Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

В позовній заяві позивач вказувала, що з 17 липня 2004 року вона та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, про що у книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 383. Від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції від 20.09.2006 року. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 вересня 2007 року шлюб між сторонами розірвано. Фактично шлюбні стосунки було припинено з березня 2006 року, з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з нею. Спорів стосовно міста проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з нею. З 1 вересня 2014 року відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Позивачем вказано, що станом на день подачі позову до суду доньці вже тринадцять років, вона не пам`ятає батька та немає до нього ніяких почуттів, оскільки за останні 5 років жодного разу його не бачила. Також в спілкуванні ніколи про нього не питала та не цікавилась. З вересня 2013 року [PERSON] з донькою проживають в гуртожитку, з грудня 2014 року почали проживати з співмешканцем. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею, дитиною та співмешканцем склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Донька знаходиться на обліку в дитячій міській поліклініці № 3, вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди, стан здоров`я задовільний. Нагляд за станом здоров`я доньки з моменту народження і по сьогоднішній день здійсню є [PERSON] . [PERSON] навчається в Кременчуцькій ЗОШ І-ІІІ ступенів № 31 Кременчуцької міської ради Полтавської області у 8 класі. Батько участі в цій сфері життя доньки не приймав. Також [PERSON] зазначила, що відповідач жодним чином не бува позбавлений інформації стосовно місця перебування доньки та ніколи не створювалися перешкоди у сілкуванні з дитиною та участі у вихованні. На думку позивача вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливісь але вольове небажання виконувати відповідачем відносно своєї дитини батьківські обов`язки покладені на нього законом. З лютого 2014 року відповідач припинив сплачувати аліменти. За період з лютого 2014 року по 2020 року відповідач сплачував аліменти 6 разів. На підставі вищевикладеного позивач просила суд, ухвалити рішення, яким: - позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої доньки [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилась. До суду надала заяву про слухання справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем реєстрації. Заяви про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України). Представник Орган опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без їх участі. Цивільний позов підтримав в повному обсязі. Суд, розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам приходить наступного висновку. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Позивач, скористалася наданим їм законом правом, та в порядку ст. 165 СК України звернулася з даним позовом. Судом встановлено, що сторони по справі з 17 липня 2004 року вона та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, про що у книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 383. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції від 20.09.2006 року. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 вересня 2007 року шлюб між сторонами розірвано. З березня 2006 року, шлюбні відносини припинені, разом не проживають дитина проживає з [PERSON] . З 1 вересня 2014 року відповідач життям доньки не цікавився, бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні не виявляв, що призвело до того, що дитина не пам`ятає батька та немає до нього ніяких почуттів. З вересня 2013 року [PERSON] з донькою проживають в гуртожитку, за адресою: [ADDRESS] . Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею, дитиною та співмешканцем склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. [PERSON] навчається в Кременчуцькій ЗОШ І-ІІІ ступенів № 31 Кременчуцької міської ради Полтавської області у 8 класі. Відповідно до довідки з місця навчання від 17.12.2019 року № 01-20/711 батько [PERSON] у школі не з`являється, успішності доньки не цікавиться, батьківські збори не відвідував. У процесі виховання навчання батько участі не приймає. Відповідно до характеристики з місця навчання, вихованням [PERSON] займається лише матір. Судом встановлено, що відповідач припинив сплачувати аліменти на утримання доньки відповідно до рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.02.2007 року. Даний факт підтверджується Довідкою - розрахунком Крмеенчуцького районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області за період з 01.04.2018 року по 01.11.2019 року, відповідно до якої заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів складає 70214, 78 грн. Також, в матеріалах справи містяться письмові пояснення сусідки позивача [PERSON] , матері - [PERSON] , та співмешканця - [PERSON] , які підтверджують, що [PERSON] ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини та ніяким чином за останні п`ять років, не виявляє бажання до спілкування з нею та участі у житті. Відповідно до статті 171 СК України , дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. В матеріалах справи міститься заява в якій [PERSON] підтверджує, що її батько не цікавиться її життям, не сплачує аліменти і вона вже його не пам`ятає. Повністю підтримує бажання матері позбавити [PERSON] батьківських прав, так як не хоче аби він якимсь чином впливав на її життя в майбутньому. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації, з метою захисту прав дитини, її життя та здоров`я, розглянувши подання служби у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації від 10 серпня 2020 року № 01-15/513, враховуючи висновок служби у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації від 11.08.2020 року та заслухавши думку членів комісії з питань захисту прав дитини, вважають за доцільне - позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої итини [PERSON] [INFO] . Відповідно до п. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 1-2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до п. 16 Постанови Верховного Суду України № від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», соби можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків мас місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти; зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Надаючи оцінку доказам які містяться у справі, вбачається, що [PERSON] не приймає жодної участі в житті та вихованні дитини. Таким чином, суд вважає, що є законні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] враховуючи, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню з підстав викладених вище. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного. Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Тому суд вважажає за необхідне, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved