Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

[PERSON], інтереси якої представляє адвокат [PERSON], звернулася в суд із позовом до Королівської селищної ради Виноградівського району, третя особа: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14.05.2017 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок в смт.Королево по вул.Карпатської Січі, 7 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку по цій самій адресі. Після смерті матері, позивачка [PERSON] звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про спадщину, однак їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить суд визнати за нею право власності на спадковий будинок в мт.[PERSON] по вул.Карпатської Січі, 7 та земельну ділянку площею 0,08 га по цій самій адресі, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивачки подала до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Вимоги заяви підтримують повністю та просять суд такі задоволити. Представником відповідача подано до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень відносно позовних вимог не мають. Представник третьої особи, повідомлений про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не зявився, заяв та клопотань не подавав. Розгляд справи проведено без його участі на підставі поданих доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. 14.09.1995 р. в смт.Королево Виноградівського району помер батько позивачки [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №129704 від 14.02.2012 року. 14.05.2017 року в с.Чорнотисів Виноградівського району померла мати позивачки [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №224088 від 16.05.2017 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складалася з житлового будинку в смт.Королево, вул.Карпатської Січі, 7 Виноградівського району та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку в смт.Королево по вул. Карпатської Січі, 7. Заповіту за життя нею не залишено. Як вбачається з довідки Королівської селищної ради Виноградівського району №2639 від 11.10.2017 року [PERSON], яка померла 14.05.2017 року була зареєстрована та проживала одна до дня смерті в селищі Королево по вул.К.Січі (Калініна), 7. Спадкоємцями до майна померлої є позивачка, яка подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері до Виноградівської районної державної нотаріальної контори. Інших спадкоємців на спадкове майно немає. Позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Відповідно до виготовленого БТІ технічного паспорту та довідки КП «Виноградівського районне БТІ» №837 від 10.11.2017 року житловий будинок з надвірними будівлями в смт.Королево по вул.Карпатської Січі, 7 будівництвом завершений, рахується за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Хустською держнотконторою 15.09.1965 р. за реєстровим №4592. В матеріалах справи знаходиться копія Договору дарування від 15.09.1965 року, посвідчений нотаріусом Хустської державної нотаріальної контори зареєстрованим в реєстрі №4592. Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК №004361 від 21.01.1998 року [PERSON] на підставі рішення ІІ-ої серії 22 окл. Королівської селищної ради від 12.09.1997 року належала земельна ділянка площею 0,08 га для обслуговування індивідуального житлового будинку. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.). Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 і та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку та право постійного користування нею виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно із ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті спадкодавця [PERSON] має законне право на визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері.

Outcome: approved