Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстровано 11.11.2006\~р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №\~855, неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], залишити проживати з нею, стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], який народився 06.04.2007\~р., у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], яка народилась 14.06.2013\~р., у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30.03.2016\~р. і до досягнення дітьми повноліття. Від [PERSON] заперечень проти позову або заяви про визнання позову не надходило. Ухвалою від 15.06.2016\~р. позовну заяву [PERSON] в частині вимоги визначення місця проживання дітей залишено без розгляду. Судом з'ясовано, що між [PERSON] (дошлюбне прізвище Оприщенко) [PERSON] та [PERSON] 11.11.2006\~р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб, актовий запис №\~855, вони є батьками дітей [PERSON], який народився 06.04.2007\~р., та [PERSON], яка народилась 14.06.2013\~р., діти проживають з [PERSON] (а.\~с.\~14, 15, 16, 16-а). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовом з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON] свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] та збереження зареєстрованого між ними шлюбу суперечило б інтересам [PERSON] та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] в частині вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON], а тому задовольняє цю частину позову. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином [PERSON] зобов'язаний утримувати своїх дітей [PERSON] та [PERSON], до досягнення ними повноліття. Частинам першою третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)\~стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)\~інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з частитиме першою та другою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Зважаючи на звернення [PERSON] з позовом з вимогою про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дітей у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) на кожну дитину (тобто у розмірі 1/2 частки на обох дітей) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного віку, з урахування того, що [PERSON] проти позову не заперечив та не повідомив, з посиланням на докази, обставин, які мають враховуватись при визначенні розміру аліментів, Суд вважає, що аліменти можуть бути визначені у цьому розмірі (з урахуванням частини другої статті 133 Сімейного кодексу України у розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) [PERSON] на обох дітей). Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову [PERSON] в частині вимоги про стягнення на її користь з [PERSON] аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму у місяць на кожну дитину для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову 30.05.2016\~р., і до досягнення дітьми повноліття, а тому задовольняє позов у цій частині. Пунктом 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Тобто рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць має бути допущено до негайного виконання. Частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частинами першою та третьою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 551,20\~грн. (а.\~с.\~2). Таким чином з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 551,20\~грн. Крім того, з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20\~грн. (за позовною вимогою про стягнення аліментів), оскільки [PERSON] від сплати цього судового збору звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved