Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

Відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідачі тривалий час не займаються вихованням та утриманням своєї дитини, не здійснюють догляду за нею, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не проявляють жодного бажання до спілкування дитини та не проживають з нею. [PERSON] - баба дитини, яка постійно піклується та утримує її, із відповідним позовом про позбавлення батьків батьківських прав 14 травня 2019 року звернулася до суду. Ухвалами суду від 14 та 30 травня 2019 року (а.с. 30-31, 48-49) позов було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. Після отримання 27 червня та 01 липня 2019 року інформацій з підтвердженням зареєстрованого місця проживання кожного з відповідачів (а.с. 69, 71), ухвалою суду від 01 липня 2019 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче провадження (а.с. 72). Ухвалою суду від 13 серпня 2019 року (а.с. 137) підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явилися, хоча кожен з них належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання. Так, відповідач [PERSON] судову повістку отримав особисто (а.с. 141), а відповідач [PERSON] в силу положень п. 2 ч. 7 та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та з врахуванням інформації сільської ради за місцем реєстрації (а.с. 69, 143-144) вважається такою, що належним чином повідомлена про судовий розгляд справи за її участі. Окрім того, відповідно до нотаріально посвідченої заяви (а.с. 19), [PERSON] не заперечив проти позбавлення його батьківських прав та просив справу слухати за його відсутності. Третя особа: Представник органу опіки та піклування Ковалівської сільської ради, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи (а.с. 140) до суду не з`явився, подав клопотання про розгляд без участі представника (а.с. 89). На підставі ч. 3 ст. 211, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив про розгляд справи у відкритому судовому засіданні без участі відповідачів та представника третьої особи - органу опіки та піклування Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області. Враховуючи клопотання сторони позивача про ухвалення в справі заочного рішення, яке він озвучив у підготовчій частині судового засідання та обставину, що наявні всі умови, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про прийняття заочного рішення. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, суду пояснила: Вона з народження піклується та утримує доньку свого сина [PERSON] , оскільки батьки не виявляли бажання виконувати свої батьківські обов`язки. Після досягнення [PERSON] семирічного віку, її батьки відновили подружні стосунки, а тому вона віддала онуку їм на вихованні та утримання. Однак, через рік мати дитини поїхала від них, і [PERSON] залишилася проживати з батьком та його новою дружиною. Через протиправну поведінку дорослих людей, дитина у 2014 році переїхала жити знову до неї і з тих пір батьки з нею не спілкуються, не підтримують, не цікавляться. Всі обов`язки по вихованню та утриманню онуки вона виконує самостійно разом зі своїм чоловіком. Тепер [PERSON] закінчує школу і кожного разу є потреба в отриманні якихось офіційних документів, але їй як бабусі не видають, посилаючись на обставину, що офіційними законними представниками дитини є лише її батьки. Просить позбавити батьківських прав щодо [PERSON] її батьків, а її саму призначити піклувальником над онукою. Неповнолітня [PERSON] пояснила, що вона з народження виховується бабусею і дідусем. Пам`ятає, що був період, коли вона жила з обома батьками, а потім лише з батьком, але вони ніколи нею не піклувалися, бо на першому плані у них було спиртне. В той час бабуся була прооперована, але лише вона з дідусем забезпечували її матеріально, допомагали продуктами харчування. З 2014 року її батьки ніколи не зустрічалися з нею, не дзвонять, не вітають із святами, не дарують подарунків. Вона не має до них почуттів любові чи поваги, вони є чужими людьми для неї. Весь тягар її виховання і утримання несуть бабуся і дідусь, але офіційно вони не можуть виступати як її законні представники. Просить позбавити батьків батьківських прав щодо неї, а бабусю призначити її піклувальником. Представник позивача адвокат Титаренко Тарас Анатолійович (а.с. 83-88, 147, 148-149) підтримав позицію свого довірителя, обґрунтувавши обставинами, викладеними в позовній заяві. Представник служби у справах дітей Мурованокуриловецької районної державної адміністрації Остапович Ігор Миколайович (а.с. 92) суду пояснив: Після звернення у 2018 року [PERSON] до Служби з повідомленням про залишення [PERSON] своєї дочки [PERSON] без батьківської опіки та піклування, було встановлено, що той проживає в с. Знаменівка Мурованокуриловецького району, має трьох малолітніх дітей. В бесіді [PERSON] заявив, що знає, що його старшу дочку марину виховує і утримує його мати, але він сам ніяким чином не може їй у цьому допомогти. Пізніше [PERSON] підписав у нотаріуса заяву, в якій погодився на позбавлення його батьківських прав щодо [PERSON] . Служба зробила висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] , оскільки він тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків, крім того, це слугуватиме інтересам дитини. Представник служби у справах дітей Могилів-Подільської районної державної адміністрації Собольський Андрій Васильович (а.