Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Голова правління кредитної спілки "Косівська" звернулася до суду з позовом до[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання представник позивача, [PERSON], не з'явився, проте звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а справу просить розглядати без його участі. Із позовних вимог видно, що 06.06.2014 року між кредитною спілкою «Косівська» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ДНП-00023247 терміном по 06.06.2015 року, згідно якого відповідачу було надано кредит на суму 15000 грн. зі сплатою 48 % річних за користування кредитом. Згідно кредитного договору відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту згідно графіку розрахунків № ДНП-00023247 до кредитного договору, який є його невід'ємною частиною. Також між кредитною спілкою «Косівська» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] складено договори поруки. Однак відповідачі умов кредитного договору у визначений термін не виконали, внаслідок чого виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 26 751, 67 грн. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в судові засідання не з'являються, хоча були повідомлені належним чином про дату та час розгляду справи, заяв про відкладення від них не надходило. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст.ст.280, 281, 282, 283 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитор зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно кредитного договору № ДНП-00023247 від 06.06.2014 року (а.с. 5), позивач надав позичальнику кредит на суму 15 000 грн. під 48 % річних зі строком користування до 06.06.2015 року. У відповідності до положень ч.2 ст.1054 ЦК України та згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора забов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно договорів поруки (до кредитного договору № ДНП-00023247 від 06.06.2014 року) від 06.06.2014 року за № 00023247-1П (а.с.17), № 00023247-2П (а.с.18), № 00023247-3П (а.с.19), № 00023247-4П (а.с.20) та № 00023247-5П (а.с.21), поручителями відповідача [PERSON] є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що передбачає їх солідарну відповідальність перед кредитором за невиконання зобов'язань [PERSON] Однак, згідно вимог ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Як передбачено п.6.1. вищенаведених договорів поруки, порука за цим Договором припиняється якщо Кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання Кредитного договору не пред'явить вимоги до Поручителя. Водночас, пунктом 1.3 кредитного договору № ДНП-00023247 від 06.06.2014 року передбачено, що цей договір укладено строком на 12 місяців, що діє з 06.06.2014 року по 06.06.2015 року. Тобто, трирічний строк для пред»явлення кредитором вимоги до поручителів вже минув 06.06.2018 року, і з даним позовом кредитор звернувся до суду після закінчення цього строку, а саме, 15.06.2018 року. А тому, суд вважає що підстав задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості поручителів, немає. Отже позов слід задовольнити частково та стягнути заборгованість з [PERSON]. На підставі наведеного, ст.ст. 559, 625, 1046-1054 ЦК України та

Outcome: approved