Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

В лютому 2021 року Білоцерківський міськрайонний центр зайнятості звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути із [PERSON] на користь Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості незаконно одержану допомогу по безробіттю в сумі 1 448,77 грн. та судовий збір в сумі 2 102,00 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 13 травня 2020року наказом НТ200513 за особистою заявою [PERSON] Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості останньому надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю відповідно до ст. ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». В подальшому Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості проведено перевірку достовірності даних та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення та складено Акт № 167 від 13 жовтня 2020 року, яким встановлено , що безробітний [PERSON] перебував у цивільно-трудових відносинах з ТОВ «Фін-Трейд-Сервіс», що підтверджується договором про надання послуг від 10 серпня 2020 року за № 60. На підставі акту розслідування директором Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості 23 жовтня 2020 року винесено наказ про повернення [PERSON] виплаченої допомоги по безробіттю за період з 10 серпня 2020 року до 01 вересня 2020 року в сумі 1 448,77 грн., який разом з претензією № 967/1052/02/01-24 від 23 жовтня 2020 року направлено відповідачу, проте останній в добровільному порядку у встановлений строк грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду за захистом порушених прав. 04 лютого 2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 25 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 24 березня 2021 року. 24 березня 2021 року судове засідання відкладено через неявку сторін та призначено судове засідання 23 квітня 2021 року на 14.00. В судове засідання представник позивача не з`явилася, направила суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно. Ухвала про відкриття провадження у справі та судова повістка з повідомленням про розгляд справи, відповідачу вручені рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення відділенням ПАТ «Укрпошта» від 12.03.2021. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] 13 травня 2020 року звернувся до Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного. Цього ж дня [PERSON] звернувся до позивача із заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю. 10 серпня 2020 року [PERSON] уклав із ТОВ «Фін-Трейд-Сервіс» договір № 60 про надання послуг. 26 серпня 2020 року між даними сторонами договору укладено додаткову угоду, відповідно до якої ТОВ «Фін-Трейд-Сервіс» доручає, а [PERSON] приймає на себе зобов`язання надати послугу з переробки полімерів з оплатою за виконану роботу в розмірі 600 грн. 31 серпня 2020 року між сторонами договору укладено акту № 15 про виконання послуги в повному обсязі та сплати [PERSON] винагороди в розмірі 600 грн. 13 жовтня 2020 року Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості складено акт № 167 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідно до якого встановлено, що [PERSON] , перебуваючи на обліку в Білоцерківському міськрайонному центрі зайнятості як безробітний з 13 травня 2020 року, отримав дохід у серпні 2020 року згідно угоди, укладеної з ТОВ «Фін-Трейд-Сервіс». Довідкою, виданою Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості [PERSON] № 78б від 22 жовтня 2020 року зазначено, що останній був зареєстрований 13 травня 2002 року як безробітний, з припиненням такої реєстрації 02 вересня 2020 року через невідвідування без поважних причин протягом 30 днів центру зайнятості протягом 30 днів робочих днів. За період з 10 серпня 2020 року по 01 вересня 2020 року [PERSON] отримав дохід в розмірі 1 448,77 грн. Наказом Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості № 126/01-08 від 23 жовтня 2020 року зобов`язано [PERSON] повернути кошти, виплачені як допомогу по безробіттю в сумі 1 448,77 грн. 23 жовтня 2020 року Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості направлено претензію [PERSON] з вимогою повернення незаконно отриманих коштів в розмірі 1 448,77 грн. Вказану претензію направлено [PERSON] рекомендованим листом 27 жовтня 2020 року. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» - право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Частиною 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною 3 статті 36 вказаного Закону передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 43 Закоун України «Про зайнятість населення» - статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного, відповдіно до ч. 2 ст. 43 вказаного Закону, надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Частиною 3 статті 43 Закоун України «Про зайнятість населення» передбачено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до абзаців 4, 18, 19 підпункту 1 пункту 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року № 792 від - центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня: - укладення цивільно-правового договору про виконання робіт (надання послуг); - встановлення факту подання зареєстрованим безробітним недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг; - встановлення факту виконання зареєстрованим безробітним оплачуваної роботи (надання послуг), зайняття іншим видом діяльності згідно із статтею 4 Закону України "Про зайнятість населення". Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України - особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Статтею 1213 Цивільного кодексу України зазначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Згідно з вимогами частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved