Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

До суду звернулась [PERSON], яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] з позовною заявою до Гадяцької міської ради, треті особи: Служба у справах дітей Гадяцької районної державної адміністрації, Гадяцька державна нотаріальна контора про визначення часток в спільному майні співвласників та визнання права власності на ? частину спадкового майна за набувальною давністю. В своїй позовній заяві позивачка вказує, що вона з 11.05.1993 року проживала та була зареєстрована у квартирі [ADDRESS]. Наймачем квартири була її баба [PERSON]. 17.04 1995 року нею та [PERSON] була приватизована вказана квартира, у зв'язку з чим відділом приватизації житла виконкому Гадяцької міської ради було видане свідоцтво про право спільної власності на житло і тому позивачка вважала, що володіє вказаною квартирою з [PERSON] в рівних частках. [INFO] померла її баба [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй частину квартири . Спадкоємці після смерті її баби відсутні, оскільки [PERSON] , яка була дочкою [PERSON] та матір'ю позивачки, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не зверталась, тому спадщину не прийняла. [INFO] [PERSON] померла. На даний час позивачка продовжує проживати у вказаній квартирі, добросовісно, відкрито та безперервно володіє цим майном, сплачує комунальні послуги, проводить ремонтні роботи у квартирі. Разом з нею у вказаній квартирі проживає без реєстрації її неповнолітня дочка [PERSON],[INFO], яка 20.11.2017 року отримала паспорт громадянина України. Позивачка неодноразово зверталась до виконавчого комітету Гадяцької міської ради , а саме сектору реєстрації місця проживання та зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб за місцем проживання з заявою щодо реєстрації своєї неповнолітньої дочки [PERSON] за її місцем проживанняу квартирі [ADDRESS], де їй було відмовлено з тих підстав, що частина квартири у праві спільної сумісної власності після смерті [PERSON] не успадкована, тому документи на житло не оформлені належним чином. В зв'язку з цим просила судвизначити, що їй та [PERSON], яка померла [INFO] на праві власності належало кожному по 1/2 частині приватизованої ними квартири [ADDRESS] та визнати за нею право власності за набувальною давністю на ? частину квартири [ADDRESS], що являється спадковим майном, яке залишилось після смерті [PERSON], померлої [INFO] та яка в цілому складається з однієї кімнати житловою площею 17.1 кв.м, у тому числі:1-а кімната (4) площею 17,1 кв.м, тамбуру (1) площею 0,9 кв.м, коридору (2) площею 3,3 кв.м, кухні (3) площею 6,7 кв.м, загальна площа квартири 28 кв.м. В цілому визнати за нею право власності на вказану квартиру. Позивачка [PERSON] надала суду заяву, в якій просила її позовні вимоги задовольнити, справу розглянути без її участі. Представник відповідача Гадяцької міської ради надали суду клопотання, в якому позовні вимоги [PERSON] визнають, просять справу розглянути без участі їх представника. Представник третьої особи Служби у справах дітей Гадяцької районної державної адміністрації до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник третьої Гадяцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надали заяву в якій просять справу розглянути без участі представника державної нотаріальної контори, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечують. Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.04.1995 року відділом приватизації житла виконкому Гадяцької міської ради , власниками квартири [ADDRESS], на праві приватної спільної сумісної власності являються [PERSON] та [PERSON]. Згідно рішення Гадяцької міської ради від 23.07.2008 року [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS]. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] належало кожному на праві власності по ? частині вказаної квартири. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 25.02.1998 року райвідділом РАГС м. Гадяч Полтавської області. Після її смерті залишилась спадщина, що складається з ? частини вищевказаної квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON] була дочкою [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00019417709 від 19.01.2018 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00019417914 від 19.01.2018 року, згідно якого [PERSON] змінила своє прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON], та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00019420333 від 19.01.2018 року, згідно якого [PERSON], змінила своє прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON]. Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори № 76 від 29.03.2018 року, після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого [INFO] Лисівською сільською радою Гадяцького району Полтавської області. [PERSON] була матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 01.12.1975 року Лисівською сільською радою Гадяцького району полтавської області. [PERSON] проживала та була зареєстрована з 11.05.1993 року по даний час за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Гадяцької міської ради Полтавської області № 10-04/1648 від 18.12.2017 року та № 10-04/1649 від 18.12.2017 року. Матеріали справи не дають підстави вважати наявними обставини, які б свідчили про те, що після смерті [PERSON], будь - які особи звертались з заявами про прийняття спадщини, або частина квартири визнавалась відумерлою спадщиною відповідно до ст. 1283 ЦК України. Позивачка [PERSON] не була спадкоємицею після смерті своєї баби [PERSON]. Позивачка зазначає, що як співвласник вказаної квартири , після смерті баби, продовжувала добросовісно, безперервно володіти та відкрито користуватись іншою 1/2 частиною квартири: господарюючи у квартирі, здійснюючи поточні ремонти квартири та сплачуючи послуги. Жодна особа не заявляла вимог щодо іншої 1/2 частини вказаного вище нерухомого майна. Доказів які б спростовували твердження позивачки під час розгляду справи отримано не було. Статтею 328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно вимог ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами які мають значення для справи, і, які повинен довести позивач (ч. 1 ст. 81 ЦПК України) є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Згідно вимог ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Виходячи з роз'яснень, викладених в п. 13 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» ( надалі - Постанова), можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Згідно п.п. 9, 10 вказаної вище Постанови, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України). Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови). Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови). Таким чином, судом встановлено в наявності усі складові для визнання за [PERSON] права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, оскільки позивачка добросовісно і відкрито заволоділа 1/2 частиною квартири [ADDRESS], так як була зареєстрована на законних підставах, проживає в цій квартирі і утримує її безперервно, більше десяти років. Будь-яких інших осіб, які б претендували на спірне майно і оспорювали право позивачки на отримання вказаного майна у власність за набувальною давністю не існує.

Outcome: approved