Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

[PERSON] (інтереси якого представляє [PERSON]) звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про захист прав споживачів. Позов мотивований тим, що позивач [PERSON] 13 липня 2018 року завітав у інтернет-магазин [INFO], що, відповідно до рекзвізитів оплати товару належить Фізичній особі-підприємцю "[PERSON]" та мав намір придбати товар - чоловічий годинник. Однак, на жаль, не зміг цього зробити, оскільки вся інформація на веб-ресурсі відповідача оформлена іноземною мовою. Він прийняв рішення оформити запит про надання інформації, який 13 липня 2018 року скеровував відповідачу, однак, відповідач не надала інформації на запит позивача, а лише вказала на необхідність звуження переліку запитуваних товарів, тим самим, на думку позивача, відмовилась надати інформацію щодо запитуваної продукції, яку вона пропонує до реалізації в своєму інтернет-магазині. Підтвердженням отримання запиту є повідомлення про вручення поштового відправлення. Зважаючи на ненадання інформації на запит, позивач повторно, 22 серпня 2018 року, звернувся до відповідача із запитом, на якому зробив відмітку про повторність, але відповідач проігнорувала запит та не надала інформації про товар, який позивача, як споживача, цікавить. Підтвердженням отримання запиту позивача є повідомлення про вручення поштового відправлення. Позивач вважає, що своїми діями відповідачка порушила норми п. 4 ст. 4, ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме право позивача на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). На веб-сторінці інтернет-магазину міститься інформація про характеристики товару, його ціна, зовнішній вигляд, тощо, що дає можливість кваліфікувати зазначений інтернет-магазин, як електронний каталог. У той же час, веб-сайт, де розміщений згаданий каталог є програмним засобом, за допомогою якого невизначене коло покупців має змогу здійснити замовлення товару. Отже, інтернет-магазин, відповідно до статті 699 ЦК України, є публічною пропозицією укласти договір. Відповідно до статті 700 ЦК України продавець зобов'язаний надати покупцеві необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу. Інформація має відповідати вимогам закону та правилам роздрібної торгівлі щодо її змісту і способів надання. Оскільки інформація на вказаному інформаційному порталі розміщена на іноземній мові, то позивач не зміг задоволити свої споживчі потреби, тому що не мав можливості отримати інформацію про продукцію на державній мові, яку він розуміє, а тому, вважає, що відповідачем грубо порушені охоронювані державою права та інтереси позивача як споживача. Ухвалою судді Трускавецького міського суду Львівської області від 13 грудня 2018 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до правил ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Частина 2 даної статті вказує, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін. Згідно зі ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Відповідач надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що вона отримала позовну заяву про захист прав споживачів, в абзаці першому якої стверджується, що вона власник Інтернет-магазину [INFO] й підставою вважати, її фізичну особу - підприємця «[PERSON]», - власницею Інтернет- магазину став скріншот картонки Приватбанку від 06 грудня 2018 року на суму 523 грн. Згідно інформації, розміщеної в єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних - осіб підприємців вона займається наступними видами діяльності: Код КВЕД 46.44 Оптова торгівля фарфором, скляним посудом і засобами для чищення; Код КВЕД 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); Код КВЕД 47.59 Роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах; Код КВЕД 47.77 Роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами в спеціалізованих магазинах; Код КВЕД 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; Код КВЕД 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; Код КВЕД 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; Код КВЕД 73.12 Посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації Про КВЕДи її діяльності на час подання цієї позовної заяви знав позивач і представник позивача, оскільки в текстовому посиланні її інформаційних даних поданий номер телефону з ЄДР. Вона ніколи не була власником вказаного Інтернет - ресурсу, тому вважає, що позовна заява подана до неналежного відповідача, відповіді на запити позивачів від 13.07.2018р. та 22.08.2018р. були надані кол-центром Інтернет-магазину [INFO]. На думку відповідачки, позивач та його представник не встановили належного відповідача, тобто не встановили власника Інтернет-магазину [INFO] та не дотримали по відношенню до неї досудової процедури вирішення спору по суті, тому просить відмовити в задоволенні позову. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень статті 274 ЦПК України справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач 13 липня 2018 року звернувся у інтернет-магазин [INFO] та мав намір придбати чоловічий годинник, але вся інформація на веб-ресурсі відповідача була оформлена іноземною, російською мовою. Позивачем 13 липня 2018 року скеровано відповідачу запит на надання інформації, який було отримано особисто відповідачкою [PERSON] 19.07.2018 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідачка не надала інформації на запит позивача, а лише вказала на необхідність звуження переліку запитуваних товарів, що підтверджується копією листа про розгляд запиту на інформації від 25.07.2018 року, зазначивши при цьому що відповідь надана кол-центром Інтернет-магазину [INFO]. 22 серпня 2018 року позивачем повторно скеровано відповідачці запит на надання інформації, який було отримано особисто [PERSON] 30.08.2018 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, однак відповідачка не надала інформації про товар, який позивача, як споживача, цікавив. Посилання відповідачки [PERSON] у відзиві на позовну заяву про те, що вона ніколи не була власником вказаного Інтернет - ресурсу [INFO] судом не приймається до уваги, тому що відповідачка надала відповідь 25.08.2018 року позивачу від імені кол-центра Інтернет-магазину [INFO], хоча запити на інформацію отримані нею особисто, а не кол-центром Інтернет-магазину [INFO]. Крім цього, коли позивач виявив намір придбати чоловічий годинник в Інтернет-магазині [INFO], то отримав повідомлення в якому було зазначено номер банківської картки в банку Приватбанк та прізвище власника [PERSON], а тому суд приходить до переконання, що дане твердження відповідачки [PERSON] у повній мірі не відповідає дійсності. Також аналізуючи отримані запити відповідачкою від 13.07.2018 року та 22.08.2018 року від позивача, суд прийшов також до висновку про фактичну відмову відповідачкою надати інформацію щодо запитуваної продукції, яку остання пропонує до реалізації через інтернет-магазин. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України вказує, що державною мовою в Україні є українська мова. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 року, передбачає що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. Протокол № 12 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою. Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про засади державної мовної політики», державна мовна політика України базується на визнанні і всебічному розвитку української мови як державної і гарантуванні вільного розвитку регіональних мов або мов меншин, інших мов, а також права мовного самовизначення і мовних уподобань кожної людини. Крім того, ч.2 та ч.3 ст. 8 Закону України «Про засади державної мовної політики» передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої мовні права і свободи від порушень і протиправних посягань. Кожному гарантується право на захист у відповідних державних органах і суді своїх мовних прав і законних інтересів, мовних прав і законних інтересів своїх дітей, на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади і органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, юридичних і фізичних осіб, якими порушуються мовні права і свободи людини і громадянина. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про засади державної мовної політики», в економічній і соціальній діяльності об'єднань громадян, приватних підприємств, установ та організацій, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності та фізичних осіб вільно використовуються державна мова, регіональні мови або мови меншин, інші мови. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація споживачеві повинна надаватися згідно із законодавством про мови. Відповідно до ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів» за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно- правовими актами. Згідно зі ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець, виготівник, виконавець зобов'язані своєчасно надавати споживачеві необхідну достовірну інформацію про товар (роботи, послуги) у доступній наочній формі, яка б забезпечувала можливість компетентного вибору. Надання інформації у технічній документації, на етикетці, тощо іноземною мовою без перекладу в зазначеному вище обсязі слід розцінювати як відсутність необхідної інформації. Згідно із п. 1.4 Правил продажу товарів на замовлення та поза торговельними або офісними приміщеннями, затверджених Наказом Міністерства економіки України від 19.04.2007 року № 103, суб'єкт господарювання зобов'язаний забезпечити споживачів необхідною, достовірною, своєчасною та доступною інформацією про перелік послуг, що надаються, тарифи на них, час приймання і видачі замовлень, асортимент і ціни на товари, що пропонуються до продажу, години доставки замовлень, споживчі властивості товарів, строки їх придатності до споживання або гарантійні строки та строк служби. Згідно із п. 16 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених Наказом Міністерства економіки України від 19.04.2007 року № 104, здійснюючи продаж непродовольчих товарів вітчизняного та іноземного виробництва, працівники суб'єкта господарювання зобов'язані надати споживачам необхідну, достовірну та своєчасну інформацію про товари в супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також маркуванням чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів товарів. Інформація споживачеві повинна надаватися згідно із законодавством про мови. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», у справах за позовами про захист прав споживачів, порушених внаслідок недостовірної або неповної інформації про товар (роботу, послугу) чи недобросовісної його реклами, суд має виходити з припущення, що споживач не має спеціальних знань про властивості та характеристики товарів (робіт, послуг). Рішенням Конституційного Суду України від 14.12.99 №10-рп (справа про застосування української мови) надано тлумачення положенню частини першої статті 10 Конституції України, відповідно до якого українська мова як державна є обов'язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом. Отже, у всіх сферах суспільного життя в Україні українська мова використовується як державна мова. Враховуючи те, що на веб-сторінці інтернет-магазину міститься інформація про характеристики товару, його ціна, зовнішній вигляд, тощо, що дає можливість кваліфікувати зазначений інтернет-магазин, як електронний каталог, та що веб-сайт, де розміщений згаданий каталог є програмним засобом, за допомогою якого невизначене коло покупців має змогу здійснити замовлення товару, суд прийшов до висновку, що інтернет-магазин, відповідно до статті 699 ЦК України, є публічною пропозицією укласти договір. Відповідно до статті 700 ЦК України продавець зобов'язаний надати покупцеві необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу. Інформація має відповідати вимогам закону та правилам роздрібної торгівлі щодо її змісту і способів надання. Проаналізувавши вищенаведені обставини, слід дійти висновку, що своїми діями відповідачка порушила норми п. 4 ст. 4, ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме право позивача на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Суд вважає, що надання інформації про товари виключно російською мовою і ненадання цієї інформації державною мовою безумовно свідчить про порушення законних прав споживачів.

Outcome: approved