Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони є спадкоємцями першої черги після смерті їх дочки [PERSON], яка померла 22 серпня 2008 року. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в смт. Глибока по вул.. Першотравневій за № 17, земельну ділянку площею 0.0099 га в межах згідно планом для ведення особистого селянського господарства, розташована в смт. Глибока по вул. Кошового 13 а, земельну ділянку площею 0.1500 в межах згідно планом для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в смт. Глибока по вул.. Кошового 13-а та 28\\ 100 часток будівлі, що знаходиться в смт. Глибока, вул.. Кошового 13 а. Посилаються на те, що спадщину прийняли, так як на день смерті постійно проживали із останньою, хоча і немає даних про те, де була зареєстрована [PERSON], від спадщини не відмовлялися, однак, свої спадкові права не оформили. Вказують на те, що крім них спадкоємцями першої черги є відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які також спадщину прийняли та оформили свої спадкові права, отримали свідоцтва про право на спадкове майно у рівних частках по 1/3. Зважаючи на викладене, просять суд встановити факт постійного проживання позивачки [PERSON] із спадкодавцем [PERSON], визнати частково недійсним свідоцтва про право на спадщину видані спадкоємцям [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 13 грудня 2008 року на їх частку у спадкову майні та визнати за ними право власності по 1/5 частки спадкового майна за кожним. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON], який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON], позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти встановлення факту проживання та поділу житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в смт. Глибока по вул.. Першотравневій за № 17, однак, заперечував проти задоволення позовних вимог в частині визнання за відповідачами права власності на майно, що знаходиться в смт. Глибока по вул. Кошового 13 а, вказуючи на те, що дане майно вони із покійною дружиною придбали за час їх спільного проживання, а тому воно є спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, вказував на те, що позивачам по справі було відомо, що він із дітьми оформляє спадщину, нотаріус їх повідомляв, вони ніяких претензій не предявляли, на спадщину не претендували тому просив застосувати строк позовної давності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав позицію [PERSON] Представник третьої особи органу опіки і піклування в судове засідання не зявився, однак від представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що 22 серпня 2007 року померла [PERSON], яка була дочкою позивачів [PERSON] та [PERSON] по справі та дружиною [PERSON] і матірю [PERSON] та [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входили: житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в смт. Глибока по вул.. Першотравневій за № 17; земельна ділянка площею 0.0099 га в межах згідно планом для ведення особистого селянського господарства, розташована в смт. Глибока по вул. Кошового 13 а, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЧВ № 053380, кадастровий номер 7321055100:01:004:0006; земельна ділянка площею 0.1500 в межах згідно планом для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в смт. Глибока по вул. Кошового 13-а, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЧВ № 053381, кадастровий номер 7321022100:01:004:0005 та 28\\100 часток будівлі, що знаходиться в смт. Глибока, вул. Кошового 13 а. Спадкоємцями першої черги, в силу вимог ст. 1261 ЦК України, є батьки [PERSON] та [PERSON], чоловік [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON]. Нормою ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] від 21 лютого 2008 року Глибоцькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 83/2008, при цьому останній вказав, що спадкодавець проживала за адресою [INFO], а всі спадкоємці проживають [INFO] а. Разом із тим, встановлено, що всі спадкоємці, в тому числі і [PERSON], на час смерті постійно проживали в одному господарстві із спадкодавцем [PERSON] по вул. Першотравневій № 17. Дані обставини в судовому засіданні визнали і відповідачі та підтвердили допитані і в судовому засіданні свідки. А тому, суд приходить до висновку, що факт постійного проживання позивачки [PERSON] із спадкоємцем [PERSON] підлягає встановленню. Із оглянутої в судовому засіданні спадкової справи, яка була заведена нотаріусом після смерті [PERSON] вбачається, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] від спадщини не відмовлялися, хоча свої спадкові права вони не оформили. Разом із цим це не позбавляє їх права отримати свідоцтво про право на спадщину на даний час. Відповідно до п. 4.21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Якщо спадкоємців декілька, то кожному із них видається окреме свідоцтво про право на спадщину із зазначенням його частки. Свідоцтво про право на спадщину оформляється в двох примірниках, один з яких залишається в матеріалах спадкової справи. Відповідно до положень ст. 34 Закону України "Про нотаріат" (в редакції, що діяла на момент вчинення правовідносин) видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється державними нотаріальними конторами. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Судом встановлено, що 13.12.2008 року державним нотаріусом Глибоцької державної нотаріальної контори видано свідоцтва про право на спадщину за законом на 1\\3 частку спадкового майна, що складається з житлового будинку з належними до нього господарськими спорудами, що знаходиться в смт. Глибока по вул.. Першотравневій за № 17: [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 3098; [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 3106; [PERSON], зареєстроване в реєстрі за №3114, також видано свідоцтво про право на спадщину на право по 1\\3 частці спадкового майна, що складається з земельної ділянки площею 0.0099 га розташованої в смт. Глибока по вул.. Кошового № 13а, [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 3094, [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 3102, [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 3110, та свідоцтво про право на спадщину по 1\\3 частки спадкового майна, що складається з земельної ділянки площею 0.1500 розташованої в смт. Глибока по вул.. Першотравневій № 17 [PERSON] зареєстроване в реєстрі за № 3096, [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 3104, [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 3112 та свідоцтво про право на спадщину по 1\\3 частки спадкового майна, що складається з 28\\100 часток будівлі, що знаходиться в смт. Глибока, вул.. Кошового 13 а [PERSON] зареєстроване в реєстрі за № 3100, [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 3108, [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 3116. Отримання свідоцтва про спадщину на спадкове майно відповідачами порушує право на спадщину інших спадкоємців [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину, в зв'язку з чим видані свідоцтва [PERSON], [PERSON] та [PERSON] слід визнати частково недійсними. Враховуючи те, що судом було встановлено, що позивачі прийняли спадщину, суд приходить до висновку, що їх позовні вимоги про визнання за ними права власності по 1/5 частки спадкового майна за кожним є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Що строку позовної давності, яку просить застосувати відповідач [PERSON] до даних правовідносин, суд виходить із наступного. Так, згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). Разом із тим, суд вважає за необхідне зазначити, що в юриспруденції виділяють віндикаційний та негаторний позов. Завдяки негаторному позову захищаються права власника щодо здійснення права користування та розпорядження своїм майном, не пов'язаним із втратою власником володіння. Оскільки вимоги негаторного позову полягають в усуненні порушення, яке триває і має місце на момент пред'явлення позову, то з негаторним позовом можна звернутися в будь-який час, поки на думку позивачів існує правопорушення. Відтак правила позовної давності щодо нього не застосовуються. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин строк позовної давності не може бути застосований. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд відхиляє також посилання відповідача [PERSON] на ту обставину, що спадкове майно є спільно нажите ним та спадкодавцем [PERSON] за час спільного проживання в шлюбі, тому є спільною власністю подружжя, оскільки, дані обставини нічим не підтверджено. Так, статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. При цьому, слід зазначити, що в процесі розгляду справи відповідачам судом неодноразово було розяснено зміст вищевказаних норм. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя. Більше того, в матеріалах спадкової справи є заява самого [PERSON] до нотаріуса в якій він зазначає, що зміст ст. 60 СК України йому розяснено, на видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частку спільного сумісного майна подружжя він не претендує, так як вважає, спадкове майно особистою власністю подружжя. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 256, 257, 1216-1223, 1258, 1261, 1267, 1268 ЦК України,

Outcome: approved