Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даною позовною заявою, яку мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі з 15.02.2003 року. У даному шлюбі [INFO] у них народився син : [PERSON] , який на даний час є повнолітнім та є студентом ДВНЗ «УЖНУ» денної, платної, форми навчання спеціальності 075 «Маркетинг» факультету історії та міжнародних відносин. Оскільки їх син самостійного доходу немає, тому можливість самостійно забезпечити себе матеріально та оплатити навчання у нього відсутня. Позивачка зазначає, що одноособово займається вихованням та утриманням дитини, відповідач у свою чергу взагалі не бере участі в утриманні та вихованні сина. На підставі наведеного, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі ј всіх видів заробітку відповідача, починаючи з 14.09.2021 року і до закінчення дитиною навчання у ДВНЗ «УЖНУ», але не більше ніж до досягнення ним 23 річного віку. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила суд такий задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що частка у розмірі ј усіх видів його заробітку є завеликою, оскільки в нього на утриманні є також інша сім`я, яка також потребує матеріального забезпечення. Погоджується сплачувати аліменти у розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму, тобто приблизно 1500 гривень. Працює офіційно і його заробітна плата складає 24 000,00 гривень. Заслухавши позицію учасників процесу та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2018 року, у справі № 308/5892/18, шлюб, зареєстрований 15.02.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено запис № 62, між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Крім того, відповідно до вказаного рішення, з [PERSON] на користь [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів його доходів, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду 30.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.05.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області [PERSON] народився [INFO] . Батьки: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до довідки №674 від 07.09.2021 року виданої ДВНЗ «Ужгородський національний університет» Факультет історії та міжнародних відносин, [PERSON] є студентом 2-го курсу денної форми навчання спеціальності 075 «Маркетинг» факультету історії та міжнародних відносин. Термін навчання 01.09.2021 -30.06.2024. У відповідності з довідкою №22 від 13.09.2021 р. ДВНЗ «УжНУ», [PERSON] є студентом на контрактній основі. Вартість за 2021-2022 рік становить 16800,00 гривень. Оплачено за перший семестр 10 000, 00 гривень. Вказане також підтверджується квитанцією від 04.06.2021 р. Отже, на даний час [PERSON] є повнолітнім, однак продовжує навчання. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199,200,201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У відповідності до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст.199\~СК України обов`язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків. Згідно зі ч.1 ст.\~200\~Сімейного кодексу\~України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням полягає у необхідності отримання коштів для проїзду до місця навчання, проживання, одяг, харчування, канцелярія, підручники тощо. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Варто також зазначити, що згідно п. 20 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України "Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів"\~від 15.05.2006\~року №\~3 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У Постанові № 644/3610/16-ц від 17.04.2019 Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує. Твердження відповідача про те, що він не має змоги сплачувати аліменти, в частці від заробітку, оскільки має на утриманні іншу дитину, суд відкидає, оскільки, ці твердження відповідачем належними доказами не підтверджено. Беручи до уваги наведене, з врахуванням всіх описаних вище обставин, суд вважає, що стягнення з відповідача на користь повнолітнього сина, що продовжує навчання, аліментів на його утримання у розмірі ј всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, буде максимально відповідати принципам розумності та справедливості, оскільки має, з одного боку, забезпечити повнолітньому сину отримання від батька належного матеріального утримання на період навчання, з іншого - забезпечити баланс між обов`язком обох батьків матеріально підтримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання. Оскільки за даною категорією справ позивачка звільнена від сплати судового збору, а позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на підставі ч.1 ст.\~141\~ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved