Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, вказавши, що вона з початку 2017 року проживала разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . Від фактичних шлюбних відносин мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. Відповідач зобов`язаний за законом надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення старшої дитиною повноліття, починаючи стягнення з дати подачі позову до суду. Окрім того, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає. Вона відповідно до норм Сімейного Кодексу має право на отримання матеріальної допомоги на своє утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення меншою дитиною трьох років, тому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення меншою дитиною трьох років. 13.10.2021 ухвалою суду позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити його у повному обсязі. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовом згодний, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з початку 2017 року перебувають у фактичних шлюбних відносинах. Від фактичних шлюбних відносин мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем (а.с. 10, 11, 13 - копії свідоцтв про народження, акт). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Нормами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, враховуючи, що відповідач інших утриманців, окрім малолітніх [PERSON] та [PERSON] , не має, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред`явлення даного позову з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Щодо стягнення аліментів на утримання матері дітей до досягнення меншою дитиною трьохрічного віку. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем малолітні діти проживають з матір`ю [PERSON] та знаходяться на її утриманні (а.с. 12, 13). Проте, батько дитини [PERSON] добровільно матеріальної допомоги позивачці не надає. Між тим [PERSON] зазнає матеріальних труднощів, на теперішній час вона перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення меншою дитиною трьох років, у зв`язку із чим її доходів не вистачає для забезпечення нормального життєвого рівня. Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 91 СК України, якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, тривалий час проживали однією сім`єю, той із них, хто став непрацездатним під час спільного проживання, має право на утримання відповідно до статті 76 цього Кодексу. Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживають діти, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці суду не надав, є молодою працездатною особою, тому спроможній платити аліменти на утримання дружини, яка проживає зі спільними дітьми, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті. З вказаних міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб матері дітей, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання матері дітей до досягнення меншою дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини від доходу відповідача. Згідно статті 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 06.09.2021. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред`явлення даного позову з відповідача на користь та утримання позивача аліментів у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення меншою дитиною трьох років. Суд знаходить, що згідно вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір, оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved