Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

[PERSON] , через свого представника - адвоката Олійника О. А., який на підставі ордеру, звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 391 від 05.02.2020, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х. М. відносно [PERSON] , відповідно до якого звертається стягнення на рухоме майно - транспортний засіб, марка і модель SKODA FABIA, рік випуску 2016, № шасі [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05.08.2016 між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2850/2016 від 05.08.2016, відповідно до умов якого Банк зобов`язується надати у власність позичальникові кредит у розмірі 312873,32 грн на умовах, обумовлених Кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування ним і комісію. На забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором між сторонами укладено Договір застави від 05.08.2016, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харитоновою Я. М. і зареєстрований в реєстрі за № 3069, предметом застави визначено рухоме майно - транспортний засіб SKODA FABIA, рік випуску 2016, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Позивачем поштою отримано постанову про відкриття виконавчого провадження № 61657225 від 26.03.2020, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О. С., з якої [PERSON] дізнався про вчинення нотаріусом ЛМНО Барбуляк Х. М. виконавчого напису № 391 від 05.02.2020, відповідно до якого звертається стягнення на вищевказаний транспортний засіб та за рахунок коштів отриманих від реалізації рухомого майна запропоновано задовольнити вимоги АТ «Кредобанк» за період з 01.07.2019 по 04.02.2020 на загальну суму 225313,29 грн, в тому числі: 211163,48 грн - неповернута сума кредиту станом на 04.02.2020; 8675,17 грн - прострочені відсотки станом на 04.02.2020; 3474,64 грн - заборгованість по пені за період з 01.07.2019 по 04.02.2020; 2000,00 грн - плата нотаріусу за вчинення виконавчого напису в розмірі. Позивач зауважує на тому, що жодних інших листів з приводу заборгованості за кредитним договором та щодо порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання від відповідача [PERSON] не надходило. Від приватного виконавця Семендяєва О. С. на адресу позивача також не надходило іншої кореспонденції, окрім вищезазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження. Позивач вважає, що пред`явлена до стягнення заборгованість не є безспірною, оскільки загальна сума боргу, вказана у виконавчому написі, є необґрунтованою, так як позивачем здійснювалися розрахунки за вказаним кредитним договором та за період з 11.06.2019 по 25.06.2020 сплачено грошові кошти на загальну суму 104100,00 грн. Таким чином, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахувала та належним чином не перевірила факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. При цьому позивач звертає увагу на те, що відповідний кредитний рахунок є дійсним, [PERSON] регулярно з моменту відкриття виконавчого провадження та по день звернення із позовною заявою здійснював сплату коштів. За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. 02.07.2020 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання (том 1 а.с. 75-76). Також, 02.07.2020 ухвалою суду задоволено заяву представника позивача Олійника О. А. щодо вжиття заходів по забезпеченню позову у цивільній справі. Вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 391 від 05.02.2020, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х. М. щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ "Кредобанк" (код ЄДРПОУ 09807862) рухомого майна, а саме автотранспортного засобу, марка і модель SKODA FABIA, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який перебуває на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва О. С. (виконавче провадження № 61657225) (том 1 а.с. 79-81). 03.07.2020 ухвалою суду внесено виправлення до ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.07.2020 про відкриття провадження в частині зазначення дати підготовчого засідання (том 1 а.с. 77). Крім того, 03.07.2020 ухвалою суду внесено виправлення до ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.07.2020 про вжиття заходів по забезпеченню позову в частині зазначення номеру провадження (том 1 а.с. 82-83). 15.07.2020 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача - адвоката Олійника О. А. про витребування доказів у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х. М. та з АТ «Кредобанк», у підготовчому засіданні оголошено перерву (том 1 а.с. 102-105). 28.08.2020 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача АТ «Кредобанк» - адвоката Павленка С. В. про зустрічне забезпечення позову (том 1 а.с. 217, 234-236). 23.10.2020 ухвалою суду відкладено підготовче засідання у зв`язку з поважною причиною неявки представника позивача (том 2 а.с. 55-56). 10.11.2020 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (том 2 а.с. 68-69). Позивач та представника позивача - адвокат Носенко А. Ю., адвокат Олійник О. А., які діють на підставі ордерів, 10.12.2020 подали до суду заяву, в якій просили провести судове засідання без їх участі за наявними у справі матеріалами із урахуванням поданих пояснень та задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Представником відповідача АТ «Кредобанк» - адвокатом Павленком С. В., який діє на підставі довіреності, подано до суду клопотання про розгляд справи без участі представника Банку, в якому він також просив ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Третьою особою - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х. М., подано до суду заяву про слухання справи у її відсутність. Окрім того, нотаріусом подано письмові пояснення, відповідно до яких вона просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог, оскільки право стягнення, яке виникло у АТ «Кредобанк» через невиконання [PERSON] умов кредитного договору № 2850/2016, укладеного 05.08.2016, є безспірним, так як у останнього перед Банком виникла заборгованість за кредитом, процентами, по пені. Нотаріус зазначає, що нею було дотримано всіх вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні оскаржуваного напису, а саме: отримано документи, що підтверджують невиконання [PERSON] зобов`язань, розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, кредитний договір та договір застави. Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Дослідивши матеріали справи, докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню , виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовим розглядом встановлено, що 05 серпня 2016 р. між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 2850/2016, згідно якого банк видав позичальнику кредит в сумі 312873,32 грн на строк до 01.08.2023 для здійснення повної / часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки SKODA, модель FABIA, дата випуску 2016 , № кузова [NUMBER] ,укладеного між позичальником та ДП «Автотрейдінг-Харків»; та для оплати страхування від нещасних випадків в сумі 9083,32 грн (том 1 а.с. 22-25). А також сторонами вищевказаного кредитного договору 05.08.2016 укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харитоновою Я. М., зареєстрований в реєстрі за № 3069 (том 1 а.с. 26-29). Згідно пп. 1.1-1.6 п. 1 договору застави він забезпечує виконання зобов`язань заставодавця та вимог заставодержателя, які виникають з кредитного договору № 2850/2016 від 05.08.2016, укладеного між заставодавцем та заставодержателем, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені у майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених процентів, комісій, штрафів, пень та інших видів неустойки у повному обсязі. Кредит відповідно до вищевказаного кредитного договору надається заставодавцеві на наступних умовах: сума кредиту - 312873,32 грн; строк повернення кредиту - 01 серпня 2023 року; розмір відсоткової ставки визначається кредитним договором. Предметом застави є рухоме майно - автотранспорт: SKODA FABIA, 2016 року випуску, № шасі [NUMBER] , об`єм двигуна - 1198, колір - зелений, державний реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , вартість 357400,00 грн. Заставна вартість предмета застави визначається сторонами у сумі 285920,00 грн. Обтяження предмета застави підлягає державній реєстрації в порядку встановленому законом. Державна реєстрація здійснюється на підставі повідомлення заставодержателя та за його рахунок. На строк дії цього договору предмет застави залишається у володінні (користуванні) заставодавця за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, 05.08.2016 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харитоновою Я. М. накладено заборону відчуження вказаного вище автомобіля, який належить [PERSON] , до припинення договору застави транспортного засобу; зареєстровано в реєстрі за № 3070 (том 1 а.с. 26-29). Банком виконано свої зобов`язання за кредитним договором № 2850/2016 від 05.08.2016 та надано [PERSON] грошові кошти в розмірі 303790,00 грн та 9083,32 грн, що підтверджується меморіальними ордерами N 37484705 та N 37484797 від 05.08.2016 (том 1 а.с. 162, 163). З копій квитанцій вбачається, що за період з 11.06.2019 по 25.06.2020 [PERSON] здійснено оплати по кредитному договору № 2850/2016 на розрахунковий рахунок АТ «Кредобанк» на загальну суму 104100,00 грн (том 1 а.с. 30-32). 18 грудня 2019 [PERSON] засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» направлено досудову вимогу АТ «Кредобанк» щодо виконання договірних зобов`язань від 17.12.2019 за вих. № 27-56243/19, згідно якої банк вимагав від позивача протягом 30 днів з моменту отримання письмової вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 днів з моменту надсилання даної вимоги достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а також штрафні санкції, а саме 235647,25 грн (том 1 а.с. 122, 123, 124-125). Проте, доказів щодо отримання [PERSON] вказаної вимоги, відповідачем не надано. 04.02.2020 АТ «Кредобанк» звернулось до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х. М. з листом, в якому просить звернути стягнення на заставне майно, що належить [PERSON] . Зокрема банком зазначено, що спір між сторонами по даному питанню відсутній і не знаходиться в судовому провадженні (том 1 а.с. 152). Однак, 05.02.2020 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х. М. здійснено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 391, за змістом якого нотаріус на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Переліку документів, яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(із змінами та доповненнями), пропонує звернути стягнення на рухоме майно, а саме автотранспорт: марка і модель автотранспорту SKODA FABIA,рік випуску 2016, № шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 1198, колір - зелений, державний реєстраційний номер [NUMBER] , яке належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 04.08.2016 Центром 6341. За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного рухомого майна нотаріус пропонує задовольнити вимоги АТ «Кредобанк» за період з 01.07.2019 по 04.02.2020 включно, у тому числі: 211163,48 грн - неповернута сума кредиту станом на 04.02.2020; 8675,17 грн - прострочені відсотки станом на 04.02.2020; 3474,64 грн - заборгованість по пені за період з 01.07.2019 по 04.02.2020 включно; 2000,00 грн - плата нотаріусу за вчинення виконавчого напису; що становить загальну суму 225313,29 грн (том 1 а.с. 127). 26.03.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О. С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61657225 з виконання виконавчого напису № 391, виданого 05.02.2020 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х. М. (том 1 а.с. 30-32). [PERSON] у позовній заяві зазначено, що він отримав лише вказану постанову. На спростовання вказаного факту відповідачем жодних доказів не надано. 14.05.2020 приватним виконавцем Семендяєвим О. С. винесено постанову про розшук майна боржника у ВП № 61657225, яким оголошено в розшук вищевказаний транспортний засіб (том 1 а.с. 130). Як вбачається з наданих 21.09.2020 приватним нотаріусом Барбуляк Х. М. на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.07.2020 документів, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, остання вчинила такий напис на підставі договору застави від 05.08.2016, розрахунку заборгованості за договором кредиту 2850/2016 від 05.08.2016 станом на 04.02.2020, розрахунку пені по простроченій заборгованості позичальника [PERSON] у відповідності до кредитного договору № 2850/2016 від 05.08.2016 за період з 01.07.2019 по 04.02.2020, кредитного договору № 2850/2016 від 05.08.2016, графіку погашення заборгованості, який є додатком № 1 до договору № 2850/2016 від 05.08.2016, досудової вимоги щодо виконання договірних зобов`язань від 17.12.2019 за вих. № 27-56243/19, адресованої [PERSON] , доказів направлення такої вимоги [PERSON] , меморіальних ордерів N 37484705 та N 37484797 від 05.08.2016, руху коштів по рахунку з 05.08.2016 по 04.02.2020 (том 2 а.с. 15-34). Відповідно до ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За положенням пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів (підпункт 5.2. пункту 5 глави 16 Порядку № 296/5 від 22.02.2012). Вказане вище узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеними у постанові від 29.01.2019 по справі № 910/13233/17. У постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного суду від 06.05.2020 у справі № 320/7932/16- Ц (провадження № 61-38989св18) зроблено наступний висновок: «Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів». Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного суду в своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 05 лютого 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічний висновок також викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18). Більш того, суд зазначає, що не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги АТ «Кредобанк». Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Матеріали справи відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення не містять. Даний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду зазначеним в постановах від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17 (провадження № 61-44380св18) та від 11 лютого 2019 року у справі № 462/3552/16-ц (провадження № 61-26687св18). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Аналізуючи наведені обставини, даючи оцінку вищезазначеним доказам, враховуючи ненадання відповідачем відзиву на позов з відповідними запереченнями, суд приходить до висновку про те, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved