Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, який в ході судового розгляду уточнила, в якому вказує, що в її власності перебуває земельна ділянка площею 0,1214 га, яка розташована в [ADDRESS]. Вказана земельна ділянка була передана їй рішенням 17 сесії 3 скликання Гніванської міської ради від 26 червня 2001 року. Право власності на неї посвідчувалось державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 23 серпня 2001 року. На даний час вона має намір внести відомості про належну їй земельну ділянку в Державний реєстр прав власності на нерухоме майно, однак під час звернення до реєстраційної служби було виявлено, що вказаним держаним актом посвідчується її право на дві земельні ділянки - 0,1000 га - для будівництва та обслуговування будівель, 0,0214 га - для ведення підсобного господарства. Оскільки право власності на земельні ділянки не може бути посвідчено одним державним актом, вона вирішила виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, з подальшою її реєстрацією в державному земельному кадастрі та отриманням свідоцтва витягу про державну реєстрацію прав на земельні ділянки. Так як одним з етапів виготовлення технічної документації є обов'язкове погодження меж земельної ділянки з суміжним землекористувачем, вона звернулась до свого сусіда [PERSON] з пропозицією про підписання акту погодження та закріплення меж земельної ділянки в натурі. Однак [PERSON] відмовився від вчинення таких дій, мотивуючи це тим, що межі її земельних ділянок невірно встановлені і можуть накладатись на його земельні ділянки, які належать йому на праві власності і на які він виготовив державні акти. На її прохання пред'явити правовстановлюючі документи на його земельні ділянки [PERSON] відмовився. З метою врегулювання спору вона звернулась до Гніванської міської ради з відповідною заявою, та отримала відповідь, що земельні ділянки, які перебувають в користуванні [PERSON] належать йому на підставі державного акту, а щодо вирішення питання про підписання меж їй було рекомендовано звернутись до суду. Оскільки вона не знала про те, що [PERSON] було виготовлено державні акти, вона звернулась до відділу Державного земельного агентства в Тиврівському районі Вінницької області та отримала копії держаних актів, а саме: державного акту серії [NUMBER] на земельну ділянку площею 0,0878 га, державного акту серії [NUMBER] на земельну ділянку площею 0,0895 га, та державного акту серії [NUMBER] на земельну ділянку площею 0,022 га. Власником вказаних земельних ділянок зазначено [PERSON] суміжним землекористувачем земельних ділянок площею 0,0122 га та 0,0878 га вказано її. Вивчивши отримані копії державних актів [PERSON] та порівнявши фактично встановлені межі її земельної ділянки та її межі відповідно до державного акту нею було виявлено, що при встановленні межового знаку (паркану) [PERSON] було порушено межі її земельної ділянки, внаслідок чого в неї відсутній доступ до неї, а саме частково перегороджено прохід. Вона намагалась вирішити питання про відновлення меж з суміжним землевласником Ковалевським, однак він на відновлення меж не погоджується, пояснюючи це тим, що межі його земельної ділянки встановлено правильно. Оскільки відновити межі земельної ділянки відповідач відмовився, вона була вимушена звернутись до Гніванської міської ради з відповідною заявою. За наслідком розляду її звернення комісією Гніванської міської ради нею було отримано акт комісії, відповідно до якого для вирішення питання щодо встановлення меж земельних ділянок їй було рекомендовано звернутись до суду. Доказом того, що Відповідачем по справі було не правильно встановлено межі його земельної ділянки є топографічний план, відповідно до якого відстань між точками координат 5-11 становить 15,46 м, в той час, як відповідно до державного акту відповідача та ж сама відстань (позначена поворотними точками по межі А-Б становить 13,49 м (7,97 м + 4,51 м +1,01м). Тобто має місце порушення меж її земельної ділянки шляхом їх зміщення на 2 м на її земельну ділянку. Просить зобов'язати [PERSON] усунути [PERSON] перешкоди у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою, площею 0,1214 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування будівель, ведення підсобного господарства і належить їй на підставі державного акту на право власності на землю [NUMBER] від 23 серпня 2001 року, виданого на підставі рішення 17 сесії 3 скликання Гніванської міської ради від 26.06.2001 року шляхом перенесення за власний рахунок паркану відповідно до меж земельної ділянки площею 0,0878 га, кадастровий номер [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 10.03.2010 року. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 23.08.2001р. на земельну ділянку площею 0,1214 га виданий за адресою [ADDRESS] у власність [PERSON], стягнути з відповідачів документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні представник позивачки-відповідачки [PERSON] [PERSON] свій уточнений позов підтримав, просить його задоволити, зустрічний позов [PERSON] не визнав та пояснив, що земельна ділянка [PERSON] межує із земельною ділянкою [PERSON] та дорогою загального користування ([ADDRESS]), яка відноситься до земель Гніванської міської ради. [PERSON] самовільно встановивши паркан по частині дороги фактично захопив і користується земельною ділянкою площею 0,0011 м.кв.. Таким чином звузив на 1м. 46 см. прохід [PERSON] до власної земельної ділянки, яким вона користується. Представник відповідача-позивача [PERSON] [PERSON] зустрічний позов підтримав, первісний позов [PERSON] до [PERSON] не визнав, пояснив, що [PERSON] має держаний акт, який не відповідає дійсності. Рішенням Гніванської міської ради їй надано 1164 кв. м. із них 500 кв. м. для обслуговування будинку, 664 для ведення підсобного господарства, а державний акт видано на земельну ділянку площею 1214 га, згідно якого 0.0004 м2 накладається на існуючий будинок [PERSON] що заштриховано на додатку №5 до висновку №315 судово земельно - технічної експертизи від 04.01.2017 року по зеленому кольору. Будівля була зведена ще до дого як земля передавалась у власність, а тому межі земельної ділянки зазначені у виданому їй Державному акті не відповідають дійсності та порушують права [PERSON], а тому даний акт підлягає скасуванню. Межі земельної ділянки існують з 2006 року, з моменту приватизації. [PERSON] встановив паркан на тому місці де раніше проходили межі і тому в його діях відсутні порушення законодавства. Це при внесенні координат в базу даних виробником були допущені неточності і поки справа на розгляді в суді вони не можуть внести виправлення в технічну документацію і в базу даних. Вхід [PERSON] на свою земельну ділянку облаштовано із [ADDRESS], а тому і паркан встановлений [PERSON] по [ADDRESS] не повинен заважати [PERSON], а оскільки паркан встановлений на землях міської ради, а не на земельній ділянці [PERSON] то в неї відсутнє право на звернення до суду з даним позовом. Представник відповідача за зустрічним позовом Гніваньської міської ради в судове засідання не прибув надав суду листа в якому просить розглянути справу без представника міської ради, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Допитаний в судовому засіданні судовий експерт Данилюк В.О. підтримав висновки проведеної ним експертизи №315 від 04.01.2017 року та зазначив, що земельна ділянка площею 0,0011 м. кв. виділена в додатку №5 жовтим кольором фактично використовується і огорожена парканом [PERSON], ця ділянка не є власністю [PERSON], а відноситься до частини дороги по [ADDRESS], 1м. 46 см. якої зазначеного жовтим кольором, а решта відстані від жовтої лінії до зеленої 49-50 см. не виділена іншим кольором, тобто загальна протяжність проїзду від [ADDRESS] могла б складати 195 - 196 см. (146см + 49 (50) см.). Суд, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 2 ст. 152 ЗК України - власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Вирішуючи позовні вимоги в частині вимог про відновлення межі між земельними ділянками, суд враховує те, що згідно із ч.ч. 2, 3, 5 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються: земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1214 га, яка розташована в [ADDRESS]. Вказана земельна ділянка була передана їй рішенням 17 сесії 3 скликання Гніванської міської ради від 26 червня 2001 року. Право власності на неї посвідчувалось державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 23 серпня 2001 року(а.с. 8). (однак слід зазначити, що в додатку до даного рішення загальна площа земельної ділянки переданої [PERSON] складає 0,1164га). Відповідач [PERSON] відмовився від погодження меж земельної ділянки, мотивуючи тим, що її земельні ділянки можуть накладатись на його земельні ділянки. Згідно до п. 2 ч. 3 висновку № 315 Подільського центру судових експертиз (а.с. 111-112) відповідно до проведених інструментальних обмірів земельних ділянок встановлено, що [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Вінницької обл. фактично користується земельною ділянкою площею 0,1206га, [PERSON] за адресою [ADDRESS]. фактично користується земельною ділянкою площею 0,1893га. Відповідно до ч. 3 висновку власник земельної ділянки площею 0,0122га кад. номер [NUMBER] по [ADDRESS] Вінницької обл. [PERSON] фактично не користується частиною земельної ділянки, яка перебуває у його власності, орієнтовна площа цієї частини земельної ділянки становить 0,0013га. з боку [ADDRESS] та земель загального користування; власник земельної ділянки площею 0,0878га кад. номер [ADDRESS]. [PERSON] фактично користується частиною земельної ділянки, що не входить до складу земельної ділянки кад.номер [NUMBER], яка перебуває у його власності, орієнтовна площа цієї частини земельної ділянки становить 0,0011га. з боку земель загального користування. Оскільки власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, суд вважає що уточнений первісний позов [PERSON] підлягає до задоволення. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], Гніванської міської ради про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно додатку 3 (а.с.118), висновку судово-землевпорядної експертизи ТОВ «Подільський центр судових експертиз» від 04.01.2017р. №315 вбачається, що земельна ділянка площею 0,1214 га, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на землю [NUMBER] від 23.08.2001р. - суміщається з земельною ділянкою кад.номер [NUMBER] [PERSON] таким чином, що частина земельної ділянки [PERSON] накладається на житловий будинок, що належить [PERSON] Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.12.2006р. (а.с. 147) [PERSON] являється власником 1/2 частки будинку в м.Гнівань [ADDRESS], (35)15. Вказана частка будинку належала його батькові [PERSON] на підставі договору дарування та державної реєстрації у КП «ВООБТІ» від 21.11.1967р. №595. [PERSON] було видано державний акт [NUMBER] від 23.08.2001р. на земельну ділянку площею 0,1214 га яка накладається вже на існуючий будинок, що належить на праві власності [PERSON] Даний державний акт був виданий в порушення вимог «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі", затвердженої наказом Держкомзему України від 04.05.1999р. №43 на площу яка не відповідає рішенню 17 сесії 3 скликання Гніванської міської ради від 26.06.2001р., що стосуються передачі земельної ділянки загальною площею 0,1164 га з яких 0,5 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,0664 га для вдення підсобного господарства за [ADDRESS] у власність [PERSON], тоді як державний акт виданий на площу 0,1214 га з яких 0,1 га для будівництва та обслуговування та 0,0214 га для підсобного господарства. Отже, державний акт серії державний акт на землю [NUMBER] від 23.08.2001р. на земельну ділянку площею 0,1214 га виданий з порушенням п.1.4. „Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі", затвердженої наказом Держкомзему України від 04.05.1999р. №43, оскільки рішення сільської ради на передачу у власність земельної ділянки саме такою площею не приймалось. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved