Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

До Димитровського міського суду Донецькой області 20.10.2014 р. звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав, що згідно рішення виконавчого комітету Димитровської міської ради від 15.03.1982 р. на його ім'я був виданий ордер № 595 серії Б, сім'я якого, на той момент, складалася з трьох осіб: позивача, його дружини - [PERSON] та старшого сина - [PERSON], на право заняття трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], загальною площею 39,0 кв.м. [INFO] його дружина [PERSON] померла, в зв'язку з хворобою, про що свідчить свідоцтва про смерть [NUMBER] від 11.11.1986 р. З 1988 р. він мешкає разом з [PERSON], [INFO], з якою 12.07.1991 р. вони зареєстрували шлюб та по теперішній час мешкають за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] зареєстрована за зазначеною адресою з 26.05.2005 р. [PERSON], 1973 року народження, який є старшим сином позивача, знявся з реєстрації 06.10.2010 року. Квартира не приватизована, знаходиться на балансі Комунального підприємства «Служба єдиного замовника». На час слухання справи у суді у спірній квартирі зареєстровано троє осіб, відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої 09.10.2014 р. за № 4754 ПП «ПЖФ Гарант-сервіс», а саме: позивач - [PERSON], його дружина - [PERSON] та відповідач - [PERSON], який фактично, з 2004 р. по час слухання справи у суді, не мешкає, та за останні п'ять років не з'являється за місцем реєстрації, про що свідчать акти ПП ПЖФ «Гарант-Сервіс» за №№ 1356 від 23.04.2014 р., № 4719 від 02.10.2014 р. та актами ПП ПЖФ «Гарант-Сервіс» за № 1357 від 23.04.2014 р. та № 4720 від 02.10.2014 року. Крім того, 14.11.2009 р. [PERSON] зареєстрував шлюб з гр. [PERSON] та фактично мешкає разом із нею, з вказаного періоду по теперішній час за адресою: [ADDRESS]. Оскільки відповідач у спірній квартири не мешкає більше шести місяців, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участь у спільному побуті, він вважається таким, що втратив право користування нею. Крім того, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, розрахунок яких ведеться згідно кількості зареєстрованих у житлі осіб, та які не надаються, але нараховуються, чим об'єктивно порушуються права позивача та прямим чином впливають на його матеріальний стан, так як він є пенсіонером. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив суду, що він є основним квартиронаймачем спірної квартири. Розом з ним зареєстровані троє осіб: він, його дружина та молодший син - відповідач [PERSON], який у 2004 року за місцем реєстрації не мешкає, так як у 2004 році зареєстрував шлюб з [PERSON], з якою він мешкав за місцем її проживання. У 2009 році відповідач розірвав шлюб та того ж року уклав другий шлюб з [PERSON], з якою з вказаного періоду до теперішнього часу мешкає разом за адресою [ADDRESS], яка розташована на першому поверсі будинку, в одному під'їзді з його квартирою. На період звернення до суду з позовом, особисті речі відповідача в квартирі були відсутні, добровільно він матеріальної допомоги щодо утримання житла не надавав, комунальні послуги не сплачував, що становило його вкрай складне матеріальне становище. Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі та пояснила суду, що відповідно до змісту ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності членів сім'ї наймача за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців Положення ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР зазначає, що до членів сім'ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Права члена сім'ї має також і особа, яка перестала бути членом сім'ї наймача, але, лише в тому випадку, якщо продовжує проживати в займаному ним житловому приміщенні. Відповідно до ч. 2 п. 13 Постанови ВСУ від 26.05.2001 року «Про Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ» Виходячи з положень Конституції (254к/96-ВР) про гарантування громадянам свободи пересування і вільного вибору місця проживання, сама по собі наявність чи відсутність прописки не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилася. Крім того зазначила, що відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 15 від 25.05.1998 р. п. 10 - коли відсутній повернувся на жилу площу всупереч волі членів сімї і був відсутній понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Відповідно до п. 11 цієї постанови наймач або член його сімї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що він, [PERSON] проживав та продовжує проживати на час розгляду справи у суді за спірною адресою: [ADDRESS] в той час як позивач надає суду в якості доказів акти від 23.04.2014 р., 02.10.2014 р. та 09.12.2014 р., які містять інформацію нібито він не проживає за спірною адресою. Автором цих актів є ПП ПЖФ Гарант-сервіс. В той самий час це ж підприємство видає акт від 27.10.2014 р. із підписом семи свідків, які підтверджують, що він все ж проживає за спірною адресою. 14.01.2015 р. ПП ПЖФ Гарант-сервіс складає акт за його участю, щодо скарг з центрального опалення за адресою у спірній квартирі, це знов таки підтверджує його проживання у спірній квартирі. Тобто виникає суперечність у цих документах. Насправді доводи позивача [PERSON] про не проживання його, [PERSON], відповідача по справі у квартирі за адресою адресою: [ADDRESS] спростовуються фактичним його проживанням та штампом у паспорті на ім'я громадянина України на ім'я [PERSON] на стор.11 паспорту (а. с. 34) згідного якого він зареєстрований у вказаній квартирі з 18.01.2002 р. по час слухання справи у суді. Цей факт також підтверджують довідки ПП ПЖФ Гарант-сервіс № 4754 від 09.10.2014 р. та № 4111 від 27.10.2014 р. За іншими місцями проживання він не реєструвався, про це свідчить також його паспорт. До адміністративної відповідальності за проживання у іншому місці без реєстрації він не притягувався. Крім того, проживання за спірною адресою підтверджує отримання ним поштової кореспонденції за спірною адресою, зокрема: конверт із суду від 24.05.2011 р, конверт із суду від 02.06.2011 р, лист із суду від 24.05.2011 р., лист із суду від 28.05.2012 р., конверт із суду від 15.06.2013 р., конверт із міліції від 12.07.2013 р., лист із ДВС від 04.09.2014 р., конверт з ДВС 08.09.2014 р., лист від ПП ПЖФ Гарант-сервіс від 15.01.2015 р., лист Виконавчого комітету міської ради від 14.02.2015 р., лист із ДСНС від 03.03.2015 р. та інше. Все це підтверджує дійсне його проживання за спірною адресою. Він вважає, що посилання позивача на те, що він, [PERSON] не проживав у спірній квартирі з 2004 р. по 2009 р. не мають істотного значення для вирішення справи, так як сплинув строк загальної позовної давності, який він просить суд застосувати. Крім того, він не заперечує, що дійсно, з серпня-вересня 2014 р. він мав проблеми по користуванню спірним житловим приміщенням. Це підтверджується актами від 20.10.2014 р., 03.11.2014 р., 07.11.2014 р. про заміну замку. Але, незважаючи на ці перешкоди, він все ж проживав там, і у січні 2015 р. усунув перешкоду в користуванні житла. Його проживання у 2014 р. підтверджено актами від 05.01.2014 р. та від 25.05.2014 р. На час розгляду справи він проживає у спірній квартирі, але ключів від замка йому не було надано. Він намагався встановити свій замок, який придбав, про що свідчить копія товарного чеку та висновки Димитровського МВ ГУМВС в Донецькій області № 49, 158, 225. Ці висновки також підтверджують, що між батьком та ним виникають побутові конфлікти, а це є наслідком спільного проживання. Є також постанова від 31.01.2015 р. про закриття кримінального провадження за фактом погроз фізичної розправи із боку позивача над відповідачем. Це також є підтвердженням існування побутового конфлікту, внаслідок спільного проживання. Після виникнення конфлікту, він був вимушений не передавати кошти батьку, позивачу [PERSON] для сплати комунальних послуг, як було раніше, а платити самостійно. Він навіть звертався із заявами про поділ особового рахунку з комунальних послуг, про це свідчать листи від КП СЄЗ від 26.01.2015 р., від КП Димитровтепломережа від 28.01.2015 р., від ДТЕК Донецькобленерго від 12.05.2015 р. Доказом проживання однією сім'єю за спірною адресою є також квитанції за сплату комунальних послуг за спірною адресою, копії яких надаються. Факт проживання у квартирі також підтверджують фототаблиці та акт ідентифікування належності цих фототаблиць до спірної квартири. На деяких фотографіях він зображений із своїми гостями. Слід звернути увагу на фотографії, у спірній квартирі, на яких зображений його, [PERSON] син [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] (т. 1 стор. 230). На фотографіях вбачається, що