Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON]на її користь аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], до припинення нею навчання, або до досягнення нею двадцяти трьох річного віку. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають чотирьох дітей, які на даний час досягли повноліття. Найменша донька [PERSON] навчається, є студенткою денного відділення Рівненського коледжу економіки та бізнесу. У зв'язку з її навчанням, вона (позивач) потребує матеріальної допомоги, яку відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати. Зазначає, що її доходів не достатньо для належного матеріального забезпечення дитини, вона безробітна, її дохід становить лише допомога по безробіттю, крім цього має хронічне захворювання, постійно потребує лікування. Відповідач не працює, проте має стабільний дохід від здачі в оренду земельного паю в с. Омеляна, основний дохід від надання послуг з перевезення власним мікроавтобусом «Форд», а також веде підсобне господарство, вирощує свині для подальшого їх продажу, а тому має можливість та зобов'язаний утримувати дитину на час навчання, до досягнення 23 річного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, підтримавши письмові заперечення проти позову. Вказав, що від утримання доньки не відмовлявся, надавав і має намір у подальшому надавати їй матеріальну допомогу, він забезпечує її усім необхідним, в тому числі продуктами харчування, дає додаткові кошти на кишенькові витрати, купує все необхідне. Розмір аліментів, які просить стягнути позивач є завищений, просив визначити їх суму - 300грн., ураховуючи обов'язок обох батьків приймати участь у матеріальному забезпеченні дитини. Зауважив, що перебуває на обліку як безробітний в Рівненському центрі зайнятості та отримує дохід у виді допомоги по безробіттю, інших доходів він не має. Просив позов задоволити частково. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції11 серпня 2005 року, актовий запис № 562. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу між батьками проживає з матір'ю. Вказане сторонами не оспорюється. Згідно довідки Рівненського коледжу економіки та бізнесу № 749 від 24 жовтня 2013 року, [PERSON], навчається на денному відділенні у групі ВХП - 11, термін навчання до 31 січня 2015 року. Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання покладено на обох батьків. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи, а саме: матеріального становища відповідача, який не працює, отримує дохід у виді допомоги по безробіттю у розмірі 882 грн., що стверджується довідкою Рівненського міського центру зайнятості від 30 грудня 2013 року № 01-35/9289; він має земельний пай, що знаходиться на території ПСП «Волинь», за здачу в оренду якого отримує кошти, що стверджується довідкою ПСП «Волинь» від 30 грудня 2013 року № 239, а також безпосередню участь відповідача в утриманні доньки, у виді забезпечення продуктами харчування, частковим придбанням одягу та речей, про що і не заперечувала позивач у судовому засіданні. На підставі встановлених і наведених судом фактів, що мають істотне значення,недопущення погіршення матеріального становища дитини та одночасно відповідача, суд,із урахуванням, положень ст.ст. 182, 199, 200 СК України, приходить до висновку про доцільність визначення розміру аліментів у сумі 600 грн. Такий розмір аліментів суд вважає реально можливим для сплати аліментів та достатнім для утримання повнолітньої дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави 229,40 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved