Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Пилявської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 05.09.2014 року помер [PERSON], з яким вона проживала однією сімєю більше пяти років до моменту його смерті, а тому вона має право на спадкування в четверту чергу за законом. Померлий за життя на протязі 1958-70 х років збудував житловий будинок № 27 по вул.. Центральній в с. Пилявка, Старосинявського району, який відносився до категорії колгоспних дворів. Рішенням виконкому Пилявської сільської ради від 09.08.1993 р. № №20 йому було вирішено передати у приватну власність земельні ділянки площею 0,07 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та площею 0,38 га для ведення особистого селянського господарства. Проте, за життя [PERSON] не зареєстрував права власності на вказаний будинок. Позивачка звернулась до нотаріуса для оформлення спадкових прав, проте їй було відмовлено через те, що відсутні правовстановлюючі документи на майно. Посилаючись на те, що майно колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року перейшло у приватну власність його членів, вважає що вказаний будинок відноситься до спадкового майна, відповідає будівельним нормам і правилам, а тому просила визнати за неї право власності на нього, оскільки вона прийняла спадщину. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Представник Пилявської сільської ради в судове засідання не зявився, проте від нього надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без його участі. Треті особи [PERSON] Р та [PERSON] в судове засідання не зявились, проте надали суду письмові заяви про визнання позову та розгляд справи без їх участі. Розглянувши матеріали позовної заяви, дослідивши докази та вислухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про смерть серія 1-БВ №232001 від 08.09.2014 р. 05.09.2014 року в с. Пилява помер [PERSON] За життя [PERSON] залишив заповіт від 20.02.2012 р., зареєстрований секретарем Пилявської сільської ради за № 4, яким земельну частку ділянку згідно Державного акту серія Р2 №810229 від 29.10.2002 р., площею 2,12 га, заповів [PERSON] Також [PERSON] залишив заповіт від 20.02.2012 р., зареєстрований секретарем Пилявської сільської ради за № 5, яким земельну ділянку згідно Державного акту серія Р2 №810227 від 29.10.2002 р., площею 2,12 га, заповів [PERSON] Після смерті [PERSON] була відкрита спадкова справа №142-2014 від 03.10.2014 р. Із заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON], [PERSON] та [PERSON] На імя [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину від 11.06.2015 р. № 593 на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,1223 га, що належала померлому згідно державного акту серія Р2 №810229 від 29.10.2002 р. На імя [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину від 07.05.2015 р. № 435 на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,1230 га, що належала померлому згідно державного акту серія Р2 №810227 від 29.10.2002 р. При цьому, виходячи із заяв третіх осіб та матеріалів спадкової справи, наданої на запит суду, на майно, не охоплене змістом заповітів, претендує виключно позивачка, а [PERSON] та [PERSON] не заперечують щодо визнання за нею права власності на інше майно. Відповідно до відомостей по господарської книги за 1991-1995 роки, особовий рахунок №81, господарство відносилось до колгоспних дворів, будинок був збудований у 1960 році, до членів господарства входили [PERSON], [PERSON] (дружина), [PERSON] (мати). Відповідно до довідки Пилявської сільської ради від 27.04.2015 року № 118 [PERSON] проживав у власному житловому будинку за адресою вул. Центральна, 27 в с. Пилявка, Старосинявського району. Рішенням виконкому Пилявської сільської ради від 09.08.1993 р. № №20 йому було вирішено передати у приватну власність земельні ділянки площею 0,07 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та площею 0,38 га для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Враховуючи правову позицію ВССУ, викладену в п. 3.1 Інформаційного листа від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, про те, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності, суд прийшов до висновку про те, будинок по вул. Центральна, 27 в с. Пилявка, Старосинявського району Хмельницької області належить до спадкового майна [PERSON], що підтверджується: витягами з погосподарської книги Пилявської сільської ради Старосинявського району за 1991-1995 роки та довідкою Пилявської сільської ради Старосинявського району №118 від 27.04.2015 року. Рішенням Старосинявського районного суду від 13.03.2015 р. встановлено факт, що [PERSON] [INFO], проживала із [PERSON], який помер 05.09.2014. р., однією сімю у с. Пилявка по вул. Центральна, 27 більше пяти років до часу відкриття спадщини. Крім того, судом було встановлено, що [PERSON] більше десяти років проживала з [PERSON], як донька, доглядала його та поховала. [PERSON] на час своєї смерті був одиноким і не мав дітей. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується спадковою справою №142-2014 від 03.10.2014 року. Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на будинок, нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадщини, що підтверджується листом нотаріуса від 19.05.2015 року №215/02-14. Основним Законом України в статті 41 визначається, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до абз. 2 п. 3.1 Порядку, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19.03.2013 N 95, відповідність житлового будинку по вул. Центральна, 27 в с. Пилявка Старосинявського району вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджується технічним паспортом, складеним 09.02.2015 р. Хмельницьким БТІ. Зібрані по справі докази вказують, що [PERSON] належав житловий будинок, спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивачка прийняла спадщину і є спадкоємцем за законом. На підставі ст. ст. 16, 328, 1218, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved