Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

в позові вказано, що 16.07.2008 року позивач та відповідачка [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту №11372447000. Відповідачка [PERSON] отримала кредит в сумі 37300 доларів США, шляхом зарахування коштів на поточний рахунок відповідачки. Відповідачка [PERSON] зобовязалася щомісячно повертати наданий кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 415 доларів США 16-го числа кожного місяця, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 14.07.2028 року, за користування кредитними коштами зобовязалася сплатити проценти у розмірі 12% річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк у подвійному розмірі. За порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит відповідачка зобовязалася сплачувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня прострочення. На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 16.07.2008 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] укладено договір поруки 217643, 16.07.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки 217644, 16.07.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки 217642. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідачки [PERSON] по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 34389 доларів США, а також заборгованість по сплаті пені 7610,51 грн., які позивач і просив стягнути з відповідачів. Представник позивача просив розглянути справу за відсутності представника. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява N 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatismutandis, рішення у справі ,,[PERSON] проти України (AleksandrShevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Сторони належним чином повідомлені судом про час і місце розгляду спору за їх участі, отже вони реалізували своє право на безпосередню участь в судовому засіданні. Також у сторін було достатньо часу для подання суду доказів, заяв і клопотань, обґрунтування, заперечення правових позицій інших сторін. Тому задля забезпечення реалізації принципу юридичної визначеності спір підлягає судовому розглядові. Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. 16.07.2008 року позивач та відповідачка [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту №11372447000, відповідно до якого відповідачка [PERSON] отримала кредит в іноземній валюті в сумі 37300 доларів США до 14.07.2028 року під 12% річних. Відповідачка [PERSON] зобовязалася щомісячно повертати наданий кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 415 доларів США. 16.07.2008 року позивач та відповідачка [PERSON] уклали договір поруки №217642, відповідно до якого відповідачка [PERSON] зобов`язалася перед позивачем за виконання відповідачкою [PERSON] зобовязань за договором кредиту №11040765000 від 14.09.2006 року; відповідальність поручителя та позичальника є солідарною. 16.07.2008 року позивач та відповідач [PERSON] уклали договір поруки №217644, відповідно до якого відповідач [PERSON] зобов`язався перед позивачем за виконання відповідачкою [PERSON] зобовязань за договором кредиту №11040765000 від 14.09.2006 року; відповідальність поручителя та позичальника є солідарною. 16.07.2008 року позивач та відповідачка [PERSON] уклали договір поруки №217643, відповідно до якого відповідачка [PERSON] зобов`язалася перед позивачем за виконання відповідачкою [PERSON] зобовязань за договором кредиту №11040765000 від 14.09.2006 року; відповідальність поручителя та позичальника є солідарною. Відповідно до п. 1.3 договорів поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, зокрема, за повернення основної суми боргу, сплату процентів,комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених умовами Основного договору. Згідно розрахунку позивача станом на 10.08.2015 року, заборгованість по кредитному договору по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 34389 доларів США, а також заборгованість по сплаті пені становить 7610,51 грн. Відповідачам надсилались вимоги від 16.06.2015 року про погашення заборгованості по кредитному договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В ст.553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1ст. 554 ЦК України). Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст.192, ч. 3 ст.533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 ,,Про систему валютного регулювання і валютного контролю). Відповідно до п.12 постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ від 30.03.2012 № 5 ,,Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Відповідачі не надали суду жодного доказу або обґрунтованого розрахунку на спростування позову. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В ч.1 ст.60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає до задоволення. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved