Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі по 1531 грн. щомісячно. У позовній заяві зазначено, що сторони по справі з 23 липня 2002 року по 28 квітня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання в шлюбі в них народилася дочка [PERSON] [INFO]. Дочка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає. Працездатний, інших утриманців немає, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Просила позов задовольнити та стягувати на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі по 1531 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала повністю із підстав, які наведені у позовній заяві. Пояснила, що вона не працює, не отримує заробітної плати. Неспроможна самостійно утримувати дочку. Відповідач працює на тимчасових будівельних роботах, отримує заробітну плату, інших дітей у нього немає. Просила визначити тверду грошову суму в розмірі прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років в сумі 1531 грн. Відповідач у судове засідання не прибув повторно і про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, зі згоди позивачки по справі, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши доводи позивачки, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-СГ №273597, виданим 24 жовтня 2002 року Ходорівською міською радою Жидачівського району Львівської області. Як вбачається з довідки №201, виданої 31 травня 2016 року виконавчим комітетом Луковецько-Вишнівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON], перебуває на її утриманні. Батько з сім'єю не проживає. Згідно свідоцтва про розірвння шлюбу серія І-НМ №040645, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області 28 квітня 2010 року, шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний запис за №20 від 28 квітня 2010 року. [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою с.Луковець - Вишнівський, вул.Свободи, буд.№7, Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується довідкою №20/559/16, виданою 17 червня 2016 року Рогатинським районним сектором управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області. За ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України обовязок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Неповнолітні діти не здатні самі здобувати кошти для існування. Обовязок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дітей моральний і найважливіший правовий обовязок їх батьків. При ухиленні від його виконання необхідні кошти можуть бути стягнуті за рішенням суду. За частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ст.182 Сімейного кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд відповідно до вимог ст.184 СК України за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення для визначення твердої щомісячної суми на утримання дітей а саме - матеріальне становище сторін по справі, сторони по справі не працюють, стан здоровя сторін по справі, ту обставину, що позивачка самостійно не може забезпечити дітям прожитковий мінімум, наявність на утриманні у відповідача ще однієї малолітньої дитини. За Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.99 р. № 966-XI прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Сума прожиткового мінімуму на 2016 рік, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 р. № 928-VIII для дітей віком від 6 до 18 років становить з 01 травня 2016 року 1531 грн., з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року становитиме 1637 грн. Заявлена позивачкою тверда грошова сума по 1531 грн. на дитину щомісячно становить прожитковий мінімум, встановлений для дітей віком до 6 років станом на час розгляду справи та з врахуванням стрімкого зростання цін на продукти харчування, ліки, засоби гігієни, одяг забезпечуватиме мінімальні потреби дочки. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в сумі 1500 грн. щомісячно. Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, вони стягуються з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved