Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

[PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить ухвалити судове рішення, яким встановити стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], починаючи стягнення з моменту звернення до суду до досягнення дитиною повноліття в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно; судові витрати віднести за рахунок відповідача. В позовній заяві зазначила, що 21 січня 2012 року відділом ДРАЦС Городенківського районного управління юстиції зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 2. 4 березня 2013 року в сторін народилася дочка - [PERSON]. 17 квітня 2015 року рішенням Городенківського районного суду шлюб між ними розірвано, доньку залишено проживати із матір'ю. З квітня 2016 року піклуванням про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток [PERSON] займається позивач. З вказаного часу матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Оскільки добровільно приймати участь в матеріальному забезпеченні дочки [PERSON] не бажає, [PERSON] змушена звернутися до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідач фізично здоровий, періодично працює (сезонні роботи) та має заробіток . Аналізуючи вказане, [PERSON] може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини без погіршення свого матеріального стану. Враховуючи те, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але добровільно цього не робить, позивач вважає свої позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивач в судове засідання не зявилася. Подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без неї, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, що стверджено поштовими повідомленнями при матеріалах справи. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що стверджено копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 231155, виданого 22.03.2013 р. виконкомом Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Згідно представленої копії рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2015 року по справі № 342/253/15-ц (провадження № 2/342/216/2015) шлюб між гр. [PERSON], [INFO] та гр. [PERSON] (дошлюбне прізвище Лаврів) [PERSON], [INFO], зареєстрований 21.01.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 3 - розірвано; доньку [PERSON], [INFO], залишено на проживанні з матірю [PERSON]. Судом встановлено, що донька [PERSON] проживає разом з позивачем. Відповідач, який проживає окремо від сімї, в добровільному порядку кошти на утримання дитини не надає. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема ч.2 ст.51 Основного Закону визначено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Обовязок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею 180 СК України. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачене визначення розміру аліментів у частці від заробітку. При визначенні розміру аліментів суд, приймаючи до уваги обставини, визначені ст. 182 Сімейного кодексу України, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дочки [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася до суду з позовом 21.11.2016 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved