Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 12.11.1988 року житловий будинок з приналежними господарськими будівлями, спорудами, який розташований по [ADDRESS] належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого була [PERSON]. У відповідності до технічної документації житлове господарство складається з житлового будинку, сараю, стайні, двох комор,літньої кухні, курника, двох гаражів, вбиральні, криниці, огорожі, вигрібної ями та вимощення. Згідно звіту «Етво Придністров'я» ринкова вартість житлового господарства становить 139500 грн. Мати позивачки - [PERSON] померла [INFO] року. На час її смерті у разом з нею були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO] - дочка, [PERSON], [INFO] - онука, [PERSON], [INFO] - чоловік онуки, [PERSON], [INFO] - правнука. Після смерті [PERSON] позивачка є спадкоємцем за законом відповідно до ст.1261 ЦК України. З метою реалізації свого спадкового права вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, до якої входить будинковолодіння [ADDRESS]. Вивчивши представлені позивачкою правовстановлюючі документи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, з тієї причини, що спадкове господарство зареєстроване як колгоспний двір, головою якого була [PERSON], в якому кожному з членів колгоспного двору, що проживали станом на 15.04.1991 р., належить відповідна частка житлового будинку, які визначити конкретно неможливо. У спадковому господарстві станом на 15.04.1991 р. були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO] - голова, померла [INFO] року, [PERSON], [INFO] - дочка спадкодавця, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] З приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного двору ніхто не звертався. З часу свого народження позивачка проживала з матір'ю однією сім'єю; приймала участь у веденні господарства та обслуговуванні, в даний час несе витрати по утриманню будинковолодіння в належному стані, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію на будинок за власні кошти, однак не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через його реєстрацію як колгоспного двору. Відповідачі: [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали, не заперечують щодо задоволення позову. Позивачка та відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачка позов визнає. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності позивачки та відповідачки [PERSON] Суд, вислухавши осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8371 від 18.12.2017 р. стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 361 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] за [PERSON] (головою колгоспного двору) згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 12.11.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13.07.1988 р., форма власності - приватна. Копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого Городенківським Рай ЗАГСом, підтверджується, що вона народилася [INFO] року, її батьками є [PERSON] та [PERSON] Після реєстрації 08 грудня 1954 року шлюбу з [PERSON] вона змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», запис за № 4 від 08 грудня 1954 р., що стверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 28 січня 1955 р. Рай ЗАГС м. Городенка. Мати позивачки [PERSON], [INFO] року народження, постійно проживала [ADDRESS]. Із копії довідки № 188, виданої 20.03.2018 р. виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, вбачається, що станом на 15.04.1991 р. у господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON], [INFO] р.н. - голова сім'ї, [PERSON], [INFO] р.н. - дочка, [PERSON], [INFO] р.н. - внучка, [PERSON], [INFO] р.н. - чоловік внучки, [PERSON], [INFO] р.н. - правнучка. Остання при реєстрації шлюбу 19.08.2011 р. змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», актовий запис за № 7 від 19 серпня 2011 р., про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 19 серпня 2011 р. виконкомом Олієво-Королівської сільської ради. Довідкою виконавчого комітету Олієво-Королівської сільської ради № 877 від 16.11.2017 р. стверджується, що [PERSON], [INFO] року народження, та [PERSON], [INFO] року народження, є однією і тією ж особою, жителькою [ADDRESS], і є дочкою [PERSON], [INFO] року народження. [PERSON] померла [INFO] р. у віці 77 років в с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області, запис № 13 від 18.04.1991 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 18 квітня 1991 року Олієво-Королівською сільською радою. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику в справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до 01.01.2004 р., застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. На день смерті [PERSON] разом з нею по [ADDRESS] проживали та вели спільне господарство: [PERSON], [INFO] р.н. - дочка, [PERSON], [INFO] р.н. - внучка, [PERSON], [INFO] р.н. - зять, [PERSON], [INFO] р.н. - правнучка. Оскільки позивачка на час смерті матері проживала разом з нею, і після її смерті вступила в управління та володіння спадковим майном - житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], належними спадкодавцю [PERSON] згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 12.11.1988 р., вона прийняла спадщину. До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS]. З технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1960 р., господарські будівлі та споруди збудовані в 1955, 1959, 1960, 1985, 1990 роках. Як вбачається із Звіту про вартість житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО «Придністров'я», вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] станом на 7 березня 2018 р. становить 139500 грн. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З повідомлення № 2315/01-16 від 21.08.2018 р. Городенківської районної державної нотаріальної контори та інформаційної довідки № 53024857 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видачі на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20.08.2018 р., виданої першою Снятинською державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] р., спадкова справа заведена у приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. (номер у спадковому реєстрі - 61714446, номер у нотаріуса 157/2017). Копією спадкової справи № 157/2017, наданою суду приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я., стверджується, що позивачка подала до приватного нотаріуса заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається із житлового будинку [ADDRESS]. Витягом № 50228255 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, наданому 11.12.2017 р. приватним нотаріусом Стефурак Н.Я., доводиться, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 61714446 (номер у нотаріуса 157/2017), спадкодавець - [PERSON], дата народження: [INFO] р., дата смерті: [INFO] р. Постановою приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу від 23.04.2018 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в житловому будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, з посиланням на те, що вищезгадане господарство належало колгоспному двору і частка померлої в даному житловому будинку конкретно не визначена. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки позивачка прийняла спадщину після смерті матері, а колишні члени колгоспного двору, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] (дочка, зять і онука позивачки), - не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 346, 392, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved