Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Комунального закладу «Галицька центральна районна лікарня» про визнання незаконним звільнення та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні [PERSON] та її адвокат позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі, з мотивів зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні. Вислухавши сторін вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по даній справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав : [PERSON] з 29 березня 2004 року працювала в КЗ «Галицькій ЦРЛ». З 01 вересня 2015 року на посаді інспектора з кадрів. Згідно наказу від 10.07.2017 року №84-в позивачу надано основну щорічну відпустку з 17.07.2017 року по 14.08.2017 року. Перебуваючи у щорічній відпустці 31.07.2017 року, [PERSON] виїхала за кордон до Польщі. Не маючи змоги повернутися до закінчення відпустки 09.08.2017 року нею надіслано на адресу КЗ «Галицька ЦРЛ» заяву, адресовану головному лікарю Журавецькому Л.Б. з проханням звільнити її з роботи за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) з 14.08.2017 року. Як вбачається з листа Управління держпраці в Івано-Франківській області від 20.12.2017 року, заяву позивача було розглянуто ще 11.08.2017 року та направлено їй 14.08.2017 року (останній день відпустки) лист про те, що згоду на звільнення її за п. 1 ст. 36 КЗпП України не надано. Даний лист позивач отримала 25.08.2017 року. Акти про відсутність позивача на робочому місці складені 15.08.2017 та 16.08.2017 року, хоча по табелях обліку робочого часу вона перебувала на робочому місці. Наказом від 22.08.2017 року №59-к [PERSON] звільнено з КЗ «Галицької ЦРЛ» за п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогули) з 23.08.2017 року. Згідно ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. У день звільнення [PERSON] ніхто не ознайомлював з наказом про звільнення і не видав трудову книжку, що є порушенням ст. 47 КЗпП України, дані порушення також зафіксовані Управлінням держпраці в Івано-Франківській області, про що позивача повідомлено листом від 20.12.2017 року. Головному лікарю КЗ «Галицької ЦРЛ» надано припис від 12.12.2017 року з вимогою усунути дані порушення, однак даний припис не виконаний. 16 листопада 2017 року у КЗ «Галицькій ЦРЛ» позивачем наручно отримано трудову книжку з якої вона дізналася про звільнення за прогули. Окрім того, відповідно до ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. До дня звільнення [PERSON] ніхто не вимагав будь-яких письмових та усних пояснень, позивача не викликали на засідання профспілкового комітету з розгляду питання щодо її звільнення, жодних листів чи повідомлень з цього приводу вона не отримувала, що є порушенням ст. 149 КЗпП України. Як передбачено статтею 4 Конвенції № 158 Міжнародної організації праці «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року», спрямованої на захист прав працівника, - трудові відносини з працівником не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, повязаних зі здібностями або поведінкою. За змістом ст. 7 Міжнародної Конвенції № 158, трудові відносини з працівником не припиняються через його поведінку до тих пір, поки йому не дадуть можливість захищатися в звязку з висунутими проти нього обвинуваченнями. Стаття 9 зазначеної Конвенції покладає на роботодавця тягар доказування законності підстав звільнення працівника. Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення. Згідно з п. 4 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» з наступними змінами, при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Водночас законодавством не визначено перелік обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин. А тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази, передбачені ст. 57 ЦПК України. Також середній заробіток за час вимушеного прогулу розраховується згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.95 р. №100. З урахуванням норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку № 100, середньомісячна зарплата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, із якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 згаданого Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 2-х місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Згідно абз.1 п.8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Крім того, положеннями р. ІІІ Порядку № 100 передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Зокрема не підлягають урахуванню відпускні та лікарняні. Згідно довідки про доходи [PERSON] № 63 від 18.05.2018р., виданої КЗ «Галицька ЦРЛ», середньоденна заробітна плата становить 156,10 грн. Кількість робочих днів беремо з норм тривалості робочого часу для працівників бюджетної сферина 2017 і 2018 роки. Серпень 2017р. Кількість робочих днів -з 15.08.2017р. - 12. Середній заробіток - 1873,20 грн. Вересень 2017р. Кількість робочих днів - 21. Середній заробіток - 3278,10 грн. Жовтень 2017р. Кількість робочих днів - 21. Середній заробіток - 3278,10 грн. Листопад 2017р. Кількість робочих днів - 22. Середній заробіток - 3434,20 грн. Грудень 2017р. Кількість робочих днів - 20. Середній заробіток - 3122,00 грн. Згідно з п. 10 Порядку №100, у разі підвищення на підприємстві тарифних ставок і посадових окладів у періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата коригується на коефіцієнт їх підвищення. Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати визначається середній заробіток, за яким здійснюються нарахування лише у частині, що стосується днів збереження середньої зарплати з дня підвищення тарифних ставок (окладів). Так як з 01 січня 2018 року мінімальна заробітна плата згідно Закону України "Про держбюджет на 2018 рік" становить 3723,00 грн., тобто відбулося підвищення на 16,34% (3723,00 грн.-3200,00 грн.=523,00 грн.), то заробітну плату починаючи з січня місяця 2018 року коригуємо на даний відсоток. Січень 2018р. Кількість робочих днів - 21. Середній заробіток - 3278,10 грн.+ (3278,10 грн.*16,34%)=3278,10 грн.+535,64грн.=3813,74 грн. Лютий 2018р. Кількість робочих днів - 20. Середній заробіток - 3122,00 грн.+(3122,00грн.*16,34%)=3122,00грн.+510,13грн.=3632,13грн. Березень 2018р. Кількість робочих днів - 21. Середній заробіток - 3278,10 грн.+ (3278,10 грн.*16,34%)=3278,10 грн.+535,64грн.=3813,74 грн. Квітень 2018р. Кількість робочих днів - 20. Середній заробіток - 3122,00 грн.+(3122,00грн.*16,34%)=3122,00грн.+510,13грн.=3632,13грн. Травень 2018р. Кількість робочих днів - 20. Середній заробіток - 3122,00 грн.+(3122,00грн.*16,34%)=3122,00грн.+510,13грн.=3632,13грн. Червень 2018р. Кількість робочих днів - 20. Середній заробіток - 3122,00 грн.+(3122,00грн.*16,34%)=3122,00грн.+510,13грн.=3632,13грн. Липень 2018р. Кількість робочих днів - 22. Середній заробіток - 3434,20 грн.+(3434,20грн.*16,34%)=3434,20грн.+561,15грн.=3995,35грн. Серпень 2018р. Кількість робочих днів - 22. Середній заробіток - 3434,20 грн.+(3434,20грн.*16,34%)=3434,20грн.+561,15грн.=3995,35грн. Вересень 2018р. (по 26.09.2018р. включно) Кількість робочих днів - 18. Середній заробіток - 2809,80 грн.+(2809,80грн.*16,34%)=2809,80грн.+459,12грн.=3268,92грн. Загальна сума заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, становить: 1873,20+3278,10+3278,10+3434,20+3122,00+3813,74+3632,13+3813,74+3632,13+3632,13+3632,13+3995,35+3995,35+3268,92= 48401,22 грн. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved