Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 24.01.1998 року.В шлюбі у сторін народилося п`ятеро дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду від 28 квітня 2020 року шлюб між ними розірвано. Під час перебування в шлюбі [PERSON] було придбано автомобіль OPEL VIVARO, д.н.з [NUMBER] за 162\~000 грн. та зареєстровано право власності на відповідача, який 13.02.2020 року без її згоди відчужив спірний автомобіль третій особі, будь-яких коштів від продажу спільного майна вона не отримувала. Просить суд стягнути з [PERSON] в її користь 126 825,38 грн.?? в якості компенсації вартості Ѕ частки майна спільної сумісної власності подружжя за автомобіль «ОРЕL» моделі «VІVАRO», 2008 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] та судові витрати у справі. Представник позивач адвокат Бурда Д.П. в судове засідання не з`явився, а подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча особисто належним чином був повідомлений секретарем судових засідань про день і час слухання справи. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ч. 1 п. 2 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.01.1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 16). Від спільного шлюбу у сторін народилося п`ятеро дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 12-15). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 28 квітня 2020 року шлюб між сторонами було розірвано. На підставі договору купівлі продажу ТСЦ 0741/2019/1573964 від 20.07.2019 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] , останній придбав за 162 000 грн автомобіль OPEL VIVARO, д.н.з [NUMBER] (VIN-код тз [NUMBER] ) та зареєстрував на нього право власності в ТСЦ МВС 0741. Як вбачається з відповіді ТСЦ МВС 0741 від 12.02.21 №31/31/3/1-303, на підставі договору купівлі продажу ТСЦ 0741/2020/1932585 від 13.02.2020, [PERSON] , було продано автомобіль OPEL VIVARO, д.н.з [NUMBER] (VIN-код тз [NUMBER] ) за ціною за 162 000 грн. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності не залежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні положення містить ч. 3 ст. 368 ЦК України, з якої слідує, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Отже, зміст статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Виходячи із змісту положень ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, не залежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. За змістом статті 70 СК України, статті 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Стаття 65 СК України передбачає, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, - вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Пунктом 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" передбачено, що у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Згідно ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компетенції вартості його частки. Таким чином судом встановлено, що дійсно за період перебування в шлюбі відповідачем відчужено автомобіль OPEL\~VIVARO,\~який є\~спільною сумісною\~власністю,\~без згоди\~другого з\~подружжя,\~а кошти,\~за його\~відчуження не\~були використані\~в інтересах\~сім`ї,\~що не\~спростовано відповідачем,\~а тому,\~суд приходить\~до висновку\~про необхідність\~задоволення позову\~та\~стягнення з\~відповідача \~грошової \~ \~компетенції вартості\~ Ѕ\~ \~частки від вартості вказаного автомобіля. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Суд не приймає до уваги визначену вартість відчуженого майна при продажі, оскільки саме така вартість не підтверджена належними доказами, а у висновку експерта Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №132 від 30.11.2020 при проведенні оцінювання визначено ринкову вартість аналогічного колісного транспортного засобу марки «ОРЕL» моделі «VІVАRO», 2008 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , який перебуває в технічно справному стані, станом на 30.11.2020 р. складає 253 650,77 грн. відповідно до вимог законодавства. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] 126 825,38? грн.?? компенсації вартості майна спільної сумісної власності на автомобіль «ОРЕL» моделі «VІVАRO», 2008 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при\~зверненні до\~суду з\~позовом сплачено\~судовий збір\~в розмірі\~ 1 268,25 грн., сплачено послуги за проведення експертизи 175, 80 грн., а тому дані витрати підлягають до задоволення. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1-3\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 6 000 гривень, які були нею сплачені. З огляду на те, що під час розгляду справи в суді позивач не подала суду розрахунку суми понесених витрат (акт виконаних робіт), які він поніс у зв`язку з розглядом справи, то суд відмовляє у відшкодуванні таких судових витрат.

Outcome: approved