Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Адвокат Кирилюк Т.А. звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовною заявою в інтересах позивача [PERSON] до відповідача Акціонерного товариства «Альфа Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, де треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К.О. Вказувала, що 03 квітня 2018 року [PERSON] звернулась до відповідача Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» з офертою на укладення Угоди про надання кредиту № 501016345. В цей же день АТ «АЛЬФА-БАНК» прийняло її пропозицію щодо укладання Угоди про надання кредиту, підписавши Акцепт пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501016345 від 03 квітня 2018 року. Відповідно до умов цієї Угоди банком [PERSON] було надано кредит в сумі 24320 гривень під 17,99 % річних строком на 36 місяців до 03 квітня 2021 року. Суму кредитних коштів 20000 грн. було переказано на відкритий позивачці банком рахунок № [NUMBER] , які вона отримала, а решта коштів - 4320 грн. було безготівково спрямовано банком на оплату страхового платежу згідно комплексного договору добровільного страхування ризиків Позичальника в ПрАТ «Альфа Страхування». Таким чином, 03 квітня 2018 року було укладено Угоду про надання кредиту, яка набула чинності з моменту підписання відповідачем Акцепту та надання кредиту, яку позивачка [PERSON] довгий час добросовісно виконувала. Однак, в кінці 2019 року у зв`язку з настанням у позивачки складних життєвих обставин, внаслідок чого вона потрапила у надзвичайно скрутне матеріальне становище, нею було порушено зобов`язання за кредитною угодою щодо погашення кредиту, сплати відсотків та комісії, про що вона повідомляла АТ «АЛЬФА-БАНК», ставлячи до відома про ці обставини. Так, 05 грудня 2019 року [PERSON] надіслала АТ «АЛЬФА-БАНК» лист із проханням щодо проведення реструктуризації її боргу. 23 грудня 2019 року позивачка отримала відповідь від АТ «АЛЬФА-БАНК» за №119999-23.1-6/6 від 19 грудня 2019 року, в якій їй було повідомлено про те, що для з`ясування питання щодо можливості проведення реструктуризації заборгованості на умовах Банку їй необхідно звернутись до найближчого відділення АТ «АЛЬФА-БАНК» для оформлення заяви, в якій необхідно вказати причини неможливості оплати за Договором, заповнити анкету та надати документи, які підтверджують зазначені обставини. Однак, на її звернення у відділення АТ «АЛЬФА-БАНК» в м. Чернівці їй було відмовлено в оформленні заяви щодо реструктуризації заборгованості з невідомих їй причин. В подальшому відповідач АТ «АЛЬФА-БАНК» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. для вчинення виконавчого напису, якою був вчинений виконавчий напис №10036 від 13 березня 2020 року, за яким з позивачки [PERSON] на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором № 501016345 від 03 квітня 2018 року за період з 05 вересня по 05 грудня 2019 року в сумі 15430,71 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2186,15 грн.; прострочена заборгованість за комісією та процентами - 3074,59 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 10169,97 грн., а також 650 грн. за вчинення виконавчого напису, а всього в загальній сумі 16080,71 гривень. Приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К.О. постановою від 28 квітня 2020 року відкрито виконавче провадження №61934159. Вважає, що виконавчий напис №10036 від 13 березня 2020 року виданий з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, так як сума заборгованості не була безспірною, у зв`язку з чим є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Сума боргу [PERSON] була набагато меншою, ніж зазначено у виконавчому написі та не могла становити 15 430, 71 грн. При цьому, якби [PERSON] знала, що AT «АЛЬФА-БАНК» звернувся до нотаріуса за вчиненням такої нотаріальної дії, вона заперечила б дану суму та надала стягувачу відповідні докази. Так, у виконавчому написі від 13.03.2020р. вказано, що стягнення заборгованості проводиться за період з 05 вересня по 05 грудня 2019 року. При цьому станом на 05 грудня 2019 року, так само як і на день вчинення напису, борг [PERSON] перед банком був набагато меншим, про що зазначав навіть сам Відповідач у своїх листах до Позивача. Крім того, [PERSON] укладався, як вказано у оферті від 03.04.2020р., комплексний договір добровільного страхування ризиків Позичальника №006.501016345 від 04.04.2018р. і фактично страховий випадок настав, а отже, частину тієї суми, на яку видано виконавчий напис нотаріуса, має покрити ПрАТ «Альфа Страхування» відповідно до умов договору. Окрім того, була порушена і сама процедура видачі виконавчого напису, оскільки відповідач не міг надати приватному нотаріусу Харі Н.С. належні документи, які підтверджують наявність безспірної грошової вимоги. З огляду на вищезазначене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача. Вважає, що нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису не дотримався вимог ст.87 ЗУ «Про нотаріат» та п.2 постанови КМУ №1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Враховуючи вищенаведене, а також те, що сума боргу не є безспірною і заперечується [PERSON] , просила, виконавчий напис нотаріуса, виданий 13 березня 2020 року зареєстрований в реєстрі за №10036, визнати таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору 840,80 грн. та витрати на правову допомогу в підтвердженому розмірі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу надано строк п`ятнадцять днів для подання відзиву на позовну заяву (а.с.28). Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04.12.2020 року витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни: належним чином завірені копії документів, які стали підставою для видачі (вчинення) виконавчого напису №10036 від 13 березня 2020 року (а.с.64). Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.12.2020 року витребувано у ПАТ «Страхова компанія Альфа Страхування»: належним чином засвідчені копії комплексного договору добровільного страхування ризиків Позичальника №006.501016345.111 від 03 квітня 2018 року з додатками, який було укладено між ПАТ «Альфа Страхування» та [PERSON] . Закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 25 лютого 2021 року відповідачем АТ «Альфа банк» спрямовано до суду письмові пояснення по справі та клопотання про розгляд справи у відсутності особи. Вважає, що посилання позивача на спірність суми заборгованості є безпідставним, оскільки строкова сума сума заборгованості збільшувалась за рахунок договірного списання на погашення простроченої суми заборгованості, що призводило до збільшення загальної заборгованості по кредиту. Крім цього, жодний нормативний акт не зобов`язує виконавця повідомляти боржника про вчинення виконавчого напису, а посилання на узагальнення ВССУ від 07.02.2014 року є безпідставним. Приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Такі висновки викладені і в постанові ВС №310/9293/15 від 23.01.2018 р. Крім цього, представник відповідача Матвійчук М.З. вважає, що немає підставі для задоволення заяви про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, у випадку задоволення позову. Так, порядок обчислення та сплати гонорару визначається саме в договорі про надання правової допомоги, а не в інших документах таких як акт, розрахунок, тощо. Крім цього, на підтвердження факту розрахунку із само зайнятою особою яка здійснює незалежну професійну діяльність, сторона повинна надати суду договір про надання правової (правничої) допомоги який містить умови про вартість послуг, їх розмір і порядок розрахунків та розрахунковий документ який відповідає вимогам ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», зокрема документа що свідчить про оплату гонорару та інших витрат (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку ао інший банківський документ, касові чеки, тощо). Однак у спарві відсутні будь які з наведених доказів, щодо вартості послуг, порядку і розміру нарахувань за такі послуги. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Розгляд справи просив проводити у відсутність представника відповідача АТ «Альфа банку». Представник позивача Кирилюк Т.А. в судового засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним в позові. Просила позов задовольнити повністю. До початку судових дебатів повідомила суд, що у випадку задоволення позову нею впродовж 5-ти днів буде подано до суду документи про понесені позивачем судові витрати для ухвалення додаткового судового рішення з питань стягнення із відповідача судових витрат по справі №727/8507/20, про що надала письмове клопотання. Представник відповідача АТ «Альфа банк» в судове засідання не з`явився, в поданих письмових поясненнях просив розглядати справу у їх відсутність. В задоволенні позову просив відмовити. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна в судове засідання не з`явилась, до початку судового засідання спрямувала клопотання з проханням розглядати справу у її відсутність та постановити рішення згідно чинного законодавства. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про поважність причин неявки суд не повідомив. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Судом встановлено, що 03 квітня 2018 року похивач [PERSON] звернулась до відповідача Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» з офертою на укладення Угоди про надання кредиту № 501016345. В цей же день АТ «АЛЬФА-БАНК» прийняло її пропозицію щодо укладання Угоди про надання кредиту, підписавши Акцепт пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501016345 від 03 квітня 2018 року. Відповідно до умов цієї Угоди банком було надано [PERSON] кредит в сумі 24320 гривень під 17,99 % річних строком на 36 місяців до 03 квітня 2021 року. Суму кредитних коштів 20000 грн. було переказано на відкритий позивачці банком рахунок № [NUMBER] , які вона отримала, а решта коштів - 4320 грн. було безготівково спрямовано банком на оплату страхового платежу згідно комплексного договору добровільного страхування ризиків Позичальника в ПрАТ «Альфа Страхування» (а.с.8, 9, 116-117). 13 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис №10036 про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь АТ «Альфа банк» загальної суми в розмірі 16080,71 грн. (а.с.85). 28 квітня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К.О. на підставі зазначеного виконавчого напису №10036 від 13.03.2020 року та заяви про примусове виконання рішення вікрито виконавче провадження №61934159 про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь АТ «Альфа банк» загальної суми в розмірі 16080,71 грн. (а.с.15). Відповідно до ч.4 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтями 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік) встановлено, що нотаріуси вчиняють виконавчі написи щодо стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, а саме : нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказом Міністерства Юстиції України 22.02.2012 за №296/5 (далі - Порядок) визначено порядок вчинення виконавчих написів. Так пунктом 1 глави 16 розділу ІІ, підпунктами 2.1, 2.2, 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Пунктом 3 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено умови вчинення виконавчого напису. Так вказаним пунктом передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. У разі вчинення виконавчого напису за договором іпотеки нотаріус перевіряє за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманою шляхом безпосереднього доступу до цього реєстру, наявність чи відсутність заставної, наявність чи відсутність інших іпотекодержателів. За наявності заставної вчинення виконавчого напису може бути здійснено лише на підставі заяви (вимоги) власника заставної. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція Великої Палати ВС відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій постанові від 27.03.2019 року у справі №137/1666/16-ц із подібних правовідносин. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в заяві ПАТ КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору, укладеного між позивачем та АТ «Альфа-Банк». Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки, позивач при зверненні до суду з позовними вимогами сплатив судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп., приймаючи до уваги, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved