Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

До Красноградського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зняття арешту з майна. Позовна заява мотивована тим, що ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 11.07.2008 року за заявою [PERSON] , з метою забезпечення позову, було накладено арешт на майно [PERSON] в межах позовних вимог - 40052,66 грн. Рішенням Красноградського районного суду позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково і з позивача стягнуто 23460,49 грн. Постановою державного виконавця ВДВС Красноградського РУЮ від 22.09.2011 року виконавче провадення з примусового виконання виконавчого листа № 2-766/2008, виданого 01.10.2008 року, було закрито, у зв`язку зі сплатою боргу в повному обсязі. Проте арешт з майна знятий не був. Факт повернення [PERSON] боргу в сумі 23460,49 грн підтверджується розпискою відповідача, але скасувати арешт з майна в інший спосіб не можливо і тому [PERSON] змушений звернутися до суду. Сторони в судове засідання не прибули. Від представника позивача [PERSON] , адвоката Дейна С.А., надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не прибув, повідомлений про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було опубліковане 14.05.2019 р. Відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим до дату, час і місце розгляду справи. Так як відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна від 27.03.2009 року, Красноградською державною нотаріальною конторою 17 липня 2007 року за №7587425 накладено арешт на нерухоме майно, що належить [PERSON] . Згідно рішення Красноградського районного суду Харківської області від 01.10.2008 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] кошти в сумі 23460,49 грн. З постанови державного виконавця ВДВС Красноградського РУЮ Константинова Ю.Л. від 22.09.2011 року вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Красноградського районного суду № 2-766/2008 р. закінчене, оскільки від стягувача [PERSON] надійшла заява про сплату [PERSON] боргу в повному обсязі. Вказане також підтверджується розпискою наданою [PERSON] 11.02.2018 року про те, що він отримав від [PERSON] сплату коштів за судовим рішенням в повному обсязі, притензій не має. Як визначено в статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним ЗакономУкраїни принципу верховенства права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підстав і доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, згідно ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом звільнення з-під арешту майна, яке належить [PERSON] , на праві власності. Веруючись ст.ст. 10- 13, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 16, 321, 391 ЦК України, суд,-

Outcome: approved