Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30.07.2013 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 30.07.2013 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. В травні 2013 року [PERSON] скоїв кримінальне правопорушення і йому був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Шлюб вони з відповідачем реєстрували в місцях позбавлення волі. [PERSON] був засуджений до покарання з випробуванням і звільнений з під варти. Після цього він виїхав до Росії, де знову скоїв злочин і зараз відбуває покарання в місцях позбавлення волі. З того часу вони з відповідачем втратили будь-який зв`язок і не підтримують жодних відносин. Отже, за час перебування у зареєстрованому шлюбі у них з відповідачем так і не склалася повноцінна сім`я, її шлюб з [PERSON] носить лише формальний характер, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам їхньої дитини. Вважала за необхідне зазначити також про те, що вжиття заходів щодо примирення між ними відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу. Можливості зберегти шлюб немає. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище без змін. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 31.03.2020 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 04.05.2020. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22.04.2020 задоволено клопотання відповідача [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ "Холодногірська виправна колонія № 18". 04.05.2020 позивач [PERSON] подала заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги, строк на примирення не надавати, розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] , який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, підтвердив обставини, зазначені позивачкою у позовній заяві. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 206 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] та копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] підтверджується, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.07.2013, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 5, 6). Даними паспорта громадянина України серія [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 3). Частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З позовної заяви слідує, що після фактичного припинення сторонами шлюбних стосунків подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідачем зазначені обставини не заперечувалися. За змістом встановлених судом обставин фактично сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Спору про поділ майна та місце проживання дитини між сторонами у даній справі немає. Відповідач [PERSON] визнав позов під час розгляду справи по суті, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. За таких обставин, позов [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Оскільки позивач не вимагала відшкодування судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved