Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 2/3 частини жилого будинку та земельної ділянки в якій зазначає, що 10.03.2000 року вона одружилася з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 07.05.2012 року шлюб між сторонами розірвано та рішенням суду від 17.05.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У період шлюбу сторони придбали житловий будинок з надвірними побутовими будівлями та присадибну земельну ділянку по [ADDRESS]. Все майно зареєстроване за відповідачем, хоча кошти на придбання були спільні. Загальна вартість вказаного домоволодіння разом з земельними ділянками складає 58410 грн. На даний час відносини між сторонами погіршилися, відповідач не визнає право позивачки на частину будинку та земельної ділянки та сам проживає у спірному будинку. Позивачка змушена проживати у з'ємному будинку разом з дітьми. Позивачка вважає, що її доля у спірному майні може бути збільшена до 2/3 частин з урахуванням того, що разом з нею проживають неповнолітні діти, а розмір аліментів, який повинен сплачувати на її користь відповідач не є достатнім для забезпечення фізичного та духовного розвитку дітей, крім того, відповідач з січня 2013 р. не сплачує позивачці аліменти на дітей. Тому позивачка звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на 2/3 частини жилого будинку з господарськими будівлями і спорудами та на 2/3 частини присадибної ділянки, що розташовані по [ADDRESS]. Понесені позивачем судові витрати позивач просить покласти на відповідача. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, при тому показала, що під час придбання нерухомого майна - житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS], за домовленістю між нею та чоловіком [PERSON] доковори купівлі-продажу були укладені на відповідача, хоча гроші на це витрачались спільні сімейні. Після погіршення відносин із відповідачем та розлучення, позивач разом із дітьми була вимушена покинути своє місце проживання [ADDRESS], оскільки відповідач створив їй неможливі умови для життя, так як зловживає спиртними напоями, застосовував фізичне насилля. Із січня 2013 р. позивач не отримує аліментів на дітей взагалі, розмір заборгованості перевищує одинадцять тисяч гривень, що ставить її та дітей у скрутне матеріальне становище, через що вона звернулась до суду про стягнення пені із відповідача за неуплату аліментів. Діти мають творчі здібності, через що позивач сприяє їм у цьому, та для вказаного духовного і фізичного розвитку дітей, необхідні додаткові кошти на оплату їх навчання та придбання спеціального одягу. Відповідач на даний час не дбає про спільне майно подружжя, не здійснює поточний ремонт, через що господарство приходить у занедбаний стан, крім того, він самовільно, без її згоди, розбирає сарай. Позивач пропонувала відповідачеві поділити спільне майно подружжя добровільно, але відповідач не погодився, у зв'язку із чим позивач просить вирішити цей спір у суді. майно із колишнім чоловіком добровільно не знайшло порозуміння. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча неодноразово повідомлявся за місцем реєстрації належним чином про час та місце судового розгляду справи (а.с.35,36,38,40,41,61,63). За таких обставин, зі згоди позивача, у відповідності до вимог глави 8 ЦПК України, суд ухвалює рішення під час заочного розгляду справи. Судом встановлено, що між сторонами 10.03.2000 року Печинською сільською радою Тростянецького району Сумської області був зареєстрований шлюб, актовий запис №1 (а.с.8), від якого сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.14) та [PERSON], [INFO] (а.с.15). Згідно копії договору купівлі-продажу від 24.11.2006 року встановлено, що [PERSON] придбав у [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,1013 га, з яких 0,10 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,0013 га - для ведення особистого підсобного господарства, розташовану за адресою по [ADDRESS], що також підтверджується копіями державний актів (а.с.9,12,13,30) та витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.42,43). Крім того, [PERSON] за договором купівлі-продажу житлового будинку від 24.11.2006 року придбав у [PERSON] житловий будинок загальною площею 54 кв.м із господарськими побудовами, що розташовані за адресою по [ADDRESS] (а.с.10-11,31,32). Згідно довідки-характеристики КП "Охтирське МБТІ" від 23.06.2014 року, та відповідно до технічного паспорту на жилий будинок - домоволодіння по [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 24.11.2006 року, інвентаризаційна вартість вказаного домоволодіння становить 54885 грн. (а.с.19,49-54). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 07.05.2012 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с.16). Як вбачається з довідки Тростянецької міської ради від 21.07.2014 року та згідно записів у будинковій книзі - з [PERSON] по [ADDRESS] зареєстровані: колишній чоловік [PERSON], та доньки [PERSON] та [PERSON] (а.с.29,44-48). На підставі виконавчого листа від 17.05.2012 року з відповідача було стягнено аліменти на користь позивача утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи стягування з 21 травня 2012 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.17). Як вбачається з довідки-розрахунку державного виконавця борг відповідача по аліментам станом на 31.05.2014 року складає 11816,15 грн. (а.с.18). Згідно заочного рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 29.07.2014 р. встановлено, що відповідач мав заборгованість по аліментам на дітей перед позивачем, починаючи із січня 2012 року по травень 2014 року, і за вказаний період стягнена пеня у сумі 25703,82 грн. (а.с.55,56). Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 3 ст.61 СК України передбачено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім?ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно вимог ч. 2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як роз'яснено в п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року « 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з?ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов?язаннями, що виникли в інтересах сім?ї (ч. 4 ст.65 СК України). Згідно із ч. 3 ст.70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку. У п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року№11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судам роз'яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч.ч.2, 3 ст.70 СК України в окремих випадках може відступити від засад рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч.1 ст.60 СК України). Отже, в судовому засіданні встановлено, що нерухоме майно - земельну ділянку та розташоване на ній будинковолодіння за адресою по [ADDRESS] було придбане сторонами під час шлюбу, за спільні кошти подружжя, тому підлягає поділу між подружжям. При вирішення спору суд враховує фактичні обставини щодо наявності на утриманні у позивачки та проживання із нею двох неповнолітніх дітей, з урахуванням умови, що розмір аліментів, який вона повинна одержувати, недостатній для забезпечення їхнього фізичного та духовного розвитку, крім того, присуджений судом розмір аліментів позивач не одержує від батька дітей з незалежних від неї причин, у зв'язку із чим прийняте судом рішення про стягнення пені із відповідача за несплату аліментів. Таким чином суд приходить до висновку про наявність можливості відступити від принципу рівності часток подружжя, та з урахуванням вищенаведених обставин визнати за позивачем право власності на 2/3 частки в оспорюваному нерухомому майні. За таких обставин суд вважає, що позивачка довела у суді свої позовні вимоги у повному обсязі та її вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати, понесені позивачем необхідно покласти на відповідача, стягнувши на її користь 389 грн. 40 коп. судового збору. Крім того, необхідно достягнути судовий збір із відповідача на користь держави, відповідно до ст.88 ЦПК України у розмірі 149 грн. 13 коп., виходячи із вартості спірного майна (2/3 частини вартості домоволодіння (54885 грн.) та земельної ділянки (25853,27 грн.+40,54 грн.) складає 53853,54 грн; 1% від вартості 2/3 частки спірного майна = 538,53 грн.; 538,53 грн. - 389,40 грн. = 149,13 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved