Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Подільська районна у м. Києві державна адміністрація як Орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у сторін [INFO] народився спільний син - [PERSON] . Позивач зазначила, що вже з часу її вагітності сином, відповідач припинив з нею шлюбно-сімейні відносини. За вісім років життя сина - [PERSON] , відповідач не виявив бажання навіть з ним познайомитись, та взагалі не приймає участі у його матеріальному утриманні, вихованні, тощо. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON] [INFO] , а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини на користь позивача в розмірі 1/4 частки від доходів (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. До початку судового засідання позивач звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач свого права на участі у судовому засіданні не використав, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Направив до суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 05.03.20 постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Третя особа свого права на участь у судовому засіданні не використала. До суду направила Висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 21.01.2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджено відповідний Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . (а.с. 10) [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що встановлено на підставі Свідоцтва про народження серія [NUMBER] . (а.с. 10 з.в.) В матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява [PERSON] , в якій він висловлює свою згоду на позбавлення його батьківських прав відносно сина - [PERSON] [INFO] . (а.с. 11) З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 12, а.с. 12 з.в.) Згідно Висновку органу опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації від 11.06.2019 року, вказаний орган висловив доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина. (а.с. 34-35) Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Невиконання та ухилення від покладених на батьків обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав як це передбачено ст. 164 СК України. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України, Постанови від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання для його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, свої батьківські обов`язки відносно сина не виконує; крім того в поданій ним заяві до компетентних орагнів він висловлює згоду щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина. Враховуючи, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитини, не турбується про її стан здоров`я, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення його батьківських прав щодо сина, а відтак і про задоволення позову в цій частині. В частині позовних вимог щодо стягнення аліментів також суд вважає за необхідне задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Беручи до уваги встановлені у судовому засіданні обставини справи та досліджені докази, суд з урахуванням вимог про стягнення аліментів на одну дитину вважає за доцільне визначити аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу) батька до досягнення дитиною повноліття, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 27.02.2019 року. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Outcome: approved