overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

До суду надійшла вищезазначена заява про примусову госпіталізацію [PERSON] , в порядку ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу". В судовому засіданні, лікар-психіатр Пєнцова О.М.підтримала у повному обсязі заявлені в заяві вимоги, в обґрунтування яких зазначила, що [PERSON] становить небезпеку для оточуючих. Після особистого огляду було вирішено питання про направлення [PERSON] на примусову госпіталізацію. Присутні в судовому засіданні прокурор та адвокат Стельмах О.С. проти задоволення заяви не заперечували. [PERSON] просила заяву задовольнити, зазначивши, що стан [PERSON] погіршився та він потребує лікування. Присутній в судовому засіданні [PERSON] був апродуктивним, на звернення до нього не реагував. Суд, заслухавши учасників справи та думку прокурора, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] 05.08.2021 року о 16 год. 20 хв. госпіталізований в КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3». Відповідно до акту психіатричного огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 06.08.2021, у [PERSON] , [INFO] наявний важкий психічний розлад в формі параноїдної шизофренії, активної галюцинаторно-параноїдної симптоматики, агресивна поведінка на адресу оточуючих (психомоторне збудження) та себе (відмова від їжі), представляє соціальну небезпеку для оточуючих та потребує госпіталізації та лікування в умовах психіатричного стаціонару, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Встановлені факти свідчать про наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу у формі параноїдної шизофренії, а також про те, що хворий становить безпосередню небезпеку для оточуючих, має потребу в примусовій госпіталізації в умовах психіатричного стаціонару. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В зв`язку з наведеним, суд застосовує у відношенні хворого [PERSON] примусову стаціонарну психіатричну допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

До суду надійшла заява [PERSON], зацікавлена особа Управління пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси в якій просила встановити факт належності їй трудової книжки виданої на ім'я [PERSON] (на мові оригіналу), [INFO] народження, профессия - повар, дата заполнения Трудовой книжки 18.08.1977 року (на мові оригіналу). Від адвоката заявника надійшла заява в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи є належні докази (повідомлення). Жодних заяв, клопотпань чи заперечень на адресу суду не надходило. про причини неявки суд неповідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], у липні 2016 року звернулась до Управління пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси для оформлення пенсії, але їй було відмовлено з посиланням на те, що в трудовій книжці її прізвище помилково записане російською як "[PERSON]" тоді як, насправді, прізвище заявниці «[PERSON]». Доказами того, що трудова книжка належить [PERSON] («[PERSON]» російською), підтверджується копією паспорта, копією свідоцтва про народження, копією диплому, свідоцтвом про укладення шлюбу, що знаходяться в матеріалах справи. Встановлення факту того, що трудова книжка видана на ім'я [PERSON] ([PERSON] ([PERSON] російський варіант) належить заявниці - [PERSON] ([PERSON] російською), необхідно їй для того, щоб отримувати пенсію. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Зважаючи на викладене, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заявник довів факт належності трудової книжки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

До суду надійшла заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №766/6878/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства, в якій просить ухвалити додаткове рішення щодо стягнення з відповідача на її користь судового збору, витрат на проведення судової експертизи та витрат на проїзд для проведення експертизи. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31 липня 2020 року заяву прийнято до провадження, призначено судовий розгляд. 12.08.2020 року заявником через канцелярію суду подано клопотання про уточнення вимог щодо додаткового рішення суду. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали подану заяву, крім стягнення суми судового збору. Представник відповідача не заперечувала проти стягнення витрат на проїзд до експертної установи та оплати висновку експерта, в тому числі комісії банку. Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Судом встановлено, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 червня 2020 року ухваленим у справі за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про\~визнання батьківства позовні вимоги задоволено у зв`язку з визнанням позивачем позову, однак судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем долучено до матеріалів справи рахунок-фактуру №57/10/2020 від 20.02.2020 року виданий Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи на сплату [PERSON] дослідження (експертиза) сухих зразків крові (букального епітелію) в розмірі 3310,35 грн., що позивачем сплачено за квитанцією №24 від 24.02.2020 року на суму 3343,45 грн. з урахуванням комісії; проїзні документи на потяг АТ "Укрзалізниця" від 30.01.2020 року, за якими придбано квитки на проїзд до м. Києва 19.02.2020 року на ім`я [PERSON] (в розмірі 254,73 грн.), [PERSON] (в розмірі 311,98 грн.); та квитки з м. Києва до м. Херсон на ім`я [PERSON] (в розмірі 273,80 грн.), [PERSON] (в розмірі 337,43 грн.). З огляду на задоволення позову, витрати на проведення експертизи та витрати на проїзд для відібрання зразків підлягають відшкодуванню відповідачем в повному обсязі. Крім того, вказані вимоги визнані стороною відповідача у повному обсязі. Додаткове рішення в повному обсязі складено 16.10.2020 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на: деменцію внаслідок хвороби Піка, що обумовлює безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дає у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 02.12.2016р. хворого [PERSON] було оглянуто комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, які підтвердили обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворого та його лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судовому засіданні не зміг усвідомлено висловити власну думку відносно своєї госпіталізації до психіатричного закладу. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] страждає на: деменцію внаслідок хвороби Піка, що обумовлює безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 02.12.2016р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 7575, відтак існують підстави визначені ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. На підставі ст.ст.14,17,22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на: амнестичний разлад з психотичними симптомами внаслідок дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ступеня, що обумовлює безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дає у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 19.07.2016р. хворого [PERSON] було оглянуто комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, які підтвердили обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворого та його лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судовому засіданні не зміг усвідомлено висловити власну думку відносно своєї госпіталізації до психіатричного закладу. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] страждає на: амнестичний разлад з психотичними симптомами внаслідок дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ступеня, що обумовлює безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 19.07.2016р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 4614, відтак існують підстави визначені ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. На підставі ст.ст.14,17,22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на амнестичний розгляд з психотичними симптомами не уточнений. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дав у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 23.02.2016 р. хворий був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворого та лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судовому засіданні не зміг висловити своєї позиції щодо запропонованої госпіталізації в ХОПЛ № 1. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Дослідивши матеріали справи, та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, як окремо так і взаємний їх зв"язок, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] страждає на амнестичний розгляд з психотичними симптомами не уточнений. У хворого відсутня критика до свого стану, пам"ять різко знижена, хворий метушливий, непосидючий, інтелектуально знижений. Під час обстеження хворий усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дав у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. Зазначене захворювання є тяжким, що обумовлює безпорадність та неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 23.02.2016 р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 1240 відтак існують підстави визначені ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу. Тому хворий потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 17 Закону України Про психіатричну допомогу, перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на: амнестичний розлад внаслідок гіпертонічної енцефалопатії з періодичними станами сплутаності, що обумовлює безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність хворої. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дає у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 10.01.2016 р. хвору [PERSON] було оглянуто комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, які підтвердили обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворої та її лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судовому засіданні не змогла усвідомлено висловити власну думку відносно своєї госпіталізації до психіатричного закладу. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] страждає на: амнестичний розлад внаслідок гіпертонічної енцефалопатії з періодичними станами сплутаності, що обумовлює безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність хворої. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 10.01.2016 р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 136, відтак існують підстави визначені ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. На підставі ст.ст.14,17,22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на: амнестичний розлад, внаслідок дисциркуляторної енцефалопатії, що обумовлює: безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність хворої. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дає у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 05.05.2015 р. хвору [PERSON] було оглянуто комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, які підтвердили обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворої та її лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судовому засіданні не змогла усвідомлено висловити власну думку відносно своєї госпіталізації до психіатричного закладу. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] страждає на: амнестичний розлад, внаслідок дисциркуляторної енцефалопатії, що обумовлює: безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність хворої. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 05.05.2015 р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 2932, відтак існують підстави визначені ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. На підставі ст.ст.14,17,22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на: амнестичний розлад внаслідок дисциркуляторної енцефалопатії, що обумовлює безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дає у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 21.01.2016 р. хвору [PERSON] було оглянуто комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, які підтвердили обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворої та її лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судове засідання не доставлена в звязку з важкістю стану, що підтверджується висновком ЛКК ХОПЛ № 212 від 21.01.2016 року. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] страждає на: амнестичний розлад внаслідок дисциркуляторної енцефалопатії, що обумовлює безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 21.01.2016 р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 481, відтак існують підстави визначені ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. На підставі ст.ст.14,17,22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved