Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

До Малиновського районного суду м.Одеси звергнувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому вказував, що він - [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. В 12.11.1988 року донька позивача - [PERSON], одружилася з [PERSON], і попросила позивача - [PERSON], взяти чоловіка на реєстраційний облік в будинок [ADDRESS], на що позивач погодився. 16.05.2012 року, на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси №2/1519/8001/2011, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано,. Позивач зазначив, що відповідач в будинку [ADDRESS] з початку 2011 року не проживає, ніякої участі в утриманні житла не приймала, особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали [PERSON] немає. У зв'язку з зазначеним позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] Позивач підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити, слухати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, сповіщався належним чином. Згідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належними чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач проживає та зареєстрований у будинку [ADDRESS] на підставі домової книги. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно до вимог ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до вимог ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Актом від грудня 2014року про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації, підписаного сусідами позивача, завіреного органом самоорганізації мікрорайону «Сахарний», встановлено, що відповідач з 2011 року у вказаному будинку не проживає, участі в утриманні житла не приймає, особистих речей та речей повсякденного використання, які б йому належали немає. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] без поважних причин більше шести місяців і тому його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Outcome: approved