Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного навчального закладу «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» про поновлення на роботі та стягнення заробітньої плати за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що була прийнята на роботу та працювала на посаді касира і по сумісництву викладачем у державному навчальному закладі «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг». Її місце роботи знаходилося у територіально відокремленому спеціалізованому відділенні Державного навчального закладу «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» в м. Кам'янці-Подільському. 26.06.2015 р. міністерством освіти і науки України видано наказ № 679 про передачу територіально відокремленого спеціалізованого відділення Державного навчального закладу «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» у підпорядкування до Державного навчального закладу «Подільський центр професійно-технічної освіти». Наказом № 318-к ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» від 01.09.2015р. звільнена з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату. Звільнення вважає незаконним з наступних підстав: оскільки відповідно до наказу міністерства освіти і науки України № 679 від 26 червня 2015р. територіально відокремлене спеціалізоване відділення Державного навчального закладу «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» не було ліквідовано, а його було передано у підпорядкування до Державного навчального закладу «Подільський центр професійно-технічної освіти», то їй повинні були запропонувати іншу роботу, але цього не було виконано; всупереч положень ст.. 184 КЗпП України адміністрація навчального закладу не запропонувала їй як одинокій матері яка виховує шестирічну дитину нову роботу; адміністрацією навчального закладу не надано їй копію наказу про звільнення. Позивачка просить суд винести рішення яким: поновити її на роботі касиром у Державному навчальному закладі «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг»; стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01.09.2015 р. по день поновлення на роботі. В суді позивачка позовні вимоги збільшила, остаточно просить суд винести рішення яким: поновити її на роботі касиром та викладачем у ДНЗ «Хмельницький центр ПТО сфери послуг», стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01.09.2015 р. по день поновлення на роботі. В суді позивачка та її представник уточнені позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити. Суду позивачка пояснила, що їй не пропонували іншої роботи в навчальному закладі ні письмово ні усно, не повідомляли про засідання профкому на якому розглядалося питання про надання згоди на її звільнення; дійсно є одинокою матірю, утримує малолітнього сина; в навчальному закладі крім роботи касира після виходу з декретної відпустки протягом трьох років викладала основи економіки; копію наказу про звільнення отримала по пошті, трудову книжку отримала 30.09.2015 р., копію наказу від відповідача по поті отримала в жовтні 2015 р., при подачі позову до суду посилалась на наказ який отримала у своїх звільнених колег. Представники відповідача в суді позов не визнали, просять відмовити в його задоволенні. Суду представники відповідача пояснили, що позивачці усно пропонувалась інша робота в навчальному закладі однак вона від неї відмовлялась про що було складено відповідні акти, наказ про звільнення був переданий завідувачу відділення [PERSON] для ознайомлення працівників які підлягали до звільнення; навчальним закладом вживались всі заходи щоб працевлаштувати всіх працівників Камянець-Подільського територіально відокремленого спеціалізованого відділення до ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти»; питання про звільнення позивачки розглядалось на засіданні профкому про яке її повідомляли по телефону. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працювала завідувачем відділення в місті, дійсно навчальний заклад клопотав перед керівником ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» про працевлаштування всіх працівників посади яких скорочуються; попереджала працівників щоб підходили до директора ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» для працевлаштування, в нього вакансій вільних на всіх не було; пропонувала позивачці їхати в м.