Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

До суду 18.01.2019 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Одеська товарна біржа, за яким позивачка просила визнати дійсним договір №23713 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , на Одеській товарній біржі 15 січня 1999 року. В обґрунтування позову зазначила, що 15.01.1999 року позивачка [PERSON] та [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] на підставі довіреності №НА 0702564 від 20.08.1997 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В. за реєстровим номером 6593, уклали на Одеській товарній біржі Договір №23713 купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого позивачка придбала у [PERSON] , квартиру [ADDRESS] , що складається з двох кімнат загальною площею 62,10 кв.м, корисною площею 61,5 кв.м, житловою площею 30,4 кв.м. Зазначена квартира належала [PERSON] на підставі: 1/2 частина квартири - на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 03.05.1995 року, за №7-6246, зареєстрованого в ОМБТІ 08.10.1996 року за реєстровим №124, стор.180, в реєстр.кн.153; 1/2 частини квартири - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ААН №065822, засвідченого Першою Одеською державною нотаріальною конторою 18.12.1998 року за реєстровим №1-3155, зареєстрованого в ОМБТІ 22.12.1998 року за реєстровим №124 на стор.49, в реєстр.кн.267 пр. Позивачка посилається на те, що сторони договору купівлі-продажу домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується відповідним письмовим договором, і відбулося повне виконання договору, а саме, вона прийняла майно та сплатила за нього відповідачу належну за договором грошову суму. Зазначений договір був зареєстрований в ОМБТІ та РОН 18.01.1999 року та вчинено запис у реєстрову книгу під №267 пр. стор.49, реєстр №124, але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. У зв`язку з тим, що вищевказаний договір не був посвідчений нотаріусом, а вона не має можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, позивачка змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 28.01.2019 року провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 22.02.2019 року. . До суду 29.01.2019 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресу: [ADDRESS] , знятий з обліку 17.10.2015 року у зв`язку зі смертю, актовий запис №8358 від 09.08.2015 року. У судове засідання призначене на 22.02.2019 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 26.03.2019 року. Ухвалою суду від 26.03.2019 року за заявою представника [PERSON] витребувано: - з Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області копію актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрована та проживав у [ADDRESS] , та який помер [INFO] ; - з Київської Одеської державної нотаріальної контори у м.Одесі інформацію, чи заводилася спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , (актовий запис про смерть №8358) у разі заведення спадкової справи, надати суду належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] . Розгляд справи відкладено на 24.04.2019 року. У зв`язку з перебуванням судді на лікарняному розгляд справи призначений на 24.04.2019 року був відкладений на 30.05.2019 року. До суду 11.04.2019 року надійшов лист Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області вих. №4762151-16 від 05.04.2019 року, до якого долучено копію актового запису №8358 від 09.08.2015 року про смерть [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] , та який помер [INFO] (а.с.55-56). Також 15.04.2019 року до суду надійшов лист Київської державної нотаріальної контори вих.№2019/01-16, згідно якого повідомлено, що спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.57). При цьому, Київською державною нотаріальною конторою було надано відомості відносно особи [PERSON] , який помер [INFO] , датою ж смерті відповідача у справі є 08 серпня 2015 року (актовий запис №8358 від 09.08.2015 року), тому ухвалою суду від 30 травня 2019 року було витребувано із Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі інформацію, чи заводилася спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , (актовий запис про смерть №8358 від 09.08.2015 року) у разі заведення спадкової справи, надати суду належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] . Розгляд справи відкладено на 07 червня 2019 року. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання призначене на 07.06.2019 року, розгляд справи відкладено на 21.06.2019 року. До суду 30 травня 2019 року представник позивача - [PERSON] (по довіреності від 09.11.2018 року) заявив клопотання про заміну первісного відповідача належним, а саме: замінити відповідача [PERSON] , який помер, на належного відповідача - Одеську міську раду (код ЄДРПОУ 26597691, адреса: м.Одеса, пл.Думська, буд.1). Ухвалою суду від 21.06.2019 року змінено первісного відповідача [PERSON] належним відповідачем - Одеською міською радою. Розгляд справи відкладено на 18.07.2019 року. У судове засідання призначене на 18.07.2019 року [PERSON] не з`явилася, представник позивачки - [PERSON] надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутністю, без фіксації технічними засобами. Представник Одеської міської ради , третьої особи у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 24.07.2019 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню на підставі наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.317 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що 15.01.1999 року позивачка [PERSON] та [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] на підставі довіреності №НА 0702564 від 20.08.1997 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В. за реєстровим номером 6593, уклали на Одеській товарній біржі Договір №23713 купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого позивачка придбала у [PERSON] , квартиру [ADDRESS] , що складається з двох кімнат загальною площею 62,10 кв.м, корисною площею 61,5 кв.м, житловою площею 30,4 кв.м. Зазначена квартира належала [PERSON] на підставі: 1/2 частина квартири - на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 03.05.1995 року, за №7-6246, зареєстрованого в ОМБТІ 08.10.1996 року за реєстровим №124, стор.180, в реєстр.кн.153; 1/2 частини квартири - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ААН №065822, засвідченого Першою Одеською державною нотаріальною конторою 18.12.1998 року за реєстровим №1-3155, зареєстрованого в ОМБТІ 22.12.1998 року за реєстровим №124 на стор.49, в реєстр.кн.267 пр. (а.с.9-12, 67-68) Зазначений договір був зареєстрований в ОМБТІ та РОН 18.01.1999 року та вчинено запис у реєстрову книгу під №267 пр. стор.49, реєстр №124 (а.с.12). З технічного паспорту від 30.12.1998 року на квартиру вбачається, що остання складається з двох кімнат, загальна площа квартири 62,1 кв.м, житловою 30,4 кв.м, корисною 61,5 кв.м (а.с.13-16). Сторонами по договору виконано усі істотні умови зазначено договору купівлі-продажу, але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. Згідно відповіді з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації вбачається, що [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресу: [ADDRESS] , знятий з обліку 17.10.2015 року у зв`язку зі смертю, актовий запис №8358 від 09.08.2015 року. До суду 11.04.2019 року надійшов лист Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області вих. №4762151-16 від 05.04.2019 року, до якого долучено копію актового запису №8358 від 09.08.2015 року про смерть [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] , та який помер [INFO] (а.с.55-56). Згідно листа Київської державної нотаріальної контори від 13.04.2019 року вих..№4035/01-16, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась. Відповідно до отриманої інформації з Київської Одеської державної нотаріальної контори у м.Одесі, вбачається, що після смерті [PERSON] , спадкова справа не заводилась, що свідчить про те, що спадкоємців після його смерті немає. Тому суд вважає що належним відповідачем є Одеська міська рада. Згідно положень ст.1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Згідно з ст.5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад, сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. Відповідно до ст. 10 цього ж Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування,визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Вказані обставини стали відомі уже після відкриття провадження по справі. Відповідно до ч.2 ст.51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. У зв`язку з чим, ухвалою суду від 21.07.2016 року замінено первісного відповідача [PERSON] належним відповідачем - Одеською міською радою. Відповідно до ст.224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 153 ЦК Української РСР, було передбачено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК Української РСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 12 вересня 2018 року по справі 522/50/16-ц погодився з судами нижчих інстанцій, що визнали дійсним договір купівлі-продажу, виходячи з того, що на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, крім норм Цивільного Кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК Української РСР), чинним був Закон України «Про товарну біржу», відповідно до статті 15 якого правочини, зареєстровані на біржі, надалі нотаріальному посвідченню не підлягали. Тобто, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання цього договору на товарній біржі, а тому договір і не був нотаріально посвідчений. При цьому, суд звернув увагу на те, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню стаття 220 ЦК України (зокрема й в частині доведеності ухилення сторони від нотаріального посвідчення договору), який набрав чинності з 01 січня 2004 року, тобто після укладення договору купівлі-продажу. У свою чергу, частиною другою статті 47 ЦК Української РСР передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору. Таким чином, договір купівлі-продажу нерухомого майна №23713 - квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 62.10 кв.м., укладений 15.01.1999 року на Одеській товарній біржі між продавцем - [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] на підставі довіреності №НА 0702564 від 20.08.1997 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В. за реєстровим номером 6593, та покупцем - [PERSON] , підлягає визнанню дійсним. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі ст.ст.15, 16 ЦК України та ст.ст.1, 4, 5 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення. Суд вважає, що позивачка позбавлена з урахуванням викладених причин розпорядитися належним їй майном, таким чином цей спір підлягає розгляду судом, а за результатами такого розгляду встановлено, що позов [PERSON] до Одеської міської ради, третя особа Одеська товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved