Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 березня 2014 року шлюб між ними було розірвано. У відповідності до рішення Маневицького районного суду Волинської області від 6 грудня 2012 року, винесеного у справі № 0311/7410/2012, з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення ним повноліття. На даний час розмір аліментів, які позивач отримує щомісячно від відповідача, є меншим, ніж мінімальний розмір аліментів, що встановлений законом. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Коштів, які отримує позивач від відповідача згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 6 грудня 2012 року, недостатньо для забезпечення малолітньої дитини всім необхідним. Вважає, що [PERSON] має можливість та повинен сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини в більшому розмірі. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд збільшити розмір аліментів та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення ним повноліття, а також стягнути додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 400 гривень щомісячно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги зменшила, просила збільшити розмір аліментів та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 750 гривень щомісячно та до досягнення ним повноліття. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з?явилися, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, подали до суду заперечення на заявлені [PERSON] позовні вимоги, в якому просили розгляд справи проводити у їх відсутності, проти збільшення розміру аліментів не заперечують, однак вважають, що розмір аліментів має бути визначений судом у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач [PERSON] з 14.12.2015 року ніде не працює. Проти задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини заперечують, вважають їх безпідставними. Заслухавши думку позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності відповідача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що зменшені позовні вимоги є підставними і підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров?я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов?язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров?я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред?явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 17 листопада 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 березня 2014 року шлюб між ними було розірвано. У відповідності до рішення Маневицького районного суду Волинської області від 6 грудня 2012 року, винесеного у справі № 0311/7410/2012, з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення ним повноліття. На даний час розмір аліментів, які позивач отримує щомісячно від відповідача, є меншим, ніж мінімальний розмір аліментів, що встановлений законом. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України „Про державний бюджет на 2018 рік" розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років становить: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Позивач ніде не працює. Відповідач ніде не працює, має мінливий та нерегулярний дохід. Коштів, які отримує позивач від відповідача згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 6 грудня 2012 року, недостатньо для забезпечення малолітньої дитини всім необхідним. [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини в більшому розмірі. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.03.2014 року, рішення Маневицького районного суду Волинської області від 6.12.2012 року, виконавчого листа № 0311/7410/2012 від 20.12.2012 року, свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 3.04.2012 року, довідки Маневицької селищної ради Волинської області № 6438 від 2.10.2017 року, трудової книжки серії [NUMBER]. Згідно ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні позовних вимог суд бере до уваги, що відповідачем [PERSON] відповідно до ст. 81 ЦПК України не подано суду доказів про розмір своїх доходів щомісячно, а також про безпідставність заявлених позивачем вимог про збільшення розміру аліментів. Відповідач не заперечує щодо збільшення розміру аліментів та стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі. Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 6 грудня 2012 року на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини: [PERSON] з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення ним повноліття, до 750 гривень щомісячно та до досягнення ним повноліття, припинивши стягнення аліментів з [PERSON] згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 6 грудня 2012 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на рахунок УДКСУ у Манев.р-ні(Манев.р-н)22030001 (рахунок отримувача 31211206700287, код отримувача 37950857, код банку отримувача 803014, банк отримувача - ГУДКСУ у Волинській області, найменування суду - Маневицький районний суд Волинської області) 704 гривень 80 копійок судового збору.

Outcome: approved