Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу зареєстрованого 24.09.2005 року Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Заяву мотивують тим, що спільне життя у них не склалося в силу психологічної несумісності та зовсім різних поглядів на життя та побут. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим. Від шлюбу у них [INFO] народилася дочка - [PERSON], спору щодо місця її проживання, порядку її утримання та виховання немає. У судове засідання заявники не з'явились, подали заяви про слухання справи у їх відсутності, у яких вказали, що подану заяву підтримують та просять шлюб розірвати. Крім цього заявник [PERSON] зазначила, що протягом останніх 6 місяців вони проживають окремо. Після розірвання шлюбу заявник [PERSON] просить змінити їй прізвище на її дівоче прізвище - "[PERSON]". Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3), шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 24.09.2005року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №380. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище «[PERSON]». Від шлюбу у заявників [INFO] народилася дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] (а.с.4). Як вбачається з копії договору про умови утримання неповнолітньої дитини та участі батьків у її вихованні від 06.06.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №637 (а.с.5,6) між заявниками після розірвання шлюбу досягнуто згоди по утриманню та вихованню дитини, тому розірвання шлюбу не буде порушувати права дитини цього подружжя. Крім того, як вбачається з матеріалів заяви, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права жодного з подружжя. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка; після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права жодного з подружжя; після розірвання шлюбу не будуть порушені права дитини цього подружжя, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати.

Outcome: approved