Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 18 вересня 2014 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрували у Відділі ДРАЦСу Трускавецького МУЮ у Львівській області, актовий запис № 190. Від даного шлюбу 04 лютого 2015 року у них народилася дочка [PERSON], яка проживає разом з нею. На даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, відповідно ніде не працює та не отримує доходів Оскільки їй одній важко утримувати дочку, а відповідач не виконує свого батьківського обов?язку передбаченого ст.. 180 СК України, то вона змушена звернутися з даним позовом в суд. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, не повідомивши причин неявки, хоч був своєчасно та належним чином, повідомленим про час та місце судового засідання, рекомендованою коресподенцією. Отже виходячи з вищенаведеного, суд вважає цю особу повідомленою про дату судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Суд вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та давши їм належну оцінку приходить до наступного. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі 18 вересня 2014 року у Відділі ДРАЦСу Трускавецького МУЮ у Львівській області зареєстрували шлюб, актовий запис № 190. Від даного шлюбу 04 лютого 2015 року у них народилася дочка [PERSON], яка проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивачка перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Суд переконаний, що позивач потребує допомоги на утримання дочки, а відповідач зобо»язаний таку допомогу надавати, а тому позов в цій частині підставний та підлягає до часткового задоволення. Згідно п.п. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як вже встановлено вище, позивач знаходиться в декретній відпустці по догляду за сином [PERSON] до досягнення ним трирічного віку, єдиним її доходом є соціальні виплати. У відповідності до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від \~доходу другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно \~ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає \~цивільні справи \~не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь \~у справі. Тому в даному випадку при визначенні розміру аліментів на дружину, суд враховує, що позивачка не працює (оскільки немає такої змоги), так як перебуває в декретній \~відпустці по догляду за малолітньою дочкою, немає інших засобів до існування, зі слів перебуває в скрутному матеріальному становищі, а тому позов підлягає до часткового задоволення Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved