Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті її батька - [PERSON], [INFO], який помер в м. Іловайськ Донецької області [INFO] від церебрального атеросклерозу. В обґрунтування вимог посилається на те, що факт смерті батька їй необхідно встановити для отримання свідоцтва про смерть батька та вирішення питання щодо спадщини померлого. У Добропільському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, куди вона звернулась із заявою про реєстрацію факту смерті батька їй було відмовлено у реєстрації у зв'язку з тим, що медичне свідоцтво про смерть видано на неконтрольованій органами державної влади України території та рекомендовано звернутись до суду. Просить задовольнити її заяву та встановити факт смерті її батька - [PERSON] В судовому засіданні заявник, допитана в якості свідка. показала, що вона є донькою [PERSON], який помер в м. Іловайськ Донецької області [INFO]. Заявник зазначила, що вона проживає у [ADDRESS] За цією ж адресою проживав її батько [PERSON] Встановлення факту смерті батька їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть, просить задовольнити її заяву. Представник заінтересованої особи - Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був письмово належним чином повідомлений. Від останнього надійшла заява про розгляд справу за його відсутністю. Суд вважає можливим розглянути справу без участі заінтересованої особи, яка належним чином була повідомлена про час і місце судового засідання. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] [INFO] в м. Іловайську Донецької області підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно приписів п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до вимог ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.132 постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER], виданого 11 липня 2001 року Олександрівським РВ УМВС України в Донецькій області. (а.с.4-6) Померлий [PERSON] також був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS] що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] виданого 19 березня 2002 року Олександрівським РВ УМВС України в Донецькій області. (а.с.8-9) Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 31 січня 1961 року, [PERSON] є донькою [PERSON].(а.с.7) Згідно довідки про причину смерті від [INFO], яка видана лікарем Вузлової лікарні станції Іловайськ [PERSON], [PERSON], [INFO], помер [INFO], причина смерті - церебральний атеросклероз. (а.с.10) З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], яке видане 01 жовтня 2016 року Адміністрацією міста Іловайська міста Харцизька Донецької Народної Республіки вбачається, що [PERSON], [INFO], помер [INFO] в місті Іловайськ міста Харцизька ДНР. (а.с.11) Як вбачається з відмови у проведені державної реєстрації смерті від 27 лютого 2017 року, Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], який помер [INFO], так як останнім пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 р.№545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Вказані свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті видані закладами міста Іловайськ Донецької області, які розташовані на тимчасово неконтрольованій органами державної влади України території. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи викладене, надані заявником свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті, є незаконними і не створюють правових наслідків. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справа проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності. Суд вважає, що в судовому засіданні були досліджені докази, які в сукупності підтверджують факт смерті [PERSON], уродженця [INFO], який помер [INFO] в місті Іловайськ міста Харцизьк Донецької області і дають суду підстави для задоволення заяви. Таким чином, наявність вищевказаних доказів, на думку суду, є достатньою підставою для встановлення факту смерті в певний час, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті, що надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України. На підставі ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання даного рішення.

Outcome: approved