Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що [INFO] помер її дід [PERSON], який до дня смерті проживав в с.Ободівка, Тростянецького району Вінницької області. Після смерті діда залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку та господарських споруд, що знаходиться в [ADDRESS] Спадкоємцем до майна являється позивач відповідно до ст.1266 ЦК України за правом представлення, оскільки батько позивача [PERSON] помер [INFO]. Позивач вчасно прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою. Проте 27.06.2017 року отримала відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Тому [PERSON] змушена звернутись до суду з вимогою про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач представник Ободівської сільської ради Тростянецького району в судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул.Соборній. 203, с.Ободівка, Тростянецького району Вінницької області за [PERSON] та просить справу розглянути в їх відсутності.(а.с.56). Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.2 ст.158 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 18.02.2016 року та зареєстрованого виконкомом Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області [PERSON] помер [INFO](а.с.6). Довідкою №641 від 25.05.2017 року, виданою виконкомом Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області підтверджено, що померлий [PERSON] за життя був зареєстрований та проживав до дня смерті в [ADDRESS] Спадкоємцем після його смерті є онука [PERSON] До складу спадкового майна належить житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] За даними земельно-шнурової книги Ободівської сільської ради Тростянецького району запис №307 за домогосподарством за адресою вул.Соборна, 203, с.Ободівка, Тростянецького району рахується земельна ділянка площею 0,15га з правовим режимом для будівництва та обслуговування житлового будинку.(а.с.7). Родинний зв'язок позивача з померлим підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 28.09.1990 року на ім'я [PERSON], де в графі батько записаний [PERSON](а.с.15). Позивачка змінила прізвище на [PERSON] в зв'язку з одруженням, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 29.06.2013 року(а.с.16). Крім того, в свідоцтві про народження батька позивача [PERSON] в графі батько записаний [PERSON](а.с.18). Батько позивача, [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 04.03.2005 року(а.с.17). Тобто позивач являється спадкоємцем після смерті діда відповідно до ст.1266 ЦК України в тій частці, яка б належала за законом її батьку. Позивач вчасно прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі(а.с.8). З відповіді завідуючої Тростянецької державної нотаріальної контори [PERSON] за №431/02-17 від 27.06.2017 року випливає, що [PERSON] за відсутності правовстановлюючих документів, не має змоги оформити свої спадкові права на житловий будинок через нотаріальну контору(а.с.10). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Згідно листа № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на придбане до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов'язковою для врахування судами України. Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 29.11.2006 року, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] який являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера "А", загальною площею 79,8кв.м., житловою площею 47,8кв.м., допоміжною площею 32,0кв.м.(а.с.11-14). Факт належності житлового будинку по [ADDRESS] підтверджується виписками з погосподарських книг з 1993року по 2016 рік(а.с.22-24), в яких зазначено голову робочого двору [PERSON]. Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що за життя [PERSON] набув права власності на нерухоме майно згідно діючого на той час законодавства, з якою не пов'язувалась державна реєстрація. Вказані обставини були визнані сторонами, отож доказуванню в силу ст.61 ЦПК України не підлягають. Ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і є всі підстави визнати за нею право власності на спадкове майно, оскільки позивачем надано беззаперечні докази для визнання права власності за нею та позов визнаний відповідачем, а визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved