Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], яка навчається у Ковельському медичному коледжі, в твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до припинення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Позовна заява обґрунтована тим, що 12 листопада 2008 року між позивачем та відповідачем розірвано шлюб, від якого вони мають повнолітню дочку [PERSON], яка навчається у Ковельському медичному коледжі. Згідно рішення Турійського районного суду Волинської області від 12 січня 2010 року відповідач сплачував аліменти на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття - [INFO]. Позивач стверджує, що вони з відповідачем проживають окремо, дочка продовжує навчання, і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, а домовленості з відповідачем щодо розміру та добровільної сплати аліментів між ними не досягнуто. В судове засіданні позивач [PERSON] не з'явилася, подавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, де вказує, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подавши суду заяву від 17 червня 2014 року про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що згідний сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] слідує, що сторони розірвали шлюб 12 листопада 2008 року (а. с. 3). Відповідно до паспорта громадянина України (а. с. 7) сторони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка навчається у Ковельському медичному коледжі на контрактних умовах. Дата закінчення навчання - 30 червня 2015 року (довідка від 06 червня 2014 року №215/01-07, а. с. 5). Главою 16 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. За змістом ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, і при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не працює, їй не вистачає коштів для належного забезпечення дітей усім необхідним, оскільки навчання дочки потребує значних матеріальних витрат, зокрема, на проїзд до місця навчання, харчування, купівлю підручників та навчальних приладь. Відповідач [PERSON] не має постійного доходу, проте з огляду на його вік та повну працездатність останній спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі, який просила позивач -300 грн. Крім того, відповідач у заяві від 17 червня 2014 року позов визнав, що в силу ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Враховуючи, що позивач [PERSON] при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог зазначеного Закону, п. 3 ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 243.60 грн. судового збору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 182, 199, 200 СК України та

Outcome: approved