Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] Позовні вимоги мотивувала тим, що з 06.11.1982 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], актовий запис № 13. [INFO] року чоловік позивачки трагічно загинув під час перебування на роботі за кордоном. У зв'язку із несподіваною смертю (вбивство) письмового розпорядження щодо свого майна [PERSON] не зробив. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а тому [PERSON] у передбачений законом строк звернулася до нотаріальної контори в Городенківському районі із заявою про прийнятття спадщини за законом після смерті чоловіка. В результаті розгляду її звернення, 28.01.2005 року державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом , згідно з яким позивачка набула у власність право на земельну частку (пай) розміром 43,06 в умовних кадастрових гектарах. Крім земельної частки (паю) до спадкового майна входить ще і житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами в [ADDRESS] Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене будинковолодіння [PERSON] відмовлено, про що свідчить Постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 27.08.2015 р. за № 435/02-31. Фактично, 11.10.1993 року рішенням виконкому Луківської сільської ради встановлено межі земельної ділянки площею 0,25 га, виділеної [PERSON] для будівництва жилого будинку та господарських споруд. В 1994 році подружжям [PERSON] завершено будівництво вказаного будинковолодіння, а часом проведено газифікацію та підключено електроенергію. З часу побудови господарки і по сьогодні позивачка продовжує жити в даному будинковолодінні, обслуговує господарку та обробляє земельну ділянку, сплачує комунальні послуги та несе всі інші витрати по утриманні жилого господарства. Похованням чоловіка теж займалася вона особисто та за власні кошти. Тобто, фактично вступила в управління спадковим майном, але документально оформити прийнятття спадщини не може через відсутність правовстановлюючого документа на ім'я померлого. Спору щодо спадкового майна нема. В судове засідання позивачка не з'явилася. Подала до суду заяву, в якій просить судовий розгляд справи проводити без неї, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Подали до суду заяви, в яких просять судовий розгляд справи проводити без них, щодо заявленого позову не заперечують, позовні вимоги визнають в повному обсязі. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Копія технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою [ADDRESS] підтверджує, що домоволодіння складається з: житлового будинку, загальною площею 155,1 кв.м., гаражу, сараю, вбиральні, криниці, воріт та огорожі. Ринкова вартість житлового будинку станом на 31.08.2015 року - становить 193623,74 грн., що підтверджено висновком про вартість майна, визначеного ТзОВ «Українське бюро приватизації та оцінки майна». З копії довідки про об'єкт нерухомого майна № 179 від 26.08.2015 р., виданої ФОП [PERSON] слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] побудований у 1994 р., дозвільними документами є рішення Луківської с/ради № 35 від 11.10.1993 р. і будівельний паспорт. Копія будівельного паспорту та копія акту виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель від 22.08.1994 року стверджують, що гр. [PERSON] для будівництва індивідуального жилого будинку та господарських споруд встановлено в натурі межі земельної ділянки, площею 0,25 га, що знаходиться в с. Лука по вул. Нова. Копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00015679001 підтверджує, що з 06.11.1982 р. [PERSON] [INFO] та [PERSON] перебували в шлюбі (актовий запис № 13). Позивачка після реєстрації одруження 10.11.2008 року з [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] , про що свідчить скорочена копія свідоцтва про одруження. [PERSON] помер [INFO] року, що стверджено скороченою копією акту про смерть, виданою відділом записів актів громадянського стану в Ополе, та засвідченою приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Померлий [PERSON] заповіту не вчиняв. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] (позивачка), діти - [PERSON], [PERSON], [PERSON] (відповідачі по справі). Батьки [PERSON] померли: батько [PERSON] а/з № 17 від 15.10.1989 р., мати [PERSON] а/з № 15 від 22.06.1999 р., що вбачається з довідки вих № 431 від 08.09.2015 року, виданої виконкомом Луківської сільської ради. З довідки вих № 408 від 20.08.2015 року, виданої виконкомом Луківської сільської ради слідує, що на час смерті [PERSON], який помер [INFO] р., в господарстві разом з ним проживали: дружина - [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON], дочка [PERSON], зять [PERSON], внучка [PERSON] і похованням займалася дружина. Отже, судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] Діти спадкодавця [PERSON] (відповідачі по справі) відмовляються від власності на спадкове майно, що слідує з поданих до суду заяв. У відповідності до ч. 2 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.01.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 237 спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO] року є його дружина [PERSON]; спадкове майно, на яке видане це свідоцтво складається із права на земельну частку (пай) розміром 43,06 в умовних кадастрових гектарах. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] також входить житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори К.С. Білоконь про відмову у вчиненні нотаріальної дії слідує, що позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка на житловий будинок № 37 по вул. Нова в селі Лука Городенківського району. В силу роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Довідкою № 409, виданою 20.08.2015 р., виданої виконкомом Луківської сільської ради стверджено, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку становить 0,25 га. Позивачка фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. Нова, 37 в с. Лука Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Документи, які посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок відсутні. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачкою в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по вул. Нова, 37 в с.Лука Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1222, 1223, 1261, 1268-1270, 1275 ЦК України,

Outcome: approved