Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що наказом № 767/к від 08.11.2010 року вона була призначена на посаду касира Артемівського відділення АТ «Дельта Банк» в м. Артемівську. 21.07.2014 року звернулась з заявою про звільнення на підставі п. 1 ст. 38 КЗпП України. Зі слів керуючої Артемівського відділення Чергінської І.С. вона була звільнена з займаної посади наказом від 05.08.2014 року, але письмово з наказом про звільнення з роботи вона ознайомлена не була, копії наказу, належним чином оформленого, не отримувала, датою звільнення вона вважає п'яте серпня 2014 року. В останній робочий день вона також не отримала трудову книжку з внесеним до неї відповідним записом про звільнення. 05.08.2014 року з нею був проведений частковий розрахунок шляхом зарахування 1100 гривень на особистий рахунок, 23.08.2014 року було зараховано ще 556 гривень. На неодноразові звернення до керівництва відділення та кадрового апарату АТ «Дельта Банк» про видачу їй належним чином оформленої трудової книжки та копії наказу про звільнення вона постійно чула незрозумілі відмовки, прохання зачекати, переносились дати, а потім представник відповідача взагалі запропонував їй самостійно поновити дублікат своєї трудової книжки. 24.09.2014 року вона зверталась рекомендованим листом з заявою про надання їй належним чином оформленої трудової книжки, зміну дати звільнення та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу до керуючого Артемівським відділенням АТ «Дельта Банк» Чегрінської І.С., але 25.10.2014 року поштовий конверт повернувся у зв'язку з відмовою від одержання. 24.09.2014 року вона зверталась рекомендованим листом з письмовою заявою про надання їй належним чином оформленої трудової книжки, зміну дати звільнення та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу до Голови Ради директорів «Дельта Банк» Попової О., але відповіді не отримала. 25.09.2014 року вона зверталась до прокурора Артемівської міжрайонної прокуратури Донецької області з заявою про притягнення до відповідальності посадових осіб АТ «Дельта банк» винних в порушення її трудових прав, але листом № 85-223-14 від 01.10.2014 року їй було рекомендовано звернутись з позовною заявою до суду. 27.10.2014 року вона зверталась з заявою на електронну пошту до Голови директорів АТ «Дельта Банк» та 29.10.2014 року надсилала письмову заяву на її ім'я факсовим зв'язком про видачу їй належним чином оформлену трудову книжку, зміну дати звільнення та виплати середнього заробітку під час вимушеного прогулу, але відповіді по суті звернення не отримала. Своїми діями відповідач грубо порушив трудове законодавство України та не виконав покладеного на нього обов'язку щодо видачі працівнику трудової книжки в день його звільнення. Оскільки відповідач своєчасно не видав їй трудову книжку, позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки виходячи із заробітної плати за останні два календарні місяці. Крім того, оскільки існує затримка видачі трудової книжки на час звернення до суду, просить змінити дату її звільнення в трудовій книжці з 05.08.2014 року на дату фактичної видачі їй трудової книжки. Незаконними діями відповідача позивачці заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в 300 гривень, оскільки вона переносить нервово-емоційні переживання, стрес, порушився нормальний спосіб її життя. Порушення її прав завдало їй душевних страждань. Вона вимушена витрачати свій час на те, щоб поновити свої порушені права, що вимагає від неї додаткових, непередбачених раніш зусиль. Крім того, пред'являючи позов, позивачка просить суд поновити пропущений строк звернення до суду, оскільки пропустила вона його з поважних причин, а саме: до теперішнього часу вона достеменно не знає дату її звільнення, так як їй не надано копію наказу про звільнення та належним чином оформлену трудову книжку. Працівники кадрового відділу постійно прохали її зачекати, запевняючи, що повернуть трудову книжку. У зв'язку з виниклою ситуацією загострилась хронічна хвороба - здавлена грижа міжхребетного диску хребта і вона була змушена у серпні лікуватись. Також через проведення заходів АТО в Донецькій області вона вимушена вивозити неповнолітнього сина з м. Артемівська до родичів чоловіка в Чернігівську область м. Бахмач і бути там поруч з ним. Зазначене явилось підставами для звернення до суду. Позивач просить поновити пропущений строк звернення до суду, зобов'язати АТ «Дельта Банк» видати їй трудову книжку, зобов'язати АТ «Дельта Банк» змінити дату її звільнення на фактичний день видачі трудової книжки, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та стягнути моральну шкоду у сумі 300 гривень. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], діючий на підставі довіреності, не явились, про день слухання були повідомлені належним чином. Надали заяви, в який просять розглядати справу в їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача Філіпських С.І., діючий на підставі довіреності, в судове засідання не явився, про час розгляджу справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника банку, у задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити повністю у зв'язку з безпідставністю та не обґрунтованістю вимог (а.с.73). Крім того в поданій заяві зазначено, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року в Банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк». Тимчасову адміністрацію запроваджено в Банку строком з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року. Для правовідносин, що виникають під час здійснення тимчасової адміністрації у Банку пріоритетними є норми Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно п. 1 ч. 5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Представник відповідача зазначає, що позивачка, маючи вимогу до банку, на захист якої подано даний позов, є кредитором банку, отже щодо правовідносин з нею застосовуються приписи ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в тому числі положення приписів ст. 36 вказаного Закону щодо наслідків запровадження тимчасової адміністрації у банках та призначення уповноваженої особи фонду. Також 24.02.2015 року представником відповідача Філіпських С.І. надано заяву, в якій він просить відмовити в задоволення позову [PERSON], оскільки остання пропустила строк для звернення до суду (а.с.51). Крім того в матеріалах справи мається заперечення на позовну заяву, в якому зазначено, що [PERSON] з наказом про звільнення була ознайомлена під власний підпис 05.08.2014 року згідно заяви про ознайомлення з наказом № 1054-к/ТР. Відповідно до внутрішнього наказу АТ «Дельта Банк» № 159 від 08.02.2012р. призначено відповідального працівника за облік, зберігання та своєчасне та правильне ведення трудових книжок, Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, головного фахівця сектору кадрового адміністрування Донецького регіону Захаренко Наталю Олександрівну, та визначено місце зберігання м. Донецьк. У зв'язку з проведенням АТО на території Донецької області та у м. Донецьк роботу всіх відділень АТ «Дельта Банк» було призупинено до закінчення АТО з метою захисту життя та здоров'я співробітників банку. Тому 05.08.2014 року [PERSON] трудову книжку видано не було, оскільки не було фактичного доступу до трудової книжки через проведення АТО у м. Донецьку, де зберігаються трудові книжки співробітників. Більш того [PERSON] не могла звернутись до фахівця сектору кадрового адміністрування Донецького регіону Захаренко Н.О. оскільки Донецький регіон АТ «Дельта Банк» вже не працював в той час через проведення АТО. Відповідно ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Статтею 141 ЗУ «Про торгово-промислові палати в України» визначений перелік фрос-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які є надзвичайними та невідворотними обставинами, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, в тому числі загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту і т.д. Указом Президента України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» на сході України розпочато антитерористичну операцію. Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» єдиним і належним документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Згідно листа Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 05.02.2015 року проведення АТО на території Донецької області триває, рішення про її припинення не прийнято. На підставі викладеного просить в задоволенні позову [PERSON] відмовити. З урахуванням думки сторін, дослідивши представлені ними докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що наказом № 1054-к/ТР від 05.08.2014 року [PERSON], касира Артемівського відділення, було звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.152), але належним чином оформлену трудову книжку у день звільнення їй видано не було. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 цього Кодексу. Статтею 48 КЗпП України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Відповідно п. 4.1 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові трудову книжку в день звільнення з унесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається новий наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 даної Інструкції. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими способами, які беруть участь у справі. Згідно ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Наказом № 159 від 08.02.2012 року «Про встановлення місця зберігання трудових книжок та призначення відповідальних за оформлення, ведення, облік трудових книжок» призначено відповідальних працівників за облік, зберігання, своєчасне та правильне ведення трудових книжок, Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, а саме в м. Донецьк - Захаренко Наталю Олександрівну ( а.с. 46-48). Згідно листа Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 05.02.2015 року з 14.04.2014 року суб'єктами боротьби з тероризмом вживаються активні заходи з проведення АТО на території Донецької та Луганської областей. Відповідно до ст.. 12 ЗУ «Про боротьбу з тероризмом» наказом АТЦ при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення територія Донецької та луганської областей з 07.04.2014 року визначена районом проведення АТО. Проведення АТО триває, рішення про її припинення не прийнято (а.с.49). Під час розгляду справи представником відповідача заявлено клопотання про витребування у Торгово-промислової палати України сертифікату, що підтверджує настання обставин непоборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань (а.с.50). Відповідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування таких доказів має бути подано із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. Частиною 3 ст. 26 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати свої процесуальні обов'язки. Відомості про неможливість отримання особисто стороною відповідача сертифіката щодо форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відповідачем на розгляд суду не надано. При цьому суд критично оцінює посилання сторони відповідача на неможливість видачі позивачці трудової книжки у зв'язку з проведенням антитерористичної операції у Донецькій області та м. Донецьку, оскільки інші документи пов'язані зі звільненням позивачки (копія наказу про звільнення, довідка про заробітну плату) суду були надані саме відповідачем і відповідач мав можливість передбачити наслідки і прийняти оперативні заходи щодо своєчасної видачі трудової книжки позивачці. Оскільки в день звільнення [PERSON] дійсно не була видана трудова книжка, тому вимога позивачки про зобов'язання АТ «Дельта Банк» видати їй трудову книжку та зобов'язання змінити дату звільнення з 05 серпня 2014 року на день фактичної видачі трудової книжки підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток з весь час вимушеного прогулу. Відповідачем не доведено відсутність вини установи у порушенні строків видачі трудової книжки при її звільненні 05.08.2014 року і суд вважає необхідним стягнути з відповідача середній розмір заробітку позивача за період з 06 липня 2014 року по 02 червня 2015 року (дата прийняття рішення (включно). Згідно п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями). В силу ст. 2 ч. 3 вказанного Порядку обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов*язана відповідна виплата, т.т. з дня звільнення позивача, в даному випадку 7207,62 гривня = (3742,67 гривень + 3464,95 гривень) : 2 місяці), а середньоденна зарплата складає 171,61 грн. = (7207,62 гривен : 42дні (19 робочих днів у червні 2014 року та 23 робочих днів у липні 2014 року). Середній розмір заробітку позивача за період з 06 серпня 2014 року по 02 червня 2015 року (дата прийняття рішення) включно складає 35692,80 гривень = (208 дня (17+22+23+20+23+19+22+21+22+18+1 днів) х 171,61 гривень (середньоденна заробітна плата). Таким чином, в судовому засіданні у достатнім ступені доведено факт порушення відповідачем трудового законодавства та невиконання покладеного на нього законодавством України обов'язку щодо видачі працівнику трудової книжки в день звільнення. В силу ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином законодавство про працю прямо передбачає наявність обов'язку власника або уповноваженого ним органу на відшкодування моральної шкоди у разі порушення законних прав працівника. Крім того суд вважає, що обставини по справі, які з'ясовані судом, в достатній ступені підтверджують, що порушення відповідачем законних прав позивачки призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, оскільки не видача у строки передбачені діючим законодавством трудової книжки при звільненні вимагала від неї додаткових зусиль для організації свого життя, що потребувало матеріальних затрат. Враховуючи данні обставини, приймаючи до уваги, що відповідачем грубим чином порушена ст. 43 Конституції України, позицію позивача, суд вважає можливим стягнути розмір моральної шкоди у сумі 300.00 гривень, що буде відповідати принципам реальності та справедливості. Крім того стосовно посилань відповідача на те, що з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року у Банку запроваджено тимчасову адміністрацію і починаючи з 03.03.2015 року Банк здійснює свою діяльністю на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є пріоритетним для правовідносин, які виникають під час здійснення тимчасової адміністрації, слід зазначити, що дія даного закону не поширюється на трудові правовідносини між Банком як роботодавцем та працівниками. Обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у даному випадку настає за умови затримки видачі трудової книжки працівнику при звільненні, при цьому визначальними є така обставина, як невидача роботодавцем трудової книжки працівнику саме при звільненні. Запровадження Тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» не може свідчити про відсутність вини роботодавця у невидачі трудової книжки при звільнення і не є підставою для звільнення його від обов'язку сплатити зазначені кошти. Відповідно до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу суд може поновити ці строки. В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строків звернення до суду позивачкою надано довідку № 9851 видану Київською міською клінічною лікарнею № 4 про те , що [PERSON] знаходилась на лікуванні у 1 терапевтичному відділенні Київської міської клінічної лікарні № 4 з 11 серпня 2014 року по 26 серпня 2014 року (а.с. 65); копію заяви від 24.09.2014 року на ім'я керуючого Артемівським відділенням АТ «Дельта Банк» Чегрінської І.С про надання їй належним чином оформленої трудової книжки, зміну дати звільнення та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.8), 25.10.2014 року поштовий конверт повернувся у зв'язку з відміткою про повернення за закінченням терміну зберігання (а.с.11); копію заяви від 24.09.2014 року про надання їй належним чином оформленої трудової книжки, зміну дати звільнення та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу до Голови Ради директорів «Дельта Банк» Попової О. (а.с.9), згідно поштового повідомлення про отримання поштове відправлення отримано адресатом 30.09.2014р. (а.с.12); копію заяви від 25.09.2014 року на ім'я прокурора Артемівської міжрайонної прокуратури Донецької області про притягнення до відповідальності посадових осіб АТ «Дельта банк» винних в порушення її трудових прав (а.с.10). Листом № 85-223-14 від 01.10.2014 року їй було рекомендовано звернутись з позовною заявою до суду (а.с.15); копія звернення від 27.10.2014 року на електронну пошту до Голови директорів АТ «Дельта Банк» та 29.10.2014 року факсовим зв'язком про надання їй належним чином оформлену трудову книжку, зміну дати звільнення та виплати середнього заробітку рід час вимушеного прогулу (а.с.13). Відповідно до ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що тримісячний строк звернення до суду з даним позовом позивачкою [PERSON] пропущений з поважних причин, тому його слід поновити. В силу ст. 88 ч. 3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: approved