Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Іваничівського районного суду Волинської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS]. У вище зазначеному будинку зареєстрована її дочка [PERSON] [INFO]. Однак вона з 2010 року у будинку не проживає, так як виїхала на постійне місце проживання до Республіки Італія. Догляду за будинком [PERSON] не здійснює, за комунальні послуги коштів не сплачує. Реєстрація відповідача в її житловому будинку перешкоджає здійсненню нею права власності, користування та розпорядження належним їй майном, а також створює певні незручності матеріального характеру, в частині оплати за комунальні послуги. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, житловим будинком по [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилася, подала суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялась своєчасно, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 167 ЖК України, у разі вибуття члена сім'ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, він втрачає право користування жилим приміщенням, з дня вибуття. Відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з свідоцтва про право власності від 25 лютого 2011 року та витягу про державну реєстрацію прав, позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. Як стверджується копією з будинкової книги та довідкою про склад сім'ї у вище вказаному будинку зареєстрована відповідач [PERSON] Із матеріалів справи вбачачється, що відповідач в зазначеному будинку не проживає, будь-яких витрат по утриманню будинку не несе та будь-яких зв'язків з позивачем не підтримує. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов, відповідач у будинку позивача з 2010 року не проживає, так як виїхала до Республіки Італія, однак адреса її проживання невідома. Згідно статті 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що відповідач перешкоджає позивачу у здійсненні права щодо розпорядження житлом, не сплачує комунальних послуг за жиле приміщення, не бере участі в його утриманні. Оскільки відповідач [PERSON] в зазначеному будинку не проживає понад рік, за відсутності будь-яких домовленостей із власником та законних підстав на збереження за нею житла, ніяких обов'язків щодо утримання будинку не несе, вона втратила право користування жилою площею в даному житловому будинку та, в порядку ст. 405 ч. 2 ЦК України, підлягає до визнання її такою, що втратила право користування житлом в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), отже, відповідач підлягає зняттю з реєстраційного обліку.

Outcome: approved