Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

В січні 2017 року позивачка [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до відповідача Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Чортківської районної державної нотаріальної контори, про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві взується, що подружжя [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 1954 року. Вони мали у власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS], та земельну ділянку площею 0,5138 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області. Вказане майно було спільною сумісною власністю подружжя. [PERSON] залишив заповіт в користь [PERSON] [PERSON] залишила заповіт в користь [PERSON] [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина на ? частку вказаного майна, ? частину з якого успадкувала [PERSON], оскільки мала право на обов'язкову частку. Доля [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] в спільному майні подружжя стала складати ? частки, так як до ? частки додалася обов'язкова доля - ? частка. [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з ? часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованих по [ADDRESS], та ? частки земельної ділянки, що розташована на території Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області. Позивачі [PERSON], [PERSON] позов підтримують, просять задовольнити. Представник відповідача Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, в суд поступила заява, в якій позовні вимоги визнають, не заперечують проти задоволення позову. Представник третьої особи Чортківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, від них надійшла заява, в якій просять справу слухати за відсутності представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Вислухавши позивачку, позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 14 березня 2011 року [PERSON] залишив в користь [PERSON] заповіт, посвідчений Білобожницькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за №65, на все належне йому майно. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Білобожницькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області. Відповідно до даних Чортківської районної державної нотаріальної контори „21" грудня 2015 року заведена спадкова справа №921/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] за заявою [PERSON] про прийняття спадщини. Згідно довідки Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, виданої 31 серпня 2015 року за вихідним №1474, [PERSON] був зареєстрований та проживав разом з дружиною [PERSON]. [PERSON] залишила в користь [PERSON] заповіт, посвідчений 13 травня 2014 року Гресько О.Т., приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за №775 на все належне їй майно. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Білобожницькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області. Відповідно до даних Чортківської районної державної нотаріальної контори, „21" грудня 2015 року заведена спадкова справа №622/2015 до майна померлої [INFO] [PERSON] за заявою [PERSON] про прийняття спадщини. Відповідно до п. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1241 Цивільного кодексу України непрацездатна вдова спадкує незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). До Чортківської районної державної нотаріальної контори позивачами представлено: свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане на ім'я [PERSON], 01 червня 2012 року Білобожницькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області, та зареєстровано Чортківським обласним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації за реєстровим №792 та записано в реєстрову книгу №4, державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON] 20 жовтня 1998 р. Білобожницькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №27. Згадане спадкове майно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки було набуте [PERSON] та [PERSON] в період зареєстрованого шлюбу. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 28 жовтня 1954 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Білобожницьким райбюро ЗАГС. Відповідно до ст. ст. 60, 61 Сімейного кодексу України, ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Отже, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою вулиця Шевченка, 56 в селі Білобожниця Чортківського району Тернопільської області та земельна ділянка, цільове призначення якої - для обслуговування житлових та господарських будівель ведення підсобного господарства, площею 0,5138 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області належав спадкодавцям на праві спільної сумісної власності подружжя, оскільки набуте за час перебування у шлюбі. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, п. 2 ст. 370 Цивільного кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі Порядку), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно ст. 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає з моменту її народження і припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 30 Цивільного кодексу України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Враховуючи наведене, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Відповідно до п.1.5 розділу 3 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя не видаються свідоцтва про право на спадщину, яка належала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності, оскільки нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки спадкодавця у спільному майні. У цих випадках питання щодо оформлення спадкових прав вирішуються спадкоємцями в судовому порядку. Згідно ст. ст. 368, 370, 372, 1226 Цивільного кодексу України у разі смерті співвласників частка кожного з них може бути визначена судом за позовом спадкоємців. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. ст. З, 15, 16, 18, 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами здійснюється лише за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи наведене та відповідно до листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005 р., у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки спірне майно набуте в шлюбі спадкодавцями [PERSON], [PERSON], тому необхідно виділити їх частки та визнати право власності на виділені частки за позивачами. На підставі наведеного та

Outcome: approved