Хмельницький щоб вирішити її питання про подальше працевлаштування; знала що їх з 01.09.2015 р. всіх звільнено; лист з наказом не отримувала оскільки приміщенні звільнили завчасно в серпні; з 02.09.2015 р. працювала в іншому навчальному закладі; пропозицій з адміністрації щодо вільних місць позивачці не передавала так їй письмово про це не повідомляли. Заслухавши пояснення сторін, свідка, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивачка є одинокою матірю малолітнього [PERSON], [INFO](а.с.7), що підтверджується копією свідоцтва про народження, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України, довідкою про склад сімї(а.с.133). Позивачка з 28.08.2003 р. працювала по переводу на посаді касиру на 0,5 окладу з ПТУ-10 в професійному ліцеї сфери послуг. Згідно наказу МОН, молоді та спорту України від 17.08.2011 р. Хмельницький професійний ліцей послуг змінив назву на ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг». Наказом № 328к від 06.09.2012 р. по ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» позивачка була поновлена на роботі з 19.09.2012 р. на посаді касира на 0,5 посадового окладу(Камянець-Подільське відділення) в звязку із закінченням відпустки по догляду за дитиною(а.с.8). Згідно довідки відповідача від 13.11.2015 р. № 1095(а.с.72) позивачка працювала в центрі на посаді касира з оплатою 0,5 посадового окладу та мала педагогічне навантаження за 2014-2015 рік 68 годин. Згідно наданих відповідачем копій педагогічного навантаження по навчальному закладу(а.с.114-132) вбачається, що позивачка за сумісництвом викладала в начальному закладі в Камянець-Подільському територіально відокремленому спеціалізованому відділенні ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг»: в 2012-2013 навчальному році «Основи галузевої економіки», навчальне навантаження 68 годин; в 2013-2014 навчальному році «Основи галузевої економіки», навчальне навантаження 68 годин; в 2014-2015 навчальному році «Основи галузевої економіки», навчальне навантаження 68 годин. Наказ про її роботу за сумісництвом в навчальному закладі не приймався. Міністерством освіти та науки України 26.06.2015 р. було прийнято наказ № 679 «Про оптимізацію мережі професійно-технічних навчальних закладів Хмельницької області, що належать до сфери управління Міністерства освіти і науки України»(а.с.13-14). П.1.1 вказаного наказу передбачено передати територіально відокремлене спеціалізоване відділення ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» у підпорядкування до Державного навчального закладу «Подільський центр професійно-технічної освіти». П.5.5 наказу передбачено проводити вивільнення та переведення працівників в установленому законодавством порядку. 25.06.2015 р. директором ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» було прийнято наказ № 215-к «Про можливе вивільнення» яким було попереджено працівників Камянець-Подільського відділення ДНЗ «Хмельницький центр ПТО сфери послуг» про можливе майбутнє вивільнення з 30.08.2015 р., в т.ч. і позивачку як касира(а.с.31). З зазначеним наказом позивачка була ознайомлена 30.06.2015 р.(а.с.32). 30.06.2015 р. директором ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» було прийнято наказ № 51 «Про передачу територіально відокремленого спеціалізованого Камянець-Подільського відділення» яким було передбачено в звязку із реорганізацією передати територіально відокремлене спеціалізоване відділення ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» у підпорядкування до ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти». Також п.5 наказу було передбачено попередити працівників цього відділення про розірвання трудового договору згідно п.1 ст.40 КЗпП України в звязку з реорганізацією(а.с.35-36). 01.07.2015 р. директором ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» було прийнято наказ № 238к «Про переведення працівників Камянець-Подільського відділення» яким було попереджено усіх працівників територіально відокремленого Камянець-Подільського відділення ДНЗ «Хмельницький центр ПТО сфери послуг» про розірвання з ними трудового договору згідно п.1 ст.40 КЗпП України в звязку з реорганізацією, в т.ч. і позивачку як касира. Із зазначеним наказом позивачка була ознайомлена що підтверджується її підписом під копією наказу(а.с.34). 