дитині близько 3-4 років віку. Тобто у 2010-2011 роках він проживав у спірній квартирі. З висновку № 67 Димитровського МВ УМВС вказано, що при опитуванні сусідів, вони підтвердили, що він проживає у квартирі №81 із періодичністю не менше як трьох разів на тиждень. ПП ПЖФ Гарант-сервіс визнає його квартиронаймачем, про це свідчить справа В-0006 та реєстраційна картка. Він проводив ремонт радіаторів центрального опалення, про що свідчать фототаблиці та акт ПП ПЖФ Гарант-сервіс від 23.02.2015 р. (а. с. 25-28). Це, на його думку, прямий доказ його проживання у спірній квартирі. Крім того, на фототаблицях видно, що його намагаються позбавити житла застосовуючи фізичну силу та провокують на те, щоб він надавав опір. (а. с. 42-45). Із вищевикладеного він вважає, що немає підстав задовольняти позовну заяву та позбавляти його, [PERSON] права на користування спірною квартирою. Більш того, іншого житла він не має та на обліку за отриманням житла не перебуває, це підтверджує лист від 25.11.2014 р. з УКС. Посилання позивача на те, що він проживає у квартирі 77 спростовуються його непогодженням із цим. Свідки, які проживаю у одному під'їзді із відповідачем підтвердили його, [PERSON] проживання у квартирі 81, а не 77. Свідчення свідків не були спростовані. І, як виявилось, що 77 квартирі проживає інша людина - свідок по цій справі. Позивач стверджує, що він проживає із своєю дружиною, але це не відповідає дійсним обставинам. Фактично він із дружною не проживав та не проживає, шлюб скоро буде припинено, адже у Димитровському міському суді відкрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свідок [PERSON], суду пояснила, що вона мешкає за адресою: [ADDRESS] з 1982 р., це через під'їзд щодо квартири у якій проживають батьки [PERSON]. [PERSON], знає з дня його народження. Його мати вмерла в 1986 році. У неї з батьками [PERSON] і з ним самим протягом життя були нормальні сусідські відносини. Знає, що [PERSON] на якийсь час виїжджав на м-н «Західний» м. Димитров, тому що одружився. Потім знає, що він повернувся до їх будинку й тепер живе із дружиною та дитиною в цьому ж під'їзді де і батько але на першому поверсі, а його батько проживає на другому поверсі. На скільки вона освідчена, квартира на першому поверсі, в якій проживає [PERSON], належить його дружині. Вона не чула лементів між позивачем та відповідачем, не чула про те, що [PERSON] не пускають у квартиру, чи мінялися замки у квартирі батьків [PERSON]. позивача, мені не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона мешкає за адресою: [ADDRESS] другий рік. З позивачем [PERSON] та відповідачем по справі, [PERSON] вона знайома, у них сусідські, гарні відносини. Вона підтверджує свій підпис у акті згідно якого [PERSON] фактично не проживав у квартирі за адресою: [ADDRESS] з 2009 р. Раніше в її квартирі, протягом десяти років, проживала її мати, яка вмерла і вона успадковувала цю квартиру. На скільки вона освідчена, [PERSON] прописаний в одній квартирі, а проживає в іншій. Вона не знає, приходить [PERSON] до батьків чи ні. Зі слів сусідів вона знає, що на теперішній час між батьком, [PERSON] та сином, [PERSON] склалися неприязливі відносини із за квартири. Зі слів сусідів вона знає, що [PERSON] у квартирі, яка розташована на другому поверсі, не проживає більш десяти років. Вона знає, що у [PERSON] інша родина. Відносини між [PERSON] та [PERSON], третьою особою по справі, нормальні. Мати [PERSON] вмерла і [PERSON] виховувала [PERSON] з трьох років. Свідок [PERSON], суду пояснила, що вона мешкає за адресою: [ADDRESS] з 1982 р. по теперішній час. Відповідача, [PERSON] вона знає з підліткового віку. Відносин вона з ним не підтримує, просто знайомі. Знає, що [PERSON], син [PERSON]. Її подруга, яка проживає в будинку [ADDRESS], говорила їй, що мати [PERSON] вмерла, коли йому було 2 роки. У літку 2014 р. вона гуляю під під'їздом [PERSON]. Вона знає, що [PERSON] проживає у будинку [ADDRESS], на першому поверсі, прямо протягом останніх 4-5 років, з жінкою, у них було весілля. [PERSON] проживає у цьому ж під'зді, на другому поверсі. Ремонт у квартирі [PERSON] вона бачила більш 4 років тому. [PERSON] не виходить на вулицю з квартири приблизно рік так як у нього болить спина і вона його бачить тільки з балкона. Свідок [PERSON], суду пояснила, що вона мешкає за адресою: [ADDRESS]. Вона знайома з [PERSON] і [PERSON] більш трьох років, у нас приятельські відносини. Приблизно раз на місяць вона заходить до них у гості. З [PERSON] вона не знайома. Коли перебувала у квартирі [PERSON], [PERSON] вона ніколи там не бачила. Вона знала, що у [PERSON] є діти, але вона ніколи їх у його квартирі не бачила. У квартирі є спальня, зал, кімната з'єднана з кухнею, у якій живе [PERSON]. В зальній кімнату стоїть тільки диван. Кімнати де б мешкав [PERSON] вона не бчила. Свідок [PERSON], суду пояснив, що [PERSON] він знає останні 40 років, так як він був чоловіком його сестри, [PERSON] яка померла [INFO] Після смерті сестри, останні 27 років [PERSON] проживає з [PERSON]. Із сином [PERSON], [PERSON] у нього гарні відносини. [PERSON] приїжджав до нього в гості. Він знає, що [PERSON] проживає на 1 поверсі, а [PERSON] на другому поверсі в одному будинку. У квартирі [PERSON], [PERSON] останні роки не проживав. Зі слів [PERSON] він дізнався, що у січні 2015 р. [PERSON] приніс у його, [PERSON] квартиру свої літні речі. У січні 2015 р., точної дати він не пам'ятає, він перебував у гостях у [PERSON], вечеряли коли прийшов [PERSON] і ста фотографувати квартиру. Зі слів [PERSON], [PERSON] не допомагає йому як син, останнім часом між батьком та сином виникають сварки із за квартири. Свідок [PERSON], суду пояснила, що вона працює майстром виробничої ділянки ПЖФ « Гарант-Сервіс». Вона обслуговує м-ни «Світлий» та «Східний» м. Димитров. У літку, на балконі бачила [PERSON] та його дружину. У грудні 2014 р. вона познайомилася з [PERSON] коли він прийшов у Гарант-Сервіс для оформлення акту проживання. З її участю складався акт від 10.02.2015 р. На скільки вона пам'ятає троє сусідів стверджували, що [PERSON] живе у квартирі № 77 буд. 17 м-ну «Світлий», а троє сусідів стверджували, що [PERSON] проживає у квартирі № 81. Хто фатично проживає у квартирі №77 вона не знає. Свідок [PERSON], суду пояснила, що мешкає за адресою: [ADDRESS] протягом останніх чотирьох років. Раніше, до літа 2014 р. [PERSON] проживав у квартирі № 81, а потім вона чула, як [PERSON] посварився з [PERSON], виїхав на море, а коли приїхав, поміняв замки у вхідних дверях. Скандалів вона не чула. [PERSON] працює на трьох роботах, тому йому скандалити ніколи. Точної дати вона не пам'ятає, вона піднялася на другий поверх, де побачила [PERSON], який стояв біля дверей квартири № 81 і не міг відкрити замок вхідної двері. У квартирі № 77 їх будинку проживає дружина [PERSON]. Свідок [PERSON], суду пояснила, що вона мешкає за адресою: [ADDRESS] з 2009 р. по теперішній час. [PERSON] проживає у квартирі № 81, яка розташована на одній площадці, двері напроти. Вона чула лайку, як батько, [PERSON] з балкона кричав на сина, [PERSON] нецензурною лайкою. Зі слів сусідів знає, що батько поміняв замок у квартирі № 81 у зв'язку з чим [PERSON] вимушений проживати у квартирі № 77. Свідок [PERSON], суду пояснив, що мешкає за адресою: [ADDRESS] протягом всього свого життя. Добре знає [PERSON] та його батька. [PERSON] працює на шахті та у таксі. На даний момент [PERSON] проживає на першому поверсі, тому що зі слів [PERSON], у квартирі, де живе його, [PERSON] батько, на другому поверсі, поміняли замки у вхідних дверях. Він неодноразово бачив, як [PERSON] заходить у під'їзд але в яку саме квартиру, йому не відомо. Свідок [PERSON], суду пояснила, що вона мешкає за адресою: м. Димитров, вул. Бєлінського, 191. [PERSON] доводиться їй хрещеником. Батько [PERSON], [PERSON] отримав квартиру за адресою: [ADDRESS] приблизно в 1981 р. або в 1982 році. В 1984 році народився [PERSON]. У квартирі [PERSON] проживає з народження. Їй не відомо про те, що [PERSON] ще десь проживає. Свідок [PERSON], суду пояснив, що мешкає за адресою: [ADDRESS]. За даною адресою проживає з 2011 р. Він знайомий з [PERSON], який проживає в квартирі № 81. Ця квартира перебуває під його квартирою. У квартирі № 81 є окрема кімната [PERSON], у якій є його особисті речі, ДВД плеєр. Свідок [PERSON], суду пояснив, що мешкає за адресою: [ADDRESS]. За даною адресою проживає шостий рік. Знає [PERSON], який проживає у квартирі № 81. Заходить до [PERSON] у гості. В квартирі він бачив особисті речі [PERSON], ДВД плеєр, джинси, футболку. Востаннє був у гостях в [PERSON] видається торік. Шафи в кімнаті немає. У кімнаті [PERSON] проживає один. На