією свідоцтва про народження позивачки (а.с. 6), копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) площею 3,38 га, розташовану на території КПСП «Піщане» в с. Сезьки Ічнянського району Чернігівської області, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів 20 вересня 1996 року за № 298, що належала [PERSON] (а.с. 8). Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Згідно положень ст.ст. 524,529 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до вимог ст.ст. 548,549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Постановою Ічнянської районної державної нотаріальної контори від 12 вересня 2017 року № 1875/02-31 позивачці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право власності на спадкове майно, яке належало [PERSON], так як нею не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій (а.с. 10). Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Позивачка, як спадкоємиця за законом першої черги, своєчасно прийняла спадщину після смерті матері, так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, на даний час користується та розпоряджається ним, провела поховання, що підтверджується копією довідки Сезьківської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області від 29.06.2017 року № 187 (а.с. 7), звернулася до Ічнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області із заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу № 466/2017, що підтверджується повідомленням Ічнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області від 27 жовтня 2017 року № 2269/01-16 (а.с. 15-17), інші спадкоємці відсутні, але юридично не може оформити свої спадкові права, оскільки втрачений оригінал правовстановлюючого документа, який би підтверджував право померлої на дану земельну частку (пай), що підтверджується випискою з газети (а.с. 11), тому суд вважає, що позивачка правомірно набула право на дане спадкове майно, в зв'язку з чим за нею слід визнати право на вищевказану земельну частку (пай), в порядку спадкування.

Outcome: approved