Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до Дніпровської міської ради, третя особа: Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини, проживання спадкоємця разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилається на те, що її [PERSON] , [INFO] батьками були [PERSON] та [PERSON] . 16.10.1982 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка. 16.06.1969 року її батьки розірвали шлюб. 16.06.1969 року мати позивача зареєструвала шлюб з [PERSON] та взяла його прізвище « [PERSON] ». Після реєстрації шлюбу, [PERSON] замінив позивачу батька та разом з матір`ю займався її вихованням. Весь час вони жили однією родиною піклувалися та підтримували один одного. За життя матір та вітчим придбали квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 22.03.1997 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Продан О. Г., реєстровий номер 2261. Вищевказаний договір купівлі-продажу було зареєстровано у КП «ДМБТІ» ДОР 08.07.1997 року за реєстровим номером 124 п-128. До придбання вищевказаної квартири, батьки мешкали за адресою: [ADDRESS] . Позивач зі своєю сім`єю мешкала за адресою: [ADDRESS] . Оскільки квартира № [ADDRESS] в будинку позивача продавалася, про що позивач повідомила батькам, то батьки вирішили її придбати, щоб бути ближче до неї. Так всі стали мешкати в одному будинку. 22.03.1997 року [PERSON] та [PERSON] (кожен окремо) склали заповіти на ім`я позивача. [INFO] померла [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді частини квартири [ADDRESS] . В установлений законом шестимісячний строк, після смерті своєї матері [PERSON] , її чоловік [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки, постійно мешкаючи в квартирі [ADDRESS] , та будучи в ній зареєстрований, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а такі дії свідчили про прийняття ним спадщини. Позивач також не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Останній рік свого життя мати стала хворіти. Починаючи з серпня 2003 року по день її смерті ( [INFO] ) позивач мешкала разом з матір`ю та надавала їй необхідну допомогу. Після смерті матері, стан здоров`я [PERSON] суттєво погіршився, а починаючи з 2006 року йому стало зовсім погано. Хоча вони і мешкали в одному будинку, але вона була змушена його доглядати, оскільки він потребував стороннього нагляду. Таким чином з серпня 2003 року вона разом зі своїм чоловіком стали фактично мешкати в квартирі [ADDRESS] . Останні шість років свого життя [PERSON] був паралізований, у зв`язку з чим його життєзабезпечення повністю залежало від позивача. [INFO] [PERSON] помер. 03.03.2017 року позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори, проте отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.03.2017 року у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутній факт прийняття спадщини. Оскільки починаючи з серпня 2003 року позивач мешкала разом зі спадкодавцем [PERSON] по день його смерті - [INFO] є єдиним, спадкоємець після смерті [PERSON] , так як постійно проживала зі спадкодавцем на день його смерті за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим, прийняла спадщину після його смерті та успадкувала вищезазначену квартиру. Просила суд: встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; встановити факт постійного проживання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини - [INFO] ; визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), яка мешкає за адресою: [ADDRESS] право власності в цілому на квартиру [ADDRESS] , яка складається з 1-коридору, 2,3 - житлові кімнати, пл. 27,4 кв. м, приведена житлова площа 45,8 кв.м 4-кухні, 5- туалету, 6-ванна, 7- кладова в порядку спадкування за законом котра належала [PERSON] , померлому [INFO] , який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , але не оформив своїх спадкових справ. Ухвалою судді від 12 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2019 року витребувано з Шостої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №129/2017 заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 27 травня 2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача Дніпровської міської ради у судове засідання, яке відбувалося 11.07.2019 року з`явився, заперечував проти задоволення позовних вимог, просив в позові відмовити. Також 25.03.2019 року суду надано відзив на позовну заяву в якій заперечують в повному обсязі проти задоволення позовних вимог [PERSON] вважають їх необґрунтованими та просили суд в задоволені позовних вимог відмовити. Представник третьої особи Шостої дніпровської державної нотаріальної контори відповідно до листа просив суд розглядати справу без його участі та не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є: мати [PERSON] та батько [PERSON] , шлюб між якими розірвано 16.06.1969 року, про що свідчить свідоцтво про припинення одруження №6749. 16.06.1969 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до Договору купівлі-продажу від 22 березня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Продан Оленою Григорівною, зареєстрованого в реєстрі за №2261 [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] . Право власності зареєстровано в КБ «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №124п за реєстровим №128. Згідно з заповітом Серія [NUMBER] від 22 березня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Продан Оленою Григорівною, зареєстрованого в реєстрі за №2261, [PERSON] на випадок своєї смерті заповідав належну йому квартиру [ADDRESS] [PERSON] . Відповідно до заповіту Серія [NUMBER] 22 березня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Продан Оленою Григорівною, зареєстрованого в реєстрі за №2262, [PERSON] на випадок своєї смерті заповідав належну йому квартиру [ADDRESS] [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина, на належну їй Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після її смерті були її донька [PERSON] та чоловік [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та мешкали в квартирі [ADDRESS] з 01.04.1997 року, що підтверджується довідкою КПЖРЕП Індустріального району управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради №1608 від 21.03.2017 року. В установлений законом шестимісячний строк, після смерті [PERSON] ні [PERSON] ні [PERSON] з заявою про прийняття спадщини не звертались. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Згідно зі ст.529 ЦК України ( в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК (в редакції 1963 року) України визнається що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] постійно мешкаючи в квартирі [ADDRESS] , та будучи в ній зареєстрований, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON] . Виходячи із вищевикладеного, позовні вимоги позивача в частині встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , виготовленого ДМБТІ 20.03.1997 року,явартира складається з: 1- коридору, 2,3- житлові кімнати, 4-кухні, 5- туалету, 6- ванна, 7- кладова, житлової площі 27,4 кв.м., загальної 45,8 кв.м. Відповідно до спадкової справи №129/2017, заведеної Шостою дніпровською державною нотаріальною контрою до майна померлого [INFO] [PERSON] з заявою про прийняття спадщини 03 березня 2017 року звернулася [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Черненко І.М. від 03 березня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 22.03.1997 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Продан О.Г. за р.№2262, на квартиру [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутній факт прийняття спадщини. Згідно з ч. ч. 3, 5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Згідно з ч. 1,2 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Щодо заявлених вимог позивача про встановлення факту постійного проживання [PERSON] з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини -30.01.2014 року. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ якої «Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини». В свою чергу статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження Згідно зі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийнятті. За змістом ст. 1264 ЦК України, особи, які відносяться до четвертої черги спадкоємців за законом, повинні відповідати таким двом вимогам: вважатися членом сім`ї спадкодавця; проживати зі спадкодавцем однією сім`єю протягом п`яти років саме на день відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму ВСУ при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років дочасу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності ЦК України. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім`єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , з 16.06.1992 року по 16.05.2011 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , знята з реєстрації 16.05.2011 року. Починаючи з серпня 2003 року та на момент смерті [PERSON] ( [INFO] ), доглядала за останнім і мешкала разом з ним за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В них був спільний побут та взаємні обов`язки. Також цей факт підтверджується актом від 20.03.2017 року, складеним мешканцями будинку, згідно якого [PERSON] «є падчерицею [PERSON] і проживала з ним однією сім`єю з серпня 2003 року по день его смерті -30.01.2014 р. [PERSON] був паралізований, не пересувався. [PERSON] здійснювала за ним постійний догляд...». [PERSON] є єдиним, спадкоємцем після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживала зі спадкодавцем з серпня 2003 року по день його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Оскільки позивач позбавлена можливості отримати на цю квартиру (як на спадкове майно) свідоцтво про право на спадщину за законом через нотаріальну контору, а тому свої спадкові права вона може захистити лише в судовому порядку у відповідності зі ст. ст. 4,5 ЦПК України та ст. 16 ЦК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, законні та такі, що підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат по ст.141 ЦПК України, то відповідно до заяви позивача судові витрати покладаються по позивача.

Outcome: approved