Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Позивач просить суд постановити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , визнати опікуном малолітніх [PERSON] , та [PERSON] їх бабусю [PERSON] , а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON] . ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Позивач зазначає, що її донька має двох дітей [PERSON] та [PERSON] . Батько при реєстрації народження дітей записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, вживає наркотичні засоби, не працює, а кошти які отримує від держави як одинока матір використовує на свої потреби, на тривалий час зникає з дому, вихованням дітей не займається. 27.09.2018 року рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області № 585 малолітні онуки позивача у зв`язку із невиконанням матір`ю батьківських обов`язків та підготовкою матеріалів до суду про позбавлення батьківських прав, тимчасово влаштовані до бабусі (позивача) та проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS] . В подальшому орган опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради прийняв висновок, у якому погодив позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідач [PERSON] на комісії з питань захисту прав дитини підтвердила, що дійсно вживає наркотики, та не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав. У зв`язку із викладеним позивач просить суд задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні від 16.10.2019 року представник позивача адвокат Бесараб В.А. просив суд задоволити позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. У судове засідання від 08.02.2021 року позивач не з`явилася, проте раніше надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі. ПОЗИЦІЯ ТРЕТІХ ОСІБ У судове засідання представник третьої особи - орган опіки та піклування Олександрійської міської ради Кіровоградської області,- не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. У судове засідання представники третіх осіб - Світловодської районної Державної адміністрацій як орган опіки та піклування та Іванівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області - не з`явилися, про час та місце його проведення повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА 11.07.2019 року до суду від представника відповідача Дьорка А.М. надійшов відзив на позовну, у якій останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Так, представник відповідача зазначає, що з наданих позивачем доказів, які долучені до позовної заяви не вбачається того, що відповідачка винна в умисному ухиленні від виконання її батьківських обов`язків, доводи позивача ґрунтуються лише на припущеннях. Представник відповідача зазначив, що відповідач виконує батьківські обов`язки, на даний час діти проживають разом з матір`ю, та усім забезпечені. Діти проходять навчання у підготовчій групі та будуть навчатися в першому класі Іванівської ЗОШ, тобто за місцем проживання. Відповідач з метою пошуку роботи перебуває на обліку в Олександрійському міськрайонному центрі зайнятості. Відповідач отримує допомогу як одинока мати, і дана допомога витрачається виключно на потреби дітей. Крім того, відповідач до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває. Натомість позивач вже тривалий час проживає за кордоном. В судовому засіданні від 19.10.2019 року відповідач [PERSON] та її представник адвокат Дьорко А.М. заперечили щодо задоволення позовних вимог. Так, відповідач [PERSON] зазначила, що вона ніколи не відмовлялася від своїх дітей, на обліках у наркодиспансерах не перебуває, позивач же звернулася до суду із зазначеним позовом лише через кошти, які б вона отримувала на дітей. З матір`ю (позивачем по справі) у неї досить напружені відносини, так як її (відповідача) вихованням займався батько, мати в вихованні участі не приймала. На даний час вона (відповідач) проживає в Світловодському районі разом з дітьми, та періодично приїжджає в м. Олександрія разом з дітьми, та може тут прожити кілька місяців, проте лише в той період, коли позивача немає в місті. Відповідач просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Допитана в судовому засіданні у якості свідка відповідач [PERSON] повідомила суду, що вона раніше, коли їй було близько 19 років, вживала наркотичні засоби, і її мати про це знала. З матір`ю у неї дуже погані стосунки, і так було завжди. Залежності від наркотиків у неї не було. вона самостійно припинила вживати наркотичні засоби, і в період, коли у неї народилися двійнята, вона взагалі не вживала наркотичні засоби. Її мати на даний час проживає в Росії, жодного відношення до її дітей не має, і, відповідно, не може бути їх опікуном. Від своїх дітей вона ніколи не відмовлялася. Дійсно, вона приходила в орган опіки та піклування Олександрійської міської ради, де її попередили про можливість перевірки виховання нею дітей, і більше нічого вона не підписувала. Представник відповідача адвокат Дьорко А.М. в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 06.03.2019 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 19.08.2019 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду, ухвалено викликати в судове засідання свідків. 23 листопада 2020 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області постановлено ухвалу про залучення до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Світловодську районну Державну адміністрацію як орган опіки та піклування та Іванівську сільську раду Світловодського району Кіровоградської області як орган опіки та піклування. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ [INFO] року народилися [PERSON] та [PERSON] , батьками яких є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується, відповідно, копією свідоцтва про народження [NUMBER] та копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданих Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. 12.09.2018 року позивач звернулася до голови комісії з питань захисту прав дитини із заявою про надання висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON] та [PERSON] у зв`язку із тим, що мати покинула дітей, веде аморальний спосіб життя. Відповідно до копії витягу протоколу засідання педагогічної ради ДНЗ № 43 від 06.09.2018 року вбачається, що на вказаному засіданні за клопотанням [PERSON] розглядалося питання про доцільність позбавлення батьківських прав вихованців старшої групи закладу [PERSON] та [PERSON] . На засіданні педагогічної ради встановлено, що мати самостійно приводила дітей в дошкільний заклад, діти ззовні були доглянуті. За харчування дітей завжди платила бабуся наперед. Траплялися випадки, що доводилося дзвонити матері, щоб вона привела дітей до садочка. За результатами засідання педагогічної ради прийнято рішення клопотати перед радою опіки та піклування про розгляд питання про позбавлення батьківських прав матері вихованців старшої групи закладу [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії витягу протоколу засідання батьківського комітету старшої групи ДНЗ № 43 від 17.09.2018 року вбачається, що на вказаному засіданні розглядалося питання про доцільність позбавлення батьківських прав вихованців старшої групи закладу [PERSON] та [PERSON] . На засіданні педагогічної ради встановлено, що мати вказаних дітей не виконує батьківських обов`язків відносно своїх дітей, часто забирала дітей з садочка в неналежному стані. Мати не працює, матеріально дітей забезпечує бабуся. За результатами засідання прийнято рішення клопотати перед радою опіки та піклування про розгляд питання про позбавлення батьківських прав матері вихованців старшої групи закладу [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з клопотання № 40 від 19.09.2018 року, що адресоване начальнику управління освіти, молоді та спорту, голові ради опіки та піклування Олександрійської міської ради, адміністрація та батьківський комітет ДНЗ № 43 порушують клопотання про розгляд питання доцільності позбавлення батьківських прав матері вихованців старшої групи [PERSON] та [PERSON] . Бабуся вихованців [PERSON] порушує клопотання поо вирішення питання про позбавлення батьківських прав матері , яка з її слів, не виконує батьківських обов`язків, діти за відсутності бабусі перебувають у небезпеці. Рішенням Виконавчого комітету Олександрійської міської ради кіровоградської області № 585 від 27.09.2018 року до сім`ї [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , тимчасово влаштовано малолітніх онуків [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку із невиконанням матір`ю батьківських обов`язків ста підготовкою матеріалів до суду про позбавлення батьківських прав, батько записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 348/9/10/1 від 03.10.2018 року вбачається, що комісія з захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради просить позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] . Відповідно до даного висновку, [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, вживає наркотичні засоби, не працює, кошти, які отримує від держави як одинока матір, використовує на свої потреби, тримав лий час зникає з дому та не займається вихованням дітей. Гр. [PERSON] , яка дітям доводиться бабусею, утримує дітей матеріально, займається їх вихованням. Декілька разів свою дочку вона влаштовувала до реабілітаційних центрів для лікування від наркотичної залежності, але та кожного разу з них втікала. Бабуся вимушена була забирати дітей з собою до Російської Федерації, де мала роботу, оскільки на утримання дітей потрібні були кошти. Гр. [PERSON] з`явилася на засідання комісії з питань захисту прав дітей, підтвердила те, що дійсно вживає наркотики і не може заставити себе пролікуватися, проти позбавлення її батьківських прав не заперечувала. Як вбачається з характеристик, що видані ДНЗ № 43 м. Олександрія, розвиток дітей [PERSON] та [PERSON] відповідає їх віку, емоційний стан дітей задовільний. Дитячий садок діти відвідують регулярно. В садочок приходять вчасно, чисті та охайні. Мама та бабуся приймають участь у житті групи, відвідують відкриті заходи, приймають участь у виставках та інших виховних заходах, однак мама часто приходила з дітьми в неналежному стані. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , що складений комісією у складі представників ДНЗ № 43, вбачається, що дітей усім необхідним для повноцінного розвитку забезпечує бабуся, для дітей створено ігровий куточок з необхідними іграшками, книгами, приладдям для малювання, ліплення, аплікації, в кімнаті, де перебувають діти, в наявності дитяче двоярусне ліжко. Відповідно до довідки № 64, що видана 17.052019 року КНП «Олександрійський наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради», [PERSON] на диспансерному обліку у вказаному закладі не значиться, обов`язковий профнаркоогляд проходила. [PERSON] з 21.03.2019 року перебуває на обліку як безробітна в Олександрійському МРЦЗ, що підтверджується довідкою № 1240/04, виданою 17.05.2019 року Олександрійським МРЦЗ. [PERSON] , станом на 01.06.2019 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої та непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, що підтверджується копією довідки серії ІІА № 1288529, вданої Міністерством внутрішніх справ України. Відповідно до довідок № 2, 3, що видані 14.01.2019 року Іванівською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів КЗ «Глинське навчально-виховне об`єднання «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Світловодської районної ради Кіровоградської області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] відвідують підготовчу групу (0 клас) та будуть навчатися в 1 класі Іванівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів КЗ «Глинське навчально-виховне об`єднання «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Світловодської районної ради Кіровоградської області, з 01 вересня 2019 року. З характеристик, виданих 15.10.2019 року Іванівською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів КЗ «Глинське навчально-виховне об`єднання «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад», вбачається, що [PERSON] та [PERSON] навчаються у зазначені школі з 01 вересня 2019 року, добре розвинені на свій вік, організовані, спокійні, врівноважені, товариські. З наданих суду характеристик на відповідача [PERSON] , що складені: 15.05.2019 року [PERSON] , проживаючим по [ADDRESS] , 16.05.2019 року [PERSON] , проживаючою по [ADDRESS] , 25.06.2019 року [PERSON] , проживаючою по [ADDRESS] , [PERSON] , проживаючою по [ADDRESS] , 16.05.2019 року [PERSON] , проживаючим по [ADDRESS] , вбачається, що зазначені люди характеризують відповідача виключно з позитивної сторони, як ввічливу громадянку та хорошу мати, яка добре виховує своїх дітей. Позивач [PERSON] , [INFO] має посвідку на постійне проживання на території Російської Федерації, що підтверджується копією вказаної посвідки [NUMBER], виданої 22.05.2017 року УФМС по Білгородській області, яка дійсна до 22.05.2022 року. Відповідно до вказаної посвідки місце реєстрації відповідача є: [ADDRESS] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що він є старшим будинку, де проживає відповідач та позивач, та він може охарактеризувати відповідача лише з позитивної сторони. Її діти завжди чисті та доглянуті. Він жодного разу не бачив, щоб відповідач вживала наркотичні засоби чи алкогольні напої. Протягом останнього часу [PERSON] він бачив лише декілька раз, при цьому дітей (онуків) поряд з нею не було. Натомість, відповідача [PERSON] він бачив багато раз разом з її дітьми. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що він проживає в одному під`їзді з позивачем та відповідачем по справі. Позивача [PERSON] він протягом останнього часу бачить дуже рідко, а останні 6 місяців взагалі не бачить. Натомість він неодноразово бачив [PERSON] , вона гуляє з дітьми на дитячому майданчику, діти при цьому охайно одягнені, чисті. В судовому засіданні на запитання суду малолітні [PERSON] та [PERSON] повідомили, що вони хочуть залишитися з мамою, вона їх годує, а бабуся вже давно поїхала до Росії, та її немає поряд з ними. ОЦІНКА СУДУ Позивачем належним чином не доведено ухилення відповідача від виховання дітей та свідомого нехтування нею батьківськими обов`язками. Натомість, судом встановлено, що на даний час діти проживають разом з матір`ю, яка їх утримує. Відповідно до характеристик, наданих навчальним закладом, де навчаються діти, встановлено, що діти розвинені добре, емоційний стан їх задовільний. Вказане свідчить про те, що відповідач не ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дітей, а навпаки піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Крім того, судом встановлено, що позивач на даний час проживає на території російської Федерації. В ході розгляду справи діти виявили бажання проживати з матір`ю. Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Відповідно до ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав призводить до ряду правових наслідків, зокрема, до втрати особистих немайнових прав щодо дитини, можливість її усиновлення без згоди батька в майбутньому. Виходячи з наведеного, а також враховуючи фактичні взаємовідносини матері та дітей, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача не відповідає інтересам дітей і не є доцільним на даний час. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав, не підлягають задоволенню і вимоги позивача про призначення її опікуном дітей, та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дітей. НОРМИ ПРАВА Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 14 травня 2020 року у справі № 420/1753/18 зазначає, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 15, п. 16, п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Відповідно до п.18 вказаної постанови, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може з урахуванням конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин, зокрема ставлення батьків до дітей.. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Вирішуючи даний спір, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а згідно з вимогами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 3 ст. 170 Сімейного Кодексу України передбачено, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Згідно з положеннями ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено необхідність позбавлення батьківських прав відповідача, хоча, згідно норм чинного законодавства саме на позивача покладається тягар доказування позовних вимог, тому у задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ст. ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Розмір судового збору визначається Законом України «Про судовий збір». Позивачем при зверненні до суду заявлено три вимоги немайнового характеру: про позбавлення батьківських прав, про визнання позивача опікуном, та про стягнення аліментів. Судовий збір по жодній з вимог позивачем не сплачено. Судом в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", встановлено ставку судового збору за подання позовної заяви не майнового характеру фізичною особою у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом у 2018 році. Враховуючи факт повної відмови у задоволенні позовних вимог, та той факт, що позивачем не сплачувався судовий збір при зверненні до суду, з позивача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір на загальну суму 2114,40 грн. (по 704,80 грн. за кожну вимогу немайнового характеру).

Outcome: approved