Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому зазначила, що 14 червня 2003 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Позов мотивувала тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, з 2010 року проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Зазначила, що відповідач не займається вихованням дітей та не надає матеріальної допомоги на їх утримання. На підставі вищезазначеного позивач просила розірвати шлюб та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 25 відсотків з усіх видів його доходу, щомісячно. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовні заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, проти розірвання шлюбу не заперечував та просив суд стягувати з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, посилаючись на те, що за його заявою з заробітної плати стягуються аліменти на утримання дитини. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.06.2003 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Красноперекопського міського управління юстиції АРК Крим було зареєстровано шлюб, запис №61 (а.с.3). Також встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 5). В судовому засіданні встановлено, що між подружжям припинилися шлюбні відносини, сімя фактично розпалась, подружжя проживає окремо, не підтримує шлюбних стосунків, спільного господарства не веде, примирення не бажають. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, зазначені обставини є підставою для розірвання шлюбу. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, враховуючи усі обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, суд вважає за можливе задовольнити позов стягнувши з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 19.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесений нею судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. за вимоги про розірвання шлюбу та на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. за вимоги майнового характеру про стягнення аліментів, оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати.

Outcome: approved