Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

До суду із позовом про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат та стаціонарне лікування потерпілого від злочину звернувся перший заступник керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави, в особі комунального закладу охорони здоров'я «Великобурлуцька ЦРЛ» (далі КЗОЗ «Великобурлуцька ЦРЛ») до [PERSON] У позові прокурор просить стягнути з останньої на користь КЗОЗ «Великобурлуцька ЦРЛ» кошти у сумі 8 432 грн 43 к., витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 21 лютого 2019 року, на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017220250000287 від 04 жовтня 2018 року, за обвинуваченням [PERSON], у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України - закрито, у зв'язку із відмовою потерпілого від підтримання приватного обвинувачення. Потерпілим у даному кримінальному провадженні є [PERSON], який після вчинення стосовно нього кримінального правопорушення, перебував на лікуванні у КЗОЗ «Великобурлуцька ЦРЛ» у період з 04.10.2018 по 17.10.2018. З розрахунку № 970 від 15.11.2018 року, виданого адміністрацією КЗОЗ «Великобурлуцька ЦРЛ», вартість витрат на лікування потерпілого становить 8 432 грн 43 к. У позовній заяві прокурор ставить питання щодо стягнення даних коштів з [PERSON] на користь держави. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, просив стягнути з [PERSON] на користь держави в особі фінансового управління Великобурлуцької районної державної адміністрації кошти в сумі 8 432 грн 43 к., витрачені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON], якому відповідач спричинила тілесні ушкодження, а також стягнути судові витрати. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнала повністю (а.с.39). Заслухавши прокурора, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов першого заступника керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі комунального закладу охорони здоров'я «Великобурлуцька ЦРЛ» до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат та стаціонарне лікування потерпілого від злочину підлягає задоволенню із наступних підстав: Так, ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 21 лютого 2019 року на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017220250000287 від 04 жовтня 2018 року, за обвинуваченням [PERSON], у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України - закрито, у зв'язку із відмовою потерпілого від підтримання приватного обвинувачення. Потерпілим у даному кримінальному провадженні є [PERSON], який після вчинення стосовно нього кримінального правопорушення, перебував на лікуванні у КЗОЗ «Великобурлуцька ЦРЛ» у період з 04.10.2018 по 17.10.2018. Згідно розрахунку № 970 від 15.11.2018 року, виданого адміністрацією КЗОЗ «Великобурлуцька ЦРЛ», вартість витрат на лікування становить 8 432 грн 43 к. За загальним правилом, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст.1166 ЦК України). Особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину (ст.1206 ЦК України). Згідно з ч.ч.1,3 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред'явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545 «Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. В цілому ж, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Згідно з вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць, (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Згідно розрахунку № 970 від 15.11.2018 року, виданого адміністрацією Комунального закладу охорони здоров'я «Великобурлуцька ЦРЛ», вартість витрат на лікування становить 8 432 грн 43 к. Відповідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За наведених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог прокурора, так як вина відповідача [PERSON] у заподіянні медичному закладу матеріальних збитків у вигляді витрати на лікування потерпілого підтверджена належними та допустимими доказами, тому позов підлягає задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved