Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що 29 березня 2014 року помер мій чоловік [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 7 та видано Свідоцтво про смерть серії І-ОК № 303621 від 02 квітня 2014 року. На день його смерті залишилось спадкове майно, що складається із земельної ділянки, площею 1,8335 га, з кадастровим номером 3224281200:02:001:0045. що розташована на території Брилівської сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на ім'я [PERSON] на вказану земельну ділянку підтверджувалось державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим на підставі розпорядження Ставищенської райдержадміністрації від 05 березня 2007 року № 122 та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 060734901027. 04 липня 2015 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Ставищенського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] із заявою на прийняття спадщини, що залишилась після смерті свого чоловіка, [PERSON]. На підставі цієї заяви приватним нотаріусом [PERSON] у Спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу №22/2014. Крім того, будь-які інші спадкоємці заяви про прийняття чи відмову від спадщини не подавали. 15 вересня 2015 року позивач звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, на що приватний нотаріус [PERSON], повідомила, що для отримання свідоцтва про право на спадщину необхідно надати оригінали правовстановлюючих документів на майно померлого. Оригінал правовстановлюючого документу було втрачено. Таким чином, позивач позбавлена можливості оформити в позасудовому порядку, а тому змушена звертатися до суду за захистом свого права, обираючи передбачений п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України спосіб захисту свого права у вигляді визнання права. Позивачка просить визнати за нею, [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1,8335 га. з кадастровим номером 3224281200:02:001:0045, що розташована на території Брилівської сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення земельної діялнки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON]. В судове засідання позивачі не прибула, подала до суду заяви в якій позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не прибув, до суду, подав заяву, відповідно до якої справу просить розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає. Третя особа в судове засідання не прибула, подала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що: Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] одружився з [PERSON] в наслідок чого остання взяла прізвище [PERSON].(а.с. 7) Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер 29 березня 2014 року ( а.с.6) Згідно заяви про прийняття спадщини від 4 липня 2014 року за № 64 [PERSON] прийняла спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] (а.с.41). Відповідно до ксерокопії державного акту на право власності на земельну ділянку площею 1,8335 га. з кадастровим номером 3224281200:02:001:0045, що розташована на території Брилівської сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення земельної діялнки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, дана земельна ділянка приватизована про що видано державний акт на імя [PERSON] (а.с. 8), як встановлено із позовної заяви даний державний акт позивачка втратила, проте його наявність у померлого [PERSON] та надання земельної ділянки у власність підтверджується архівним витягом розпорядження Ставищенської РДА Київської області № 122 від 05 березня 2007 року(а.с.32)., та витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.33-34). Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Згідно абзацу 4 пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з реєстру прав власності. Згідно ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем Брилівською сільською радою позов визнається, то він підлягає задоволенню і за позивачкою слід визнати право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 1,8335 га. з кадастровим номером 3224281200:02:001:0045, що розташована на території Брилівської сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Оскільки Брилівська сільська рада до предявлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved