overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 22.04.2000 року вони зареєстрували шлюб у Писарівській сільській раді Золочівського району Харківської області, актовий запис № 5. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що протягом останніх років їх сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен має протилежні погляди на шлюб та сім'ю, в результаті чого між ними часто виникали сварки, свідком яких є дитина. Чоловік ніде не працює. Примирення між ними неможливе, шлюбно-сімейних відносин вони не підтримують, шлюб існує формально. Від позивачки надійшла письмова заява про те, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, просить слухати справу без її присутності. Від відповідача надійшла письмова заява, про те, що позовні вимоги він визнає в повному обсязі, просить розглянути справу без його присутності. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, позов підлягає задоволенню. Зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Писарівською сільською радою Золочівського району Харківської області, видно, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 22.04.2000 року уклали шлюб, а/з №5 (а.с.3). Від шлюбу мають доньку [PERSON]. Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено, сторони не підтримують шлюбних відносин, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім"ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка заявила клопотання про залишення її прізвища „[PERSON]". Згідно ст.105 ч.3 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього ж Кодексу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Протягом останніх двох років сумісного проживання між подружжям відсутнє взаєморозуміння, в результаті чого між ними склалися особисті неприязні відносини, при яких подальше сумісне проживання стало неможливим. На даний час між сторонами припинені сімейно-шлюбні відносини. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо. У зв'язку з наведеним просить позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, проти надання часу для примирення категорично заперечувала. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 23 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 259, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Судом встановлено, що шлюб фактично розпався і зберегти його неможливо, що спричинене відсутністю взаєморозуміння, почуття поваги та любові між подружжям, строк на примирення бажаного результату не надасть, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. Спору про розділ майна між подружжям не виникає. Згоду про утримання неповнолітнього сина між ними досягнуто. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, згідно її заяви в судовому засіданні, позивачу залишити прізвище -"[PERSON]". Згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору - 640,00 грн (а.с.1). А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 14.06.2003 року уклала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Через різні погляди на сімейне життя вони шлюбні відносини не підтримують, не ведуть спільного господарства. Просить шлюб розірвати, залишити дитину на подальше виховання з нею. У судове засідання позивач не з'явилася, згідно поданої через канцелярію суду заяви просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, вважає примирення неможливим, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.16). Відповідач у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та позивача, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 та ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 14.06.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 14.06.2003 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції (а.с.5). Сторони по справі мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 18.02.2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції (а.с.3). Як вбачається з довідки КП "ВЖРЕП №13" Житомирської міської ради №243 від 20.02.2015 року дитина проживає з позивачем (а.с.4). Згідно 6 принципу Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та сім'я розпалась остаточно, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 27.12.2014 року уклала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу дітей не мають. Через постійні конфлікти та різні погляди на сімейне життя вони з чоловіком спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують, шлюб носить формальний характер. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і примирення неможливе. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача судові витрати. У судове засідання позивач не з'явилася, згідно поданої заяви просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, вважає примирення неможливим (а.с.24). Відповідач у відповідності до ч. 9 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи через оголошення у пресі (а.с.23). Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та позивача, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 та ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 27.12.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 10.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та сім'я розпалась остаточно, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.п.4, 6 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать також витрати, пов'язані із публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 29.01.2016 року на позивача було покладено оплату оголошення у газеті "Урядовий кур'єр" про виклик відповідача по справі у судове засідання через оголошення у пресі (а.с.18) та, як вбачається з наданої позивачем квитанції (а.с.22), нею понесені витрати за опублікування оголошення в сумі 420,00 грн.. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якої зазначає, що 29.08.2013 року у відділі ДРАЦС Золочівського РУЮ у Львівській області вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу у них народився син, [PERSON], [INFO] Подружнє життя у них не склалося, через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач періодично влаштовував скандали, чим ображав її честь та гідність. Через таке неприйнятне для неї ставлення, у них склалися неприязні відносини. З березня 2016 року вони проживають окремо. З цього часу відповідач не цікавиться життям сім'ї та не надає будь-якої допомоги. Вважає, що збереження цього шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Після розірвання шлюбу просить змінити її прізвище на "[PERSON]" В судове засідання позивач не з'явилася, подавши при цьому заяву, якою просить розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Позов визнає та просить шлюб укладений між ним та позивачем розірвати. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов слід задоволити, з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], сторони зареєстрували такий 29 серпня 2013 року у відділі ДРАЦС Золочівського РУЮ у Львівській області, актовий запис № 134. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.04.2014 року у шлюбі в сторін народився син, [PERSON], [INFO] Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого вони не підтримують подружніх відносин, проживають окремо. Проти розірвання шлюбу не заперечують обидві сторони. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Крім цього, суд, розриваючи шлюб між сторонами, враховує інтереси малолітніх дітей сторін, оскільки їх повноцінний розвиток та виховання у сім'ї, у якій у батьків різні погляди на життя, шлюб, сім'ю, відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого виникають конфлікти та сварки, є неможливим. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження шлюбу, у зв'язку з чим доцільно такий розірвати, а позов відповідно задоволити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2005 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Протягом останніх років сумісного проживання подружжя не знаходить спільної мови, має різні погляди на життя. В сім'ї відсутнє взаєморозуміння і, як наслідок, між сторонами склалися неприязні відносини, при яких подальше проживання разом стало неможливим. На даний час між подружжям припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства поновляти які вони не бажають. Спроб для примирення подружжя не приймають. Посилаючись на вищевказані обставини вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, у зв'язку з чим просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримала і просить його задовольнити, проти надання часу для примирення категорично заперечує. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу, на примирення не погоджується. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 01 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Володимирецького районного управління юстиції Рівенської області, актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.3). З наданих суду доказів та пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, що спричинене відсутністю взаєморозуміння, почуття поваги та любові, небажанням позивача за вказаних обставин зберегти шлюб. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. За таких обставин шлюб має бути розірвано. Спору про розділ майна між подружжям не виникає. Згоду про утримання малолітнього сина між ними досягнуто. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, згідно її заяви, позивачу залишити прізвище - "[PERSON] ". А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 1994 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. В обґрунтування позову вказує, що основною причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри. Подружжя мають різні погляди на життя і, як наслідок, між ними склалися неприязні відносини, при яких подальше проживання разом стало неможливим. На даний час між подружжям припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства, поновляти які вони не бажають. Спроб для примирення подружжя не приймає. Посилаючись на вищевказані обставини вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, у зв'язку з чим просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримала позов і просить його задовольнити, проти надання часу для примирення категорично заперечує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, на примирення не погоджується. Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 04 листопада 1994 року Бурбулатівською сільською радою Близнюківського району Харківської області, актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.4). З наданих суду доказів та пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що протягом останніх двох років подружжя проживають окремо, їх сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, що спричинене відсутністю взаєморозуміння, почуття поваги та любові, небажанням подружжя за вказаних обставин зберегти шлюб. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Таким чином визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб має бути розірвано. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу, згідно її заяви, залишити прізвище - " [PERSON]". А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 2004 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Протягом останніх двох років сумісного проживання подружжя не знаходить спільної мови, мають різні погляди на життя. В сім'ї відсутнє взаєморозуміння і, як наслідок, між сторонами склалися неприязні відносини, при яких подальше проживання разом стало неможливим. Між подружжям припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства, поновляти які вони не бажають. Спроб для примирення подружжя не приймає. На даний час позивач має намір укласти шлюб з іншим чоловіком і створитим нову сім'ю. Посилаючись на вищевказані обставини вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, у зв'язку з чим просить позов задовольнити. В судове засіданні позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити, проти надання часу для примирення категорично заперечує. Відповідач в судове засіданні також надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 09 жовтня 2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 18, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.8). З наданих суду доказів вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, що спричинене відсутністю взаєморозуміння, почуття поваги та любові, небажанням позивача за вказаних обставин зберегти шлюб. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. За таких обставин шлюб має бути розірвано. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. Згоду про утримання малолітніх дітей між ними досягнуто. Таким чином визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, згідно її заяви, позивачу залишити прізвище - " [PERSON] ". А тому,

Outcome: approved