Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Котовської міської ради\~ Одеської області, стверджуючи, що 1980 року придбала у [PERSON] та [PERSON] за договором купівлі-продажу у формі розписки житловий будинок з відповідними господарчими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: вул. Крайня, 33, м. Котовськ, Одеська область. Після придбання житлового будинку позивачка відкрито ним володіє до цього часу. Таким чином з 1980 року, тобто більше 30 років, вона добросовісно заволоділа та відкрито безперервно володіє і користується вказаним житловим будинком. Претензій з цього приводу до нього ніхто не пред'являє. Після укладення договору позивачка колишніх власників будинку не бачила, місце їх знаходження їй невідоме. Таким чином, оформити своє право власності на набутий будинок в інший спосіб ніж за набувальною давністю у позивачки не має. Позивачка просить визнати за нею право приватної власності в порядку набувальної давності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Крайня, 33, м. Котовськ, Одеська область Позивачка у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, проти заочного винесення рішення не заперечувала та просила про розгляд справи за її відсутності. Представник Котовської міської ради Одеської області, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, не повідомили суду причини неявки у судове засідання, тобто не з'явились в судове засідання без поважних причин, доказів поважності причин неявки не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищезазначені обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до Котовської міської ради Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.\~\~\~ Судом встановлено, що між позивачкою та [PERSON], [PERSON] існувала усна домовленість про укладання договору купівлі-продажу житлового будинку з відповідними господарчими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: вул. Крайня, 33, м. Котовськ, Одеська область. Позивачка та [PERSON], [PERSON] досягли згоди щодо ціни житлового будинку. На підтвердження намірів укладення вказаного договору позивачка передала [PERSON] та [PERSON] грошові кошти, що підтверджується розпискою. Факт належності [PERSON] та [PERSON] житлового будинку з відповідними господарчими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: вул. Крайня, 33, м. Котовськ, Одеська область, підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 02 серпня 1994 року. З 1980 року позивачка стала проживати в житловому будинку розташованому за адресою: вул. Крайня, 33, м. Котовськ, Одеська область, що підтверджується довідкою №81 голови квартального комітету. Таким чином, судом встановлено, що починаючи з 1980 року, позивачка тривало, добросовісно, відкрито та безперервно володіє майном як своїм власним - житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: вул. Крайня, 33, м. Котовськ, Одеська область, позивачка повністю понесла витрати по утриманню будинку в належному стані, зробила своїми силами ремонт, оплачує комунальні послуги. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. У відповідності до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Також, частиною 1 ст.344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовістно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Враховуючи, що позивачка є добросовісним набувачем вищевказаного нерухомого майна, користується відкрито і безперервно майном вже більш ніж десять років, суд вважає можливим визнати за нею право власності на вказане майно житловий будинок, оскільки це право вона набула згідно з діючим законодавством за набувальною давністю.

Outcome: approved