Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого прохала суд визнати недісним кредитний договір № 14/AV18-07-08 від 14 липня 2008 року укладений між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є АТ «Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON]; визнати недійсним договір застави автомобіля № 14/AV18-07-08 - Z від 14 липня 2008 року укладений між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є АТ «Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ліньковою Ю. Л. та зареєстрований в реєстрі за № 3510. На обґрунтування свої позовних вимог вказала, що 14 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON] було укладено Кредитний договір №14/AV18-07-08. Відповідно до п. 2.1. даного договору Банк надає Позичальнику в тимчасове користування за умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності Кредитні ресурси в сумі 29 702 (двадцять дев'ять тисяч сімсот два) долари США 00 центів з оплатою за процентними ставками, встановленими в п. 4.1. цього Договору. Позичальник зобов'язується повністю повернути Кредитні ресурси до 13 липня 2015 року (п. 3.2 Кредитного договору). Кредитні ресурси отримані Позичальником за цим Договором використовуються за цільовим призначенням: для придбання автомобіля TOYOTA Corolla 1.6 ринковою вартістю 133 662 гривень 00 копійок (п.2.3.Кредитного договору). 8 липня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Про Лайн» та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу №148/080708. Відповідно до умов цього Договору продавець зобов'язується передати у власність Покупця транспортний засіб автомобіль TOYOTA Corolla, 1.6 L, MM/T, LUNA, колір -чорний, 2008 року випуску, ціна товару становить 133 662,00 грн. 14 липня 2008 року на підставі Рахунку-фактури наданого ТОВ «Про Лайн», відповідно до вимог п. 2.3 Кредитного договору від 14 липня 2008 року, Банк перерахував в безготівковій формі на розрахунковий рахунок ТОВ «Про Лайн» надані кредитні кошти в сумі 133 662,00 грн. Забезпеченням виконання зобов'язань за Кредитним договором відповідно до Договору застави автомобіля №14/AV18-07-08-z від 14 липня 2008 року укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і [PERSON] є автомобіль марки TOYOTA Corolla 1.6, 2008 году випуску, № шасі (кузова, рама) [NUMBER], що належить [PERSON] на праві приватної власності. В подальшому, відповідно до Додаткових угод, було змінено термін повернення кредиту до 13 травня 2019 року, змінювалася відсоткова ставка за користування кредитними коштами до розміру 17,8 процентів річних та змінювався розмір щомісячного ануїтетного платежу. Вважає що при підписанні даного Кредитного договору, Відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було порушено законні права Позивача. Кредитний договір №14/AV18-07-08 від 14 липня 2008 року за своїм змістом і текстом не відповідає законодавству України, інтересам і волі Позивача, порушує її права та законні інтереси. Вважає, що Кредитний договір №14/AV18-07-08 від 14 липня 2008 року повинен був укладатися в порядку, визначеному законом, і його умови повинні відповідати як загальним вимогам, встановленим ЦК України (ст. ст. 3, 6, 13, 192, 203, 215, 627, 628 ЦК України), так і вимогам спеціального законодавства, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою правління НБУ №168 від 10 травня 2007 року. Вважає, що Банком порушені права Позичальника як споживача банківських послуг, на стадії укладення та виконання Кредитного договору №14/AV18-07-08 від 14 липня 2008 року. Позивач [PERSON] зазначає, що Банк не дотримав та грубо порушив імперативні вимоги діючого законодавства України та приписи Національного Банку України, які визначені законом як істотні та є необхідні для даного виду кредитних договорів, а саме: не виконав вимоги Закону про дотримання істотних умов договору, щодо надання Позичальнику об'єктивної, повної та достовірної інформації, про умови кредиту під час укладення договору про надання споживчого кредиту забезпеченого заставою, які є істотними для такого виду договорів, а також те, що зміст спірного Кредитного Договору суперечить ст. ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон) та «Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (далі - Правила), що затверджені Постановою правління НБУ №168 від 10 травня 2007 року. 25 січня 2016 року представником ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було подано до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору, відповідно до якої прохає стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по Кредитному договору №14/AV18-07-08 від 14.07.2008 року в сумі, що еквівалентна 21 094096 доларів США згідно офіційного курсу НБУ на день платежу, а також 203 768,54 грн. пені, що загалом становить станом на 09.12.2015 року становить 687 121,58 грн. На обґрунтування вимог банк вказав, що 14 липня 2008 року [PERSON] уклала з ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (Правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») Кредитний договір №14/AV18-07-08, за яким банк надав їй кредит в сумі 29 702,00 доларів США зі строком повернення до 13 липня 2015 року. Пунктом 2.3 кредитного договору визначено цільове використання кредитних коштів- придбання автомобіля TOYOTA Corolla 1.6. В подальшому до Кредитного договору вносились зміни та доповнення та в остаточній редакції (викладеній в Додаткової угоді №4 від 07.11.2014 року) встановлено кінцевий строк повернення кредитних ресурсів - до 13 травня 2019 року. Відповідно до п. 3.2. Кредитного договору [PERSON] зобов'язалась здійснювати щомісячні ануїтетні платежі по погашенню заборгованості по кредиту в сумі 489,00 доларів США. Згідно Графіку зниження розміру заборгованості.. У складі ануїтетного платежу також сплачуються проценти за користування кредитними ресурсами. У відповідності з п.3.5 Кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів. 02.11 2015 року Банк направив на адресу [PERSON] Вимогу про дострокове повернення кредитних ресурсів, яку остання отримала 23.11.2015 року. Однак вимоги Банку про дострокове повернення кредитних коштів залишились без задоволення. Таким чином, станом на 09 грудня 2015 року заборгованість [PERSON] перед Банком по Кредитному договору №14/AV18-07-08 від 14.07.2008 року становить 21 094,96 доларів США (483 353,04 гривень) та 203 768,54 гривень пені, що загалом згідно курсу НБУ станом на 09.12.2015 року становить 687 121.58 грн., в тому числі: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 15 356,55дол.США (в еквіваленті - 351 867,70 грн.), сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 2 621,31дол. США (в еквіваленті 60 062,60 грн.), сума строкової заборгованості по відсоткам - 346,67дол.США (в еквіваленті 7 943,32 грн.), сума простроченої заборгованості по відсоткам - 2 770,43дол.США (в еквіваленті 63 479,42 грн.), пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам- 203 768,54 гривень. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримав в повному обсязі, прохав їх задовольнити з підстав вказаних у позові та додаткових поясненнях, в задоволенні зустрічного позову прохав відмовити у зв'язку з безпідставністю. В подальшому надав до суду заяву відповідно д оякої прохає суд розгляд справи проводити без його участі та без участі [PERSON] В судовому засіданні представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечувала прохала в задоволені позову відмовити у зв'язку з безпідставністю, оскільки ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» при укладенні договору з [PERSON] було дотримано всі вимоги законодавства, що регулюють кредитні правовідносини, також [PERSON] погодилась в усіма умовами кредитного договору, що підтверджується її підписом на всіх документах пов'язаних з даним кредитним договором. Одночасно [PERSON] була ознайомленна зі всіма істотними умовами кредитного договору та ризиками пов'язаними з виконанням даного договору. Також, зазначила, що позивач за первісним позовом звернулась до суду про визнання кредитного договору недійсним, для того щоб уникнути виплати заборгованості за кредитним договором. При цьому, прохала зустрічний позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з'ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши думку сторін по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що під час судового розгляду стороною відповідача за первісним позовом було подане клопотання про застосування строку позовної давності до позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про поновлення законних прав та інтересів споживача банківських послуг та визнання кредитного договору недійсним, оскільки кредитний договір, що оспорюється укладений 14.07.2008 року, а позивач звернулась з позовом 02.12.2015 року, а тому пропустила строк позовної давності визначений в Цивільному кодексі України, що складає 3 роки. Відповідно до ст. 70 ЦПК України строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Перебіг строку, закінчення якого пов'язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Суд зазначає, що предметом даного спору є визнання кредитного договору №14/AV18-07-08 14 липня 2008 року, відповідно до умов кінцевим терміном виконання якого, є 13 травня 2019 року, отже [PERSON] звернулась в межах строку позовної давності. Судом встановлено, що 14 липня 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено Кредитний договір №14/AV18-07-08. Відповідно до п. 2.1. даного договору Банк надає Позичальнику в тимчасове користування за умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності Кредитні ресурси в сумі 29 702 (двадцять дев'ять тисяч сімсот два) долари США 00 центів з оплатою за процентними ставками, встановленими в п. 4.1. цього Договору. Для надання Кредитних ресурсів та обліку залишку заборгованості за наданими Кредитними ресурсами Банк відкриває Позичальнику Позичковий рахунок [NUMBER](п.2.2 Кредитного договору). Кредитні ресурси отримані Позичальником за цим Договором використовуються за цільовим призначенням: для придбання автомобіля TOYOTA Corolla 1.6 ринковою вартістю 133 662 гривень 00 копійок (п.2.3.Кредитного договору). Відповіднодо п. 3.1 Кредитного договору видача Кредитних ресурсів за цим Договором проводиться на підставі письмової заяви Позичальника, за погодженням з Банком. Відповідно до п.3.2 Кредитного договору Позичальник зобов'язується повністю повернути Кредитні ресурси, отримані за цим Договором, до 13 липня 2015 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на Позичковий рахунок. У період користування кредитними ресурсами з «14» липня 2008 року до «13» липня 2009 року Позичальник зобов`язується щомісяця, в термін з «1» по «10» число кожного місяця, наступного за місяцем користування Кредитними pecyсами здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими Кредитними ресурсами у розмірі 495 (Чотириста дев'яносто п'ять) дол. США 03 цента, згідно із Графіком зниження розміру заборгованості (Додаток №1 до цього Договору) (п.3.2.1. Кредитного договору). Згідно п.п.3.2.2. у період користування Кредитними ресурсами з «14» липня 2009 р. до «13» липня 2015 р. Позичальник зобов`язується щомісяця, в термін з «1» по «10» число кожного місяця, наступного за місяцем користування Кредитними pecyсами (а в Останній звітний період - в термін не пізніше кінцевої дати повернення Кредитних ресурсів, зазначеної в абзаці першому п.3.2. цього Договору), здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими Кредитними ресурсами у розмірі 330,02 (Триста тридцять 02) дол. США, згідно із Графіком зниження розміру заборгованості (Додаток №1 до цього Договору). Відповідно до умов Кредитного договору №14/АV18-07-08 від 14.07.2008 року встановлено, що: п. 4.1 - Позичальник сплачує Банку проценти за користування Кредитними ресурсами за наведеними нижче процентними ставками: п.п.4.1.1. - протягом першого Фактичного року кредитування (з першого по дванадцятий місяць включно користування Кредитними ресурсами, починаючи з дати укладення цього Договору та закінчуючи «13» липня 2009р) - за процентною ставкою 15,8 (П'ятнадцять цілих вісім десятих) процентів річних; п.п. 4.1.2. протягом другого Фактичного року кредитування (з тринадцятого місяця по двадцять четвертий місяць включно користування Кредитними ресурсами, починаючи з «14» липня 2009р та закінчуючи «13» липня 2010р) - за процентною ставкою 15,2 (П'ятнадцять цілих дві десятих) процентів річних; п.п. 4.1.3. - протягом третього Фактичного року кредитування (з двадцять п'ятого по тридцять шостий місяць включно користувння Кредитними ресурсами, починаючи з «14» липня 2010р та закінчуючи «13» липня 2011р.) - за процентною ставкою 15,1 (П'ятнадцять цілих одна десятих) процентів річних; п.п. 4.1.4. - протягом четвертого Фактичного року кредитування (з тридцять сьомого по сорок восьмий місяць включно користування Кредитними ресурсами, починаючи з «14» липня 2011 р та закінчуючи «13» липня 2012р) - за процентною ставкою 14,9 (Чотирнадцять цілих дев'ять десятих) процентів річних; п.п. 4.1.5. - протягом п'ятого року кредитування (з сорок дев'ятого місяця по шістдесятий місяць включно користування Кредитними ресурсами, починаючи з «14» липня 2012р та закінчуючи «13» липня 2013р) - за процентною ставкою 14,5 (чотирнадцять цілих п'ять десятих) процентів річних; п.п. 4.1.6. протягом шостого «14» липня 2013 р. та закінчуючи «13» липня 2014р) - за процентною ставкою 13,5 (Тринадцять цілих п'ять десятих) процентів річних; п.п. 4.1.7. протягом сьомого року кредитування (з сімдесят третього місяця по вісімдесят четвертий місяць включно користування Кредитними ресурсами, починаючи з «14» липня 2014р та закінчуючи кінцевою датою повернення кредитних ресурсів - «13» липня 2015р) - за процентною ставкою 10,5 (Десять цілих п'ять десятих) процентів річних, а також сплати комісійної винагороди, пені, штрафних санкцій за цим договором або за Кредитним договором, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за вищезазначеними договорами, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет застави, в повному обсязі (в тому чиолі витрати по вчиненню виконавчого напису), визначеному на момент фактичного задоволення вимог; п.4.2. -Нарахування процентів проводиться за період з моменту списання Кредитних ресурсів з Позичкового рахунку Позичальника до моменту повернення Кредитних ресурсів на Позичковий рахунок. Нарахування процентів проводиться не рідше одного разу на місяць на залишок заборгованості на Позичковому рахунку Позичальника за період з 1 числа по останнє число місяця. Нарахування процентів проводиться за кожний день користування Кредитними ресурсами за Методом нарахування процентів. Для нарахування, обліку нарахованих та сплачених процентів Позичальнику відкривається рахунок 22082183407301. п. 4.3. - Позичальник сплачує проценти за користування Кредитними ресурсами щомісяця, в термін з «1» по «10» число кожного місяця, згідно із Графіком зниження розміру заборгованості (Додаток № 1 до цього Договору). Проценти сплачуються шляхом зарахування відповідної суми на рахунок № 22082183407301. п. 4.7. - Сторони підписанням цього Договору домовилися, що у випадку непогашення, несвоєчасного погашення не в повному обсязі трьох поспіль Щомісячних платежів по погашенню позичкової заборгованості процентів за користування Кредитними ресурсами, за користування Кредитними ресурсами застосовується ставка у розмірі 17,8 (Сімнадцять цілих вісім десятих) процентів річних та подальше нарахування процентів за вказаною новою процентною ставкою, починаючи з одинадцятого числа місяця, в якому Позичальник несвоєчасно сплатив або сплатив не в повному обсязі третій поспіль вищезазначений платіж. п. 6.1. - За прострочення повернення Кредитних ресурсів та/або сплати процентів, Позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення Позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2., 3.3, 3.5., 4.3., 4.4., 4.6. цього Договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим Договором. Сплата пені не звільняє Позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування Кредитними ресурсами. Пунктом 4.2 Кредитного договору передбачено, що для нарахування, обліку нарахованих та сплачених процентів Позичальнику відкривається рахунок №22082183407301. Пунктом 7.9. Кредитного договору №14/AV18-07-08 від 14 липня 2008 року передбачено, що за цим договором Позичальник зобов'язується здійснювати сплату грошових коштів з метою погашення заборгованості за виданими Кредитними ресурсами, нарахованими процентами та комісійною винагородою Банка шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань, на рахунок №29096183407302 в Банку, МФО331564. Забезпеченням виконання зобов'язань за Кредитним договором відповідно до Договору застави автомобіля №14/AV18-07-08-z від 14 липня 2008 року укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» і [PERSON] є автомобіль марки TOYOTA Corolla 1.6, 2008 году випуску, № шасі (кузова, рама) [NUMBER], що належить [PERSON] на праві приватної власності. В подальшому Відповідно до Додаткових угод Сторонами було змінено термін повернення кредиту до 13 травня 2019 року, змінювалася відсоткова ставка за користування кредитними коштами до розміру 17,8 процентів річних та змінювався розмір щомісячного ануїтетного платежу, що підтверджується Додатковою угодою № 1 від 27.02.2009 р. до кредитного договору №14/АV18-07-08 від 14.07.2008р., Додатковою угодою №2 від 01.09.2010р. до Кредитного договору №14/АV 18-07-08 від 14.07.2008р., Додатковою угодою №3 від 19.05.2014р. до Кредитного договору №14/АV 18-07-08 від 14.07.2008р., Додатковою угодою № 4 від 07.11.2014р. до Кредитного договору №14/АV 18-07-08 від 14.07.2008р. Відповідно до Заяви на отримання споживчого кредиту поданою [PERSON] до відділення №18 філії «Придніпровське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 14 липня 2008 року [PERSON] просила Банк надати кредит в розмірі 29 702,00долари США, терміном на 84 місяці, форма отримання кредиту- «Готівкою». При цьому, відповідно до Протоколу № 131 засідання малої кредитної комісії відділення №18 від 10 липня 2008 року, затвердженого виконаючим обов`язки начальника відділення № 18 Філії Придніпровське регіональне управління банку «Фінанси та Кредит» [PERSON] та проголосованого та підписаного старшим економістом [PERSON] та провідним економістом [PERSON] вирішено, зокрема задовольнити прохання [PERSON] про надання споживчого кредиту на придбання автомобіля в сумі 29702 доларів США, представлення кредитних коштів здійснити. шляхом безготівково перерахування кредитних коштів на розрахунковий рахунок продавця. 8 липня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Про Лайн» та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу №148/080708. Відповідно до умов цього Договору продавець зобов'язується передати у власність Покупця транспортний засіб автомобіль TOYOTA Corolla, 1.6 L, MM/T, LUNA, колір -чорний, 2008 року випуску (п. 1.1). Сторони погоджуються, що на дату укладання Договору ціна товару становить 133 662,00 грн.(п.2.1). Покупець зобов'язується повністю оплатити товар протягом 15 робочих днів з моменту надання йому Повідомлення про готовність Товару до передання Покупцеві. Оплата здійснюється Покупцем в наступному порядку- 133 662,00 грн. сплачується єдиним платежем за рахунок кредитних коштів (п.2.4.1). Оплата товару проводиться Покупцем в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця або в готівковій формі, виключно на підставі рахунків-фактур Продавця (п. 2.6). 14 липня 2008 року на підставі Рахунку-фактури наданого ТОВ «Про Лайн», відповідно до вимог п. 2.3 Кредитного договору від 14 липня 2008 року, Банк перерахував в безготівковій формі на розрахунковий рахунок ТОВ «Про Лайн» надані кредитні кошти в сумі 133 662,00 грн. Після надходження коштів на рахунок ТОВ «Про Лайн» 14 липня 2008 року, відповідно до Акту приймання-передачі автомобіля по договору купівлі-продажу №148/080708 від 08.07.2008 року та видаткової накладної № РН-00000102 [PERSON], як Покупець, прийняла автомобіль TOYOTA Corolla, 1.6 L, MM/T, LUNA, колір -чорний, 2008 року випуску. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до положень ст.ст. 1054, 1055 ЦК України кредитний договір повинен бути укладений в письмовій формі та містити в собі положення щодо розміру та умов кредиту. Укладений сторонами Кредитний договір визначений сторонами як споживчий кредит (Договір про надання споживчого кредиту), а тому для нього встановлено особливий порядок укладення. У договорах за участю фізичної особи - споживача, враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч.2 ст.627 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст.1054 ЦК України). Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень п.п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 ,ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) визначено, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до правила ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Частиною 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції від 13.01.2006 року) та ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції від 14.01.2006 року) передбачено, що «Фінансові послуги врегульовують питання щодо відомостей, які кредитодавець має у письмовій формі повідомити споживачеві перед укладенням договору споживчого кредитування». Частина 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Відповідно до пункту 4 статті 7 Закону України «Про Національний банк України», статей 47, 49 та 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність», статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», з метою захисту прав споживачів під час укладення договорів про надання споживчих кредитів та забезпечення надання банками споживачам повної інформації про сукупну вартість кредиту Правління Національного банку України Постановою від 10.05.2007 року N 168 затвердило Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (надалі-Правила). У даних Правилах вказані обов'язкові умови із числа інших обов'язкових умов договору, на які міститься посилання в ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», необхідність яких випливає із суті та умов договору, які є істотними та які можуть вплинути на рішення споживача про необхідність придбання послуги з надання кредиту. Частиною 2 п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено що суди повинні з'ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168. Відповідно до вимог пункту 2.1. Правил, Банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: а) найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу; б) умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту; г) інші умови, передбачені законодавством. Пунктами 2.4. та 2.5. Правил передбачено, що Банки зобов'язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією. Банки розробляють форму (бюлетень, довідка, повідомлення тощо) надання споживачу достовірної інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка повинна бути затверджена рішенням уповноваженого органу банку та доведена до відома його відповідних структурних підрозділів. Частиною 3 Правил, визначені істотні умови Кредитного договору, укладеного між позичальником і банком, а їх зміст та умови є такими, що можуть вплинути на рішення споживача про необхідність придбання послуги з надання кредиту та являються необхідними і обов'язковими для такого виду договорів. Відповідно до Висновку №414/415 судової економічної експертизи від 29 липня 2016 року встановлено, що перелік документів, наданих ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» позичальником [PERSON], та які знаходяться в кредитній справі, для отримання кредитних коштів в іноземній валюті за Кредитним договором №14/AV18-07-08 від 14 липня 2008 року, не відповідає «Порядку кредитування Банком «Фінанси та Кредит», ТОВ фізичних осіб на придбання нових автотранспортних засобів через автосалони» від 28.04.2006 (додатку до наказу № 253-о від 23.05.2006), діючому на момент укладення Кредитного договору Законодавству України. Взаємовідносини з [PERSON], які виникли на підставі Кредитного договору №14/AV 1 8-07-08 від 14 липня 2008 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» недотримані вимоги: Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої Постановою НБУ від 14.08.2003 року № 337; Постанови Правління НБУ від 17.06.2004 року № 280 «Про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України» та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України (що діяла на час укладення спірного договору), а також Постанови НБУ № 337; п. 8.12 «Правил використання готівкової іноземної валюти на території України», затверджених Постановою Правління НБУ №200 від 30.05.2007 р. і зареєстрованих Міністерством юстиції 18 червня 2007 р. за № 656/13923; «Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України», затверджений постановою Правління НБУ від 17.06.2004р. №280, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.07.2004р. за №918/9517); Постанови Правління НБУ від 15.09.2004 року № 435 «Про затвердження Інструкції з бухгалтерського обліку кредитних, вкладних(депозитних) операцій та формування і використання резервів під кредитні ризики в банках України»; Порядку кредитування Банком «Фінанси та Кредит» ТОВ фізичних осіб на придбання нових автотранспортних засобів через автосалони». Умови Кредитного договору № 14/AV 18-07-08 від 14 липня 2008 року не відповідають вимогам Постанови Національного банку України «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» від 10 травня 2007 року №168 та ст.ст. 11, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Враховані та вказані к Додатку №1 до Кредитного договору №14/V18-07-08 від 14 липня 2008 року (Графік зниження розміру заборгованості» та в Додатку №1 до Додатку №1 Кредитного договору №14/AV18-07-08 від 14 липня 2008 року «Графік зниження розміру заборгованості», Додатках №3, №4, №5 - розмір щомісячного платежу по погашенню кредиту та відсотків, реальна процентна ставка за виконання кредитних зобов'язань та реальна процента ставка з урахуванням платежів на користь третіх осіб, абсолютне значення подорожчання кредиту (сукупна вартість кредиту в грошовому виразі) з врахуванням платежів на користь третіх осіб, платежі на користь банку не відповідають базовим умовам Кредитного договору № 14/AV 18-07-08 від 14 липня 2008 року та Додатковим угодам №1, №2, №3, №4 до Кредитного договору №14/AV18-07-08 від 14 липня 2008 року. Видача готівкою іноземної валюти з внутрішньобанківського рахунку [NUMBER] (пункт 2.2 Кредитного договору №14/AV 18-0-7-08 від 14 липня 2008 року та дебет рахунку в Заяві па видачу готівки №10 від 14 липня 2008р. не відповідає законодавству України у сфері банківської діяльності та Інструкції «Про касові операції в банках України», затвердженої постановою Правління НБУ № 337 від 14.08.2003 р. Відповідно до «Інструкції про касові операції в банках України», затвердженої постановою Правління НБУ № 337 від 14.08.2003. заява на видачу готівки № 10 від 14 липня 2008 р. не підтверджує факт отримання [PERSON] кредиту в сумі 29 702,00 долари США з операційної каси банку з свого позичкового рахунку 22038183407301. Видача кредиту в сумі 29702,00 доларів США [PERSON] за Кредитним договором №14/AV I8-07-08 від 14 липня 2008 року укладеним між ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] не підтверджується документально. Надані для дослідження документи (заява на видачу готівки № 10 від 14 липня 2008р., Квитанція №48 від 14.07.2008 року - призначення платежу: за автомобіль TOYOTA Corolla , 1.6 L, MM/T, LUNA, колір - чорний, 2008 року випуску, на суму коштів в сумі 133 662,00 грн, дебет рахунку [NUMBER], квитанція №49 від 14.07.2008 року призначення платежу-комісія при прийомі платежів від населення, Протокол №131 засідання малої кредитної комісії відділення №18 від 10 липня 2008 року (надання кредитних коштів-безготівкове перерахування на розрахунковий рахунок продавця, банківські виписки) підтверджують облікування заборгованості за наданими кредитними ресурсами, позичковий рахунок [NUMBER] в сумі 143820,05 грн.,що є еквівалентом 29702,00 дол. США (по курсу 428,21 грн. за 100 дол. США), при цьому, позичальником [PERSON] внесено до каси грошові кошти в загальній сумі 137 792,15 грн., в т.ч.: 133662,00 грн. для оплати за автомобіль TOYOTA Corolla, 534,65 грн. - для оплати комісії при прийомі платежів від населення, 90,00 грн. - за внесення в ДРОРМ згідно Кредитного договору №14/AV18-07-08 від 14 липня 2008 року, 3595,50 грн. - оплата за РКО згідно кредитного договору. Наявний в матеріалах справи Розрахунок загальної суми заборгованості по кредитному договору №14/AV 18-07-08 від 14.07.2008 року в іноземній валюті, що підлягає до сплати боржником [PERSON] за період з 14.07.2008 р. по 09.12.2015 р. документально не підтверджується розрахунковими документами (меморіальними ордерами та квитанціями про оплату) щодо погашення сновної суми боргу, по сплаті процентів за кредит, погашення комісії, нарахування штрафних санкцій пені перед банком). Станом на 24.02.2016 р. згідно банківських виписок заборгованість по основному кредиту, облікована банком, становить 15587,78 дол.США та заборгованість по відсоткам за кредит, облікована банком, становить 275,56 дол.США. Метод нарахування Банком процентів за Кредитним договором №14/AV18-07-08 від 4 липня 2008 року при кредитуванні в іноземній валюті умовам частини1 Кредитного договору №14/АVI8-07-08 від 14 липня 2008 року - відповідно до якого кількість днів у місяці визначається фактична, а в році-360 днів, не відповідає вимогам Порядку кредитування Банком «Фінанси та Кредит» ТОВ фізичних осіб на придбання нових автотранспортних засобів через автосалони» та наданим банком розрахункам. При нарахуванні платежів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у виконаному Розрахунку заборгованості за Кредитним договором №14/AV 18-07-08 від 14 липня 2008 року станом на 09.12.2015 року брався реальний розмір відсотків збільшений на 1,6% річних. Розмір щомісячного платежу, визначеного Банком в Додатках до Кредитного договору та Додаткових угодах не відповідає умовам, погодженим сторонами Кредитного договору №14/AV 18-07-08 від 14 липня 2008 року. Документально підтверджується розмір ануїтетного платежу згідно Додатку №3 Додаткової угоди №2 від 01 вересня 2010 року в розмірі 495,96 доларів США, згідно Додатку №4 Додаткової угоди №3 від 19 травня 2014 року в розмірі 755,74 доларів США, згідно Додатку №5 Додаткової угоди №4 від 07 листопада 2014 року в розмірі 486,07 доларів США. Розрахований щомісячний ануїтентний платіж у Додаткових угодах №1, №2, №3, №4 до Кредитного договору №14/AV18-07-08 від 14 липня 2008 року, укладених між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] документально не підтверджується. За умови встановлення судом обставини про видачу кредиту в дол.США, отримання позичальником [PERSON] кредитних коштів в дол.США та документальної обгрунтованості нарахування відсотків за користування кредитними коштами, документальної обгрунтованості сум зарахування коштів в дол.США на погашення основного кредиту та погашення відсотків станом на 09.12.2015 року, розмір заборгованості [PERSON] (за банківськими виписками) може становити: - 16236,99 дол.США - заборгованість по основному боргу кредиту та простроченому основному боргу кредиту; - 266,67 дол.США - заборгованість (строкова та прострочена) по відсоткам. Позичальником [PERSON] сплачено Банку з врахуванням платежів у погашення основної суми за кредитом, процентів за користування кредитними коштами, комісії на користь банку, штрафних санкцій, платежів, пов'язаних з обслуговуванням кредиту та платежів на користь третіх осіб, які сплачені на виконання умов Кредитного договору №14/AV 18-07-08 від 14 липня 2008 року за період з 14.07.2008 року по 09.12.2015 року сплачено грошові кошти в сумі 35 696,51 дол. США. За умови встановлення судом обставини про видачу кредиту в дол.США, отримання позичальником [PERSON] кредитних коштів в дол.США та документальної обгрунтованості нарахування відсотків за користування кредитними коштами, документальної обгрунтованості сум зарахування коштів в дол.США на погашення основного кредиту та погашення відсотків станом на 09.12.2015 року розмір заборгованості позичальника [PERSON] по Кредитному договору №14/AV 18-07-08 від 14 липня 2008 року може становити: - сума поточної заборгованості за кредитом в розмірі 16236,94 дол.США; - сума простроченої заборгованості за кредитом документально не підтверджується; - сума поточної заборгованості по процентах становить 266,67 дол.США; - сума простроченої заборгованості по процентах документально не підтверджується; - сума пені за несвоєчасне погашення кредиту документально не підтверджується. Також, на вимогу представника відповідача за первісним позовом судом було призначено додаткову судово -економічну експертизу, відповідно до висновку №313/314 додаткової судової економічної експертизи від 30 травня 2017 року встановлено, що видача кредиту в сумі 29702,00 доларів США [PERSON] за Кредитним договором №14/AV I8-07-08 від 14 липня 2008 року укладеним між ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] не підтверджується документально. Надані для дослідження документи (заява на видачу готівки № 10 від 14 липня 2008р., Квитанція №48 від 14.07.2008 року - призначення платежу: за автомобіль TOYOTA Corolla , 1.6 L, MM/T, LUNA, колір - чорний, 2008 року випуску, на суму коштів в сумі 133 662,00 грн, дебет рахунку [NUMBER], Квитанція №49 від 14.07.2008 року - призначення платежу - комісія при прийомі платежів від населення, Протокол №131 засідання малої кредитної комісії відділення №18 від 10 липня 2008 року (надання кредитних коштів-безготівкове перерахуванняна розрахунковий рахунок продавця), банківські виписки підтверджують облікування заборгованості за наданими кредитними ресурсами (позичковий рахунок [NUMBER] в сумі 143820,05 грн., що є еквівалентом 29702,00 дол.США по курсу 428,21 грн. за 100 дол.США), при цьому, позичальником [PERSON] вносилися до каси грошові кошти в загальній сумі 137792,15 грн., в т.ч.: 133662,00 грн. для оплати за автомобіль TOYOTA Corolla, 534,65 грн. - для оплати комісії при прийомі платежів від населення, 90,00 грн. - за внесення в ДРОРМ згідно Кредитного договору №14/AV18-07-08 від 14 липня 2008 року, 3595,50 грн. - оплата за РКО згідно кредитного договору. Наявний в матеріалах справи Розрахунок загальної суми заборгованості по кредитному договору №14/AV 18-07-08 від 14.07.2008 року в іноземній валюті, що підлягає до сплати боржником [PERSON] за період з 14.07.2008 р. по 09.12.2015р. документально не підтверджується розрахунковими документами (меморіальними ордерами та квитанціями про оплату) щодо погашення сновної суми боргу, по сплаті процентів за кредит, погашення комісії, нарахування штрафних санкцій пені перед банком). Станом на 24.02.2016 р. згідно банківських виписок заборгованість по основному кредиту, облікована банком, становить 15587,78 дол.США та заборгованість по відсоткам за кредит, облікована банком, становить 275,56 дол.США. За умови встановлення судом обставини про видачу кредиту в дол.США, отримання позичальником [PERSON] кредитних коштів в дол.США та документальної обгрунтованості нарахування відсотків за користування кредитними коштами, документальної обгрунтованості сум зарахування коштів в дол.США на погашення основного кредиту та погашення відсотків станом на 09.12.2015 року розмір заборгованості позичальника [PERSON] по Кредитному договору №14/AV 18-07-08 від 14 липня 2008 року може становити: - сума поточної заборгованості за кредитом в розмірі 16236,94 дол.США; - сума простроченої заборгованості за кредитом документально не підтверджується; - сума поточної заборгованості по процентах становить 266,67 дол.США; - сума простроченої заборгованості по процентах документально не підтверджується; - сума пені за несвоєчасне погашення кредиту документально не підтверджується. Викладені судовим експертом відповіді в Висновку №414/415 судової економічної експертизи складеної 29 липня 2016 року та відповіді викладені в Висновку № 313/314 додаткової судової економічної експертизи від 30 травня 2017 року на поставлені судом питання, надані ним в категоричній формі. Відповідач за первісним позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не надав суду жодних письмових доказів, які б ставили під сумнів або спростовували висновки експерта, а отже, у суду немає підстав для сумніву в об'єктивності, всебічності та обгрунтованості виконаної ним експертизи, яку приймає як доказ, наведених позивачем за первісним позовом обставин. Суд вважає, що даними експертними Висновками підтверджується, що відповідач Банк скористався тим, що позивачу [PERSON] об'єктивно бракувало знань та повної і достовірної інформації про кредит при отриманні кредитних послуг, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного Кредитного договору, а відповідач Банк, в порушення вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» та вимог Постанови Правління НБУ №168 від 10.05.2007р. «Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» перед укладенням кредитного договору в повному обсязі не була надана попередня інформація про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту в частині інформації про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача; переваги те недоліки пропонованих схем кредитування; інформації про платежі споживача з зазначенням бази їх розрахунку; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; інформації про умови дострокового повернення кредиту. В п.14. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказано, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215,1048-1052,1054-1055), статті 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів». Статтями 18 і 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», встановлено підстави для визнання кредитного договору недійсним. Такими зокрема є, укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької практики. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами наведений у ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, цей перелік не є вичерпним. Поняття «нечесна підприємницька практика» включає в себе будь-яку підприємницьку діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим чи іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції. Згідно з п. 2 ч. 1 ,ч. 2 , ч. 1 п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 коментованого Закону, нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно основних характеристик продукції, зокрема таких як: її наявність, склад, методи використання, метод і дата надання, кількість, специфікація, очікувані результати споживання тощо (п. 1 ч. 2 ст. ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, у відповідності до правила ч.6 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» є недійсні. У відповідності до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір є неукладеним (не відбувся), коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б однієї його істотної умови, передбаченої законодавцем. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», підставою недійсності правочину, відповідно до ч.1 ст.215 ЦК, є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Пунктами 1.2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09.04.1985 року №39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної асамблеї Ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11.05.2005 року (пункти 9,13,14 преамбули), та Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23.04.2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на до контрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди. В ч. 1ст. 230 ЦК України визначено: «Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Омана так само як і обман, сприяє перекрученому формуванню волі учасника правочину, однак на відміну від обману не є результатом навмисних, цілеспрямованих дій іншого учасника правочину. Виникненню омани може сприяти відсутність належної обачності, часом самовпевненість учасника угоди або дії третіх осіб. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. В пункті 20 Постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам наголошено: правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. На підставі викладеного, суд прийшов до висновоку, що укладений [PERSON] Кредитний договір №14/AV18-07-08 від 14 липня 2008 року є укладений під впливом омани з боку Банку, що у відповідності до правила ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», розцінюється як елемент нечесної підприємницької практики, використання якої, є заборонено Законом. В такому разі, укладений за таких умов спірний Кредитний правочин є недійсним в силу ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до положень ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції, принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач, будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію, та ціну продукції визначено неналежним чином. Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України недійсний правочин є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Цивільним кодексом України у параграфі 6 глави 49 не передбачено інших негативних наслідків визнання недійсним основного зобов'язання, забезпеченого договором застави (іпотеки), як визнання недійсним і додаткового зобов'язання. Статтею 1057-1 ЦК України встановлено правові наслідки недійсності Кредитного договору у разі визнання судом його недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. На підставі вище викладено, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про поновлення законних прав та інтересів споживача банківських послуг та визнання кредитного договору недійсним підлягає задоволеню, а в задоволенні зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» слід стягнути на користь позивача [PERSON] понесені нею та документально підтвердженні судові витрати, а саме: 1038,50 гривень сплаченог судового збору, та витрати на проведення судових економічних експертиз в сумі 12363 гривні.

Outcome: approved