Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом про визнання належності заповіту та визнання права власності на спадкове майно до Олександропільської сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області. В обґрунтування позову позивачка вказує, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим виконкомом Олександропільської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 08.02.2013 року. Спадкове майно після смерті [PERSON] складається з земельної ділянки площею 9.270 га розташованої на території Олександропільської сільської ради відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ДП №? 013897 виданого Олександропільською сільською радою 24.12.2001 року. Згідно Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 7/10 - 2249 від 16.07.2013 року грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 189 232.18 грн. ( сто вісімдесят дев'ять тисяч двісті тридцять дві грн. 18 коп.) 7 липня 2010 року секретарем виконавчого комітету Верхньосамарської сільської ради, Близнюківського району, Харківської області зі слів [PERSON], жительки [ADDRESS], яка є рідною сестрою бабусі позивачки і яка проживала сама, дітей та не мала, посвідчено заповіт, яким вона на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яким все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті на, що вона за законом матиме право заповіла їй - своїй онуці - [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що вона не являється онукою померлої, хоча вона її називала онукою через відсутність власних дітей і онуків. Цей заповіт зареєстровано в реєстрі за № 44. 05.08.2013 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини і нотаріусом було зареєстровано спадкову справу, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 34750654. Постановою нотаріуса від 22.08.2013 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини. В обґрунтування відмови приватним нотаріусом вказано, що згідно з Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України п. 5.16 Глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» - Якщо в заповіті зазначені родинні відносини спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус перевіряє документи,що підтверджують факт родинних відносин, та за бажанням спадкоємців зазначає про родинні відносини у свідоцтві про право на спадщину за заповітом. [PERSON] не надала доказів що вона є онукою, та к як в заповіті вказано, що майно заповідається онуці [PERSON]. Саме через ці обставини позивачка звернулась до суду за захистом свого порушеного права На підставі ст.ст. 315,118,119,256 ЦПК України, ст.ст. 316,328,1216 ЦК України позивачка просить задовольнити її позовні вимоги. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що [PERSON], яка померла [INFO] була рідною сестрою її бабусі та тіткою її матері. Через те, що померла не мала своїх дітей та онуків, вона називала позивачку онукою. Саме через це заповідачка назвала її онукою у заповіті. Довести родинні стосунки як онука померлої вона не може через що нотаріально оформити спадщину позбавлена можливості. Пояснила суду, що померла не має інших спадкоємців і два останніх роки померла проживала з нею в [ADDRESS] де і померла. Позивачка взяла на себе всі витрати по її похованню, у неї залишились всі документи щодо земельної ділянки, яка перебуває у оренді і вона отримала орендну плату за використання даної земельної ділянки. Відповідач в судове засідання не заяву надав заяву слухати справу в їх відсутність. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з оглядом на наступні обставини. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим виконкомом Олександропільської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 08.02.2013 року. Спадкове майно після смерті [PERSON] складається з земельної ділянки площею 9.270 га розташованої на території Олександропільської сільської ради відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ДП №? 013897 виданого Олександропільською сільською радою 24.12.2001 року, що підтверджується Державним актом серії 1У- ДП № 013897. який був виданий 24 грудня 2001 року. Згідно Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 7/10 - 2249 від 16.07.2013 року грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 189 232.18 грн ( сто вісімдесят дев'ять тисяч двісті тридцять дві грн. 18 коп.) 7 липня 2010 року секретарем виконавчого комітету Верхньосамарської сільської ради Близнюківського району Харківської області зі слів [PERSON], жительки [ADDRESS] посвідчено заповіт, яким [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яким все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, на що вона за законом матиме право заповіла їй - своїй онуці - [PERSON], [INFO]. З тексту заповіту витікає, що Спадкодавець [PERSON] посвідчила заповіт у секретаря виконавчого комітету Верхньосамарської сільської ради Близнюківського району Харківської області, що відповідає ствердженню позивачки, що останні два роки перед смертю [PERSON] проживала у неї в с. Веселе, Близнюківського району, Харківської області. Наданими доказами до матеріалів справи позивачка не довела, що вона є онукою померлої як вказано у заповіті, але суд враховує те, що померла проживала разом з позивачкою склала заповіт на особу з, а прізвищем [PERSON] [INFO], але цю особу назвала онукою так як називала її при житті. Судом встановлено, що данні особи вказаній у заповіті та анкетні данні Позивачки повністю збігаються, що підтверджується копією паспорта позивачки. Тому суд приходить до висновку, що померла [PERSON] склала заповіт на позивачку [PERSON] [INFO]. через те, що померла не мала родину , спадкоємців у неї немає. При цьому суд враховує, що позивачка та померла [PERSON] на день смерті більше ніж 2 роки проживали разом, що підтверджується вивченими в судовому засіданні доказами. Позивачка від спадщини не відмовилась, отримала орендну плату за використання земельної ділянки від орендаря ТОВ АФ "Авангард", отже позивачка фактично прийняла спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1268 п. 3 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6 місяців він не заявив про відмову від неї. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Нотаріальне свідоцтво про право на спадщину позивачка отримати не може з причин вказаних у Постанові нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про права на спадщини за законом від 22.08.2013 року. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, окрім визначених в ч. 1 цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі викладеного,

Outcome: approved