Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

В січні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення його від сплати аліментів на користь відповідачки на її утримання як непрацездатної дружини, у розмірі 500 гривень щомісячно, протягом строку інвалідності. В обґрунтування позовних вимог вказував, що він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2003 року по 08 вересня 2017 року. Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 14 червня 2017 року у справі № 671/682/17 з нього було стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання неповнолітніх дочок [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 грн. щомісяця, та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн. щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, а також стягнуто аліменти на користь відповідачки на її утримання як непрацездатної дружини, у розмірі 500 гривень щомісячно, протягом строку її інвалідності, починаючи з 15.05.2017. Вказує, що на час винесення рішення суду про стягнення аліментів, відповідачка мала інвалідність ІІ групи та не працювала, однак, на даний час вона працює вчителем української мови та літератури у Волочиському навчально-виховному комплексі у складі школи І ступеня та гімназії, де отримує стабільну заробітну плату. Крім того, станом на січень 2020 року відповідачка отримує пенсію як інвалід ІІІ групи. Також в 2018 році відповідачка працювала на посаді начальника організаційного відділу Волочиської міської ради та отримала 101022 грн. заробітної плати, 4000 грн. матеріальної допомоги і, крім цього, у 2018 році отримала 17475 грн. пенсії. Вважає, що відпали умови, необхідні для існування права на утримання ним відповідачки, яке виникло у зв`язку з інвалідністю, оскільки остання влаштувалася на роботу, працює і повністю забезпечує себе сама та отримує пенсію як інвалід ІІІ групи. Представник позивача надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Відповідачка відзиву на позов не подала, в судовому засіданні 17.07.2020 року проти позову заперечила, посилаючись на те, що інвалідність ІІІ групи встановлена їй довічно, у зв`язку з чим вона потребує довготривалого лікування. Крім того, просить врахувати те, що на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей. Від відповідачки надійшла письмова заява про розгляд справи 27.07.2020 року у її відсутності. Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Отже, ст. 75 СК України встановлює чіткі підстави для виникнення права подружжя на утримання. Причому усі ці підстави мають бути в сукупності. У зв`язку з цим, внаслідок настання певних змін, що зумовлюють зникнення хоча б однієї із підстав для права на утримання, таке право припиняється. Так, згідно ст. 82 СК України право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право на утримання припиняється від дня настання цих обставин. Крім того, право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги чи платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. Отже, дана норма права визначає як перелік підстав, внаслідок яких право на утримання припиняється автоматично, так і перелік підстав, які має оцінити суд і прийняти з цього приводу відповідне рішення. Закон виділяє дві підстави, за якими право подружжя припиняється автоматично, тобто звертатися до суду з позовом про припинення цього права не потрібно. Першою є поновлення працездатності одержувача аліментів. Другою є реєстрація одержувачем аліментів нового шлюбу з іншою особою. Окрім автоматичних підстав для припинення права подружжя на утримання закон передбачає і такі, що припиняються судом у разі їх підтвердження в ході судового розгляду. Право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. У ході судового процесу позивач зобов`язаний довести підставність припинення права подружжя на утримання. Факт відсутності потреби у аліментах слід довести доказами, які б підтвердили, що одержувач аліментів має стабільний дохід, який забезпечує йому встановлений законом прожитковий мінімум. Це може бути довідка про його доходи, документи, що підтверджують одержання ним спадщини, утримання від інших осіб тощо. Як убачається з матеріалів справи сторони з 25 січня 2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 08 вересня 2017 року згідно рішення Волочиського районного суду Хмельницької області. ( а.с. 10 ) Під час перебування у шлюбі відповідачка захворіла, стала непрацездатною особою, їй було встановлено інвалідність ІІ групи на термін до 01.11.2017 року. Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 14 червня 2017 року у справі № 671/682/17 з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на її утримання як непрацездатної дружини, у розмірі 500 грн. щомісячно, протягом строку інвалідності, починаючи з 15 травня 2017 року. В подальшому відповідачці встановлено ІІІ групу інвалідності загального захворювання терміном дії довічно, про що свідчить пенсійне посвідчення серії [NUMBER] , видане 22 листопада 2017 року. Згідно з довідкою від 17.01.2020 року, виданою КНП Волочиська ЦРЛ, відповідачка потребує тривалого лікування. Встановлено, що в 2018 році відповідачка отримала пенсію у загальному розмірі 17475 грн., а також отримала доходи від роботи на посаді начальника організаційного відділу Волочиської міської ради - 101022 грн. заробітної плати, 4000 грн. матеріальної допомоги. (а.с. 13-16) На даний час відповідачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області як одержувач пенсії по інвалідності ІІІ групи, що підтверджується довідкою № 464/04-16 від 02.04.2020 року. (а.с. 45). В судовому засіданні відповідачка пояснила, що розмір отримуваної нею пенсії становить 2000 грн. в місяць. Згідно з довідками, виданими Волочиським навчально-виховним комплексом у складі школи І ступеня та гімназії від 02.06.2020 року № 101 та від 21.07.2020 року № 107, відповідачка з 02 вересня 2019 року працює вчителем української мови та літератури та її заробітна плата у період з 02.09.2019 року по 31.01.2020 року склала 38881 грн. 10 коп. За період з січня по липень 2020 року включно відповідачці нараховано та виплачено всього 64732 грн. 68 коп. (січень - 8142 грн. 24 коп., лютий - 6513 грн. 79 коп., березень - 5815 грн. 89 коп., квітень - 9402 грн. 59 коп., травень - 8142 грн. 24 коп., червень - 8142 грн. 24 коп., липень - 18573 грн. 69 коп.) Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень. Отже, відповідачка отримує пенсію по інвалідності та заробітну плату в розмірі, що в загальній сумі значно перебільшує розмір прожиткового мінімуму, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, та її доходи забезпечують їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність. Дані обставини свідчать про те, що з юридичної точки зору відповідачку не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17. Тобто, встановлені судом обставини, які виникли після ухвалення рішення про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на її утримання, свідчать про відсутність однієї із підстав для наявності права на утримання у розумінні ч. 4 ст. 75 СК України, а тому таке право припиняється. Щодо посилання відповідачки на наявність у позивача заборгованості по аліментах, яка виникла станом на 19.05.2020 року (а.с. 48-53), а саме у розмірі: - 412 грн. на її утримання як непрацездатної дружини; - 222 грн. на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та 9000 грн. на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , то суд вважає, що ці обставини, з врахуванням наведених вище норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, не можуть бути підставою для відмови в позові та не є визначальними під час вирішення даного спору. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачка на користь позивача.

Outcome: approved