Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

До суду з позовними вимогами звернувся [PERSON], який зазначив, що у зв'язку з заборгованістю державним виконавцем для забезпечення виконання рішення суду та на підставі ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» накладено арешт на все манно боржника, згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.02.2012 року, проте на даний час заборгованість за аліментами сплачена повністю, а тому підстави для накладення арешту відсутні, у зв'язку з чим позивач просить зняти арешт з усього нерухомого майна, що належить [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), який накладено відповідно до постанови державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Росоловської М.В. від 14.12.2012 року бланк серії 30511669, а також зняти заборону здійснювати відчуження усього нерухомого майна, що належить [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою [ADDRESS] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), який накладено відповідно до постанови державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Росоловської М.В. від 14.12.2012р. серії 30511669. Позивач до суду не з'явився, представник позивача звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність та про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду повідомлені не були. Представник першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції до суду не з'явився, перший Суворовський ВДВС ОМУЮ було повідомлено про час та місце розгляду справи, причини неявки суду повідомлені не були. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про можливість розглядати справу у відсутність сторін та їх представників, представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Як убачається з копії рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 22.11.2011р. та копії виконавчого листа від 11.12.2011р. по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, № 2-4340/11, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання останнього в сумі 300 грн. щомісячно, починаючи з 13.07.2011р. (а.с. 7, 8). Відповідно до копії постанови про арешт майна боржника старшого державного виконавця перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 14.02.2012р., з метою забезпечення виконання рішення суду було накладено арешт на все нерухоме майно боржника та заборонено здійснення його відчуження (а.с. 10). Згідно розрахунку по сплаті аліментів старшого державного виконавця першого Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції станом з 01.08.2013р., по 01.06.2014р., заборгованість у [PERSON] по сплаті аліментів відсутня (а.с. 23). Згідно ст.ст. 319 - 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.08.76 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» «за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване». Аналогічна позиція щодо належних відповідачів при розгляді позовів про зняття арешту ( боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт) викладена в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 N 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» - п. 16. Стаття 60 Закону України „Про виконавче провадження" передбачає підстави та випадки для зняття арешту з майна (Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу для зняття арешту). Та ч.5 ст. 60 Закону України „Про виконавче провадження" визначає, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. При викладених обставинах суд вважає, що позов [PERSON] про зняття арешту підлягає задоволенню.

Outcome: approved