Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони з 03.09.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 31 березня 2011 року розірвали згідно рішення Буського районного суду Львівської області. Від цього шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей : донька [PERSON], 16.02.2006 р. н. та донька [PERSON], 12.05.2008р.н., які проживають із позивачкою та знаходяться на її утриманні. [PERSON] сплачує аліменти на утримання дітей згідно судового наказу 2-н-131 , виданого 29.12.2010 року Буським районним судом Львівської області, у розмірі 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. На даний час діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Із посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року та зміни внесенні у ст.182 Сімейного кодексу України просить змінити розмір аліментів та стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, звернулась до суду з заявою про слухання справи у її відсутність, заявлений позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про слухання справи у його відсутність, заявлений позов до нього визнав. В силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 31 березня 2011 року розірвали (а.с.6). Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей - донька [PERSON], 16.02.2006 р. н. (а.с.4) та донька [PERSON], 12.05.2008р.н. (а.с.5). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач згідно судового наказу Буського районного суду Львівської області від 29.12.2010 р. сплачує аліменти на утримання двох дітей у розмірі 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття,починаючи з 11.11.2010 року. (а.с.7-8). Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року, визначений порядок стягнення аліментів. Частиною 2 ст. 182 СК України в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 р. встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, відповідно до вищенаведених правових норм розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а отже сплата аліментів відповідачем на двох дітей у розмірі 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину є значно нижчою сумою від встановленого мінімуму, а тому вимога позивачки про зміну розміру аліментів є обґрунтованою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач не надав суду доказів про наявність вад здоров'я або інших осіб на своєму утриманні, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.11.2011 року від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відтак, з відповідача слід стягнути судовий збір. На підставі ст.ст.180,181,182,184,192 СК України,

Outcome: approved