Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову зазначено, що сторони по справі спільно проживали без реєстрації шлюбу. 11 травня 2018 року від спільного проживання в них народився син [PERSON] . В жовтні 2018 року сторони припинили спільне проживання. Дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати дитину. Позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за малолітнім сином до досягнення ним трьохрічного віку. Просила позов задовольнити. Стягувати з відповідача по 2000 грн. щомісячно на утримання малолітнього сина. Позивачка у судове засідання не з`явилися, направила на адресу суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не прибув, не повідомив суд про причини своєї неявки, не подав клопотання про відкладення судового розгляду, чи слухання справи без його участі, не подав відзиву на позов, про місце, дату і час судового засідання був повідомлений в установленому законом порядку. Участь у судових засіданнях це право, а не обов`язок сторін по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд прийшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Рогатинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 25 травня 2018 року, [PERSON] народився [INFO] . Батьки дитини - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). За ст.182 СК України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 17.05.2017 р. N 2037-VIII, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За наведених сторонами по справі доказів, з врахуванням розміру прожиткового мінімуму, визначеного Законом України "Про державний бюджет на 2019 рік", який для дітей віком до 6 визначений з 01 липня 2019 року в сумі 1699 грн, з врахуванням якнайкращих інтересів щодо матеріального забезпечення малолітньої дитини, тієї обставини, що мати дитини здійснює догляд за сином та позбавлена можливості працевлаштуватися, враховуючи стрімке зростання цін на продукти харчування, засоби гігієни, одяг, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення на заявлену позивачкою суму по 2000 грн на дитину щомісячно. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). Також, суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved