Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради, [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 278 від 24.04.1997 року в частині приватизації квартири [ADDRESS] та свідоцтва про право власності на зазначену квартиру від 24.04.1997 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.04.1997 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради народних депутатів на підставі рішення № 278 від 24.04.1997 року було видано свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS], відповідно до якого вказана квартира належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам її сім'ї: [PERSON] та позивачці [PERSON]. На думку позивача, виконавчим комітетом Вінницької міської ради при прийнятті вищевказаного рішення та видачі свідоцтва на право власності на житло було порушено вимоги Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а саме: під час приватизації даної квартири згоди на приватизацію позивач не давала, вона навіть не знала, що її мати приватизувала квартиру. Крім того, відповідно до Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 15.09.1992 року № 56, при видачі власнику квартири (будинку) свідоцтва про право власності на житло у паспортах усіх повнолітніх членів сім'ї власника і у свідоцтвах про народження неповнолітніх осіб робиться така відповідна помітка, однак виконавчий комітет Вінницької міської ради дану вимогу не виконав. Зазначені вище обставини перешкоджають позивачу стати на облік для отримання державної квартири, а також приватизувати квартиру в іншому місці, що і стало підставою для її звернення до суду з даною позовною заявою. В судове засідання позивач не з'явилась, однак надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов визнав в повному обсязі, не заперечував щодо його задоволення. Представник Вінницької міської ради згідно заяви просив справу розглядати у його відсутність, не заперечив щодо задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 24.04.1997 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради народних депутатів на підставі рішення № 278 від 24.04.1997 року було видано свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS], відповідно до якого вказана квартира належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам її сім'ї: [PERSON] та позивачці [PERSON] (а.с. 4). Як вбачається з технічного паспорту на вищевказану квартиру, вона складається з 3 кімнат житловою площею 34,3 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 17,2 кв.м., 2-а кімната - 10,6 кв.м., 3-я кімната - 6,5 кв.м., кухні - 5,2 кв.м., ванної кімнати - 2,1 кв.м., вбиральні - 14,1 кв.м., коридору - 4,4 кв.м. (а.с. 6, 7). 24.09.2005 року позивач [PERSON] змінила своє прізвище на «[PERSON]» у зв'язку з укладенням шлюбу з [PERSON] (а.с. 5). 18.07.2006 року відповідач [PERSON] змінила своє прізвище на «[PERSON]» у зв'язку з укладенням шлюбу з [PERSON] (а.с. 8). Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання, регулюються Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ст. 1 цього Закону приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. До об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму (ч. 1 ст. 2 Закону). Приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону за громадянами, які не виявили бажання приватизувати займане ними житло, зберігається чинний порядок одержання і користування житлом на умовах найму. Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення (ч.ч. 1-5 ст. 8 Закону). З метою визначення порядку передачі квартир (будинків) у власність громадян відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" наказом Держжитлокомунгоспу України від 15 вересня 1992 р.№ 56 затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян (яке було чинне на час виникнення спірних правовідносин). Згідно з п.п. 6-10 вказаного Положення передача житла у власність громадян здійснюється безоплатно, виходячи з розрахунку санітарної норми (21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю).Загальна площа квартири (будинку) визначається як сума площ жилих і підсобних приміщень квартири (будинку), веранд, вбудованих шаф, а також площ лоджій, балконів і терас, які враховуються з використанням таких коефіцієнтів: для лоджій - 0,5, для балконів і терас - 0,3. Розмір загальної площі, що належить кожному наймачеві у квартирі, де мешкають два і більше наймачів, визначається як сума площ займаних жилих кімнат з урахуванням площі балконів, лоджій та терас і площі підсобних приміщень квартири, яка розподіляється між всіма наймачами пропорційно площі займаних ними жилих кімнат. Якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій пунктом 6 цього Положення, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім'ї безоплатно. Якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім'я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім'ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра. Якщо загальна площа квартири (будинку) перевищує площу, яку має право отримати сім'я наймача безоплатно, наймач здійснює доплату цінними паперами, одержаними для приватизації державних підприємств чи землі, а у разі їх відсутності - грошима. Сума доплат визначається добутком розміру надлишкової загальної площі на вартість одного квадратного метра. Громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви (додатки 2, 3) та необхідну консультацію (п. 18 Положення). При оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім'ї та займані приміщення. У довідці вказуються члени сім'ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло (п. 20, 21 Положення) У відповідності до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» «Приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю». Згідно ст. 14 ч. 1 ЦК України, в редакції 1963 року, за неповнолітніх, які не досягли п'ятнадцяти років, угоди укладають від їх імені батьки (усиновителі) або опікуни. Згідно частини 2 статті 155 СК України, «Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини». Суд вважає, що діями відповідачів порушено право позивачів на отримання безоплатно (приватизацію) іншого житла за їхнім вибором, оскільки на момент приватизації позивачі були неповнолітніми, відповідно жодної згоди не давали та їм не було відомо про приватизацію. Суд вважає за можливе за заявою позивача судові витрати залишити без відшкодування. На підставі викладеного та

Outcome: approved