Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом до [PERSON], на обґрунтування якого повідомила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, проте, наразі проживають окремо. Від шлюбу у них є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Батько [PERSON] добровільно не виконує свій батьківський обов'язок щодо утримання дітей, не надає будь-якої матеріальної допомоги для забезпечення життєдіяльності дітей. Також зазначила, що відповідач працює, щомісячно отримує заробітну плату, а отже, має можливість надавати матеріальну допомогу. Окрім того, він не надає коштів на утримання дружини, хоча вона має право на її утримання чоловіком до виповнення дитині трьох років. У зв'язку з чим просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів доходів, щомісячно та до виповнення найстаршою дитиною повноліття, а також стягувати з відповідача на її утримання, як дружини аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, до виповнення дитині: [PERSON], [INFO] трьох років. Ухвалою суду від 09 листопада 2018 року дану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Позивачка у судове засідання не з'явилася, однак подала на адресу суду заяву, у якій зменшила позовні вимоги та просила стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також відмовилася від позовної вимоги про стягнення аліментів на її утримання. Змінені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву у якій зазначив, що позов із зміненими вимогами визнає та не заперечує проти його задоволення, а розгляд справи просив проводити за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 180-182, 184, 191 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Положеннями ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно із ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно\~ст.180 СК\~України\~батьки зобов'язані\~\~утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. У судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], 2303.2011 року народження, є [PERSON] та [PERSON] Проте, батько не виконує свій батьківський обов'язок щодо утримання дітей, не надає будь-якої матеріальної допомоги для забезпечення життєдіяльності дітей, хоча працює, щомісячно отримує заробітну плату, а отже, має можливість надавати матеріальну допомогу. Частиною 4 статті 206 ЦПК України, передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приходить до висновку, що можливо та необхідно стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно та додосягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів підлягає обовязковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 704, 80грн. судового збору. На підставі ст.\~10-13,\~81,\~133, 137,\~141, 258,\~263-265,\~267, 274-279, 430 ЦПК України,

Outcome: approved