Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що вона 05 січня 2011 року прийнята за переведенням у відділ організації громадського харчування до відповідача на посаду завідуючої виробництва. 31 серпня 2015 року була звільнена за власним бажанням у зв*язку з виходом на пенсію. При розрахунку в день її звільнення, відповідач не виплатив їй заборгованість по заробітній платі в сумі 12 997,65 грн. та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 5 579,43 грн. Просить суд стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі, компенсацію за невиплачену відпустку та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в повному обсязі. Позивачка [PERSON] на розгляд справи до суду не зявилася, надавши суду заяву з проханням вирішити наявний спір за її відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник відповідача [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмові заперечення проти позову, в яких вказала, що відповідач позовну заяву визнає в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 18 577,08 грн. в яку входе компенсація за невикористану відпустку в сумі 5579,43 грн. та середній заробіток, виходячи із розрахунку 117,51 грн. середньоденного заробітку. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] в період з 05.01.2011 року по 31.08.2015 року перебувала у трудових відносинах з ПАТ Азовзагальмаш, що підтверджується копією її трудової книжки (а.с.4,5), і за цей період їй нараховувалась і виплачувалась заробітна плата. Відповідно до ч.3 ст.94 КЗпП України, питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України Про оплату праці та іншими нормативно-правовими актами. Як свідчить довідка, видана 27 січня 2016 року відповідачем, заборгованість [PERSON] по заробітній платі складає 18 577,08 грн., у тому числі 5 579,43 грн. компенсація за невикористану відпустку. Враховуючи, що [PERSON] при її звільненні не виплачена заборгованість в сумі 18 577,08 грн. по заробітній платі, тому вона підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Щодо стягнення суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як зазначено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24 грудня 1999 року № 13, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні провадиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно з пунктом 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Відповідно до наданого суду розрахунку середнього заробітку позивача вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] за останні повні два місяці роботи перед звільненням складала 117,51 грн. Суд бере за основу саме цей розрахунок, оскільки він відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. З моменту звільнення [PERSON] з ПАТ Азовзагальмаш по день подання позову до суду відповідно до розрахунку норми тривалості робочого часу на 2015 - 2016 роки минуло 95 робочих дні. З розрахунку наданого суду відповідачем, розмір середнього заробітку [PERSON] по день подання позовної заяви до суду 15 січня 2016 року становить 11 163,45 грн. (95 днів х 117,51 грн. = 11 163,45 грн.), який підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 378 гривень.

Outcome: approved