Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від [PERSON] вказано, що 20 травня 2010 року помер її син [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно: право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом PH № 206967 на право на земельну частку (пай) від 01 квітня 2002 року, яке [PERSON] свого часу набув як член колективного сільськогосподарського підприємства «Мир» із земель, розташованих на території Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області. Готуючи документи для оформлення спадкових прав, [PERSON] встановила відсутність оригіналу вищезазначеного сертифікату. При зверненні нею до державного нотаріуса для оформлення спадщини, їй у цьому було відмовлено з підстав відсутності у неї оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), що позбавляє позивача можливості успадкувати спадкове майно після смерті сина, у звязку з чим, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, але від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області у судове засідання не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії ІІ-ОН №510338, виданого 24 травня 2010 року Відділом запису актів цивільного стану адміністрації закритого адміністративно-територіального утворення Озерний, Тверської області, 20 травня 2010 року помер [PERSON] (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії I-ЖС № 320133, виданого повторно [PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, матірю [PERSON] вказана [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії PH № 206967, [PERSON] належить право на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мир» на підставі рішення [PERSON] райдержадміністрації від 26 березня 2002 року за № 93 (а.с. 7). Згідно відповіді на адвокатський запит [PERSON] районної державної адміністрації від 20 лютого 2018 року за № 0096/03-32, [PERSON] дійсно був власником права на земельну частку (пай), розміром 5,53 в умовних кадастрових гектарах, із земель, які перебували у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Мир», розташованого на території Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області. Вказане право було посвідчене сертифікатом серії РН № 206967, виданим 01 квітня 2002 року [PERSON] районною державною адміністрацією на підставі рішення №93 від 26 березня 2002 року, зареєстрованим у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 01 квітня 2002 року за №1048, але процес розпаювання колективних сільськогосподарських господарств та підприємств завершено, роздрукування бланків сертифікатів припинено, а їхнє відновлення шляхом видачі дублікатів неможливе, адже воно наразі не передбачене діючим законодавством (а.с. 9). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 листопада 2017 року, державний нотаріус Третьої запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у звязку з тим, що спадкоємцем не був наданий правовстановлюючий документ на земельну ділянку, яка розташована на території КСП «Мир» Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області (а.с. 10). Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті її сина [PERSON] Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 ЗК України , право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Пунктом 4 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулися з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка зі Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю [PERSON] Позивач [PERSON] оформити своє право на спадщину не може через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа. Таким чином, визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо.

Outcome: approved