Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

В лютому 2021 року позивач Орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради, який діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи тим, що гр. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Славутським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), батько дитини [PERSON] помер [INFO] . Малолітній [PERSON] від народження і на даний час, зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] , з бабою [PERSON] , яка займається його вихованням та утриманням. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 04.12.2020 року баба дитини [PERSON] повідомила, що батьки та дитина від її народження проживали разом з нею в [ADDRESS] . Вона часто їздила за кордон працювати, матеріально допомагала дітям. Але мати дитини [PERSON] ніде не працювала, вела бродячий спосіб життя, схильна до вживання алкогольних напоїв, могла залишити дитину на декілька тижнів, а потім знову з`явитися. Так тривало довгий час, але коли був живий батько дитини, то він займався утриманням та вихованням дитини. Після смерті батька дитини, мати [PERSON] знову пропадала деякий час, але поверталася. Однак з серпня 2020 року дитина повністю на її утриманні. Мати [PERSON] не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не приїжджала до дитини, не телефонувала, не цікавилася і не цікавиться її здоров`ям, успіхами. На даний час невідоме її місце перебування. Припускає, що [PERSON] може знаходитися у своєї матері за адресою: [ADDRESS] . Також баба [PERSON] повідомила, що вона не є законним представником дитини і тому не може оформити дитині пенсію по втраті годувальника, не може вирішити питання лікування дитини, цим самим порушуються законні права та інтереси дитини. Згідно довідки Узинської міської ради від 25.11.2020 року № 410-14-18 про фактичне місце проживання (не проживання) гр. [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку [ADDRESS] , але фактично не проживає. Згідно довідки виданої Славутським навчально-виховним комплексом «Спеціалізована школа І-ІІІ ст., ліцей «Успіх» від 18.11.2020 року, малолітній [PERSON] навчається в 2-А класі. Згідно характеристики [PERSON] за весь період його навчання в 2 класі (вересень - грудень) мама навчанням сина не цікавилася, на зв`язок жодного разу не виходила. Вихованням дитини займається баба [PERSON] , яка підтримує постійний зв`язок з класним керівником. Згідно пояснення лікаря-педіатра [PERSON] , яка є лікуючим лікарем дитини [PERSON] , лікуванням та вихованням дитини займається баба [PERSON] протягом довгого періоду. Згідно пояснення [PERSON] , яка є сусідкою [PERSON] , малолітній [PERSON] повністю знаходиться під опікою баби [PERSON] . Згідно листа Славутського відділу поліції ГУ НП в Хмельницькій області від 09.12.2020 року № 11795, гр. [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, зникала на кілька місяців залишаючи дитину. Згідно повідомлення Славутського відділу поліції ГУ НП в Хмельницькій області від 22.01.2021 року № 775 гр. [PERSON] притягувалася за порушення норми ст. ст.178, 51, 183 КУпАП. Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2013 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Діти знаходяться під опікою баби [PERSON] та проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Цей факт вказує на те, що [PERSON] ніколи не піклувалася про своїх дітей, не проявляла до них материнської любові. Зі слів [PERSON] , матері [PERSON] , вона зверталася до відділу поліції за місцем проживання щодо розшуку [PERSON] . В листопаді 2020 року встановлено місце перебування [PERSON] (м. Київ) та повернено до місця її реєстрації: [ADDRESS] . Але в грудні 2020 року, взявши гроші для поїздки до сина у м. Славута, [PERSON] знову зникла. Гр. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків: не турбується про здоров`я, фізичний і духовний розвиток дитини, її вихованням та підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею належної освіти. Просили суд винести рішення про позбавлення гр. [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з гр. [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття з дня подання позову ( а. с. 1-4 ). Ухвалою судді від 09 квітня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі ( а. с. 32-33 ). Ухвалою суду від 14 травня 2021 року постановлено провести підготовче засідання в режимі відеоконференції ( а. с. 43-44 ). Ухвалою суду від 23 червня 2021 року постановлено провести підготовче засідання в режимі відеоконференції ( а. с. 51-52). 29 червня 2021 року протокольно закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.07.2021 року ( а. с. 55-57 ). Ухвалою суду від 22 липня 2021 року постановлено провести судове засідання в режимі відеоконференції ( а. с. 63-64 ). 27 липня 2021 року в судовому засіданні було оголошено перерву для повторного виклику відповідача ( а. с. 71-73 ). В судове засідання позивач не з`явився, 20.09.2021 року за вх. № 43894 судом отримано заяву, яка підписана начальником служби Н. Шаргородською, в якій остання просила суд проводити розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує. В судовому засіданні, яке відбувалося 27.07.2021 року підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позові та не заперечувала проти подальшого розгляду справи за відсутності відповідача в заочному порядку. Також, 27.07.2021 року в судовому засіданні було допитано в якості свідка [PERSON] , яка зазначила, що відповідач по справі [PERSON] доводиться їй невісткою. Пояснила, що відповідач дитиною ніколи не займалася, дитина її не цікавить. Піклувалася частково, лише тоді коли дитина народилася. Періодично з`являлася, але з 10 серпня 2020 року взагалі не дбає про дитину, не з`являється за місцем проживання дитини, участі у її вихованні не приймає і не цікавиться. Коли дитина перебувала у лікарні, то з нею була вона. До школи дитину водить також вона. Відповідач не привітала дитину і в день її народження, яке було в січні. Зазначила, що зі слів дитини, остання хотіла бути лише з бабусею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення. З зазначеного поштового повідомлення вбачається, що судову повістку відповідач отримала 10.09.2021 року про слухання справи, яке відбудеться в Білоцерківському міськрайонному суді 20 вересня 2021 року о 11 годині 30 хвилин. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Отже, з зазначеного убачається, що відповідач була належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання у відповідності до вимог ЦПК України. Але, в судове засідання остання не з`явилася, заяв та клопотань з боку відповідача на адресу суду не надходило, як і не надходило відзив на позовну заяву позивача. Окрім цього, матеріали справи містять відомості про те, що відповідач [PERSON] також будучи неодноразово належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання даної справи, в засідання не з`являлася, жодних заяв та клопотань на адресу суду від останнього не надходило ( а. с. 38, 54, 59 ). Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явилася в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надала відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за можливим по даній справі провести заочний розгляд. Ухвалою суду від 20.09.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи у вищезазначеній цивільній справі. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи пояснення надані позивачем в судовому засіданні 27.07.2021 року, пояснення надані свідком 27.07.2021 року, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що в матеріалах справи свідчить наявне свідоцтво про народження, видане 24 січня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, серія [NUMBER] ( а. с. 7 ). З вищевказаного свідоцтва про народження вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 18.11.2020 року, відомості про дружину зазначені наступні: прізвище до державної реєстрації шлюбу - [PERSON] , після державної реєстрації - [PERSON] ( а. с. 8 на звороті ). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Славутським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), батько дитини [PERSON] помер [INFO] ( а. с. 9 ). Встановлено, що малолітній [PERSON] від народження і на даний час, зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] , з бабою [PERSON] , яка займається його вихованням та утриманням ( а. с. 10 ). Звертаючись до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] та стягнення аліментів, позивач Орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради, який діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] зазначає, що відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться здоров`ям дитини, матеріально не утримує її. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно довідки Узинської міської ради від 25.11.2020 року № 410-14-18 про фактичне місце проживання (не проживання) гр. [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку [ADDRESS] , але фактично не проживає ( а. с. 14 ). Згідно довідки виданої Славутським навчально-виховним комплексом «Спеціалізована школа І-ІІІ ст., ліцей «Успіх» від 18.11.2020 року, малолітній [PERSON] навчається в 2-А класі ( а. с. 19 ). Згідно характеристики [PERSON] за весь період його навчання в 2 класі (вересень - грудень) мама навчанням сина не цікавилася, на зв`язок жодного разу не виходила. Вихованням дитини займається баба [PERSON] , яка підтримує постійний зв`язок з класним керівником ( а. с. 20-21 ). Згідно пояснення лікаря-педіатра [PERSON] , яка є лікуючим лікарем дитини [PERSON] , лікуванням та вихованням дитини займається баба [PERSON] протягом довгого періоду ( а. с. 17 ). Згідно пояснення [PERSON] , яка є сусідкою [PERSON] , малолітній [PERSON] повністю знаходиться під опікою баби [PERSON] ( а. с. 18 ). Згідно листа Славутського відділу поліції ГУ НП в Хмельницькій області від 09.12.2020 року № 11795, гр. [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, зникала на кілька місяців залишаючи дитину ( а. с. 15 ). Згідно повідомлення Славутського відділу поліції ГУ НП в Хмельницькій області від 22.01.2021 року № 775 гр. [PERSON] притягувалася за порушення норми ст. ст.178, 51, 183 КУпАП ( а. с. 16 ). Згідно заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2013 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з останньої на утримання малолітніх дітей аліменти ( а. с. 11-13 ). Зазначеним судовим рішенням встановлено, що діти знаходяться під опікою баби [PERSON] та проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Вказане судове рішення набрало законної сили. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 20.01.2021 року за вих. № 04-31/69, орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти на користь дитини ( а. с. 5-6 ). Зі свідчень, які були надані свідком [PERSON] в судовому засіданні 27.07.2021 року встановлено, що відповідач по справі [PERSON] доводиться їй невісткою. Свідок пояснила, що відповідач дитиною ніколи не займалася, дитина її не цікавить. Піклувалася частково, лише тоді коли дитина народилася. Періодично з`являлася, але з 10 серпня 2020 року взагалі не дбає про дитину, не з`являється за місцем проживання дитини, участі у її вихованні не приймає і не цікавиться. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по виханню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таке рішення має бути прийнято з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка фактично позбавлена його батьківського піклування. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року ( справа № 631/2406/15-ц провадження № 61-36905св18 ). Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] обізнана про наявність вказаної справи на розгляді в суді щодо позбавлення останньої батьківських прав, однак в судове засідання не з`явилася, жодних пояснень та заперечень стосовно позовних вимог не надала. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявними матеріалами цивільної справи та встановленими обставинами. Відповідно до статті 76 ЦПК Країни доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, в судовому засіданні під час розгляду вказаної справи знайшло свого підтвердження того, що відповідач [PERSON] у відповідності до вимог ст. 164 СК України ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина. Всі наведені вище факти, як кожен окремо так в сукупності, свідчать проте, що відповідач [PERSON] , свідомо ухиляється від покладеного на неї обов`язку виховання своєї дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, не відвідує, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням вищенаведеного, суд вважає необхідним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючі матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] на користь неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 лютого 2021 року і до досягнення ним повноліття. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягають стягненню судові витрати у сумі 1816 гривень. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved