Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява позивача [PERSON] акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до [PERSON], в якій позивач просить суд стягнути з відповідача відшкодування у сумі 76\~830,29 грн.; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 24.06.2016 року між [PERSON]\~акціонерним товариством\~«Європейський страховий\~альянс» та\~ТОВ «Санофі-Авентіс\~Україна» був\~укладений договір\~страхування ризиків,\~пов'язаних\~з експлуатацією\~наземних транспортних\~засобів №1049971),\~відповідно до\~умов якого\~страховик зобовязувався\~відшкодувати збитки,\~що могли\~настати у\~зв'язку\~з пошкодженням,\~знищенням чи\~втратою автомобіля\~[NUMBER].\~10.10.2017\~рокув м.\~Харкові відбулась\~дорожньо-транспортна\~пригода за\~участю застрахованого\~автомобіля та\~автомобіля [NUMBER]\~під керуванням\~[PERSON].Постановою Фрунзенського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~27.11.2017\~року відповідача\~визнано винною\~у вчиненні\~адміністративного правопорушення,\~передбаченого ст.124\~КУпАП.\~Розмір завданого\~збитку,\~що настав\~у звязку\~з пошкодженням\~застрахованого автомобіля\~у результаті\~вищевказаної ДТП,\~склав 178\~330\~грн.,\~що підтверджується\~рахунком СТО.Безумовна франшиза\~згідно п.\~4.1.6\~Договору страхування\~складає 1\~500\~грн.Відповідно до\~п.\~4.1.4.\~Договору страхування\~«база ремонту\~(калькуляція)\~ТЗ -\~Гарантійна (авторизована)\~СТО».Тому,\~на виконання\~умов договору\~страхування та\~відповідно до\~заяви страхувальника\~позивач здійснив\~виплату страхового\~відшкодування на\~підставі рахунку\~СТО від\~26.10.2017\~року у\~розмірі 176\~830,29\~грн.\~(вартість\~відновлювального ремонту\~-\~безумовна франшиза).Підтвердженням факту оплати є платіжне доручення № 04267 від 22.05.2018 року та платіжне доручення № 04627 від 05.06.2018 року. Позивач вказує, що відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ АК\\6528739, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у [PERSON] «СК «ВУСО». Ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну згідно даного полісу складає 100\~000 грн. Франшиза згідно умов даного полісу складає 0 грн. 31.05.2018 року позивачем було направлено претензію до [PERSON] «СК "ВУСО» за вих. №1605/8 від 31.05.2018 року. 06.09.2018 року [PERSON] «СК «ВУСО» було здійснено оплату страхового відшкодування [PERSON] «Європейський страховий альянс» в межах ліміту своєї відповідальності згідно умов полісу, а саме\~в сумі 100\~000 грн. Таким чином, відповідач, як безпосередньо винна особа у ДТП, зобовязаний відшкодувати [PERSON] «Європейський страховий альянс» різницю між завданою шкодою та виплатою [PERSON] «СК "ВУСО» у розмірі 76\~830,29 грн. У звязку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. \~ \~ \~ \~ Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.10.2018 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до [PERSON] про відшкодування збитків у порядку регресу. Призначено судове засідання. В судове засідання учасники справи не зявились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не зявився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у звязку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.01.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено,\~що 24.06.2016 року між [PERSON] «Європейський страховий альянс» та ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» укладений договір добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією транспортних засобів №1049971, відповідно до умов даного договору страховик зобовязався відшкодувати збитки, що могли настати у звязку із пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля [NUMBER] (а.с.5-12). З довідки № 3017283743639655 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 10.10.2017 року о 14-55 год. у м. Харкові по проспекту Московському, 259 відбулась дорожньо-транспортна пригода зіткнення автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 13). Постановою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.11.2017 року притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Крім того, стягнуто з [PERSON]\~на користь\~держави судовий\~збір у\~розмірі 320\~грн. З мотивувальної частини зазначеної постанови судді вбачається, що [PERSON] 10.10.2017 року о 14 год. 55 хв. в м. Харкові по пр. Московському, 259, керуючи автомобілем Daewoo Lanos, номерний знак [NUMBER], не виконала вимогу п. 1.13\~Правил дорожнього руху\~України, та допустила зіткнення з автомобілем Peugeot 301, номерний знак [NUMBER]. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. [PERSON] у судовому засіданні вину у вчиненому визнала у повному обсязі (а.с. 14). 30.11.2015 року водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] повідомила позивача [PERSON] «Європейський страховий альянс» про настання страхового випадку (а.с. 15). Розмір завданого збитку, що настав у звязку з пошкодженням застрахованого автомобіля у результаті вищевказаної ДТП, склав 178 330 грн., що підтверджується рахунком-фактурою СТО (а.с.37-38) На виконання умов договору страхування та відповідно до заяви страхувальника, розрахунку суми страхового відшкодування (а.с.42) позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 176\~830,29 грн. (а.с. 43). Підтвердженням факту оплати є платіжне доручення № 04267 від 22.05.2018 року та платіжне доручення № 04627 від 05.06.2018 року (а.с.44-45). Відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ АК\\6528739, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у [PERSON] «СК «ВУСО». Ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну згідно даного полісу складає 100\~000 грн. Франшиза згідно умов даного полісу складає 0 грн. (а.с.46) 31.05.2018 року позивачем було направлено претензію до [PERSON] «СК «ВУСО» за вих. №1605/8 від 31.05.2018 року (а.с.49). 06.09.2018 року [PERSON] «СК «ВУСО» було здійснено оплату страхового відшкодування [PERSON] «Європейський страховий альянс» в межах ліміту своєї відповідальності згідно умов полісу, а саме\~в сумі 100\~000 грн.(а.с.50). [PERSON]\~направлено лист\~з вимогою\~про сплату\~позивачу суми\~відшкодування у\~порядку регресу\~як залишку\~завданої майнової\~шкоди (а.с.51). Однак, відповідачем в добровільному порядку зазначена сума не сплачена. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2\~статті 78 ЦПК України зазначено, що\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно із ч. 1ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 1\~статті 1191 ЦК України\~встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі\~ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі\~ст. 1166 ЦК України\~настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди (постанова Верховного Суду України від 03.06.2015 року у справі № 6-305 цс15). Пленум Верховного Суду України у роз'ясненнях, викладених у п. 2\~постанови від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~звертає увагу судів на те, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно із ч. 2\~ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду України від 19 серпня 2014 р. у справі №3-51гс14). З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Сам по собі факт не притягнення винної особи до адміністративної чи кримінальної відповідальності не може бути підставою для звільнення її від цивільної відповідальності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Вирішуючи даний спір, суд вважає за необхідне зазначити про те, що відсутність постанови про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності не може слугувати приводом для визнання позовних вимог безпідставними та факт наявності вини відповідача в ДТП підтверджується зібраними та наданими позивачем доказами в їх сукупності, а також суд звертає увагу на те, що відповідачем жодними доказами доводи позивача не спростовано. За таких обставин, суд вважає, що власник автомобіля «Peugeot» мала право на відшкодування майнової шкоди завданої належному їй майну внаслідок ДТП на підставі\~ст. 1188 ЦК України, а також вжила всіх необхідних заходів для отримання належного страхового відшкодування, яке було виплачено позивачем у встановленому законом порядку. Крім того, суд звертає увагу на те, що законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір (постанова Верховного Суду України від 03.12.2014 року у справі № 6-183цс14). Статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством. За змістом підпункту «а» п. 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно підпункту «в» п. 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивачем у порядку та в межах, визначених законом та договором, було здійснено страхову виплату, спрямовану на відшкодування шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Peugeot», а ДТП сталася з вини відповідача, яка жодного доказу на спростування доводів позивача та відзиву на\~позов з\~відповідними запереченнями не надала, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та законними, в звязку з чим позов підлягає задоволенню а з [PERSON] на користь [PERSON] акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 76 830 грн. 29 коп. Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідно до платіжного доручення від 10.10.2018 року у сумі 1\~762,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved