Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області 04.07.2017 року звернулася [PERSON] як законний представник малолітнього сина [PERSON] та в його інтересах з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання права власності на спадкове майно, в якому просила визнати за [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку квартири під номером [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], померлого [INFO] року. Позовні вимоги мотивовані тим, що її син [PERSON] є сином [PERSON], який помер [INFO] року. Після його смерті залишилося нерухоме майно, а саме 1/2 частка у спільній сумісній власності на квартиру за адресою: м. Вінниця, 1-й [ADDRESS], яка за життя належала померлому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.12.2000 року. Після відкриття спадщини щодо майна померлого [PERSON] [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме на 1/4 частку квартири під номером [ADDRESS]. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки у спадкоємця відсутній оригінал право установчого документу на спадкове майно. [PERSON] звернулася до відповідачів [PERSON] - сина померлого від першого шлюбу та [PERSON] - батька померлого та співвласника спірної квартири щодо надання оригіналу правовстановчого документу на квартиру під номером [ADDRESS], проте останні відмовилися з нею спілкуватися, запитуваного документу їй не надали. [PERSON] вважає право її малолітнього сина [PERSON] на спадкування після смерті його батька порушено, що і стало підставою для звернення позивачем до суду із цим позовом. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] послалася на заперечення проти позовної заяви, вказавши, що позов визнає частково, а саме на 1/8 частку спірного майна, додатково вказала, що оскільки померлий [PERSON] за життя був власником 1/2 частки в праві власності на квартиру [ADDRESS], та після його смерті залишилося 4 спадкоємці: мати та батько померлого, син [PERSON] та син [PERSON], кожен з яких має право на частку у спадщині померлого, малолітній [PERSON] може претендувати на 1/8 частку в спірній квартирі, зазначила, що позов в частині визнання за останнім права власності на 1/8 частку в праві власності на квартиру [ADDRESS], визнає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/8 частку в праві власності на квартиру [ADDRESS]. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] - [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.19). [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі перебували з 19.01.2002 року по 13.03.2012 року (а.с.76). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 23.08.2016 року (а.с.18). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №584/2016, зареєстрованої у Спадковому реєстрі 08.09.2016 року, [PERSON] подала у передбачений законом строк заяву, якою відмовилася від прийняття спадщини померлого [PERSON] на користь сина [PERSON] - [PERSON](а.с.66). Разом з тим, така її заява не має правового значення, оскільки вона в розумінні ст. 1261 ЦК України не є спадкоємцем першої черги щодо майна померлого, оскільки шлюб між померлим та нею розірвано ще в 2012 році. Крім [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися син померлого [PERSON] та батько померлого [PERSON] (а.с.69-70). Мати померлого [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь батька померлого - [PERSON] (а.с.71). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 04.12.2000 року згідно з рішенням №1694, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] (а.с.13). Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Разом з тим, частинами 1 та 2 статті 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у власності померлого [PERSON] на момент його смерті перебувала 1/2 частка в праві власності на квартиру [ADDRESS]. 21.02.2017 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М.В. за вих.№415/02-31 [PERSON], яка діє від імені малолітнього сина [PERSON], відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: видачі на ім'я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки [PERSON] не надала нотаріусу відповідних правоустановчих документів щодо належності спадкодавцю частки квартири [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося 4 спадкоємці першої черги: син від першого шлюбу [PERSON] (відповідач у справі), батько [PERSON] (відповідач у справі), мати [PERSON] (відмовилася від своєї частки на користь чоловіка [PERSON]В.) та малолітній син [PERSON] (позивач у справі). Згідно ч.1 ст. 1267 СК України частки у кожного із спадкоємців за законом є рівними. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що кожен із зазначених вище спадкоємців померлого є спадкоємцем 1/4 частки спадкового майна померлого [PERSON], а тому, враховуючи визначення судом частки померлого у праві власності на спірну квартиру як 1/2, спадкоємець [PERSON] - [PERSON], та спадкоємець [PERSON], є спадкоємцями 1/8 частки (1/2:4) у праві власності на спірну квартиру, а спадкоємець [PERSON] є спадкоємцем ? частки спірної квартири, враховуючи ту обставину, що мати померлого [PERSON] на підставі ч. 2 ст. 1274 ЦК України відмовилась від свого права на 1/8 частку у спірній квартирі на користь батька померлого [PERSON], (його частка в спадковому майні становить ? частину (1/8 +1/8 = ?). Відповідно до ч.1 ст.242 ЦП України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. [PERSON] як законний представник малолітнього сина [PERSON] - [PERSON] з метою захисту його спадкових прав після смерті батька, зважаючи на причину відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, звернулася до суду з даним позовом, оскільки позбавлена можливості вирішити спір в позасудовому порядку, однак суд зазначає, що вимога [PERSON] про визнання за [PERSON] права власності саме на 1/4 частку в праві власності на спірну квартиру не ґрунтується на вимогах закону, є необґрунтованою та безпідставною, поняття «частка у спадщині» та «частка у праві власності на майно, що належало спадкодавцю» не є тотожними і мають різну правову природу. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним правовстановлюючого документа. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про практику розгляду судами України справ про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Отже, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, за [PERSON] - [PERSON] слід визнати право власності на 1/8 частку в праві власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Ч.5 п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Враховуючи викладене з кожного з відповідачів підлягає стягненню на користь [PERSON] судовий збір в сумі 160 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved