Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

До Острозького районного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , дочки - [PERSON] , [INFO] , дочки - [PERSON] , [INFO] , дочки - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частки (половини) заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття, мотивуючи позов тим, що з 17.06.2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, та від спільного подружнього життя вони мають малолітніх дітей синів: [PERSON] , [PERSON] , дочок: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в свідоцтві про народження яких вона записана матір`ю, а відповідач батьком. Вказала, оскільки подружнє життя з відповідачем не склалося, вона змушена була звернутися до Острозького районного суду Рівненської області з позовом про розірвання шлюбу. У встановленому законом порядку відповідач своє батьківство не оспорював та на даний час не оспорює. Вказала, що діти зареєстровані та постійно проживають разом з нею, однак самостійно, вона не має можливості надати для них належне утримання, достатнє для їхнього віку, оскільки на даний час не працює та перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Острозької РДА де отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям. Зазначила, що весь її дохід складався з виплати, яку було припинено у листопаді 2020 року, та пільги в грошовій формі в розмірі 228,06 грн. на місяць, також коштів, які надають їй її батьки. Інших джерел доходу у неї немає. Крім того вказала, що вона є матір`ю багатодітної сім`ї, власного нерухомого, рухомого майна вона немає, грошові заощадження відсутні. Стан здоров`я у позивачки та спільних з відповідачем дітей - добрий, інші особи на її утриманні не знаходяться. Покликається на те, що відповідач повністю самоусунувся від матеріального утримання їхніх спільних дітей, будь-якої матеріальної участі в їх утриманні не приймає, хоча має всі можливості брати достатню, належну та регулярну участь в матеріальному утриманні їхніх спільних дітей, оскільки за віком та станом здоров`я є працездатним та має можливість працювати, отримувати дохід. Вказала, що відповідач займається підсобними та будівельними роботами в приватних осіб в м. Київ, від чого отримує дохід який використовує для задоволення своїх власних потреб. Крім того зазначила, що у власності відповідача знаходиться земельна площею 1,71 га, розташована на території Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області, право власності на яку посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку, земельна ділянка № [NUMBER] зі складу якої, площею 1,3449 га, кадастровий номер 5624286400:09:002:0060 знаходиться в оренді у ТОВ «ПЛЮМПЕ АГРО», від чого відповідач отримує орендну плату, розмір якої за 2020 рік становить 11 180,12 грн. Вважає, що відповідач має стабільний, регулярний дохід, що складається з заробітків, які він отримує за виконання підсобних та будівельних робіт в приватних осіб, та орендної плати, яку він стабільно та регулярно отримує за договором оренди. Крім того у власності відповідача знаходиться житловий будинок за адресою [ADDRESS] отриманий ним у спадщину, у якому вони разом з дітьми проживають. Іншого нерухомого, рухомого майна, грошових заощаджень відповідач, немає, стан здоров`я у нього добрий, інші особи на його утриманні не знаходяться. Вказала, що між нею та відповідачем домовленості щодо утримання спільних дітей немає, а останнім обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття регулярно та в належному обсязі добровільно не виконується. Зазначає, що вона самостійно не спроможна забезпечити для дітей належний рівень життя, необхідний для їх всебічного розвитку, в той час як відповідач належної участі в утриманні дітей не приймає, що й спонукало її звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 14.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідач у відповідності до вимог ст.ст.178, 180 ЦПК України відзиву на позовну заяву та заперечень проти позову не подав. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи не подавали. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності, вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.06.2009 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.13). Під час спільного подружнього життя у позивачки та відповідача народились діти: [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.04.2010 року, [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.03.2012 року, [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.03.2012 року, [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.07.2014 року, [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.05.2016 року де їхніми батьками записані відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] (а.с.16-20). Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що малолітні діти проживають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до довідок Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області № 4892 від 03.12.2020 року, № 4086 від 12.11.2020 року, діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані за адресою : [ADDRESS] , та за вказаною адресою також зареєстрована позивачка, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання виконавчого комітету Оженинської сільської ради № 4215 від 28.10.2019р. та відповідач, що підтверджується відміткою в паспорті серії МЮ № 022444, про зареєстроване місце проживання (а.с.11, 14,15, 23). Згідно довідки управління соціального захисту населення Острозької РДА №1192, від 03.12.2020, [PERSON] знаходиться на обліку в Острозькому управлінні соціального захисту населення та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, розмір якої становить за червень-листопад 2020 року- 40643,64 грн. ( а.с.21). Згідно довідки управління соціального захисту населення Острозької РДА №1775, від 03.12.2020, розмір отриманої [PERSON] пільги за період з 01.01.2020 по 03.12.2020 становить 2052,54 грн. (а.с.22). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 691020 виданого 10.10.2005 року у власності відповідача [PERSON] знаходиться земельна ділянка загальною площею 1,71 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області (а.с.25). Відповідно до довідки ТОВ «ПЛЮМПЕ АГРО» № 29 від 23.11.2020, виданій [PERSON] , та договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 19.03.2011 року з додатком до нього, акту прийому передачі земельної ділянки від 04.07.2011р., розмір орендної плати за земельну частку (пай) площею 1,3449 га (рілля), за 2020 рік становитиме 11 180,12 грн. ( а.с.26,27-30). Отже, з досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що на даний час позивачка проживає разом з малолітніми дітьми, та останні знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвеції ООН про права дитини (надалі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. У відповідності до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленністю між ними. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", внесено зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини та розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З доводів позивачки та досліджених у судовому засіданні доказів судом встановлено, що участь в утриманні дітей позивачка здійснює самостійно, та відповідач регулярної участі в утриманні дітей не приймає, матеріальної допомоги на їх утримання в добровільному порядку не надає та між батьками дітей не досягнуто домовленості про способи та обсяги участі відповідача як батька в утриманні дітей, а тому суд вважає, що існують підстави для стягнення аліментів в судовому порядку. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] будучи батьком малолітніх дітей, участі в їх утриманні не приймає. При цьому суд виходить з того, що відповідач не надав доказів, які б спростовували доводи позивачки, якими вона обгрунтовує заявлені позовні вимоги, та які б водночас підтверджували, що він належним чином приймає участь в утриманні своїх дітей, а відтак існують фактичні та правові підстави для стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і встановлюється законом про бюджет кожного року. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривень; для дітей віком від 6 років до 18 років становить : з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. А отже, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року становить 889,50 гривень, з 1 липня - 929,50 гривень, з 1 грудня - 960,50 гривня; та дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 1109 гривень, з 1 липня - 1159 гривень, з 1 грудня - 1197,50 гривень. Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків, встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та враховуючи зростаючі потреби дітейи, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] у розмірі 1/2 частки (половини) заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно починаючи з 04 грудня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його дітей, а також визначеному законодавцем способу, який обрала позивачка. В той же час, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дітей, суд виходить з того, що відповідач інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, є фізично здоровим та працездатним, отримує стабільний дохід, зокрема від надання в оренду земельних ділянок, а тому суд приходить до переконання про те, що відповідач може сплачувати аліменти у даному розмірі. Окрім того, суд приймає до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дітей, а також відсутність у сторін інших утриманців. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження перебування на утриманні відповідача інших осіб та відповідач таких доказів суду не надав. Позов про стягнення аліментів був поданий 04.12.2020, відтак за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому з [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст.180-184, 191 СК України,

Outcome: approved