Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки за прострочення сплати аліментів. 18.08.2001 року вона уклала шлюб із [PERSON], який було зареєстровано ВРАГС Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 462. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В кінці 2011 року [PERSON] створив нову сімю і почав проживати разом з нею. Рішенням від 16 лютого 2012 року, справа №426/495/2012, провадження №2/426/1994/2012, Нікопольського міськрайонного суду шлюб, зареєстрований між мною та [PERSON] розірвано (рішення від 16.02.2012 року). Рішенням від 16 лютого 2012 року, справа № 2-426\\501\\12, провадження №2\\426\\1999\\12, Нікопольського міськрайонного суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 січня 2012 року до досягнення дитиною повноліття (рішення від 16 лютого 2012 року). Згідно зі ст.180,185 Сімейного кодексу України, відповідач зобовязаний утримувати дітей, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. У Нікопольському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого провадження за виконавчим листом № 2/426/1999, виданого 16.02.2012 року Нікопольським міськрайонним судом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO], у розмірі 1/4 частини доходу щомісячно. У зв'язку зі злісним невиконанням своїх аліментних зобов'язань у зазначеному виконавчому провадженні, станом на 01 липня 2018 року у [PERSON] виникла заборгованість по аліментам в розмірі 62 645,72 грн. (розрахунок заборгованості по аліментам по виконавчому листу 02/426/1999, проведений відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», ст.195 Сімейного кодексу України, з урахуванням вимог ст.182 Сімейного кодексу України та з урахуванням нових даних, які надаються відділом статистики). Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного тішення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Примусове стягнення на даний момент не здійснено і не здійснюється у зв'язку з тим, що боржник ухиляється від сплати аліментів, на виклики державного виконавця не зявляється, місце роботи не повідомляє. Станом на 01.07.2018 року розмір неустойки складає: 12 174 грн. Загальна сума нарахованих аліментів за вказаний період складає 40 027.00 грн. Загальна сума сплачених аліментів за вказаний період складає 00.00 грн. Загальна сума заборгованості станом на 01.07.2018 року складає 62 645, 72 грн. Сума неустойки за прострочення сплати аліментів в період з липня 2016 року по 01.07.2018 року складає 12 174 грн. Відповідно до ст.20 СК України, до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Відповідно до ч.1. ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч.1 ст.28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. За таких обставин звернулась до суду і просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення з 01.07.2016 року по 01.07.2018 року в розмірі 12\~174 грн. В судове засідання позивач не прибула, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позов підтримала, на його задоволенні наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи судовими повістками з поштовими повідомленнями, які повернулись за сплином терміну зберігання. І у звязку з цим оголошенням на офіційному веб-сайті Судової влади. Відповідно до ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа слухалась в порядку ст.131, 223, 280 ЦПК України у відсутність відповідача. Представник третьої особи надала заяву про розгляд справи у свою відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Як встановлено в судовому засіданні, 18.08.2001 року сторони по справі уклали шлюб, який було зареєстровано ВРАГС Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 462 (а.с.4). Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). В кінці 2011 року [PERSON] створив нову сімю. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 16 лютого 2012 року шлюб було розірвано (а.с.8). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 16 лютого 2012 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 січня 2012 року до досягнення дитиною повноліття (9). Згідно зі ст.180, 185 Сімейного кодексу України, відповідач зобовязаний утримувати дітей, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. У Нікопольському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження за виконавчим листом № 2/426/1999, виданого 16.02.2012 року Нікопольським міськрайонним судом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO], у розмірі 1/4 частини доходу щомісячно (а.с.10). У зв'язку зі злісним невиконанням своїх аліментних зобов'язань станом на 01 липня 2018 року у [PERSON] виникла заборгованість по аліментам в розмірі 62 645,72 грн. (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного тішення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Станом на 01.07.2018 року розмір неустойки складає 12 174 грн. Згідно до ч.1,2,3 ст.195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У п.22\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз'яснено, що передбачена\~ст.196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених\~ст.197 СК України\~умов, повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. З врахуванням вищезазначеного, оскільки відповідач не виконує свої зобов"язання по сплаті аліментів на утримання дитини, не надав жодних доказів щодо відсутності доходів, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача суму неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожний день прострочки в розмірі 12 174 грн. 00 коп., згідно з розрахунком, наданим позивачкою. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved