Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19 грудня 2009 року вона та [PERSON] уклали угоду на підставі якої [PERSON] купила у останнього житловий будинок з усіма господарськими будівлями, спорудами, огорожами біля нього, що знаходиться по [ADDRESS] Зобов'язання по цьому договору сторонами було виконано, [PERSON] повністю здійснила з відповідачем розрахунок за купівлю вказаного майна, а останній віддав їй документи. Однак, нещодавно дізналася, що відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Нотаріус відмовив у реєстрації права власності через те, що [PERSON] не приходить до нотаріальної контори, тобто через відсутність відповідача при реєстрації угоди. До початку судового засідання позивач надав суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги в повному обсязі та просив справу розглянути в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив . Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 19 грудня 2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали угоду на підставі якої [PERSON] купила у останнього житловий будинок з усіма господарськими будівлями, спорудами, огорожами біля нього, що знаходиться по [ADDRESS] Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди за усіма важливими умовами договору. Важливими умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як важливі або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, відносно яких за заявою хоч би однієї із сторін може бути досягнута угода. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги стосовно форми договору не встановлені законом. Зобов'язання по цьому договору сторонами було виконано, позивачка повністю здійснила з відповідачем розрахунок за купівлю вказаного майна, а останній віддав їй документи. Однак, нещодавно дізналася, що відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Нотаріус відмовив у реєстрації права власності через те, що [PERSON] не приходить до нотаріальної контори, тобто через відсутність відповідача при реєстрації угоди. Внаслідок невизнання дійсності угоди купівлі-продажу державною нотаріальною конторою позивачка не може розпорядитися належним майном, що порушує надане їй як власнику статтею 317 Цивільного кодексу України право розпорядження своїм майном. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Ч.1 ст. 220 ЦК України передбачає, що у разі недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Проте на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України, такий договір може бути визнано судом дійсним, якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови договору, що має місце у даній справі. Інше в процесі судового розгляду не встановлено. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що при укладені договору купівлі-продажу ні одна із сторін не порушила умов договору, а тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача. Тому, на підставі викладеного і

Outcome: approved