Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь на утримання дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, [PERSON] та в подальшому стягнути аліменти з відповідача на утримання, сина [PERSON], у розмірі 1/4 частки з усіх вдів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Позов мотивований тим, що з 21.06.2003 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням суду від 02.07.2015 року розірваний. Від шлюбу мають дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, відповідач від виконання своїх батьківських обов'язків, щодо виховання та матеріального утримання дітей ухиляється. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував щодо їх задоволення, про що надав суду письмову заяву (а.с. 23). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд встановив таке. Сторони з 21.06.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.07.2015 року, яке набрало законної сили 14.07.2015 року, розірвано (а.с. 4). Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно серії [NUMBER] від 16.10.2015 року, виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис за № 145 (а.с. 5) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно серії [NUMBER] від 02.10.2014 року, виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис за № 1314 (а.с. 6), які проживають з позивачем, що підтверджується довідкою № 1059 від 18.02.2016 року, виданою Квартальним комітетом № 20 Кіровського району м. Кіровограда (а.с. 7) та знаходяться на її повному утриманні, що також не заперечується відповідачем. Згідно з свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER] від 16.10.2015 року, актовий запис за № 145 та свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER] від 02.10.2014 року, актовий запис за № 1314, батьками дітей є [PERSON] та [PERSON]. Статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої або неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина 1 статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у статті 182 Сімейного кодексу України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із ним, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Домовленість між батьками щодо утримання дитини відсутня. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при цьому суд враховує, що діти проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує визнання позову відповідачем та вважає за необхідне позов задовольнити повністю, оскільки за частиною 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом з'ясовано, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно пункту 1 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. За приписом частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки підстави, визначені Законом України "Про судовий збір" щодо звільнення відповідача від сплати судового збору відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved