Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

В позовній заяві позивач зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] . З 22 червня 2007 року до теперішнього часу у вищевказаній квартирі також зареєстрований відповідач - його син, [PERSON] , 1964 року народження, який фактично не проживає у квартирі, не сплачує комунальній платежі, участі в утриманні квартири не приймає. При цьому, особистих речей [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не зберігається та останній квартирою не цікавиться. Протягом всього часу відповідач працює та постійно мешкає у місті Києві разом із своєю сім`єю. У зв`язку з тим, що у квартирі [ADDRESS] особи, а саме позивач та відповідач, позивач змушений сплачувати комунальні послуги, які фактично відповідними службами не надаються, оскільки він мешкає один, а нараховуються виключно на підставі даних про кількість зареєстрованих осіб у квартирі. При цьому, єдиним джерелом існування позивача є його пенсія, яка складає 3000 гривень, значна частина витрачається на сплату комунальних послуг і для нього, як для малозабезпеченої особи похилого віку, це суттєво впливає на матеріальний стан. У зв`язку з чим, [PERSON] змушений був звернутися до суду з цим позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, до його початку подав заяву, в якій вимоги підтримав та просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток на відому суду адресу. Згідно вимог ст.131 ЦПК України судова повістка вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відзив на позовну заяву відповідачем суду не надано. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, ознайомившись із заявою позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] з 08.06.2007, підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. За даними паспорта громадянина України [PERSON] , копія якого є в матеріалах справи, встановлено, що за вказаною адресою останній зареєстрований з 22.09.1982. Згідно Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (інформація про дату реєстрації місця проживання за вказаною адресою відсутня). Позивач самостійно сплачує комунальні послуги, що підтверджується копіями квитанцій наданих суду. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Таким чином, відповідач [PERSON] був зареєстрований у спірній квартирі, як син власника квартири. Стаття 150 ЖК України, передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок, квартиру тощо, мають право використовувати належне їм майно на свій розсуд, в тому числі і для проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON] будучи зареєстрованим у квартирі [ADDRESS] , перешкоджає власнику, [PERSON] , у здійснені права користування та розпоряджання власною квартирою тим, що станом на сьогоднішній день є зареєстрованим в ній. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , через відсутність у даному житловому приміщення понад один рік. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. За приписами п. 8 статті 6 ЗУ "Про судовий збір", розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 ст.141 ЦПК України визначено наступне, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору, як інваліда ІІ групи. В матеріалах справи наявна копія довідки сер. [NUMBER] серія Хар-03 від 22.12.2004 року, відповідно до якої [PERSON] є інвалідом ІІ групи з 22.12.2004 року загальне захворювання. З огляду на викладене з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі - 840,80 грн.

Outcome: approved