Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

В березні 2017 року Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Вказували на те, що відповідач є батьком новонародженого [PERSON], [INFO], проте не виконує своїх батьківських обов'язків, вихованням та утриманням дитини не займаються, зловживає спиртними напоями, що ставить життя та здоров`я новонародженого в небезпеку. Мати дитини [PERSON] в зв'язку з наявністю тривалої психічної хвороби не може здійснювати догляд за новонародженою дитиною. В зв'язку з викладеним, дитина була влаштована до Миколаївського обласного будинку дитини на повне державне забезпечення, де він перебуває з 14.02.2017 р. Посилаючись на вищевикладене Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради просить суд відібрати малолітнього [PERSON], [INFO], у батька, [PERSON] без позбавлення його батьківських прав ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі по1/3 частки всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району ММР в судовому засіданні просив задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Не заперечував тієї обставини, що не має постійного заробітку, оскільки здійснює ухід за [PERSON] та її батьком, але вважав, що умови для дитини створені належні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 19.12.2016 р. до Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради надійшло повідомлення Міського пологового будинку №2, щодо жінки, [PERSON], яка [INFO] народила хлопчика, який 21.12.2016 р. був зареєстрований в органах ДРАЦС як [PERSON]. Відомості про батька дитини були внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Після пологів жінка поводила себе неадекватно, чим становила загрозу життю дитини. Відповідно до Постанови ЛКК поліклінічного відділення Миколаївської обласної психіатричної лікарні від 20.12.2016 р., мати дитини, [PERSON], в зв'язку з наявністю тривалої психічної хвороби, не може здійснювати догляд за новонародженою дитиною. Дитина була тимчасово влаштована до Миколаївської обласної дитячої лікарні Миколаївської обласної ради. Рішеннями Виконкому Миколаївської міської ради від 27.01.2017 р. [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та влаштовано малолітнього до Миколаївського обласного будинку дитини на повне державне забезпечення, де він перебуває з 14.02.2017 р. Службою у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради було направлено повідомлення до управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, щодо дитини [PERSON], [INFO] Матір дитини, [PERSON] разом зі співмешканцем, [PERSON], звернулись до УСВК Інгульського району ДПСЗН Миколаївської міської ради з питання призначення допомоги при народженні дитини, але в оформленні документів їй було відмовлено, оскільки хлопчик не проживає з матір'ю. Після чого [PERSON], та [PERSON] прийшли до служби у правах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, однак місцем перебування дитини не цікавились. 09.03.2017 р. [PERSON] визнав своє батьківство відносно сина, [PERSON] відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України. Прізвище дитини було змінено на [PERSON]. Згідно характеристики, наданої Інгульським ВП ГУНП в Миколаївській області, [PERSON] мешкає разом з [PERSON] та її батьком, який є інвалідом першої групи за зором. Громадянин [PERSON] характеризується з негативного боку, був помічений у зловживанні спиртними напоями, в стані алкогольного сп'яніння поводить себе агресивно, неодноразово від сусідів надходили скарги щодо його неадекватної поведінки. Був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.ст. 173,173-2, 178 КУпАП. Він не працює, живе за рахунок [PERSON] та її батька, які отримують пенсію по інвалідності. Згідно Актів обстеження умов проживання за адресою реєстрації місця проживання матері та дитини в [ADDRESS], в кімнаті брудно, речі розкидані, неприємний запах, на кухні брудний посуд, не прибрано, квартира потребує ремонту. В дитячій кімнаті запах гнилі, коляска і дитяче ліжко закидані брудними речами. Також відповідно до Актів обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS], де батьку дитини [PERSON] належить ? частка квартири, брудно, для дитини немає ліжечка, коляски, одягу, іграшок, засобів гігієни, у кімнаті для дитини є лише шафа. В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилається на те, що проживання дитини з матір'ю, яка має психічне захворювання та батьком, який зловживає спиртними напоями та не працює, може зашкодити життю та здоров'ю новонародженої дитини. Відповідно до ст. ст. 150, 155 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Відповідно до п.п. 2-5 ст. 164 СК України передбачені підстави для позбавлення батьківських прав, які згідно з положеннями ч. 1ст. 170 СК України можуть слугувати підставами відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Зокрема це ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоке поводження з дитиною, хронічний алкоголізм або наркоманія батьків а також випадки, коли батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, в п. 16 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" № 3 від 20.03.2007 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Разом з тим, згідно Висновку Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про доцільність відібрання дитини у батька, виходячи з інтересів дитини, Орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає за доцільне відібрати [PERSON], [INFO], у батька, [PERSON], без позбавлення батьківських прав. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки, зловживає спиртними напоями, не цікавиться станом здоров'я дитини, не займається її фізичним та духовним розвитком, суд вважає, що позовні вимоги про відібрання у відповідача сина [PERSON], 2016 р.н., без позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим оскільки батьки зобов'язані утримувати дитину, представник позивача просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього [PERSON], 2016 р.н., у розмірі 1/3 частки всіх доходів, але не відповідного віку. Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що батьки повинні піклуватись про дитину та надавати матеріальну допомогу на її утримання, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь органу опіки та піклування ММР аліменти на утримання дитини малолітнього [PERSON], 2016 р.н., в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітків (доходів) відповідача, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.03.2017 р. та до закінчення часу його перебування в державному закладі. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 280 грн. 00 коп. На підставі ст.ст. 150, 155, 164, 165, 166, 180, 181, 183 СК України,

Outcome: approved