с. 93) пояснив: До Служби звернулася [PERSON] з приводу залишення [PERSON] її батьками без батьківської турботи та утримання. Було встановлено, що з 2014 року постійно і безперервно на її утриманні перебуває неповнолітня онука [PERSON] . Саме [PERSON] виконує обов`язки батьків, а з батьками будь-яке спілкування відсутнє. Позивач та її чоловік виключно позитивно характеризуються і за місцем проживання, і в школі вчителями, в тому числі, як єдині піклувальники неповнолітньої [PERSON] . Висловив позицію про доцільність в інтересах дитини призначити [PERSON] піклувальником. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного: Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11), довідками Ковалівської сільської ради № 1061 від 15 квітня 2019 року та № 02-12/736 від 06 червня 2019 року (а.с. 23, 60) стверджується, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір`ю [PERSON] , [INFO] . Зібраними позивачем і дослідженими судом доказами встановлено, що батько та мати дитини не приймають участі у вихованні та утриманні дитини фактично з народження, а з 2014 року - постійно, не цікавляться станом її здоров`я, не здійснюють догляду за нею, не забезпечують матеріально, не турбуються про її майбутнє, не ведуть жодних комунікацій з донькою. Таке, зокрема, стверджується обставинами, викладеними у характеристиці директора Вендичанської СЗШ І-ІІІ ступенів, гімназії № 29/01-17 від 04 квітня 2019 року (а.с. 12), висновку органом опіки та піклування Мурованокуриловецької районної державної адміністрації № 01-31/1442 від 26 червня 2018 року (а.с. 20), висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Ковалівської сільської ради № 1 від 06 серпня 2019 року (а.с. 123). Актом перевірки матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 01 квітня 2019 року (а.с. 8) стверджується, що дитина на даний момент проживає з бабусею та дідусем у їхній квартирі. Навчається у Вендичанській І-ІІІ ступенів, гімназії, вихованням останньої батьки не займаються, вона перебуває на повному вихованні та утриманні бабусі та дідуся; має свою кімнату у квартирі, у якій зроблено сучасний ремонт, а квартира відповідає усім санітарно-гігієнічним нормам. Згаданими вище висновками опікунських рад при райдержадміністраціях за місцем проживання кожного з відповідачів (а.с. 20, 123) прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітньої дочки [PERSON] . Таким чином, вищенаведеними доказами стверджено, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] , свідомо тривалий час ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї спільної неповнолітньої дитини, в результаті чого вона позбавлена їх батьківської опіки, любові і турботи. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. При вирішенні позову в частині вимоги про позбавлення батьківських прав, суд враховує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, що розрив сімейних зв`язків повинен бути пропорційним до ризиків збереження таких зв`язків, що у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. У цій конкретній справі суд переконаний, що дитина ніколи не мала батьківської турботи з боку її біологічних батьків, що вона фактично з народження таку турботу отримувала від своїх бабусі та дідуся, що між дитиною та її батьками не існує ніяких сімейних зв`язків, а тому від їх офіційного розриву не може настати якихось негативних наслідків для інтересів дитини. Тому, з врахуванням права дитини на належне батьківське виховання, її інтересів та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України [PERSON] та [PERSON] мають бути позбавлені батьківських прав щодо їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно з положеннями Сімейного кодексу України, зокрема, ст. 6, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, а відповідно до ст. 3 цього кодексу, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Батьки діють як законні представники дитини (ст. 154 СК України). Пунктом 2 ч. 2 ст. 166 СК України визначено, що правовим наслідком позбавлення батьківських прав є, зокрема, припинення права і обов`язку бути законним представником дитини. Отже, прийшовши до висновку про позбавлення відповідачів батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON] , суд встановив, що вона залишиться без батьківського піклування. За приписами ч. 4 ст. 4 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Служба у справах дітей, сім`ї та молоді при Могилів-Подільській райдержадміністрації клопоче перед судом про призначення над неповнолітньою [PERSON] піклувальником саме її бабу [PERSON] (а.с. 62). Суд погоджується з такою позицією органу опіки та піклування з огляду на наступне: В цьому судовому засіданні беззаперечно встановлено, що утриманням та вихованням дитини майже з народження завжди займалася її бабуся (а.с. 11, 44) [PERSON] і безперервно виконує ці обов`язки з 2014 року. Відповідно до характеристики Вендичанської сільської ради № 556 від 01 квітня 2019 року (а.с. 14) [PERSON] характеризується виключно позитивно. Відповідно акту обстеження матеріально-побутових умов (а.с. 18), [PERSON] забезпечила неповнолітній [PERSON] задовільні і достатні умови для проживання і розвитку. Відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитина мають, за їх заявою, зокрема, баба та дід. Оскільки [PERSON] у своєму позові ставить вимогу про призначення її піклувальником над онукою [PERSON] , суд вважає, що ця вимога також підлягає до повного задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 768 гривні 40 копійоксудового збору (а.с. 1). Саме така сума судових витрат підлягає компенсації позивачу з відповідачів солідарно.

Outcome: approved