Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

[PERSON] у грудні 2014 року звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до КП «Міжнародний аеропорт «Чернівці» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Посилався на те, що згідно наказу №15о/с від 16 квітня 2009 року він прийнятий на посаду водія підрозділу охорони служби авіаційної безпеки у КП «Міжнародний аеропорт «Чернівці». 08 вересня 2014 року згідно наказу №46 о/с його було звільнено із займаної посади за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. Разом з тим, Підприємством відповідно до вимог ч.1 ст.116 КЗпП України не було здійснено розрахунок при його звільненні та не сплачено належні грошові кошти по виплаті заробітної плати у розмірі 14 212 грн. 89 коп. Він неодноразово звертався до керівника відповідача з проханням провести повний розрахунок при звільненні, однак кошти йому виплачені не були, оскільки, як пояснив керівник, у підприємства відсутні кошти. Таким чином, вважає, що з вини відповідача йому не було виплачено всі кошти при звільненні, у зв'язку з чим з КП «Міжнародний аеропорт «Чернівці» на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку. Просив позов задовольнити. Стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату у розмірі 2048 грн. 85 коп., а також 6905 грн. 08 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав заяву, у якій розгляд справи просив провести без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному об'ємі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт «Чернівці» в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник відповідача Романюк Ю.Л. подав через канцелярію суду заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутність. Позовні вимоги визнав повністю та не заперечував щодо задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про те, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що з 16.04.2009 року [PERSON] працював у Комунальному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Чернівці» на посаді водія підрозділу охорони служби авіаційної безпеки. Згідно витягу із наказу №46 о/с КП «Міжнародний аеропорт «Чернівці» [PERSON] з 09 вересня 2014 року звільнено з роботи за власним бажанням. При цьому вказаним наказом визначено надати позивачу грошову компенсацію за невикористану відпустку з 16 квітня 2014 року по 08 вересня 2014 року із розрахунку 24 календарних дні за повний робочий час (а.с.6). У відповідності до вимог ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною 2 ст.117 КЗпП України передбачено, що за наявності спору про розмір належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене у частині першій відшкодування у тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, а в разі вирішення спору частково, розмір відшкодування визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає відповідальність, передбачена ст.117 КЗпП України. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був звільнений з роботи 09 вересня 2014 року, натомість, роботодавцем вимоги ст.116 КЗпП України не виконані. Згідно довідок про заробітну плату, виданих КП «Міжнародний аеропорт «Чернівці» станом на 01.12.2014 року заборгованість по заробітній платі підприємства перед [PERSON] становить 14 212 грн. 89 коп.(а.с.4-5). Із матеріалів позовної заяви вбачається, що [PERSON] неодноразово звертався до керівника відповідача з проханням провести повний розрахунок. Однак заборгованість по заробітній платі позивачу виплачено не було. Як роз'яснено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Виходячи з наведених вище норм закону та судової практики, суд приходить до висновку, що з вини відповідача, при звільненні [PERSON], з ним не було проведено повного розрахунку, у зв'язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. При цьому, визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд виходить з положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 8.02.1995р. №100, згідно якого середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п. 5 р. IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на кількість відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівникові здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячну кількість робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 Порядку). Таким чином, виходячи із суми нарахованої [PERSON] заробітної плати за серпень-вересень 2014 року в розмірі 2048 грн. 85 коп. та кількості відпрацьованих протягом двох місяців робочих днів (27), середньоденна заробітна плата складає 75 грн. 88 коп. У свою чергу, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з часу затримки в 91 день та середньоденної заробітної плати в розмірі 75 грн. 88 коп.., складає 6905 грн. 08 коп. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що з КП «Міжнародний аеропорт «Чернівці» на користь [PERSON] підлягає стягненню не виплачена заробітна плата при звільненні та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Крім того, з відповідача на користь держави підлягають стягненню й судові витрати за розгляд справи.

Outcome: approved