Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

[PERSON] у вересні 2019 року звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора Холоднобалківської Сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни, третя особа без самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень . Ухвалою суду від 05.09.2019 року позов [PERSON] залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. 13.09.2019 року суд прийняв позов до провадження і призначив справу до підготовчого судового засідання. 16.09.2019 року судом розглянуто і задоволено клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову. 17.10.2019 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» надало до суду відзив на позов. 09.12.2019 року сторона позивача надала заяву про уточнення позову і у якості позивачів зазначила [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у якості відповідачів - державного реєстратора Сурай Дар`ю Юріївну, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», третьою особою [PERSON] та вимагала визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав (з відкриттям розділу) державного реєстратора Сурай Д.Ю. про реєстрацію права власності ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на квартиру [ADDRESS] та усунути позивачам перешкоди у володінні і користуванні вказаною квартирою шляхом вселення. Ухвалою суду від 09.12.2019 року задоволено клопотання про витребування доказів - реєстраційної справи на об`єкт нерухомості - квартиру [ADDRESS] . Після отримання копії реєстраційної справи на об`єкт нерухомості суд закрив підготовче засідання і призначив справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивачі та їх представник вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач Державний реєстратор Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. до суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалась судом неодноразово у відповідності до вимог закону, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Представник відповідача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до суду не з`явився, про дату час та місце слухання справи сповіщений, надав відзив на позов. Третя особа [PERSON] позов Яворських визнав і просив суд задовольнити їхні вимоги. Суд вивчив матеріали справи і встановив: 28 липня 2008 року між [PERSON] і АКБ «ФОРУМ» уклали кредитний договір №0106/08/08-КЕ, на виконання умов якого Банк надав, а [PERSON] отримав у тимчасове користування грошові кошти в сумі 60 000 дол.США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15 % річних. 28 липня 2008 року у забезпечення виконання позичальником зобов`язань за даним кредитним договором позивачі Яворські і Акціонерний банк «ФОРУМ» уклали іпотечний договір, за умовами якого позивачі - співвласники нерухомого майна передали банку, як іпотекодержателю, в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Умовами іпотечного договору (п.5.4.) врегульовано питання звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом: 1) на підставі рішення суду; 2) виконавчого напису нотаріуса; 3) відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. У п.6.3. договору зазначено «сторони дійшли згоди, що задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватися шляхом - передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку»; - продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, згідно ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». У період з 07.08.2008 року по 04.11.2014 року позичальник [PERSON] сплатив ПАТ «Банк Форум» на виконання зобов`язань за кредитним договором 86877,92 дол.США. Заочним рішенням Київського райсуду м.Одеси від 11.12.2015 року з [PERSON] на користь АТ «Банк Форум» стягнуто заборгованість за кредитним договором №0106\\08\\08-КЕ в сумі 225200,46 грн., де заборгованість за кредитом 8802,55 дол. (що на той час дорівнювало 211266 грн.) і пеня в сумі 13934,46 грн. Згідно з висновком, складеним ПП «Укрленд», ринкова вартість іпотечної квартири [ADDRESS] дорівнює 1 779 765 грн. 05.02.2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» і ПАТ «Банк Форум» уклали договір №962-Ф про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за кредитними і забезпечувальними договорами, в тому числі і за договором кредиту № 0106/08/08-КЕ і договором іпотеки від 28.липня 2008 року. 15.05.2019 року державним реєстратором Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. на підставі заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», іпотечного договору, договору про відступлення права вимоги і повідомлення-вимоги про повернення боргу за кредитом, прийнято рішення про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і замінено власників квартири [ADDRESS] з Яворських на ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». 17.08.2019 року представники ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» виселили Яворського І.С., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Позивачі доводять, що дії державного реєстратора щодо реєстрації права власності ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на квартиру не відповідають положенням діючого законодавства України, яке регулює правовідносини звернення стягнення на іпотечне майно та реєстрацію права власності на таке майно в державному реєстрі, чим порушили їхнє - Яворських - право власності на нерухоме майно - квартиру. За захистом порушеного права позивачі звернулись до суду. Дослідивши надані до суду письмові докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Частиною 1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» ( в редакції, що діяла на момент укладення між сторонами договору іпотеки) встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з частинами першою-третьою статті 37 вищевказаного Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Як убачається з матеріалів реєстраційної справи на квартиру [ADDRESS] до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухомість - квартиру [ADDRESS] відповідач ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» надав державному реєстратору кредитний договір №0059\\06\\08-Z від 19.06.2006 року, укладений АКБ «Форум» і [PERSON] , іпотечний договір від 19.06.2006 року, укладений АКБ «Форум» і [PERSON] , за умовами якого в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] (т.2 а.