Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві зазначала, що [PERSON] є батьком їхньої неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитина мешкає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду. Відповідач працює, має постійний заробіток близько 4500 грн. на місяць, тому вона вважає, що він взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Інших дітей у відповідача немає, стягнень по виконавчим документам не проводиться. На підставі вищевикладеного просить позов задовольнити, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісячно до повноліття дитини. Позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, без проведення фіксації судового процесу, підтримала викладене в позовній заяві, наполягала на позовних вимогах, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач до судового засідання 19.05.2014 року та 02.06.2014 року не з'явився, причину неявки суду не сповістив, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку, про що свідчить наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про отримання ним судових повісток. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають дитину - [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серіїї [NUMBER], видане Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 06.10.2009 року. На даний час [PERSON] проживає разом з позивачем. Як зазначає позивач, відповідач не виконує обов'язку утримувати дитину, не надає жодної матеріальної допомоги, дитина перебуває на утриманні матері. [PERSON] працює ВАТ «Дніпроспецсталь» з 14.11.2005 року та згідно довідки про доходи з місця роботи вбачається, що за останні 6 місяців [PERSON] отримав зарплату у розмірі 26988,52 грн. щомісячна заробітна плата становить 4498,09 грн. (а.с. 12) Стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, а відповідно, він має можливість надавати допомогу на дитину. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин є відповідні норми СК України. Сукупність вищенаведених фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення у відповідача аліментного зобов'язання. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України матеріальне положення відповідача, те, що він є працездатною особою, працює, отримує заробітну плату 4498,09 грн. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Позивач наполягала у позові на стягненні аліментів з відповідача саме у частці від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, а саме у розмірі ?, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10. ч. 3 ЦПК України). При вищевикладених обставинах, з врахуванням обставин передбачені ст. 182 СК України, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Встановлено, що позов було подано позивачкою [PERSON] до суду 18.04.2014 року (відмітка суду на позові а.с.1). Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також в силу ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позову позивачки, яка була звільнена від сплати судового збору у розмірі 243,60 грн. при подачі вищезазначеного позову до суду у цій справі, останній слід стягнути з відповідача у дохід держави за рішенням суду.

Outcome: approved