Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

До суду з позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дітей, встановлення місця проживання дітей та залишення дошлюбного прізвища. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона з 25.07.2003 року перебуває у шлюбі з відповідачем. За час шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З квітня 2016 року шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Шлюб став носити формальний характер. Позивачка зазначає, що примирення неможливе, оскільки це суперечить її інтересам. Діти проживають спільно із позивачкою. Відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання синів, у зв'язку з чим, позивачка просить розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання дітей. Ухвалою суду від 02.11.2017р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення місця проживання дітей та залишення дошлюбного прізвища - залишено без розгляду. Позивач надав заяву в якій решту позовних вимог підтримала та просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач надав заяву в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів визнав, просив розглядати справу у його відсутність. Згідно частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.07.2003 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований Артемівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №266. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають спільно із позивачкою. З квітня 2016р. сторони фактично подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Обставин перешкоджаючих праву на подання позову про розірвання шлюбу, встановлених ст. 110 СК України, судом не виявлено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню оскільки, згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України, суд може розірвати шлюб, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має суттєве значення. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх синів. В даний час позивачка, не має можливості належним чином їх забезпечити. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України зазначено, що при визначені розміру аліментів суд приймає до уваги стан здоров`я дитини, матеріальне становище платника, стан його здоров`я, стягувача аліментів, відсутність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків. Згідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи викладене та

Outcome: approved