Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 03.05.2012 року. Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], 2013 р.н та дочку - [PERSON], 2012 р.н. Позивачка вказує, що протягом останнього року її життя з відповідачем поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вказує, що відповідач припинив турбуватись про добробут сім'ї, матеріально не забезпечує, з його ініціативи постійно виникають сварки та непорозуміння, свідками яких стають діти, що негативно впливає на їх психічний та духовний розвиток, вони не можуть знайти спільної мови для вирішення сімейних проблем, а тому на даний час вони проживають окремо. Позивачка вважає, що шлюб існує лише формально, сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, пояснила також, що наміру відновити подружні відносини з відповідачем вона не має та не хоче з ним спільно проживати, а тому просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві та пояснила, що шлюб розпався остаточно, наданий судом строк на примирення бажаних результатів не дав, ні вона, ні відповідач не вживали заходів для збереження сім'ї, крім того, вона категорично не бажає підтримувати з відповідачем подружніх стосунків, а тому настоює на розірванні шлюбу. Представник позивачки - [PERSON] у судовому засіданні заявлені [PERSON] вимоги підтримала повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та заперечив проти розірвання шлюбу, пояснивши, що хоч вони з дружиною проживають окремо, однак, він приходить до дітей та приймає участь у їх матеріальному утриманні, на розлучення не погоджується. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.05.2012 року вбачається, що [PERSON] 03.05.2012 року вступив в юридичний шлюб [PERSON], який зареєстровано виконавчим комітетом Кричевичівської сільської ради Ковельського району Волинської області, актовий запис №4. У шлюбі в сторін народилось двох дітей - дочка [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 25.06.2012 року) та син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 01.11.2013 року). Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як убачається із матеріалів справи, зокрема із ухвали суду від 04.02.2015 року про примирення, з метою збереження сім'ї сторонам надавався двохмісячний строк на примирення, однак згідно наданих позивачкою [PERSON] пояснень у судовому засіданні, бажаних результатів він не дав, і остання настоює на розірванні шлюбу, категорично заперечує проти надання повторного строку для примирення та пояснила, що не бажає підтримувати з відповідачем подружніх відносин. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на те, що на протязі певного періоду часу сторони не підтримують шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер, відносини, які склалися між сторонами свідчать про розпад сім'ї, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а також враховуючи категоричне заперечення одним із подружжя на збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] Судові витрати у справі згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON]

Outcome: approved