Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з цивільним позовом до [PERSON] (відповідач 1), [PERSON] (відповідач 2), Мар'янівської сільської ради (відповідач 3) про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивовано тим, що 22.12.2013 року помер батько позивачів - [PERSON], який у відповідності до заповіту від 03.08.2002 року заповів належний йому житловий будинок, що розташований по вул.Миру, 24 в с.Марянівка Хмільницького району Вінницької області - позивачам та відповідачам 1 та 2. У відповідності до заповіту від 08.10.2002 року [PERSON] заповів належне йому право на земельну частку (пай) - позивачам та відповідачу 1. Позивачі зазначають, що вони прийняли спадщину за померлим [PERSON], відповідачі 1 та 2 спадщину не приймали. Разом з тим, оформити право власності на спадкове майно не представляється можливим, оскільки правовстановлюючі документи на дане майно відсутні. За таких обставин позивачі просять визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул.Миру, 24 в с.Марянівка Хмільницького району Вінницької області, а також на земельну ділянку площею 2,3593 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Марянівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, що належали померлому 22.12.2013 року [PERSON] У судове засідання позивачі та їх представник не зявились, позивачі надали заяви, в яких просять розглянути справу за їх відсутності та зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не зявились, надали заяви, в яких просять розглянути справу за їх відсутності та зазначили, що позовні вимоги визнають повністю. Враховуючи подані сторонами заяви, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Свідоцтвом про смерть серії І-АМ №271798 (а.с.4) підтверджено, що [PERSON] помер 22.12.2013 року в с.Марянівка Хмільницького району Вінницької області. Відповідно до заповіту від 03 серпня 2002 року, посвідченого секретарем Марянівської сільської ради, [PERSON] заповів належний йому житловий будинок, що розташований по вул.Миру, 24 в с.Марянівка Хмільницького району Вінницької області - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Заповіт зареєстровано в реєстрі за №88. Заповіт не змінено і не відмінено (а.с.5). Відповідно до заповіту від 08 жовтня 2002 року, посвідченого секретарем Марянівської сільської ради, [PERSON] заповів належне йому право на земельну частку (пай) - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Заповіт зареєстровано в реєстрі за №128. Заповіт не змінено і не відмінено (а.с.51). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, серед якого житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул.Миру, 24 в с.Марянівка Хмільницького району Вінницької області(а.с.9, 32), а також земельна ділянка площею 2,3593 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Марянівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, вартістю 63871,14 (а.с.23), що належала померлому 22.12.2013 року [PERSON] згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №965913, виданого Хмільницькою РДА 01 квітня 2005 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010502500196 (а.с.20). При цьому суд враховує, що у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.6-8) відсутні відмітки що про те, що дане нерухоме майно є самочинно побудованим, наявний запис про відсутність правовстановлюючих документів. Як вбачається з технічного паспорта житловий будинок та господарські споруди були збудовані 1967, 1968, 1970, 1975 роках. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року №5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Отже, судом встановлено, а також доведено належними та допустимими доказами факт належності вищевказаного будинку з господарськими будівлями та спорудами [PERSON] Здобуті докази свідчать про те, що за життя він володів, користувався та розпоряджався вищевказаним будинковолодінням, яке перебувало у його власності, відповідно до вимог діючого на той момент законодавства. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Довідкою Марянівської сільської ради №424 від 17.12.2014 року (а.с.14) підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] до дня смерті свого батька [PERSON], який помер 22.12.2013 року, постійно проживали разом з ним, без реєстрації, по вул.Миру, 24 в с.Марянівка Хмільницького району Вінницької області. Листом в.о. державного нотаріуса Хмільницької районної державної нотаріальної контори [PERSON] №236/01-16 від 05.04.2016 року (а.с.80) повідомлено, що після смерті 22.12.2013 року [PERSON] у Хмільницькій районній державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу. Заяви про прийняття спадщини подали [PERSON] та [PERSON], дружина померлого - [PERSON] подала заяву про відмову від обовязкової частки у спадковому майні, а також від частки у спільному майні подружжя. Вказане також підтверджується відповідними копіями фрагментів спадкової справи (а.с.81-85). Відповідним роз'ясненням приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу [PERSON] (а.с.22) [PERSON] повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину, за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, неможливо. [PERSON] у Хмільницькому районі Вінницької області №31-28-0.4-3140/2-15 від 02.09.2015 року (а.с.21) [PERSON] повідомлено, що видати дублікат державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №965913, виданого [PERSON], не представляється можливим. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом. За таких обставин, наявні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки матеріалами справи, дослідженими судом, доведено, що позивачі є спадкоємцями за заповітом, які у відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняли спадщину за померлим 22.12.2013 року [PERSON], відповідачі визнають позов в повному обсязі, спадщину не прийняли, [PERSON] відмовилась від частки в спільному майні подружжя, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, а тому перешкод в прийнятті позивачами спадщини суд не вбачає. Судові витрати залишити за сторонами.

Outcome: approved