Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом про визнання права власності на спадкове майно до відповідача Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] За життя батько позивачки, [PERSON] склав заповіт відповідно до якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів позивачці, [PERSON]. Спадкоємців які б мали відповідно до ст. 535 ЦК УРСР від 18.07.1963 року право на обов'язкову частку у спадщині після смерті її батька немає, оскільки малолітніх, неповнолітніх, повнолітніх непрацездатних дітей у спадкодавця немає. Таким чином вважає, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Відповідно до діючого законодавства вона звернулася до в. о. завідувача Петропавлівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області державного нотаріуса Юр'ївської Державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом на житловий будинок після смерті [PERSON], однак нотаріусом постановою від 17.02.2014 року вих. № 44/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, через відсутність правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. За життя [PERSON] сам збудував вказаний житловий будинок, будівництво якого було завершено в 1968 році, проте на той час померлий не мав можливості визнати своє право власності на збудований будинок, оскільки до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності. До серпня 1992 року оформлення права власності на ці будинки проводили органи місцевого самоврядування на основі висновку про технічний стан будинку, складений у бюро технічної інвентаризації і документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташований зазначений об'єкт, відповідно до листа Держбуду від 23.03.1999 року та п. З постанови Кабінету Міністрів від 09.09.2009 року № 1035 «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, спорудженими без дозволу на будівництво». Після прийняття Верховною Радою Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» ці об'єкти приймають в експлуатацію як самовільно побудовані, але відповідно до ч.І ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність осіб. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Після закінчення будівництва її батько весь час проживав в даному будинку, і ніхто його право власності на житловий будинок до суду не оспорив. Враховуючи вищезазначене просить суд визнати за нею право власності, як за спадкоємцем за заповітом на домоволодіння. Позивачка позов підтримала, просить його задовольнити. Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника, позов визнають, проти його задоволення не заперечують. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - сектору містобудування та архітектури Петропавлівської РДА надали лист про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.01.2014 року, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.08.1971 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] склав заповіт відповідно до якого все своє майно заповів позивачці, [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 09.11.2000 року посвідченого секретарем виконавчого комітету Хорошівської сільської ради та зареєстрованого в книзі за № 201. Нотаріусом постановою від 17.02.2014 року вих. № 44/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці було відмовлено, через відсутність правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до довідки Хорошівської сільської ради від 24.03.2014 року № 207 [PERSON] дійсно був власником житлового будинку [ADDRESS] згідно запису в господарській книзі. Відповідно до довідки Хорошівської сільської ради від 24.03.2014 року № 205 [PERSON] на день смерті [INFO] року був власником земельної ділянки площею 0,25 га. для обслуговування житлового будинку та 0,11 га. для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] згідно рішення сільської ради № 29 від 08.12.1999 року та запису в господарській книзі. Відповідно до висновку сектору містобудування та архітектури Петропавлівської РДА від 19.03.2014 року № 7, фактичне розташування домоволодіння по [ADDRESS] відповідає існуючий містобудівній документації; земельна ділянка на якій розташований житловий будинок з господарськими спорудами відноситься до території індивідуальної присадибної забудови; всі будівлі знаходяться в межах червоних ліній вулиці, не перетинають інженерні мережі та відповідають містобудівним нормам. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкоємцем є позивачка. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 року, який набрав чинності 01 січня 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно зі ст. 524 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року, який був чинним на той час, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549. Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті батька позивачка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки на день смерті проживала з батьком в спадковому будинку і надалі залишилася там проживати, користувалася ним, сплачує комунальні платежі, обробляє садибу, що підтверджується довідкою Хорошівської сільської ради від 24.03.2014 року № 206. Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, у період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського PCP 31 січня 1966 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася в сільській місцевості, а право власності на житловий будинок підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради. На підставі викладеного,

Outcome: approved