Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

В серпні 2014 року прокурор звернувся до суду з позовом до міського голови м.Черкаси [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 13.06.2013 року у справі № 712/2272/13-ц стягнуто з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь [PERSON] премію 931,15 грн., компенсацію втрати частини заробітку в зв'язку з порушенням термінів його виплати 272,84 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.12.2008р. по 31.03.2013р. в сумі 216098,58 грн., всього 217302,57 грн. На виконання вказаного рішення третій особі виплачено 260 186,28 грн. згідно з платіжними дорученнями від 13.11.2013р., чим завдано матеріальної шкоди внаслідок надмірних виплат з місцевого бюджету у зв'язку з непроведенням повного розрахунку по заробітній платі з [PERSON] в період роботи відповідача на посаді міського голови м.Черкаси, тому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду та судові витрати. Після відкриття провадження у справі судом касаційної інстанції двічі скасувались рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі № 712/2272/13-ц, на час судового розгляду справи № 712/2272/13-ц провадження у даній справі було зупинене до набрання законної сили рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 08.06.2016р. У судовому засіданні прокурор позов підтримав, просив суд позов задоволити. Уточнившись з позовними вимогами в зв'язку з тим, що з 03.11.2015р. відповідач не являється міським головою м.Черкаси, просив стягнути з [PERSON] на користь Черкаської міської ради 260186,28 грн. відшкодування матеріальної шкоди, судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача Житнікова Т.І. позов підтримала, просила задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, в наданому суду запереченні вказував, що після виплати на виконання рішення суду від 13.06.2013р. у справі № 712/2272/13-ц третій особі премії, компенсації за порушення термінів її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні вказане рішення було скасоване та в ході нового розгляду справи рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 08.06.2016р. у справі № 712/2272/13-ц у задоволенні [PERSON] відмовлено, встановлено, що порушення прав [PERSON] на виплату премії та компенсації усунуте в ході судового розгляду, в іншій частині її вимоги не грунтуються на законі, так як поновлення [PERSON] на посаді з 02.12.2008р. з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу виключає наявність підстав для подвійної відповідальності роботодавця за цей же період також і за ст.117 КЗпП України. Крім того, вказував, що виплата премії як частини зарплати не може вважатись зайвою виплатою. Оскільки у зв'язку з порушенням термінів виплати премії роботодавцем понесені зайві витрати на компенсацію, не заперечував проти стягнення суми вказаної компенсації з відповідача, визнавши позов в цій частині. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] в період з 5 листопада 2006 по 24 квітня 2013 року, 17 червня 2014 року по 03 листопада 2015 року обіймав посаду міського голови Черкас. З 24.09.2003р. [PERSON] на підставі розпорядження міського голови № 423-р(к) була призначена на посаду начальника управління економіки виконавчого комітету Черкаської міської ради. Розпорядженням міського голови [PERSON] від 08.02.2008 року № 45-р(к) [PERSON] була притягнута до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани, що мало наслідком її депреміювання на суму 931,15 грн. Постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 06.05.2008р. розпорядження від 08.02.2008 № 45-(р) «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON].» визнане протиправним та скасоване. Розпорядженням міського голови № 331-р(к) від 01.12.2008р. [PERSON] була звільнена з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2011 року [PERSON] була поновлена на роботі з 02.12.2008. зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02.12.2008 року по 04.01.2011 року в сумі 101 232,82 грн. Після поновлення на роботі 03.06.2013р. позивачка звільнилась у зв'язку з виходом на пенсію у вересні 2013р. В період після набрання законної сили постанови від 07.09.2011р. про поновлення [PERSON] на роботі з 02.12.2008р. до його фактичного виконання у 2013 році виник трудовий спір з приводу депреміювання останньої на суму 931,15 грн. на підставі догани, визнаної незаконною в судовому порядку. З приводу вказаного спору [PERSON] звернулась до суду в лютому 2013 року у справі № 712/2272/13-ц та рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 13.06.2013р. було стягнуто з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь [PERSON] премію у сумі 931,15 грн., компенсацію за порушення термінів її виплати 272,84 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.12.2008р. по 31.03.2013р. в сумі 216 098,58 грн. Вказані суми фактично були виплачені згідно з платіжними дорученнями від 13.11.2013р. на виконання чиного на той час рішення суду від 13.06.2013р. Ухвалою суду касаційної інстанції були скасовані рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 13.06.2013 року, ухвала апеляційного суду Черкаської області від 05.09.2013 року та справа № 712/2272/13-ц направлена на новий розгляд. Ухвалою суду касаційної інстанції були скасовані рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 18.02.2015 року про відмову у позові, ухвала апеляційного суду Черкаської області від 07.04.2015 року та справа № 712/2272/13-ц направлена на новий розгляд. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 08.06.2016р. у справі № 712/2272/13-ц у позові відмовлено, дане рішення не оскаржувалось та набрало законної сили. Судом встановлено, що внаслідок депреміювання [PERSON] в період її роботи на суму 931,15 грн. були порушені права третьої особи на оплату праці та порушені терміни виплати премії, в зв'язку з чим законодавством передбачений обов'язок роботодавця виплатити компенсацію втрати частини заробітку в зв'язку з порушенням термінів його виплати. Підставою позбавлення позивачки премії згідно розпорядження від 08.02.2008р. було вчинення дисциплінарного проступку у вигляді невиконання доручення заступника міського голови, проте вказана підстава депреміювання відпала після визнання судом зазначеного розпорядження незаконним та його скасування в період дії трудового договору, в подальшому у відмові 22.08.2012р. позивачці у виплаті премії відповідач не вказав інших недоліків у роботі, які згідно з чинним на момент виникнення спірних відносин Положенням про преміювання могли стати підставою для позбавлення працівника премії, вказані суми премії та компенсації на момент прийняття рішення 08.06.2016р. третій особі у повному обсязі виплачені 13.11.2013р. на виконання чинного на той час рішення суду від 13.06.2013р. та після його скасування спір з приводу правомірності зазначених виплат відсутній. У стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.12.2008р. по 31.03.2013р. відмовлено з тих підстав, що внаслідок поновлення позивачки судом на роботі з 02.12.2008р. із стягненням на підставі ст.235 КЗпП України заробітку за час вимушеного прогулу відсутні передбачені законом підстави для стягнення за цей же період з 02.12.2008р. на підставі ст.117 КЗпП України середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки при одному звільненні можливе застосування або стягнення середнього заробітку за ст.117 КЗпП України, або за ст.235 КЗпП України, враховуючи, що стягнення подвійного середнього заробітку буде не співмірним з правами працюючого працівника, який отримує одну заробітну плату. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирішуючи спір у даній справі, суд виходить з наступного. Згідно з п.2 ч.1 ст.133 КЗпП України у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям. Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Відповідно до статті 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Судом встановлено, що порушення термінів виплати премії [PERSON] в період роботи на посаді начальника управління економіки виконавчого комітету Черкаської міської ради призвело до зайвих витрат роботодавця на виплату компенсації 272,84 грн., тому в цій частині позов підлягає до задоволення шляхом стягнення суми компенсації з відповідача, який в період порушення обіймав посаду міського голови Черкас. В іншій частині позов не підлягає до задоволення, оскільки заявлений прокурором позов у даній справі не стосується відшкодування витрат позивача на оплату вимушеного прогулу за ст.235 КЗпП України. Премія 931,15 грн. є складовою частиною заробітної плати працівника і тому не може вважатись зайвою виплатою. Здійснення виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.12.2008р. на підставі ст.117 КЗпП України після поновлення працівника з 02.12.2008р. з виплатою за ст.235 КЗпП України середнього заробітку за час вимушеного прогулу не грунтується на правових підставах. Чинним законодавством не передбачена подвійна відповідальність роботодавця за один і тей же період і за ст.117 КЗпП України, і за ст.235 КЗпП України. Внаслідок поновлення на роботі працівника трудові відносини продовжуються та трудовий договір відновлюється з дати визнаного незаконним звільнення, що тягне за собою втрату факту такого звільнення юридичного значення та виключає відповідальність щодо розрахунків за ст.117 КЗпП України. При порушенні термінів виплат працівнику в період трудових правовідносин відповідальність роботодавця регулюється Законом "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати". При подачі позову прокурор був звільнений від сплати судового збору, тому на відповідача згідно з ст.88 ЦПК України необхідно покласти оплату судового збору в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог за ставкою згідно з Законом « Про судовий збір» в редакції, чинній на час звернення з даним позовом.

Outcome: approved