Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

До Тульчинського районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до Тульчинської державної нотаріальної контори про скасування арешту нерухомого майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що у березні 2018 позивачу, під час оформлення спадщини, стало відомо, що Тульчинською нотаріальною конторою на підставі повідомлення Тульчинського районного муду Вінницької області від 29.10.1998 за вих. № 3-539 накладено заборону відчуження на його нерухоме майно. Як повідомила 30.03.2018 Тульчинська державна нотаріальна контора надати інформацію на підставі яких документів накладено обтяження не має можливості, оскільки архів нотаріальної контори по 2006 рік здано до Вінницького обласного нотаріального архіву, який, в свою чергу, повідомив, що обтяження накладено на підставі повідомлення Тульчинського районного суду Вінницької області від 29.10.1998 за вих. № 3-539 та, що інші документи щодо накладення заборони в нотаріальному архіві не зберігаються. Також, за повідомлення Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.07.2018, 29.10.1998 судовим виконавцем надіслано запит про наявність зареєстрованого за позивачем нерухомого майна з метою виконання вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 13.08.1998 та ухвали Вінницького обласного суду від 09.09.1998, відповідно до яких позивача засуджено за ст. 43, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на два роки та зі сплатою штрафу у розмірі 680 грн. На підставі вказаного запиту, відповідачем накладено арешт на належне позивачу нерухоме майно. Матеріали кримінальної справи знищені, у зв'язку з закінченням терміну зберігання, і таким чином, в даний час відсутні докази, що свідчили б про наявність підстав для збереження обтяження на майно позивача. У зв'язку з тим, що наявність вказаних обтяжень порушує майнові права позивача на нерухоме майно, він звернувся до суду з даним позовом, у якому просить скасувати арешт на належне йому нерухоме майно та зобов'язати Тульчинську державну нотаріальну контору внести відомості про вилучення обтяжень на нерухоме майно з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, які 17.05.2012 зареєстровано Тульчинською державною нотаріальною конторою (індексний номер 118567819, архівна дата 19.01.2000, архівний номер 190198VINNITSA2). Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просить розгляд справи здійснювати без його участі, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача - Тульчинської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, відомостей про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 13.08.1998 та ухвали Вінницького обласного суду від 09.09.1998, позивач [PERSON] засуджений за ч. 2 ст. 140 КК України до двох років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 81 КК України до трьох років позбавлення волі; на підставі ст. 42 КК України до остаточного покарання три роки шість місяців позбавлення волі, відповідно до ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на два роки зі сплатою штрафу в дохід держави у розмірі 680 грн. (а.с. 8-12). Відповідно до запиту Тульчинського районного суду Вінницької області, адресованого Тульчинському відділенню Ощадбанку, Тульчинському відділенню НАСК "Оранта", Тульчинському МБТІ, Тульчинському МРЕВ, нотаріусу Тульчинського району, суд просить повідомити про наявність грошових вкладів, страхових внесків, зареєстрованого житлового будинку, дачі, автотранспорту на ім'я [PERSON] При наявності перерахованого, на все накладається арешт і заборона на відчуження (а.с. 6). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованого 27.03.2018, позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Листом Тульчинської державної нотаріальної контори № 245/01-16 від 30.03.2018 позивача повідомлено, що нотаріальний архів до 2006 передано до Державного нотаріального архіву Вінницької області (а.с. 7). Відповідно до довідки Державного нотаріального архіву Вінницької області № 1670/01-14 від 22.06.2018, на підставі повідомлення Тульчинського районного суду Вінницької області від 29.10.1998 за вихідним № 3-539 Тульчинською державною нотаріальною конторою накладено заборону відчуження на майно [PERSON]. Відмітки про зняття заборони по фонду Тульчинської державної нотаріальної контори не виявлено. Додаткових відомостей щодо уточнючої інформації про особу, в інтересах якої накладено заборону (арешт) не зберігається (а.с. 5). Згідно листа Тульчинського районного суду Вінницької області № 01-08/181/2018 від 18.07.2018, матеріали кримінальної справи по обвинуваченню позивача [PERSON] знищені у зв'язку з закінченням терміну зберігання, а тому не має можливості перевірити наявність документів про зняття арешту (заборони на відчуження) з нерухомого майна, що належить позивачу (а.с. 13). Згідно ст. 22, 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно роз'яснень, викладених у п. 33 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, враховуючи, те, що позивач в даний час позбавлений у встановленому законом порядку в повній мірі розпоряджатися своїм нерухомим майном через наявність арешту з забороною відчуження, та враховуючи відсутність підстав для збереження обтяження накладеного відповідачем, суд приходить до висновку про обгрунтованість позову та наявність законних підстав для його задоволення. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, а також, що позивач у позовній заяві не ставить питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати, слід залишити за останнім. На підставі викладеного,

Outcome: approved