Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] посилаючись на те, що 25 листопада 2015 року, близько 18 години 40 хвилин, [PERSON] з вини відповідача сталася ДТП, внаслідок якого [PERSON], мати позивачів, отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток черепа, крововиливу під оболонку головного мозку, забою легенів, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 201 від 10 грудня 2015 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння. Від отриманих травм [PERSON] померла у Ставищенській ЦРЛ. Вироком Ставищенського районного суду Київської області від 22.07.2016 року [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. В результаті протиправних дій [PERSON] позивачам була заподіяна моральна шкода, яка полягає у переживаннях та стражданнях спричинених втратою годувальниці, вимушеними змінами у житті. [PERSON] та [PERSON] являються неповнолітніми та перебували на утриманні своєї матері, тому після її смерті [PERSON] була змушена звільнитися з роботи та переїхати в с. Гейсиха за місцем проживання та навчання неповнолітніх брата та сестри, щоб здійснювати за ними нагляд та допомагати у побуті. Після ДТП кожен з членів сім'ї переніс стрес і шок, від яких і досі не вдалося оговтатися. Це все призвело до негативних емоцій та переживань. Обставини, що склалися, негативно вплинула на кожного з позивачів, що також призвело до порушення сімейного мікроклімату. Вказана ДТП забрала у дітей матір та назавжди змінила звичний та спокійний устрій життя родини. Завдану ним моральну шкоду позивачі оцінюють в 60000 гривень, кожному. Саме таку суму відшкодування завданої їм моральної шкоди вони вважають справедливою та співрозмірною. Позивачі просять суд стягнути з відповідача моральну шкоду по 60000 гривень на кожного. В судовому засіданні позивач та представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримала, підтвердили обставини зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, погодився відшкодувати моральну шкоду в повному обсязі. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника позивачів [PERSON], усну заяву про визнання позову відповідача та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 25 листопада 2015 року, близько 18 години 40 хвилин, з вини відповідача сталася ДТП, внаслідок якого [PERSON], мати позивачів, отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток черепа, крововиливу під оболонку головного мозку, забою легенів, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 201 від 10 грудня 2015 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння. Від отриманих травм [PERSON] померла у Ставищенській ЦРЛ. Вироком Ставищенського районного суду Київської області від 22.07.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Померла [PERSON] була матір'ю п'ятьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебували на утриманні своєї матері. (а. с. 34, 37-38, 39-40). В результаті неправомірних дій [PERSON], позивачам була заподіяна моральна шкода, яка полягає у переживаннях та стражданнях спричинених втратою годувальниці, вимушеними змінами у житті. [PERSON] та [PERSON] являються неповнолітніми та перебували на утриманні своєї матері, тому після її смерті [PERSON], їх старша сестра, була змушена звільнитися з роботи та переїхати в с. Гейсиха за місцем проживання та навчання неповнолітніх брата та сестри, щоб здійснювати за ними нагляд та допомагати у побуті. Після даного ДТП потерпілі перенесли стрес і шок . Це все призвело до негативних емоцій та переживань. Вказана ДТП забрала у дітей матір та назавжди змінила звичний та спокійний устрій життя родини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Згідно із ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред'явила цивільного позову у кримінальному провадженні, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Частинами 1 та 2 статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із роз'ясненнями, наданими в п. 4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Враховуючи вищевикладене, характер і обсяг душевних страждань, які перенесли позивачі, їх тривалості, суд дійшов висновку, що з відповідача на корись позивачів слід стягнути спричинену їм внаслідок вищевказаної ДТП моральну шкоду в сумі по 60000 гривень кожному. На підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи. А тому відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 4500 гривень 00 копійок.

Outcome: approved