Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

В провадженні Малиновського районного суду м.Одеси знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення юридичного факту та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.Позивач обґрунтовує свої вимоги обставинами що зазначені у позові. У судове засідання представник [PERSON], адвокат [PERSON], не зявилася надав суду заяву про підтримку позовних вимог у повному обсязі та прохання слухати справу за її відсутністю. Відповідач [PERSON] також надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю та не заперечував проти позовної заяви. Відповідно до ст..61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4ст. 174 ЦПК [PERSON] разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи , що 12.02.1995 року ЖБК Приморський-8 видав [PERSON] довідку про те, що [PERSON] є членом ЖБК Приморський-8 по у місті Одесі по вулиці Гайдара у будинку №6, пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] сплачений ним у повному обсязі у розмірі 4239 р. в 1980 році, вищевказана квартира складається з двох кімнат житловою площею 31,38 кв.м., загальною площею 47,81 кв.м. 04.08.1984 року [PERSON] одружився з [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Тищенко», що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого Палацом одружень. Від даного шлюбу, 30.03.1985 року у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] Однак, при видачі паспорту громадянки України прізвище дружини вказано «Тіщенко», а у паспорті її чоловіка прізвище було вказано «Тищенко». 27.11.2015 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 434148, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Одеького міського управління юстиції, актовий запис №12190. Таким чином, [PERSON] отримати свідоцтво про право власності на вказану квартиру №32 не встиг. Після смерті [PERSON].відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п. 8\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Судовим розглядом встановлено, що спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON].є його дружина - [PERSON]Ф, та його син [PERSON]С, [PERSON]Ф звернулася до приватної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] Однак, відповідно до листа приватного нотаріусу від 29.06.2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру під №32 у будинку №6 по вулиці Гайдара у місті Одесі., після смерті [PERSON], в зв'язку з тим, що вищезазначена квартира не зареєстрована у відповідних органах реєстрації нерухомого майна, та виявлені розбіжності в написанні прізвищ [PERSON]Ф у паспорті громадянки [PERSON] [PERSON]І у свіоцтві про смерть. Згідно\~ст. 257 ЦК України\~заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п.1 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у\~ст. 256 ЦПК\~і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо. Також, передбачено, що відповідно до ч. 1\~ст. 273 ЦПК України\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника тощо. Так, розбіжності в написанні прізвищ позивача та спадкодавця досліджені у судовому засіданні, встановлено що в документах є орфографічні помилки, допущені під час перекладу різних документів з російської на українську мову, тому не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову про встановлення родинних відносин між дружиною та чоловіком . Виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у сукупності на підставі їх аналізу, враховуючи відсутність заперечень про встановлення цього юридичного факту зі сторони відповідача, суд вважає, що через наявні помилки позивачка [PERSON]Ф позбавлена можливості довести певний юридичний факт. Відповідно до п. 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини [PERSON]Ф була зареєстрована та постійно проживала з чоловіком у квартирі під №32 у будинку №6 по вулиці Гайдара у місті Одесі., що підтверджується довідкою (випискою з домової книги про склад сім'ї та прописку). Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст.\~331\~і ч. 4 ст.\~334 ЦК\~та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 3\~ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цьогоЗакону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4\~ст. 3 зазначеного Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене\~наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5\~і зареєстроване є Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК України\~2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Згідно\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON]Ф спадщину прийняла, оскільки мешкала разом із спадкодавцем та подала нотаріусу заяву про її прийняття, із заявою про відмову від спадщини не зверталася, однак свідоцтва про право на спадщину не отримала. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5, ст. 1268). Згідно ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.1,2\~ст. 319 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Задовольняючи позовні вимоги, суд приймає до уваги і те, що відсутність реєстрації права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]., призвела до неможливості [PERSON] оформити свої спадкові права щодо цієї квартири, а іншим шляхом окрім як шляхом звернення до суду його право захистити неможливо. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Outcome: approved