03.07.2015 р. Директором ДНЗ «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» направлявся директору ДНЗ «Подільський центр ПТО» запит щодо можливості працевлаштування по переводу працівників Камянець-Подільського відділення ДНЗ «Хмельницький центр ПТО сфери послуг». Згідно листа ДНЗ «Подільський центр ПТО» від 03.08.2015 р. працевлаштовані по переводу будуть тільки майстри виробничого навчання у разі укомплектування академічних груп. Наказом № 318-к від 01.09.2015 р. «Про вивільнення працівників по ст.40 п.1 КЗпП України»(п.18) позивачку було звільнено від займаної посади касира з 01.09.2015 р. у звязку із скороченням штату працівників(п.1 ст.40 КЗпП України). Копію наказу про звільнення позивачка отримала по пошті в жовтні 2015 р. на свій запит від 30.09.2015 р., що підтверджується оригіналом конверту який приєднаний до матеріалів справи(а.с.42). Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Ст. 36 КЗпП України встановлено, що підставами припинення трудового договору є: 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змінив організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників;\~ Ст.43 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Згідно ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.\~Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Ч.3 ст.184 КЗпП України передбачено, що звільнення одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.\~ На думку суду, звільнення позивачки відповідачем згідно наказу 318-к від 01.09.2015 р. із займаної посади касира з 01.09.2015 р. у звязку із скороченням штату працівників(п.1 ст.40 КЗпП України) було проведено з порушенням діючого законодавства оскільки: відповідно до ч.3 ст.184 КЗпП України вона як одинока мати не підлягала звільненню; відповідачем було порушено порядок звільнення в звязку із скороченням так як позивачці не було запропоновано іншої роботи в навчальному закладі, посилання представників на акти від 22.07.2015 р.(а.с.29) та від 28.08.2015 р. суд оцінює критично оскільки із пояснень представників відповідача в суді та змісту актів вбачається що пропозиції позивачці повідомлялися під час телефонних розмов в той же час позивачка в суді заперечила щодо дзвінків до неї працівниками адміністрації відповідача, в звязку з цим суд вважає зазначені акти неналежними доказами; відповідачем не було надано суду належних доказів підтверджуючих повідомлення позивачки про засідання профкому 28.08.2015 р. на якому розглядалося питання про надання згоди на її звільнення за скороченням, що суперечить положенням ст..43 КЗпП України. З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що вимоги позивачки поновити її на 0,5 посади касира у Державному навчальному закладі «Хмельницький центр професійно-технічної освіти сфери послуг» підлягають до задоволення. Щодо вимог позивачки поновити її на посаді викладача, то вони на думку суду, задоволенню не підлягають. При цьому суд враховує, що як викладач позивачка роботу виконувала по строковим трудовим договором за сумісництвом, їх строк закінчувався в звязку із закінченням навчального року в навчальному закладі, що також підтверджується довідкою про заробітну плату позивачки за 2014-2015 навчальний рік(а.с.73), довідкою відповідача від 14.01.2016 р.(а.с.137). Ч.2 ст. 235 КзПП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. При визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача суд враховує «Порядок обчислення середньої заробітної плати» затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (із змінами і доповненнями). Відповідно до абз.3 п.2 зазначеного положення при визначені розміру середньої заробітної плати суд враховує останні 2 календарні місяці роботи, що передували звільненню. Відповідно до довідки відповідача(а.с.73) заробітна плата позивача за липень-серпень 2015 р. складала 2869,76 грн.(1269,14 грн. + 1600,62 грн.) з яких підлягали до стягнення податок на доходи фізичних осіб та обовязкові платежі. Таким чином середньомісячний заробіток складатиме 66,74 грн.: 2869,76 грн.: (23 робочих дні в липні + 20 робочих днів в серпні) = 66,74 грн. Розмір середньомісячного заробітку за місяць складатиме за 21 робочий день 1401,54 грн.(66,74 грн. х 21 день = 1401,54 грн.). На користь позивача з відповідача підлягає до стягнення середньомісячний заробіток за вимушений прогул за період з 02.09.2015 р. по 26.01.2016 р. в сумі 6674,22 грн. з яких підлягають до стягнення податок на доходи фізичних осіб та обовязкові платежі: 66,74 грн. х (21 робочий день(вересень 2015 р.) + 22 робочих дні(жовтень 2015 р.) + 21 робочий день (листопад 2015 р.) + 23 робочих дні(грудень 2015 р.) + 16 робочих дні (січень 2016 р.) = 66,74 грн. х 103 дні = 6874,22 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved