Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

В серпні 2020 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 18 липня 2015 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 157. Від шлюбу в них є дитина [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років відносини з відповідачкою поступово погіршувались, в результаті чого між ними зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів, тому позивач просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з матір`ю. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] також не з`явилася в підготовче судове засідання, від неї надійшла заява про слухання справи у її відсутності, позов визнає. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що з 18 липня 2015 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 157. Від шлюбу в них є син [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років відносини між сторонами поступово погіршувались, в результаті чого між ними зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачка позов визнає, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 840,80 гривень згідно квитанції АТ КБ "Приватбанк" № 0.0.1793689630.1 від 7 серпня 2020 року, що становить 420 гривень 40 копійок.

Outcome: approved