Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON]звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у звязку із навчанням повнолітньої дитини. Свій позов мотивує тим, що від спільного проживання в шлюбі у неї та відповідача народилась донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. [PERSON] являється студентом 4 курсу будівельного факультету Черкаського державного технологічного університету та навчається на денній формі навчання з 01.01.2018 по 24.06.2018. На час звернення з даною позовною заявою до суду [PERSON] знаходиться виключно на матеріальному утриманні позивачки. Донька не працює, доходів не отримує у зв»язку з чим потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України: «Якщо повнолітні дочка син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу». Відповідач по справі працює, отримуючи дохід, має постійне місце проживання і може утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Згідно з вимогами ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи, що їх донька навчається на стаціонарній формі навчання у навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів, знаходиться на утриманні матері, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Відповідач є працездатним, а тому зобовязаний та має можливість утримувати свою повнолітню доньку. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, в розмірі 1/7 частини всіх видів заробітку /доходу/, починаючи з дня предявлення позову до суду та до закінчення навчання. По справі відкрито провадження та призначене судове засідання. Позивач [PERSON]в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити його в повному обсязі. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявився, про причину неявки суду не повідомив, був належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи рекомендованим листом, який повернувся до суду не отриманим, що є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У визначений строк ухвалою про відкриття спрощеного провадження у справі від 14.03.2018 відповідач не скористався правом надіслати відзив на позовну заяву і надати всі письмові докази. Дослідивши письмові матеріали справи, на підставі їх повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилась 04.07.1997, її батьком записаний [PERSON], матір»ю записана [PERSON] (Свідоцтво про народження серія І-СР № 018162 видане відділом реєстрації актів громадянського стану Придніпровського райвиконкому м. Черкаси 12.08.1997). Відповідно до даних довідки № 179 від 20.02.2018, [PERSON] є студентом 4 курсу будівельного факультету Черкаського державного технологічного університету з 01.01.2018 по 24.06.2018. Денна форма навчання. В судовому засіданні встановлено, що позивач самостійно не може матеріально забезпечити належне навчання та утримання доньки [PERSON]. Крім того, відповідачем до суду не надано жодних підтверджень щодо неможливості утримувати ним дитину. Під час розгляду справи не встановлено обєктивних даних, які б свідчили про те, що відповідач є непрацездатним, має на утриманні інших осіб і не має можливості матеріально утримувати дочку. Статтею 198 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно із ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі. Однак, відповідно до коментованої статті і вказаного роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреб. Про наявність потреби в матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання тощо. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною. Обов'язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється, якщо відпадає хоча б одна з умов, сукупність яких є необхідною для його виникнення. Таким чином, цей обов'язок припиняється у разі: а) досягнення дочкою, сином двадцяти трьох років; б) припинення дочкою, сином навчання; в) припинення потреби дочки, сина в матеріальній допомозі; г) припинення можливості батьків надавати матеріальну допомогу; д) смерті (оголошення померлою) однієї із сторін зобов'язання. Як зазначено у ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. За положеннями ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що відповідач повинен утримувати доньку, яка навчається, а тому слід стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/7 частини всіх видів заробітку /доходу/, починаючи з дня предявлення позову до суду та до закінчення навчання. Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь держави.

Outcome: approved