кімнаті висить замок. [PERSON] одружений але його дружина проживає у квартирі на першому поверсі у тому ж під'їзді. Суд, вислухавши позивача, відповідача, їх представників, третю особу, свідків, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Зустрічні позови [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визнання вселення незаконним та виселення без надання іншого житлового приміщення, залишити без задоволення. Cудом встановлено, що у зв'язку з отриманою травмою на ім'я позивача - [PERSON], за рішення виконавчого комітету Димитровської міської ради від 15.03.1982 р. був виданий ордер № 595 серії Б, сім'я якого, на той момент, складалася з трьох людей (позивача, його дружини та старшого сина - [PERSON]), на право заняття квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], даний факт підтверджується ордером, який у відповідності до ст. 58 ЖК України є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Виклавши свої доводи, позивач обґрунтував вимоги тим, що [PERSON] з 2009 р. по теперішній час фактично мешкає разом із дружиною, за адресою: [ADDRESS] вказані факти підтверджується актами ПП ПЖФ «Гарант-Сервіс» за №№ 1356 від 23.04.2014 року та № 4719 від 02.10.2014 року та актом ПП ПЖФ «Гарант-Сервіс») та ПП ПЖФ «Гарант-Сервіс» за № 1357 від 23.04.2014 року та № 4720 від 02.10.2014 року, які свідчать що [PERSON] фактично з 2004 року по теперішній час в квартирі за адресою [ADDRESS] - не проживає. Що до неправомірності складених актів ПП ПЖФ Гарант-Сервіс, в відповідності до письмових пояснень представника відповідача до висновку № 144 від 04.02.2015 р. Димитровським МВ ГУМВС, де останій зазначає «щодо неправомірності офіційних документів» та посилається на них як кримінальних, але не зазначив, що саме [PERSON] звернувся до правоохоронних органів виключно з метою отримання роз'яснень за фактом правомочності складання актів, про що йому були роз'яснені відповідні закони України. Зі змісту ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності членів сім'ї наймача за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців. Відповідно до п. 2 ст. 71 ЖК і п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 р. N 2 за громадянами, відсутніми в місці постійного проживання за умовами й характером роботи, наприклад діяльність яких пов'язана з постійним пересуванням, зберігається право користування жилим приміщенням на період цієї роботи. Однак як було встановлено при розгляді справи по суті, відповідач перебув в межах області, тобто він добровільно відмовився від права користування житловим приміщенням, внаслідок його відсутності без поважних причин тривалий час, вибувши на постійне місце проживання, забравши при цьому всі свої речі, що свідчить про його намір більше не повертатися. Під час розгляду цивільної справи фактів щодо вимушеного не проживання за місцем реєстрації відповідача, згідно умов ст. 71 ЖК України не встановлено. Оскільки відповідач у спірній квартири не проживає більше шести місяців, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участь у спільному побуті та необхідних ремонтних робот, по підтриманню житла у належному вигляді - виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, розрахунок яких ведеться згідно кількості зареєстрованих у житлі осіб, які не надаються, але нараховуються, про що можуть свідчити надані до суду рахунки по сплаті комунальних послуг та квитанції, стосовно заміни вікон, також просимо зауважити що надані докази передують часу надання позову до суду, в той час як надумані та вже вимушені дії відповідача, щодо надання квитанцій про сплату комунальних послух та інших витрат датуються 2015 роком та виключно за його особистим розрахунком, який має вибірковий характер. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Крім того, суд критично відноситься до наданої до суду відповідачем кореспонденції, щодо листування з організаціями про надання відповідних до комунальних послуг - так як відповідачу було відмовлено в розмежуванні рахунків по сплаті послуг на підставі не надання відповідних документів, з урахуванням того факту, що навіть не має заборгованостей по сплаті, витрати по яких несе відповідач самостійно. Суд звертає увагу на ті факти, що адресат-відповідач, отримав свою кореспонденцію за адресою спірної квартири але аналізуючи пояснення позивача та третьої особи суду стало відомо, що частина цієї кореспонденції була отримана відповідачем від свого батька (позивача) та його дружини (третьої особи) шляхом «з рук в руки». Судом встановлено, що з 14.11.2009 р. [PERSON] зареєстрував шлюб з гр. [PERSON], та фактично мешкає разом із нею, з вказаного періоду по теперішній час за адресою: [ADDRESS] тобто він пов'язаний спільним побутом вже зі своєю власною сімєю та несе витрати по утриманню іншого житла, а саме там де мешкає його теперішня сімя. Відповідно до відомостей, які містяться у справі, то за [PERSON], дружиною [PERSON] 27.01.2010 року зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS], тобто до посилань відповідача щодо відсутності жилої площі де він мешкав, слід відноситися критично. (Том 1 а. с. 101). Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Положення ч. 2 ст. 64 ЖК України зазначає, що до членів сім'ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Права члена сім'ї має також і особа, яка перестала бути членом сім'ї наймача, але, лише в тому випадку, якщо продовжує проживати в займаному ним житловому приміщенні, чого не можна сказати про відповідача. Відповідно до ч. 2 п. 13 Постанови ВСУ від 26.05.2001 року «Про Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ» Виходячи з положень Конституції (254к/96-ВР) про гарантування громадянам свободи пересування і вільного вибору місця проживання, сама по собі наявність чи відсутність прописки не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилася Щодо наданого відповідачем до суду акту за № 4115 від 27.10.2014 р. про його фактичне проживання разом з позивачем, то на думку суду він викликає сумнів, щодо його достовірності, а саме в кількості зазначених свідків, які так само за наданими до суду позивачем чотирма зазначеними актами, які передують 4115 та які було складено з проміжком часу в шість місяців, підписом, а згодом свідченнями, підтвердили протилежне. Крім того, за зверненням позивача до ПП ПЖФ «Гарант-Сервіс» було складено акт обстеження щодо встановлення факту фактичного проживання зареєстрованих осіб за № 5701 від 09.12.2014 р., яким встановлено що [PERSON] за адресою [ADDRESS], де значиться як зареєстрована особа, не мешкає з 2004 року, а проживає за адресою [ADDRESS], без реєстрації, про що також засвідчив свідок зі сторони позивача [PERSON] - представник ПП ПЖФ «Гарант-Сервіс». Щодо доводів відповідача [PERSON] стосовно його реєстрації від народження в оспорюваному приміщенні та внаслідок випливаючого права користування жилим приміщенням, з посиланням також на той факт, що він є сином основного наймача, то статтями 29, 310 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на місце проживання. Місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п. 26. Постанови ВСУ від 26.05.2001 р. «Про Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ» зазначено, що Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, даними у п.10 постанови від 12 квітня 1985 р. N 2, наймачу або члену його сім'ї, який був відсутнім без поважних причин понад зазначені у ст. 71 ЖК України строки, суд вправі відмовити з цих підстав у задоволенні позову про виселення, вселення, обмін, поділ жилого приміщення, незалежно від того, чи було пред'явлено зустрічний позов про визнання позивача таким, що втратив право на жиле приміщення. Щодо реєстрації, яка, з точки зору Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - це внесення даних про місце проживання особи до Єдиного демографічного реєстру. По суті, реєстрація місця проживання є юридичним підтвердженням фактичного проживання особи за певною адресою. При розгляді справ, пов'язаних з визнанням права користування житловим приміщенням, необхідно враховувати, що дані, які свідчать про наявність чи відсутність прописки (реєстрації), є лише одним із доказів того, чи відбулося між наймачем житлового приміщення і членами його сім'ї угоду про вселення особи в займане ними житлове приміщення і на яких умовах. Разом з тим, обставиною, яка перериває шестимісячний строк, не може вважатися епізодичні появи особи не з метою постійного проживання а з метою лише утримання за собою житло. Допитані за клопотанням позивача в ході судового засідання свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], підтвердили всі перераховані раніше доводи позивача, в тому числі про відсутність відповідача за місцем реєстрації більше встановлених законодавством строки - шість місяців; про фактичне перебування відповідача за іншою адресою, де він пов'язаний спільно побутом зі своєю власною сім'єю; перебування [PERSON] за місцем реєстрації понад 25 років та сумісного проживання разом з позивачем у шлюбних відносинах. Суд критично відноситься до пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], допитаними за клопотанням відповідача, так як їх пояснення носять упереджений характер, з причини того, що мають неприязні стосунки з позивачем і не знайшли свого підтвердження в підписаному ними акті. Згідно постанови Димитровського МВ ГУМВС України в Донецькій області про закриття кримінального провадження від 15.04.2015 р. встановлено, що 05.03.2015 р. до чергової частини Димитровського МВ надійшло повідомлення від [PERSON], про те, що його син [PERSON] самовільно спиляв замок на вхідних дверях квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], де мешкає [PERSON] Досудовим розслідуванням було встановлено, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] мешкає та зареєстрований з 1982 р. У зв'язку з отриманою травмою на виробництві 25.11.1981 р. на ім'я [PERSON] було видано Димитровським міським комітетом ордер від 15.03.1982 р. на право заняття трьох кімнатної квартири. За вказаною адресою також зареєстровані: [PERSON], 1956 р. н., яка є дружиною заявника та його син - [PERSON], 1984 р. н. Матеріалами перевірки було встановлено, що [PERSON] з 2009 р. зареєстрував шлюб з громадянкою [PERSON] та фактично мешкає разом з нею, з вказаного періоду по час проведення перевірки за адресою: [ADDRESS], яка розташована на першому поверсі вказаного будинку, а саме в одному під'їзді з квартирою заявника [PERSON], яка розташована на другому поверсі. Даний факт підтверджується копіями актів ПП ПЖФ «Гарант-Сервіс» за №№ 1356 від 23.04.2014 р. та № 4719 від 02.10.2014 р., 5701 від 09.12.2014 р. та допитами заявника й свідченнями свідків. Копіями актів про обстеження квартири. Під час огляду місця події - квартири 81, де мешкає заявник, було встановлено: [PERSON] вказав на одну із кімнат. Зазначивши, що саме вона є місцем його постійного проживання. Однак, як було встановлено під час огляду, в кімнаті знаходиться диван та декілька речей одягу - брюки, джинси, светр, футболка, рушник, DVD-плеєр та музичні колонки. Як пояснив сам присутній [PERSON] - це всі зазначені особисті речі, інших речей одягу та особистого використання немає. Під час огляду ванної кімнати. Особистих речей [PERSON] не встановлено. Таким чином, об'єктивно встановленими даними підтверджується факт довготривалого не проживання за місцем реєстрації громадянина [PERSON], за адресою [ADDRESS], однак неприязні стосунки з батьком [PERSON], наявність реєстрації [PERSON] за вказаною адресою та відсутність рішення суду за спором виключає наявність кримінального правопорушення з боку [PERSON] та підтверджує цивільно-правові відносини, які не є компетенцією правоохоронних органів. З урахуванням викладеного, на підставі ст. 110, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015050490000292 від 06.03.2015 р. передбачена за ст. 356 КК України закрито, у зв'язку встановленням відсутності в складу кримінального правопорушення. Вказану постанову не оскаржено та не скасовано у передбаченому чинним законодавством порядку. (Том 2 а. с. 58-59). Відповідно до Пленуму Верховного Суду України, даними у п.11 постанови від 12 квітня 1985 р. N 2 значиться, що відповідно до ст. 107 ЖК ( 5464-10 ) наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Аналізуючи викладене суд дійшов висновку, що будь-яких даних підтверджуючих фактичне проживання [PERSON], в квартирі [ADDRESS] - лише як перепискою з відповідними органами, наявність особистих речей відповідача у вказаній квартирі, до подачі позову - не здобуто. Будь-яких відомостей про перешкоду проживання за місцем реєстрації [PERSON] - не здобуто. Таким чином з урахуванням викладеного суд вважає, що позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. На підставі викладеного й у відповідності із ст.ст. 64, 65,106 Житлового кодексу України, ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Пленум Верховного Суду України №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» та

Outcome: approved