Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

В лютому 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням заяви від 19.04.2021, просить збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання спільного малолітнього сина [PERSON] , 2007 року народження, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач сплачує аліменти на підставі рішення суду у розмірі 500,00 грн, однак таких коштів на утримання дитини не вистачає. З часу винесення судом рішення про стягнення аліментів доходи позивача значно зменшилися, натомість витрати на утримання малолітнього сина зросли. Фінансова допомога відповідача на утримання дитини недостатня та несистематична; участь у вихованні сина мінімальна. Позивач самостійно забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвирку сина не в змозі. Ухвалою суду від 23.03.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач в заяві від 19.04.2021 просить розгляд справи проводити без його участі; позовні вимоги визнав на суму 2000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.01.2014 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 06.11.2013 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9,10). Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] , його батьками є [PERSON] , [PERSON] ( а.с.5). Дитина проживає з позивачем, що відповідачем не заперечується. Так, стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Частинами 1,3 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ч. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як визначено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначала, що визначений судом розмір аліментів в твердій грошовій сумі 500,00 грн на дитину підлягає збільшенню, оскільки її доходи значно зменшилися, фінансова допомога відповідача є недостатньою, а відповідач є працездатною особою. Відповідно до Закону України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, який становить з 1 січня 2021 року - 2395 гривень. З огляду на те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити мінімальне належне утримання дитини до її повноліття незалежно від розміру їх доходів, суд приходить до висновку, що розмір аліментів стягнутих з відповідача на утримання дитини не може бути меншим ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому вимоги щодо збільшення розміру аліментів є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відтак, враховуючи наявність у відповідача обов`язку утримувати дитину, визнання позову відповідачем, його згоду сплачувати аліменти в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, суд приходить до висновку про необхідність збільшення аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] , 2007 року народження, до 2000,00 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved