Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від [PERSON] вказано, що 28 липня 2014 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно: земельна ділянка № 592, кадастровий номер 2323388800:07:004:0024, площею 3,6002 гектара та земельна ділянка № 53, кадастровий номер 2323388800:10:002:0010, площею 4,0811 гектара, загальна площа земельних ділянок 7,6813, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Тимошівська сільська рада Михайлівського району Запорізької області, правовстановлюючим документом є Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЗП № 022161, виданий 14 вересня 2005 року, на підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації № 338 від 16 серпня 2004 року. Земельна ділянка № 63, кадастровий номер 2323388800:07:005:0038, площею 0,6045 гектара та земельна ділянка № 369, кадастровий номер 2323388800:11:006:0340, площею 0,3374 гектара, загальна площа земельних ділянок 0,9419, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Тимошівська сільська рада Михайлівського району Запорізької області, правовстановлюючим документом є Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЗП № 022162, виданий 14 вересня 2005 року, на підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації № 338 від 16 серпня 2004 року. Згідно заповіту від 9 лютого 2007 року, все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, в тому числі земельну ділянку, площею 7,6813 га та 0,9419 га, що розташовані на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЗП 022161 та ЗП 022162 виданих [PERSON] районною державною адміністрацією Запорізької області 14 вересня 2005 року, грошові вклади, які зберігаються в Тимошівському відділенні ощадбанку № 3306/03 по рахункам № 3524, № 91551849, № 07900156, № 91551365 заповіла [PERSON]. Після смерті [PERSON] позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але оскільки відсутні оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки, це не дозволяє отримати їй свідоцтво про право на спадщину. Відсутність оригіналів документів позбавляє її можливості успадкувати спадкове майно після смерті матері, у звязку з чим вона просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно. В судове засідання [PERSON] не зявилися, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Реєстраційна служба [PERSON] районного управління юстиції Запорізької області, не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 28 липня 2014 року померла [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 022161, [PERSON] належить земельна ділянка розміром 7,6813 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого 14 вересня 2005 року [PERSON] районною державною адміністрацією Запорізької області (а.с. 6). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 022162, [PERSON] належить земельна ділянка розміром 0,9419 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого 14 вересня 2005 року [PERSON] районною державною адміністрацією Запорізької області (а.с. 7). Згідно свідоцтва про народження складеного російською мовою серії ГД № 048259 «[PERSON] Васильвна» родилась [INFO], её мать указана [PERSON]». Згідно свідоцтва про укладення шлюбу складеного російською мовою серії І-Ж № 394614, «[PERSON] и [PERSON] заключили брак 4 ноября 1978 года, место регистрации п. Михайловка Райотдел ЗАГС Запорожской области. После заключения брака присвоены фамилии: мужу [PERSON], жене [PERSON]». Заповітом від 9 лютого 2007 року [PERSON] зробила таке розпорядження: все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, в тому числі земельну ділянку, площею 7,6813 га та 0,9419 га, що розташовані на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЗП 022161 та ЗП 022162 виданих [PERSON] районною державною адміністрацією Запорізької області 14 вересня 2005 року, грошові вклади, які зберігаються в Тимошівському відділенні ощадбанку № 3306/03 по рахункам № 3524, № 91551849, № 07900156, № 91551365 заповіла [PERSON] (а.с. 8). Згідно відповіді від 30 листопада 2015 року за вих. № 28-23.2525-3351/2-15, у звязку зі вступом в дію Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та змін від 1 січня 2013 року Закону України «Про державний земельний кадастр» видачу державних актів на право власності на земельну ділянку, а також внесення змін до них, припинено. Не передбачено діючим законодавством і внесення виправлень до державних актів, що вже видані. Натомість документом, що посвідчує особу право власності, є витяг про право власності на нерухоме майно, отриманий у територіальному органі Державної реєстраційної служби (Держреєстрі). З приводу вирішення питання, в разі виявлення неточностей, допущених при складанні Державних актів, запропоновано звернутись до суду (а.с. 10). Адвокат [PERSON] звернувся до Держемагенства у Василівському районі Запорізької області із заявою щодо надання розяснення стосовно видачі дублікату правовстановлюючого документу на земельну ділянку, йому було надано відповідь від 16 грудня 2015 року за вих. № 23-8-02-7380/2-15, в якій зазначено, що у звязку зі вступом в дію Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та змін від 1 січня 2013 року Закону України «Про державний земельний кадастр» видачу державних актів на право власності на земельну ділянку, а також внесення змін до них, припинено. Натомість документом, що посвідчує особу право власності, є витяг про право власності на нерухоме майно, отриманий у територіальному органі Державної реєстраційної служби (Держреєстрі) (а.с.11). Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на спадщину, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Пунктом 4 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 16 березня 2016 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса третьої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій виданою державного нотаріуса третьої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] від 16 березня 2016 року за вих. № 154/02-31, [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 28 липня 2014 року її мати [PERSON], яка проживала за адресою: [INFO]. Для правильного вирішення спору про спадкування суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю [PERSON], позивач прийняла спадщину, проте оформити своє право вона не може через відсутність оригіналів державних актів. Таким чином визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо.

Outcome: approved