Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

В грудні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вінницької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Першої вінницької державної нотаріальної контори про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на частку спадкового майна, у якому просив судвизначити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0833 га, розташованої у [ADDRESS] , призначеної для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно Державного акту серія ЯЛ № 272967 становить 1/2; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0833 га, розташованої у [ADDRESS] , призначеної для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно Державного акту на земельну ділянку серія ЯЛ № 272967, яка належала померлій [PERSON] ; судові витрати залишити за позивачем. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є сином [PERSON] , померлої [INFO] та є спадкоємцем першої черги спадкування майна та майнових прав, що належали матері на момент її смерті. Позивач звернувся за місцем відкриття спадкової справи №150/2018 до першої Вінницької державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини та отримання документа, що підтверджує факт спадкування майна, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 4986/02-31 від 04.12.2018 року, виданою державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Мартинюк І.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом у зв`язку з неможливістю встановити склад спадкового майна, оскільки зазначено, що земельна ділянка належить [PERSON] та [PERSON] на справі спільної сумісної власності. Враховуючи те, що позивач є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] за законом та звернувся в термін встановлений законодавством для прийняття спадщини, однак враховуючи, що частки в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку між позивачем та померлою [PERSON] за час її життя не були визначені, у зв`язку з цим позивач отримав відмову нотаріуса у визнанні права власності на спадкове майно, тому єдиним способом захисту своїх законних прав та інтересів на спадкове майно є визначення частки померлої на земельну ділянку та визнання права власності за позивачем, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Кундеус С.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просили позов задовольнити. Представник відповідача Вінницької міської ради Новіцький Л.М. в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечив щодо їх задоволення. Представник Першої вінницької державної нотаріальної контори до судового засідання не з`явився, однак надав суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу у відсутність представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.12.1950 року [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , померлої [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Вінницьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 10-11). В матеріалах справи міститься копія спадкової справи №150/18 до майна померлої [INFO] [PERSON] , де є в наявності лише заява сина померлої - [PERSON] від 14.03.2018 року про прийняття спадщини після смерті [INFO] його матері [PERSON] , тобто спадщину прийняв лише тільки позивач [PERSON] . З матеріалів спадкової справи також встановлено, що позивач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.12.2018 року, а саме на 16/25 частин житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями під номером [ADDRESS] , належних померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.09.2015 року за №43107553, виданого Реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №272967 [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки площею 0,0833 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 12-13). Згідно звіту №0901 від 30.07.2019 року про експертну грошову оцінку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору, що належить [PERSON] та [PERSON] оціночна вартість земельної ділянки площею 0,0833 га за адресою: [ADDRESS] , без врахування ПДВ складає 151057,00 грн. (а.с. 15-40). Постановою державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори Мартинюк І.В. №4986/02-31 від 04.12.2018 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом стосовно частини майна належного його матері [PERSON] - земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, оскільки з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №272967 встановити склад спадкового майна неможливо, так як в ньому зазначено, що земельна ділянка належить [PERSON] та [PERSON] на справі спільної сумісної власності (а.с. 14). Матеріалами справи підтверджується, що земельна ділянка площею 0,0833 га, за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, перебувала у спільній сумісній власності [PERSON] і [PERSON] , частки співвласників визначені не були. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. При ухваленні рішення суд бере до уваги правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріплену в п. 3.4. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до п. 23 постанови ПВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ч. 1 ст. 1226 ЦК України). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови ПВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З аналізу положень ст. 392 ЦК України слід дійти висновку, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач, заявляючи вимогу про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, посилається на рівність часток співвласників. Жодних доказів щодо інших домовленостей між співвласниками суду не надано. Оскільки нотаріусом відмовлено спадкоємцеві [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, визначаючись щодо позовних вимог [PERSON] , суд враховує положення вказаних вище норм закону про рівність часток в спільній сумісній власності, а також те, що часта померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду і невизначення часток позбавляє позивача успадкувати майно, тому суд вважає необхідним визначити, що частка померлої [INFO] [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0833 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно Державного акту серії ЯЛ №272967, кадастровий номер земельної ділянки 0510136600:02:098:0086 становить Ѕ частку. Крім того, за даних обставин слід визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0833 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно Державного акту на земельну ділянку серії ЯЛ №272967, кадастровий номер земельної ділянки 0510136600:02:098:0086, яка належала померлій [INFO] [PERSON] . За клопотанням позивача судові витрати не стягувати з відповідача.

Outcome: approved