Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька. Дана позовна заява мотивована тим, що сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Проте, спільне життя позивача і відповідача не склалося, декілька років вони мешкають окремо та не ведуть спільне господарство, жодних зв'язків не підтримують. Після початку подій н Сході України позивач з дитиною змушена систематично виїжджати та в'їжджати в зону АТО, але без відповідного дозволу батька дитини не може цього робити, оскільки на межі з територією проведення АТО та на усіх блокпостах вимагається такий самий дозвіл від батька, як і для виїзду за кордон. Крім того, позивач має родичів за кордоном і бажає періодично їх відвідувати, а також має можливість щорічно відпочивати на морі та оздоровлювати дитину. Оскільки відповідач ігнорує інтереси дитини, не дає своєї згоди на її виїзд за кордон, позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить суд надати їй дозвіл на вивіз дитини - дочки [PERSON], [INFO] без дозволу та супроводу батька [PERSON] на неконтрольовану територію України (територію проведення антитерористичної операції), тимчасово окуповану територію України (Автономну Республіку Крим), а також за межі України на територію Російської Федерації на період часу до 05.09.2019 року; надати дозвіл на виготовлення проїзного документа для виїзду за кордон та на отримання паспорту громадянина України дитині без згоди батька. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, відповідно до яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, [INFO] народилася [PERSON], батьком якої є [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно зі Свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER], виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] 05 липня 2013 року змінила прізвище на [PERSON]. При вирішенні питання про можливість надати позивачці дозвіл на вивезення дитини суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 61 ч. 1 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Статтею ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Підпунктом 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідченої копії, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину. За змістом Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок, затвердженої Постановою Верховної Ради № 475-XIV від 05.03.1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації. Статтею 3 «Конвенції про права дитини» встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, зокрема, відмовляється надати в передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд неповнолітньої [PERSON] за кордон та в Автономну республіку Крим для її відпочинку та оздоровлення, а також для відвідування родичів на території, яка тимчасово не контролюються українською владою у Луганській та Донецькій областях (території проведення антитерористичної операції). Отже, проаналізувавши фактичні обставини справи, виходячи з вищенаведених норм матеріального права та

Outcome: approved