Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача - Акціонерного Товариства Закритого Типу «ДВК» заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку на загальну суму в розмірі 382 731,13 грн. Вимоги мотивує тим, що вона працювала в період часу з 23.07.2007 р. по 30.12. 2010 р. на посаді помічника головного бухгалтера Акціонерного Товариства Закритого Типу «ДВК». Після звільнення з займаної посади на підставі п.1 статті 36 Кодексів Законів про Працю України відповідач не провів розрахунки по заробітній платі внаслідок чого у відповідача виникла зазначена заборгованість в розмірі 111 754, 32 грн., яку вона просить стягнути з відповідача, крім того позивач просить стягнути з відповідача 270 976 грн. 81 коп. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в період часу з 3 січня по 27 червня 2014 р. у відповідності до вимог ст.. 117 КЗпП України. В ході судового засідання позивач наполягала на своїх позовних вимогах в повному обсязі та просила їх задовольнити, виклавши обставини, що викладені в позовній заяві, зазначаючи при цьому, що керівництво Акціонерного Товариства Закритого Типу «ДВК» тривалий час обіцяє здійснити їй виплату заборгованості по заробітній платі, але на час розгляду справи в суді такої виплати здійснено не було. Представник відповідача в ході судового розгляду позов визнав в повному обсязі, зазначаючи, що вимоги позивача є обґрунтованими та дійсно у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по виплаті заробітної плати, що стосується стягнення 270 976 грн. 81 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені в період часу з 3 січня по 27 червня 2014 р. то вказані вимоги також обґрунтовані вимогами ст. 117 КЗпП України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового процесу,суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до вимог статті 174 ЦПК України слідує, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні з наданих сторонами доказів встановлено, що позивач з 23.07.2007 р. по 30.12. 2010 р. на посаді помічника головного бухгалтера Акціонерного Товариства Закритого Типу «ДВК», звільнена на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України ( запис в трудовій книжці). Згідно до п.1 ч. 1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільною судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Як зазначається в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України слідує, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводяться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Також статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до довідки виданої Акціонерним Товариством Закритого Типу «ДВК» від 26.06.2014 р. за №26-06/14 -2 заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі складає 111 754 грн. 32 коп. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 94 КЗпП України та ст. ст. 1, 2 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 3 741 грн.

Outcome: approved