Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

В позовній заяві представник позивача по довіреності [PERSON] зазначає, що [PERSON] працювала у КСП «Прогрес» с. Голенищево і відповідно п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95, 10.06.2007 року їй було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0250028 площею 2,43 га. У звязку із тим, що [PERSON] втратила даний сертифікат і його поновлення не можливе, вона не може отримати державний акт на земельну ділянку, тому представник позивача звернулася в суд із позовом про визнання за [PERSON], [INFO], право власності на земельну частку (пай) розміром 2,43 га в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП «Прогрес» с. Голенищево Летичівського району Хмельницької області. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, проте її представник за довіреністю [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача голова ліквідаційної комісії Голенищівської сільської ради Летичівського району [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, в порядку ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах , що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його право власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В п. 17 перехідних положень Земельного кодексу України передбачено, що Сертифікат на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною 2 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) встановлено, що документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай)». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі наведеного ст.ст. 328, 392 ЦК України ст. 125 ЗК України,

Outcome: approved