Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя та про поділ спільно нажитого майна. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що 10.11.2005 р. зареєструвала шлюб з відповідачем. Під час перебування в шлюбі було придбано автомобіль «Хюндай-Акцент» який був зареєстрований на відповідача. Неодноразово зверталася до відповідача для вирішення питання про добровільний поділ спільно нажитого майна однак він категорично відмовляється. Позивачка просила суд винести рішення яким: визнати автомобіль «Хюндай-Акцент», зареєстрований за відповідачем в 4-му ВРЕР Кам'янець-Подільського ВДАІ УМВС України в Хмельницькій області за відповідачем, об'єктом спільної власності подружжя; стягнути з відповідача на її користь ? частину вартості автомобіля. Під час розгляду справи позивачка двічі збільшувала та уточнювала позовні вимоги. В остаточній уточнюючій позовній заяві від 04.12.2013 р.(а.с.46) позивачка просила суд винести рішення яким: визнати за нею право власності на домоволодіння в [ADDRESS]; визнати за відповідачем право власності на автомобіль „ Хюндай- Акцент"; стягнути з відповідача на її користь різницю у вартості автомобіля по відношенню до домоволодіння в с. Пудлівці; визнати за відповідачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В суді позивачка та її представник уточнюючу позову заяву підтримали, просять її задоволити, просять додатково стягнути з відповідача судові витрати по справі та витрати в сумі 3500 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи. Суду позивачка пояснила, що шлюб з відповідачем розірваний, мирно відповідач не бажає поділити спільне майно, без її згоди відповідач продав автомобіль придбаний під час шлюбу, утаїв від неї як і факт продажу так і кошти отримані від його реалізації, від сплати відповідачу вартості ? частини будинку в с.Пудлівці відмовилась. Позивачка та її представник в суді не визнали зустрічний позов відповідача, в т.ч. і в уточнюючій остаточній редакції, просять відмовити в його задоволенні. Суду позивачка та її представник пояснили, що запропонований [PERSON] варіант поділу спільно нажитого майна є неприйнятним для неї оскільки не враховується вартість неправомірно відчуженого без її згоди автомобіля, від виплати [PERSON] ? частини вартості квартири [ADDRESS] відмовилась. Відповідач [PERSON] та його представник в суді уточнюючі позовні вимоги позивачки не визнали, просять відмовити в їх задоволенні. Суду відповідач та його представник пояснили, що автомобіль «Хюндай-Акцент», який був придбаний під час шлюбу був ним реалізований, а кошти від його реалізації ним були віддані в рахунок погашення його боргу, в подальшому [PERSON] пояснив, що отримані від реалізації автомобіля кошти були витрачені на сімейні нужди, в т.ч. і для придбання особистих речей позивачці; автомобіль був ним придбаний на позичені кошти, автомобіль не може бути предметом спору оскільки він на час розгляду справи перебуває у власності іншої особи, запропонований позивачкою варіант поділу спільного майна є для нього неприйнятним. Відповідач [PERSON] звернувся до позивачки [PERSON] із зустрічним позовом про поділ майна спільної сумісної власності. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що перебував в шлюбі з [PERSON] з 10.11.2005 р., шлюб розірвано рішенням суду від 17.10.2013 р. Під час шлюбу ними було придбано за спільні кошти 19.12.2005 р. двокімнатну квартиру [ADDRESS] та 15.12.2009 р. житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS]. Пропонував відповідачці укласти угоду про розподіл майна однак вона добровільно відмовилась це зробити. [PERSON] просив суд винести рішення яким: здійснити поділ спільного майна подружжя визнавши за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS], а [PERSON] виділити у власність квартиру [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на його користь 40000 грн. у вигляді грошової компенсації його частки к спільному майні; судові витрати покласти на відповідача. Під час розгляду справи [PERSON] двічі уточнював свої позовні вимоги. В своїй остаточній зустрічній позовній заяві від 19.03.2014 р.(а.с. 129-131) [PERSON] просив суд винести рішення яким: здійснити поділ спільного майна подружжя визнавши за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS], а [PERSON] виділити у власність квартиру [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на його користь 104337,50 грн. у вигляді грошової компенсації його частки к спільному майні; судові витрати покласти на відповідача. В суді [PERSON] та його представник уточнені позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити. Суду [PERSON] пояснив, що від сплати відповідачці ? частини вартості будинку [ADDRESS] він відмовляється. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він позичав [PERSON] в червні 2009 р. 80000 грн., тільки в квітні 2013 р. той повернув йому борг в сумі 70000 грн., пояснював що продав автомобіль. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідка, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебували в шлюбі з 10.11.2005 р.(а.с.5). Під час шлюбу сторони придбали наступне майно: - 19.12.2005 р. [PERSON] згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу у спільну сумісну власність подружжя квартиру [ADDRESS] (а.с.35). Договір зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 05.06.2006 р.(а.с.37); - 18.06.2009 р. автомобіль HYUNDAY Accent, д.н. [NUMBER], 2008 р. випуску, який був зареєстрований за [PERSON] 24.04.2013 р. автомобіль був знятий з обліку для реалізації (а.с.20). Згідно договору купівлі-продажу від 24.03.2013 р.(а.с.53) на підставі довідки рахунку від 24.04.2013 р.(а.с.51) зазначений автомобіль був проданий [PERSON] за 53534 грн. [PERSON]; - 15.12.2009 р. [PERSON] за згодою чоловіка [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житловий будинок з відповідними надвірними будівлями до нього за [ADDRESS](а.с.32). Договір зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 15.01.2010 р.(а.с.34). Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 17.10.2013 р. шлюб між сторонами було розірвано. Рішення суду набуло законної сили 01.11.2013 р.(а.с.38). У відповідності до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до приписів ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо чоловік та дружина не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Ст. 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно роз'яснень які містяться в п. 24 постанови пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. В зв'язку з цим вимоги позивачки [PERSON] визнати за відповідачем право власності на автомобіль „ Хюндай- Акцент", який на час розгляду справи перебуває у власності іншої особи - [PERSON], задоволенню не підлягають Не підлягають також до задоволенню з цих підстав і вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь різницю у вартості автомобіля по відношенню до домоволодіння в с. Пудлівці. Згідно висновку № 38Е-02/14 судової будівельно-технічної експертизи(а.с.84-119): ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 241569,00 грн.; ринкова вартість житлового будинку з відповідними надвірними будівлями до нього за [ADDRESS] Хмельницької області становить 32894,00 грн.(а.с.98). Таким чином сукупна вартість спільного майна подружжя яке є предметом судового спору становить 274463 грн. (241569,00 грн. + 32894,00 грн.). Вартість ? частини становить 137231,50 грн. Відповідно до п.25 постанови пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Враховуючи вищевикладені приписи чинного законодавства яке регулює спірні відносини, фактичні обставини справи, те, що сторони не погоджуються сплатити один одному грошову компенсацію за спірні об'єкти нерухомості з врахуванням варіантів поділу майна визначених ними в своїх уточнених позовних вимогах, сторонами не надано доказів що вони не можуть спільно користуватися спірним спільним майном, а тому, на думку суду, позови сторін підлягають частковому задоволенню з визначенням ідеальних часток сторін в спільному майні, тобто кожен із них має права на ? частину як квартири [ADDRESS], так і домоволодіння [ADDRESS], а тому позови [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що позивачкою [PERSON] під час подачі позову до суду було сплачено судовий збір тільки в сумі 229,40 грн., під час розгляду справи по суті було встановлено ринкову вартість об'єктів нерухомості які є спірним майном подружжя в розмірі 274463 грн. (241569,00 грн. + 32894,00 грн.)., позивачка також заявляла вимоги щодо автомобіля HYUNDAY Accent, д.н. [NUMBER], 2008 р. випуску вартість якого визначена згідно договору купівлі-продажу від 24.04.2013 р. в сумі 53534 грн., відповідач [PERSON] як інвалід 2-ї групи звільнений від сплати судового збору, а тому, на думку суду, з [PERSON] підлягає до стягнення недоплачений судовий збір по справі: ((274463 грн. + 53534 грн.) : 2 х 1%) - 229,40 грн. = (327997 грн. : 2 х 1%) - 229,40 грн.= 163998,50 грн. х 1% - 229,40 грн. = 1410,59 грн. Враховуючи, що позивачка заявляла позовні вимоги на загальну суму 163998,50 грн., судом задоволено її позовні вимоги на суму 137231,50 грн., а тому з [PERSON] на її користь підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 191,96 грн.(229,40 грн. х 137231,50 грн.: 163998,50 грн.). Що ж стосується вимог позивачки [PERSON] про стягнення з відповідача витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи, то вони на думку підлягають частковому задоволенню, пропорційно до частки сторін в спільному майні подружжя, тобто з відповідача підлягає до стягнення на користь позивачки ? від суми 3500 грн. в розмірі 1750 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved