Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~В березні 2020 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 26 січня 2016 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського міськрайонного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 24. Від шлюбу у них дітей немає. З відповідачкою разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є сварки і суперечки між ними, не спілкуються три з половиною роки. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання також не з`явилася, від неї надійшла заява, з якої вбачається, що позовні вимоги вона визнає повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що з 26 січня 2016 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського міськрайонного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 24. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є сварки і суперечки між ними, не спілкуються три з половиною роки. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачка позов визнає, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 840,80 гривень згідно квитанції АТ КБ "Приватбанк" № 0.0.1631341707.1 від 26 лютого 2020 року, що становить 420 гривень 40 копійок. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved