Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області звернулась [PERSON] , з позовом до [PERSON] , про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між [PERSON] та [PERSON] , 06.06.2017 року та 30.06.2017 року було укладено два договори позики. Згідно умов договору від 06.06.2017 року [PERSON] , передав [PERSON] , в якості позики 2030 доларів США із зобов`язанням повернути зазначену суму до 06.11.2017 року. Згідно умов договору від 30.06.201 року [PERSON] , передав [PERSON] , в якості позики 2470 доларів США. Від сплати боргу в зазначені строки відповідач ухилялась, а після смерті позичальника взагалі відмовилась повертати борг. [PERSON] , помер [INFO] у зв`язку з чим, приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лупіновою Н.Є., від 18.07.2018 року було заведено спадкову справу №45/2018. Згідно довідки нотаріуса від 21.01.2020 року № 14/01-16 єдиною спадкоємицею за заповітом на все майно є його дочка [PERSON] , яка прийняла спадок. Оскільки відповідач гроші не повертає, просить суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики від 06.06.2017 року в розмірі 2470 доларів США та 3% річних в розмірі 184 долара США та за договором позики від 30.06.2017 року в розмірі 2030 доларів США та 3% річних у розмірі 140 доларів США. Від позивача та її представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 06.06.2017 року [PERSON] , отримала в якості позики від [PERSON] , грошові кошти у розмірі 2030 доларів США, зі строком повернення до 06.11.2017 року. Згідно з розпискою від 30.06.2017 року [PERSON] , отримала в якості позики від [PERSON] , грошові кошти у розмірі 2470 доларів США, зі строком повернення до 31.08.2017 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 30.06.2018 року виданого Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [INFO] помер [PERSON] . Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , є його дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, що підтверджується спадковою справою № 45/2018 відкритою Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лупіновою Н.Є. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів на спростування заявлених позовних вимог. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 18 липня 2012 року договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб`єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч.1 ст.1048 ЦК України). Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини спеціальних суб`єктів - учасників ринку фінансових послуг, і не поширюється на всіх інших юридичних і фізичних осіб - суб`єктів договору позики, правовідносини яких регулюються нормами ст. ст. 1046 - 1048 ЦК України. Статтями 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від сум позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст.536 ЦК України за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Таким чином, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, тому з останньої підлягає стягненню заборгованість за договорами позики від 06.06.2017 року в розмірі 2470 доларів США та 3% річних в розмірі 184 долара США та за договором позики від 30.06.2017 року в розмірі 2030 доларів США та 3% річних у розмірі 140 доларів США. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1880,00 грн. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved