Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

В липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому посилаючись на те, що 05.03.2010 що між АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №8, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 44 000,00 грн., а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 27% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався готівкою одноразово строком на 119 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 01.03.2020 на споживчі потреби. За умовами договору позичальник зобов`язаний щомісячно не пізніше останнього робочого дня кожного звітного місяця, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 369,75 грн. та сплачувати нараховані проценти до 01 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з 01.05.2010, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, між банком, позичальником та [PERSON] 05.03.2010 був укладений договір поруки №8/1. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, утворилась заборгованість в розмірі 76 338,96 грн., яку стягнуто з відповідачів рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 05.09.2019 у справі №420/797/19, яке набрало законної сили 08.10.2019. Оскільки заборгованість за кредитом відповідачем не погашена, а відносини між банком та позичальником не припинялися, позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на свою користь заборгованість, яка утворилась станом на 04.06.2021 за кредитним договором №8 від 05.03.2010, у розмірі 23 358,11 грн. у тому числі: 7 256,24 грн. - проценти за користування кредитом з 24.09.2018 по 08.10.2019; 4 457,69 грн. - інфляційні втрати банку з жовтня 2018 року по травень 2021 року за прострочення сплати кредиту; 6 746,44 грн. - інфляційні втрати банку з жовтня 2018 року по травень 2021 року за прострочення сплати процентів за користування кредитом; 1 947,19 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 24.09.2018 по 03.06.2021; 2 950,55 грн. - три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 24.09.2018 по 03.06.2021; а також стягнути в рівних частках з відповідачів судові витрати у сумі 2102,00 грн. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 22.09.2021 відкрито провадження по справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 281 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України та [PERSON] був укладений кредитний договір №8 від 05.03.2010. Відповідно п. п. 1.1. - 1.2. Кредитного договору Банк зобов`язався надати Позичальнику на умовах договору кредит у сумі 44 000,00 грн., а Позичальник зобов`язувався належним чином використати і повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 27% річних. Кредит надається строком на 119 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 01.03.2020 на споживчі потреби. Пунктом 1.6. Кредитного договору передбачено, що проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який було надано кредит. При розрахунку процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день користування кредитом. При нарахуванні процентів за платіжний місяць останній день місяця має включатися в розрахунок, крім випадків, коли звітна дата є датою закінчення операції. Згідно п.п. 4.3.2., 4.3.3. Кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит в сумі 44 000,00 грн, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором. У разі порушення умов цього договору та/або договору іпотеки достроково повернути кредит, з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій відповідно до чинного законодавства України. Сторони домовилися, що розмір збитків визначатиметься банком самостійно, на що позичальник цим надає згоду. Відповідно до пункту 4.2.2. цього договору при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цим договором банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та сягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором між ПАТ "Державний ощадний банк України", [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки №8/1 від 05.03.2010. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області у справі ЄУ № 420/797/19 від 05.09.2019, яке набрало законної сили 08.10.2019, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», заборгованість за кредитним договором № 8 від 05.03.2010 станом на 24.09.2018 у сумі 76338,96 грн., у тому числі: борг за кредитом в розмірі 25882,25 грн; відсотки за користування кредитом з 03.06.2014 по 23.09.2018 в розмірі 30735,53 грн; пеня по простроченому основному боргу з 03.03.2014 по 10.04.2014 в розмірі 8,90 грн; пеня по простроченим відсоткам з 05.02.2014 по 10.04.2014 в розмірі 137,20 грн; інфляційні втрати банку з червня 2014 року по вересень 2018 року за прострочення сплати кредиту в розмірі 6385,95 грн; інфляційні втрати банку з червня 2014 року по вересень 2018 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 9946,15 грн; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 03.06.2014 по 23.09.2018 в розмірі 1259,81 грн; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 03.06.2014 по 23.09.2018 в розмірі 1983,17 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, факти, встановлені вищевказаним судовим рішенням, зокрема, щодо видачі кредиту та тривалого невиконання [PERSON] та [PERSON] зобов`язань за кредитним договором мають вже доведений характер і не підлягають доказуванню позивачем у справі. Відповідно до ст. 599 та ст. 629 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. З аналізу ст.ст. 598 - 609 ЦК України слід дійти висновку, що рішення суду про стягнення грошової суми не є підставою для припинення зобов`язання. Отже наявність судового рішення про стягнення боргу та/або інших грошових сум за інші періоди невиконання боржником договірного зобов`язання, відкриття виконавчих проваджень за цим рішенням, вчиненням інших процесуальних дій по виконанню рішення суду, за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання (добровільного чи примусового), не свідчать про припинення договірних правовідносин сторін та/або припинення зобов`язань. Заборгованість за кредитом не погашена, вказане вище рішення суду відповідачами не виконано, що підтверджується виписками по рахункам позичальника [PERSON] . В зв`язку з тим, що відносини між банком та позичальником не припинялися, відповідно до умов кредитного договору, позичальнику щомісячно нараховувались проценти за користування кредитом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, проведеного станом на 04.06.2021 з урахуванням рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 05.09.2019 у справі № 420/797/19 заборгованість за кредитним договором №8 від 05.03.2010 складає 23 358,11 грн, в тому числі: 7 256,24 грн. - проценти за користування кредитом з 24.09.2018 по 08.10.2019; 4 457,69 грн. - інфляційні втрати банку з жовтня 2018 року по травень 2021 року за прострочення сплати кредиту; 6 746,44 грн. - інфляційні втрати банку з жовтня 2018 року по травень 2021 року за прострочення сплати процентів за користування кредитом; 1 947,19 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 24.09.2018 по 03.06.2021; 2 950,55 грн. - три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 24.09.2018 по 03.06.2021. Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов`язково повинна бути досягнута згода. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України також встановлено свободу договору, з посиланням на статтю 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд встановив, що позичальник порушив умови кредитного договору, а саме: не виконав зобов`язання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за користування Кредитом. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відтак, враховуючи, що відповідач не сплатив у строки, визначені законом, заборгованість за договором, він вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання. Пунктом 5.1. постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 року № 14 передбачено, що кредитор вправі вимагати, у тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї. Таким чином, законом встановлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання, до повного виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно п.п. 1.1., 2.1. договору поруки поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором №8 від 05.03.2010, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. У разі порушення боржником виконання зобов`язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов`язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору, в порядку, передбаченому цим договором. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у зв`язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, [PERSON] як фінансовий поручитель відповідно до умов договору поруки, має відповідати за зобов`язаннями боржника за кредитним договором №8 від 05.03.2010, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, оскільки обґрунтовані на законі, відповідають умовам укладених сторонами кредитного договору, договору поруки, згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в рівних частках по 1135,00 грн. з кожного.

Outcome: approved