Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

[PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовною заявою, вказавши, що 21 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 18000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Термін кредитного договору 36 місяців, тобто з 21.08.2013 року до 21.08.2016 року. Відповідач підтвердила свою згоду з умовами кредитного договору, про що свідчить підпис в кредитному договорі від 21.08.2013 року № [NUMBER]. В порушення умов Договору, станом на 21.11.2016 року відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 23538, 75 грн., яка складається із: - 16990, 29 грн. - заборгованість за кредитом; - 1,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 6546, 65 грн. заборгованість за комісією. Згідно з умовами договору факторингу № 22/12/2014 від 22.12.2014 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 21.08.2013 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] До теперішнього часу відповідач [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 21.08.2013 року № [NUMBER] у добровільному порядку не погасила, тому позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту в розмірі 23538, 75 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, звернулися до суду з заявою про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про слухання справи повідомлялася. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 18000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Термін кредитного договору 36 місяців, тобто з 21.08.2013 року до 21.08.2016 року (а.с. 37-39). Відповідач підтвердила свою згоду з умовами кредитного договору, про що свідчить підпис в кредитному договорі від 21.08.2013 року № [NUMBER]. В порушення умов Договору, станом на 22.11.2016 року відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 23538, 75 грн., яка складається із: - 16990, 29 грн. - заборгованість за кредитом; - 1,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 6546, 65 грн. заборгованість за комісією (а.с. 9 розрахунок заборгованості). Згідно з умовами договору факторингу № 22/12/2014 від 22.12.2014 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 21.08.2013 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] (а.с. 12-19). У відповідності до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Нормами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. З огляду на вищезазначене суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором. Підлягають також стягненню з відповідача на користь банку сплачений ними судовий збір у розмірі 1378 грв. 00 коп. відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved