Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

В листопаді 2021 позивач звернувся в суд з вказаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.04.2018 близько 14.00 год. в [ADDRESS] , на території ТОВ «Агромаш», [PERSON] , ввійшовши до нього в довіру та вівши його в оману, повідомив, що купить в нього плоди волоського горіху, а кошти за них поверне після їх реалізації. Переконавши в своїй добросовісності, відповідач отримав від позивача плоди волоського горіха на загальну суму 5016 грн. Однак після їх реалізації, відповідач [PERSON] кошти позивачу не повернув, чим спричини шкоду на вказану суму. Своїми діями [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України. Вироком від 18.03.2021 відповідапча визнано винним у вчиненні вказаного злочину та призначено покарання строком 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. До цього часу борг відповідачем перед позивачем не погашений, що й змусило останнього звернутися до суду з позовом, в якому просить у відшкодування майнової шкоди, спричиненої злочином, стягнути з відповідача на його користь 5016 грн, судові витрати розподілити відповідно до закону. У судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, у якій він також вказав, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.03.2021, який набрав законної сили 20.04.2021 за результатами розгляду кримінального провадження №12019020310000015 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, та призначено покарання йому у виді позбавлення волі строком три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки (а.с. 6-16). Вказаним вироком встановлено, що 05.04.2018 шляхом обману потерпілого [PERSON] та зловживаючи його довірою, [PERSON] , не маючи наміру на виконання прийнятих на себе зобов`язань, шляхом шахрайства, виписав аркуш паперу, засвідчений своїм підписом та печаткою, у якому зазначив суму боргу за придбані плоди волоського горіха, які отримав від [PERSON] і дату їх отримання, однак в подальшому узятих на себе зобов`язань по поверненню грошових коштів у загальній сумі 5016 грн. за придбані ним плоди волоського горіха не виконав, а заволодів даним майном та розпорядився ним на власний розсуд. Своїми умисними діями [PERSON] шляхом обману та зловживання довірою, тобто шахрайським шляхом, діючи повторно, заволодів майном [PERSON] , а саме плодами волоського горіха на суму 5016 грн., чим спричинив потерпілому матеріального збитку на вказану суму. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України). За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, враховуючи визнання відповідачем позову суд вважає, що з останнього слід стягнути на користь позивача 5016 грн. матеріальної шкоди. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Отже, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. За змістом ст. 135 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Отже, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн., оскільки позивач від його сплати звільнений та на користь позивача, понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 400 грн., які документально підтверджені (а.с. 16а). На підставі викладеного,

Outcome: approved