с.40-46). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна та реєстраційної справи Управління державної реєстрації убачається, що підставою для проведення державної реєстрації права власності ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» був тільки іпотечний договір від 28.07.2008 року. Згідно зі ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Заявник, зокрема, іпотекодержатель, - особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки. Частиною 2 ст.18 вказаного вище Закону встановлено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав. Відповідно до п.57 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 (в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення; далі - Порядок) для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Пунктом 61 зазначеного Порядку встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Державний реєстратор не виконав вищевказані норми закону. Як убачається з інформаційної довідки №188938819 від 15.11.2019 року та реєстраційної справи на іпотечну квартиру державний реєстратор при здійсненні реєстраційних дій не отримала належний документ про виконання умов правочину, не перевірили відповідність наданих документів зазначеним у заяві. Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. За наслідками прийнятого державним реєстратором рішення про проведення державної реєстрації права власності на спірну квартиру за Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та гарантія» за відповідним застереженням в іпотечному договорі,фактично відбулося примусове стягнення зазначеного майна без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. За своїм змістом Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №753/12729/15-ц (провадження № 14-317цс18), зробила висновок, що держава цілеспрямовано вносила законодавчі обмеження, направлені на захист прав громадян України, які пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитами, наданими в іноземній валюті та забезпеченими іпотекою. Вказана обставина обумовлена тим, що фізична особа, яка отримала кредит у іноземній валюті, не має впливу на здешевлення гривні, коливання валютного курсу, проте, саме держава зобов`язана забезпечувати як дотримання прав усіх суб`єктів, так і баланс прав, у тому числі, і прав кредитодавця та позичальника у кредитних правовідносинах. Згідно з пунктом 4 статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону,інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не передбачено підстав для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів. Відтак, встановлений Законом мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки(застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із положеннями статті 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із положеннями статті 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку. Квартира, яка була предметом іпотеки і реєстрація права власності на яку здійснена за відповідачем, має загальну площу 58,7 кв. м. Кредит, у забезпечення повернення якого укладено договір іпотеки, надано [PERSON] у доларах США за призначенням на споживчі цілі. З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 27.11.2019 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані позивачі. З інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта убачається, що за нами іншого нерухомого майна не зареєстровано. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2018 року (справа № 465/1310/17, провадження № 61-29771св18); Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2019 року (справа № 686/20502/16-ц, провадження № 61-21021св18). За таких умов державна реєстрація права власності на предмет іпотеки не є такою, що проведена з дотриманням вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року). При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. У листі від 01.04.2014 р. «Аналіз практики застосування судами ст.16 Цивільного кодексу України» Верховний суд України вказав, що , надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Частиною 2 ст. 16 ЦК України, передбачені способи захисту майнового права та інтересу, зокрема: - припинення дії, яка порушує право; - відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом. Враховуючи, що в результаті прийнятого з порушенням положень Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та виселення Яворських з іпотечної квартири, об`єкт нерухомого майна вибув із власності позивачів, тому їхнє порушене право власності підлягає судовому захисту. Внаслідок скасування рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» згідно положень ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» відбувається відновлення становища, яке існувало до порушення, а саме: залишається чинним запис про реєстрацію права власності на квартиру за позивачами. Відповідно до положень ст..141 ЦПК Україна з відповідача ТОВ «ФК» Довіра та Гарантія» на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,4 +768,4 = 1536,8 грн.

Outcome: approved