Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що в квітні 2014 року він та члени його сім'ї за попередньою домовленістю з [PERSON] проживали та були зареєстровані в належному останньому будинку за адресою [ADDRESS]. В травні 2014 року [PERSON] позичив у нього 7000 грн. для оформлення правовстановлюючих документів на вище вказаний будинок, які зобов'язався повернути в найкоротший термін. Оскільки з часу позики коштів пройшло майже 1,5 роки позивач 10.10.2015 року звернувся з вимогою до відповідача про повернення позики в строк до 10.11.2015 року. Однак вимога [PERSON] була проігнорована, тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 7000,0 грн., передані відповідачу 09.05.2014 року в якості позики, а також три проценти річних від простроченої суми з 09.05.2014 року по день подачі позову до суду - 25.03.2016 року в розмірі 411,95 грн. та встановленого індексу інфляції від суми основного боргу за весь час прострочення з 09.05.2014 року по 29.02.2016 року в розмірі 133,00 грн., разом 7544,95 грн. і судові витрати в сумі 551,20 грн.. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, проте подав до суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. У зв'язку із неприбуттям всіх осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, а також враховуючи те, що їх явка в судове засідання не визнавалась обов'язковою, судом визнано за можливе розглянути справу в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Нормами статей 610-611, 625 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно статей 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, їх юридичну оцінку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 551,20 грн. - видатки по оплаті судового збору, що підтверджується квитанцією ПриваБанку № 0.0.503315428.1 від 11.02.2016 року. На підставі наведеного ст. ст. 509, 526, 530, 610-611, 625, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved