Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що 23 грудня 1999 року [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з другої сторони, уклали договір № 675 купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений на Універсальній Біржі Південь, а 12 січня 2000 року право власності за позивачем було зареєстровано в КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації за № 12787. Дана угода була виконана сторонами повністю, однак відповідачі ухилилися від її нотаріального посвідчення. На теперішній час позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України Про товарну біржу, відповідно до якої, угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивач вважав, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На підставі вищевикладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач просив розглядати справу у його відсутність, вимоги викладені у позові підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, були належним чином та своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи, у тому числі, через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя". Третя особа Універсальна Біржа Південь була належним чином та своєчасно повідомлена про час та місце судового засідання, заяв від неї не надходило, причина її неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УССР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 23 грудня 1999 року [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], яка дієла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON], та [PERSON], з другої сторони, уклали договір № 675 купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений на Універсальній Біржі Південь, та 12 січня 2000 року право власності за позивачем було зареєстровано в КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації за № 12787. На теперішній час у позивача виникла необхідність провести відчуження вказаної квартири, однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивач позбавлений можливості провести відчуження належної йому нерухомості. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч.2 ст.47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved