Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, просить стягнути з відповідача ДП «Санаторій «Дніпровський» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 2280 грн. 20 коп. та 10353 грн. розмір середнього заробітку за весь час затримки. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона, [PERSON], на підставі наказу № 141-к від 30.06.2015 року була прийнята сестрою медичною з фізіотерапії за строковим трудовим договором у ДП «Санаторій «Дніпровський». 09.11.2015 року на підставі наказу № 237-к від 09.11.2015 року вона була звільнена з посади по закінченню строкового трудового договору в порядку п.2 ст.. 36 КЗпП України. Підприємство має перед нею заборгованість з виплати заробітної плати за жовтень 2015 року у сумі 1491 (одна тисяча чотириста дев'яносто одна) гривень, 46 коп. та виплати заробітної плати і компенсації відпустки за листопад 2015 року в сумі 788 (сімсот вісімдесят вісім.) гривень 74 коп., про що видано довідку від 19.05.2016 р. № 10/309. Загальна сума заборгованості по оплаті праці складає 2280 (дві тисячі двісті вісімдесят) гривень 20 коп. Відповідно до довідки про середню заробітну плату від 19.05.2016 р. № 10/285 її середня заробітна плата за жовтень 2015 року становить 1627 грн., за вересень 2015 року - 1627 грн. В порушення вимоги ст. 47, 116, 117 КЗпП України у день звільнення повний розрахунок належних їй виплат здійснений підприємством не був. Надала розрахунок середньої заробітної плати, згідно якого термін розрахунку - останні два повних робочих місяці, тобто жовтень та вересень 2015 року. (ч.2, 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затв. Постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100) (1627+1627):44 робочі дні за два місяці = 73,95 грн. (п. 8 вказаної Постанови № 100). Період не виплати належної заробітної плати з 09.11.2015 р. по 31.05.2016 р., тобто 140 робочих дня. З 14.11.2015 р. - 15 робочих днів; грудень 2015 р. - 23 робочі дня; січень 2016 р. - 19 робочих днів; лютий 2016 р. - 21 робочий день; березень 2016 р. -22 робочих дня; квітень 2016 р. - 21 робочий день; травень 2016 р. = 19 робочих днів, 73,95 грн.*140 р.д. = 10 353 грн. Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки складає 10 353 (десять тисяч триста пятдесят три) гривні 00 коп. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача ДП «Санаторій «Дніпровський» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином,згідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~ розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі наказу № 141-к від 30.06.2015 року була прийнята сестрою медичною з фізіотерапії за строковим трудовим договором у ДП «Санаторій «Дніпровський». 09.11.2015 року на підставі наказу № 237-к від 09.11.2015 року вона була звільнена з посади по закінченню строкового трудового договору в порядку п.2 ст.. 36 КЗпП України, що підтверджуються копією трудової книжки, копією витягу з наказу від 09.11.2015 року № 237-к (а.с. 4-5, 6). Як зазначено позивачем в позовній заяві, розрахунок по заробітній платі на день звільнення з позивачем не здійснено. Як вбачається з матеріалів справи, підприємство має перед позивачем заборгованість з виплати заробітної плати за жовтень 2015 року у сумі 1491 гривня 46 коп. та виплати заробітної плати і компенсації відпустки за листопад 2015 року в сумі 788 гривень 74 коп., що підтверджується копією довідки від 19.05.2016 р. № 10/309 (а.с.7). Загальна сума заборгованості по оплаті праці складає 2280 (дві тисячі двісті вісімдесят) гривень 20 коп. Відповідно до довідки про середню заробітну плату від 19.05.2016 р. № 10/285 її середня заробітна плата за жовтень 2015 року становить 1627 грн., за вересень 2015 року - 1627 грн.(а.с.8). Відповідно до ст. 47 КЗпП України - власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статі 116 цього Кодексу. У відповідності з ч. 1 ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Відповідно до ст.116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до ст.117 КЗпП України - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановлено, що при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, якщо працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він в цей день він не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи\~по день постановлення рішення. \~\~\~ Вимоги працівника про стягнення належної йому заробітної плати в судовому порядку відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України не обмежені будь-яким строком, тому\~суд\~задовольняє позовні вимоги [PERSON]. про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 2280,20 грн. Відповідно до\~ст. 27 Закону України "Про оплату праці", пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100\~(далі - Порядок), середньомісячна заробітна плата за час затримки обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. При цьому згідно з п. 5 Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Виходячи з положень Порядку, суд приймає для розрахунку заробітну плату позивача за останні два повних відпрацьованих місяців роботи: вересень-жовтень 2015 року у розмірі 3254 грн. (1627 грн. + 1627 грн.). Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становитиме 214,09 грн. (3254 грн.: 44 робочих днів = 73,95 грн.). Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, суд задовольняє вимоги\~ частково виходячи з розрахунку, а саме: середній заробіток за час затримки складає: 140 робочих днів затримки розрахунку (з 14 листопада 2015 року 15 робочих днів, грудень 2015 року - 23 робочі дні, січень 2016 року 19 робочих днів, лютий 2016 - 21 робочих днів, березень 2016 року 22 робочі дні, квітень 2016 року 21 робочий день, травень 2016 року 19 робочих днів) х 73,95 грн. (середньоденний заробіток) = 10353,00 гривень. Сума середнього заробітку визначена судом без утримання податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оскільки справляння і сплата податків та обов'язкових платежів є обов'язком роботодавця. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 2280,20 грн.\~та\~середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 14 листопада 2015 року по травень 2016 року включно, тобто за 140 робочих дня, в сумі 10353,00 грн. без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів. Оскільки позивач відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved