Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

В жовтні 2015 р. позивач звернувся до районного суду з позовною заявою, в якій просить зняти арешт, накладений ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві в межах виконавчого провадження постановою від 21.05.2004 р., та заборону на відчуження з 1/2 частини квартири [ADDRESS] в Подільському районі м.Києва, спадкоємцем на яку є позивач. Позов мотивний тим, що 15.10.2015 р. Оболонський районний суд м. Києва засудив рідного брата позивача - [PERSON], [INFO] за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.12.2003 р., залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 02.04.2004 р. у справі № 22-1940, позов потерпілої від ДТП -[PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди на суму 8 122,98 грн. задоволено. 21.05.2004 р. державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони його відчуження серія АК №421625, згідно з якою накладено арешт на все майно, яке належало брату позивача [PERSON] З 15.09.2004 р. по 09.07.2007 р. брат позивача здійснював відшкодування коштів шляхом перерахування коштів до ДВС Оболонського району м. Києва та в добровільному порядку відповідачу шляхом направлення переказів на загальну суму 5 714 грн. 22.10.2004 р. постановою Оболонського районного суду м. Києва у справі №5-291/4 брата позивача звільнено від відбування покарання за вироком від 15.10.2003 р. 24.04.2008 р. державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія [NUMBER], згідно з яким брат позивача успадкував від їх померлої бабусі [PERSON] 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Згідно реєстраційного надпису КП «Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна 1/2 квартири [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON], реєстраційний напис записаний у реєстрову книгу № д. 1630-244 за реєстровим №6751 від 29.05.2008 р. 11.06.2009 р. ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №13253125 про стягнення з [PERSON] на користь відповідача боргу в розмірі 8122,98 грн. 08.07.2010 р. ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві винесено постанову про повернення виконавчого документа у зв'язку з відсутністю майна брата позивача. Згідно з п.2 резолютивної частини поставлено припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення. 11.03.2012 р. брат позивача загинув в ДТП в Харківській області. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Позивач, як спадкоємець, подала заяву про прийняття спадщини, однак зіткнулась з неможливістю закінчення оформлення спадщини та набуття права власності на вказану частину зазначеної вище квартири в зв'язку з накладенням арешту на майно та заборони його відчуження. Під час оформлення спадщини, державний нотаріус 21 київської державної нотаріальної контори письмово повідомив, що в ході перевірки в єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна було виявлено обтяження, а саме - арешт на невизначене майно на підставі постанови державного виконавця від 21.05.2004 р., що зареєстрований 28.05.2004 р. за № 19699 реєстратором: одинадцятою київською нотаріальною конторою. Для видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно необхідно зняття арешту з майна померлого. У відповіді ВДВС від 03.07.2015 р. №б/н зазначено про те, що згідно з Порядком роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом МЮ України 25.12.2008 р. №227/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки. У судове засіданні позивачка, будучи повідомлена про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, не з'явилась, але звернулась до початку судового засідання з письмовою заявою, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримувала в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, своє право на участь у судовому засіданні не використала, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Повідомлення про причини неявки на час судового засідання до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з цим, суд на підставі ст.ст.169 ч.4, 224 ч.1 ЦПК України постановляє заочне рішення. Третя особа, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є рідним братом позивача [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.9-10). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12).Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Позивач звернулася до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав на зазначену квартиру, але нотаріусом було вказано на те, що в ході перевірки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна було виявлено обтяження, а саме: арешт на невизначене майно (все майно) на підставі постанови державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві від 21.05.2004 р., що зареєстрований 28.05.2004 р. за № 19699. Листом ВДВС Оболонського РУЮ в м.Києві від 03.07.2015 р. позивачу було повідомлено про неможливість надати інформацію у зв'язку з передачею виконавчих проваджень до архіву та знищення їх за закінченням передбаченого законом трирічного терміну зберігання (а.с.28). Як вбачається з наданих документів, 11.06.2009 р. державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2933 від 30.04.2004 р., виданого Оболонським районним судом м.Києва на стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу. 08.07.2010 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а відповідно до ч.1 ст.50 цього Закону, у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається. Відповідно до ч.2 цієї статті цього Закону, у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїмм айном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 цього Кодексу, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Частиною 4 ст.41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч.2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття рішення судом про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач позбавлена у встановленому законом порядку оформити свої право власності в порядку спадкування на спадщину у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS], що належала [PERSON] На час розгляду справи відкритих виконавчих проваджень стосовно [PERSON], як боржника, не має. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження не може бути відносно померлої особи, а на даний час виконавче провадження знищено і державний виконавець не може зняти арешт з майна в межах данного виконавчого провадження, тому, з метою захисту прав та інтересів позивача, постанову про накладення арешту АК № 421625, винесену державним виконавцем ВДВС Оболонського районного управління юстиції необхідно скасувати та звільнити майно з-під арешту. Виходячи з викладеного вище, ст.ст.16, 317, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved