Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

[PERSON], інтересах якої діє представник [PERSON], звернулася в суд з позовом до Топорівської сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Шевченка, буд. 39 в с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивували тим, що згідно довідки Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області від 18.05.2017 року № 370 житловий будинок по вул. Шевченка, 39 в с. Топорівці Городенківського району належав її матері [PERSON]. 30 листопада 2004 року [PERSON] померла. Заповіту на випадок смерті вона не вчиняла, а тому спадкоємцями за законом першої черги є її діти, зокрема син, рідний брат позивачки, [PERSON], який на момент смерті матері проживав з нею у вказаному житловому будинку, а тому він фактично прийняв спадщину, став власником вищезгаданого житлового будинку, однак свої права юридично не оформив. 02 листопада 2010 року [PERSON] заповів належне йому майно своїй сестрі [PERSON]. 06 грудня 2016 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок по вул. Шевченка, 39 в с. Топорівці. Звернувшись до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, позивачка отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 10.07.2017 року у звязку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документу. Згідно довідки № 370, виданої 18.05.2017р. Топорівською сільською радою за вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку площею 0,19 га. Звітом про оцінку житлового будинку по вул. Шевченка, 39 в с. Топорівці визначено, що його ринкова вартість становить 260104, 00 грн. Сторони, їх представники в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Представник позивача [PERSON] позов підтримує, позовні вимоги просить задовольнити. Топорівська сільська рада не заперечує щодо даної справи. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Довідкою № 998, виданою 19.10.2017 р. виконавчим комітетом Топорівської сільської ради стверджується, що [PERSON], [INFO], який помер 28.01.1989 року був головою колгоспного двору в с. Топорівці по вул. Шевченка (Леніна),39. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Витяг № 00018338363 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження свідчить про те, що батьками [PERSON], який народився 17.05.1955 року в с. Топорівці Городенківського району є [PERSON] та [PERSON]. Згідно погосподарської книги № 7-8 за 1991-1995 роки особовий рахунок № 327, станом на 15.04.1991 року в господарстві по вул. [PERSON] (Леніна), 39 в с. Топорівці була зареєстрована [PERSON], [INFO] Остання померла 30.11.2004 року. Згідно погосподарської книги № 4 за 2001-2005 роки особовий рахунок № 328, на день смерті [PERSON] в даному господарстві був зареєстрований [PERSON], 17.05.1955 року; згідно погосподарської книги № 4 за 2016р. особовий рахунок № 01-0309 за даним господарством закріплено земельні ділянки загальною площею 1,43 га, а саме: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд 0,19 га, для ведення особистого селянського господарства 0,91 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 0,33 га, що доводиться копією довідки № 370 від 18.05.2017 року, виданої виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оскільки [PERSON], син спадкодавця [PERSON], на час смерті останньої проживав разом з нею, він фактично прийняв спадщину, як спадкоємець за законом. За заповітом, посвідченим 02 листопада 2010 р. секретарем виконавчого комітету Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], [INFO], уродженець та житель [INFO], що проживає [INFO], усе своє майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати і на що він за законом матиме право, - заповів своїй сестрі [PERSON], [INFO], яка проживає в [INFO]. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 14. [PERSON] помер 06.12.2016 р. у віці 61 рік, актовий запис № 32 від 06.12.2016 р., що стверджено копією повторного свідоцтва про смерть серії І-НМ № 248317, виданого 17 травня 2017 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. На день смерті він був зареєстрований та проживав [INFO] один, що доводиться довідкою Топорівської сільської ради № 996 від 19.10.2017р. та копією довідки № 369, виданої 17.05.2017р. Топорівською сільською радою. Відміткою в паспорті позивачки про місце проживання стверджено, що [PERSON] зареєстрована в [INFO] (паспорт серії СС № 305261, виданий Снятинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 30.05.1997 року). [PERSON] № 46661849 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 06.02.2017 року приватним нотаріусом [PERSON], доводиться, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 60200975, спадкодавець [PERSON], який помер 06.12.2016 р. Наведене свідчить про те, що позивачка [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Отже, вона прийняла спадщину після смерті брата [PERSON], як спадкоємець за заповітом. До спадкового майна померлого [PERSON] належить житловий будинок по вул. Шевченка, 39 в с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу [PERSON] від 10.07.2017 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії слідує, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться по вул. Шевченка, 39 в с. Топорівці Городенківського району після смерті брата [PERSON] у звязку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документа. Відповідно до розяснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 39 по вул. Шевченка в с. Топорівці, виготовленого 14.06.2017 р., встановлено, що житловий будинок збудований в 1988 р., господарські будівлі та споруди збудовані в 1965, 1982, 1991 роках. Згідно Звіту про оцінку житлового будинку (загальною площею 94,7 кв.м.), складеного ФОП [PERSON], ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Шевченка, 39 в с. Топорівці Городенківського району станом на 16.06.2017 року становить 260104 грн. Копія довідки № 384, видана 22.05.2017р. виконавчим комітетом Топорівської сільської ради свідчить про те, що вулиця Леніна, 39 в с. Топорівці Городенківського району була перейменована на вулицю [PERSON],39. Через відсутність правовстановлюючих документів про власність спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок, позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON], права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. Шевченка, 9 в с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області судом не встановлено, відповідач не заперечує відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України

Outcome: approved