Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Адвокат Коцан Р.М., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 05 лютого 2005 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 33. Від шлюбу у сторін народилася неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Представник позивача вказує на те, що сторони не проживають однією сім`єю близько шести місяців. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Позивачка втратила до відповідача почуття поваги та любові, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам їх дитини. З урахуванням викладеного, просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05 лютого 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області. Не погоджуючись із позовними вимогами представник відповідача [PERSON] - адвокат Воньо М.О. подала відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено про те, що зі слів відповідача у нього з дружиною не було розходжень у поглядах на сімейні відносини і обов`язки з ведення домашнього господарства. Відповідач любить і поважає свою дружину, хоче зберегти сім`ю, бо не уявляє свого життя без дружини, а також хоче, щоб їх дочка зростала в повноцінній сім`ї. Вірить, що п`ятнадцять років сімейного життя, які тривали в любові, повазі та розумінні будуть продовжені ще на роки у щасті та любові. Крім того, представником відповідача вказано про те, що в позовній заяві зазначено лише формальні причини для розірвання шлюбу, жодної вагомої причини не зазначено, а тому позовна заява не підлягає задоволенню. Також представник відповідача подала заяву про надання строку для примирення сторін терміном шість місяців з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Ухвалою від 17.09.2020 відкрито спрощене провадження у даній справі, призначено розгляд справи по суті на 20 жовтня 2020 року, який відкладався з різних причин. Ухвалою від 22.01.2021 задоволено частково клопотання представника відповідача - адвоката Воньо Марти Орестівни. Надано сторонам строк на примирення - один місяць. Провадження у справі зупинено до закінчення строку на примирення. Ухвалою від 22.02.2021 поновлено провадження по справі та призначено судове засідання на 02.03.2021. У судове засідання позивачка не з`явилася, її представник - адвокат Коцан Р.М. позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися і не повідомили суду про причини неявки, хоча повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи поштовою кореспонденцією. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області 14 березня 2012 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (прізвище після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] ), [INFO] , зареєстрували шлюб 05 лютого 2005 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 33. Місце реєстрації - відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області. [INFO] у сторін по справі народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом РАЦС м. Дрогобича Дрогобицького МРУЮ Львівської області 22 червня 2006 року. Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у статті 24 СК України, у якій, серед іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч. 3, 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 104 цього ж Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до змісту пункту 10 постанови пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Таким чином, беручи до уваги те, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, та забезпечення державою принципу свободи шлюбу та принципу свободи розірвання шлюбу, та з урахуванням того, що сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, фактично припинили шлюбні відносини, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, яка скористалася своїм правом на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, судом надавався строк для примирення подружжя, однак за цей час сторони так і не помирились, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved