Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, що відкрилася після смерті її чоловіка, [PERSON], який помер [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на підставі рішення зборів виконкому Дарницької ради від 18 серпня 1970 року № 549 [PERSON] був виданий Виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих ордер №В134243 від 02.01.1970р. у складі 2-х чоловік на право зайняття зазначеної квартири. Позивач [PERSON] у шестимісячний строк звернулась до приватного нотаріуса Сташкової А.Г. з заявою про прийняття спадщини, проте, нотаріусом було відмовлено в наданні відповідного свідоцтва, оскільки у позивачки відсутнє Свідоцтво про право власності на житло. У зв'язку з викладеним позивач просить задовольнити позовні вимоги та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача Київська міська рада в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд прийняти рішення на підставі поданих стороною доказів, згідно чинного законодавства України. Представник відповідача ОСББ «Харчовик» в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі повідомлених учасників справи. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому зсіданні встановлено, що позивач у справі - [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.04.1968 року, відповідно до Свідоцтва серія [NUMBER]. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 03.01.2017р., виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, а саме на квартиру [ADDRESS], яка була у його власності, так як він був членом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харчовик», всі пайові внески в повному обсязі сплатив та отримав Ордер № В134243 на 2-х чоловік, за адресою по [ADDRESS], виданий Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів, що підтверджується довідкою №299 від 16.03.1970р. Рішенням Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 06.12.1991р. № 916 «Про найменування і перейменування вулиць міста Києва» проміжок вулиці від вул. Братиславської до вул. Жукова був перейменований на «проспект Лісовий». Також, згідно довідки ОСББ «Харчовик» № 5 від 03.08.2017р., виданий [PERSON], підтверджується те, що [ADDRESS], зазначений в ордері на житлове приміщення, наразі є будинком по [ADDRESS]. Згідно довідки ОСББ «Харчовик» від 08.06.2017 р. № 41 підтверджується, що позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], а її чоловік [PERSON] по день смерті був також зареєстрований по даній адресі, 03.05.2017р. знятий з реєстраційного обліку як померлий. Як вбачається з паспорту позивача (ст. 11), [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. З постанови приватного нотаріуса Сташкової А.Г. від 01.08.2017 року вбачається, що 17.05.2014 року до неї звернувся представник [PERSON] з завою про прийняття нею спадщини. Однак, [PERSON] було відмовлено у видачі права на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючого документу на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як встановлено судом, спірна квартира за адресою: [ADDRESS] була придбана позивачкою та її чоловіком у період шлюбу, шляхом вступу до ОСББ "Харчовик" та внесення пайових внесків, а тому є спільним майном подружжя. Разом з цим, відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємецьза заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою або із застереженням. Спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття незалежно від часу прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспоряється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власностію. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. На підставі вищевикладеного, зважаючи на те, що 1/2 частину квартири суд визнає за позивачкою право власності як на частку у спільному майні подружжя і на іншу 1/2 частину права власності у порядку спадкування за законом, тому вимоги [PERSON] є обгрунтованими та підлягають задоволенню, у зв'язку з цим необхідно визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved