Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 14.09.2004 року було розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського МРУЮ Закарпатської області зроблено актовий запис №319. Від даного шлюбу народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2004 року з [PERSON] присуджено стягнення аліментів в розмірі ? частки доходу щомісячно, починаючи з 03.02.2004 року до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач свого обов'язку по утриманню сина не виконує. 25.09.2004 року позивачка в друге уклала шлюб із [PERSON], за час якого у подружжя народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Теперішній чоловік виховує [PERSON] з двохрічного віку, піклується про нього, забезпечує всім необхідним та має намір його усиновити. Однак, в той же час, відповідач [PERSON] ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню власного сина, не приймає участі у його фізичному, моральному та духовному розвитку, матеріально не забезпечує, не проявляє жодної зацікавленої до долі дитини. У зв'язку з цим, просить задовольнити позов, та винести рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Однак, надали суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити та розглянути справу за їх відсутності. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу у відсутності відповідача згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не з'явився. Однак, надав суду заяву, в якій не заперечив проти задоволення даного позову, та просив розглянути такий за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 14.09.2004 року було розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського МРУБ Закарпатської області зроблено актовий запис №319, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] від 16.07.2005 року. Від даного шлюбу народилася дитина - [PERSON], [INFO] (копія Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 07.11.2012 року - ПОВТОРНО). Судом встановлено, що 13.03.2018 року позивачка звернулася до органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому із заявою про надання їй висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно їх неповнолітнього сина [PERSON], у зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від його виховання, не піклується по його здоров'я, не приймає участі у фізичному та духовному розвитку, не цікавиться долею дитини та не надає матеріальної допомоги. Так, з наявного в матеріалах справи Висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому №151/34-26 від 26.03.2018 року вбачається, що батько дитини [PERSON], [INFO], місце реєстрації якого: [ADDRESS], участі у вихованні сина не приймає з березня 2001 року, здоров'ям його не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Крім того, вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.06.2003 року його було засудженого до трьох років та одного місця позбавлення волі. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2004 року з [PERSON] присуджено стягнення аліментів в розмірі ? частки доходу щомісячно, починаючи з 03.02.2004 року до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що відповідач свого обов'язку по сплаті аліментів на утримання сина, покладеного на нього вказаним вище рішенням не виконує, у зв'язку з чим в нього наявна заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 45898,58грн., що підтверджується наявною в матеріалах Довідкою №15/1214 від 22.07.2013 року, виданою Ужгородським міським відділом ДВС ГТУЮ у Закарпатській області. 25.09.2004 року позивачка в друге уклала шлюб із [PERSON], за час якого у подружжя народилася дитина - [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про одруження Серії [NUMBER] та Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 14.02.2006 року) Також із вказаного Висновку про позбавлення батьківських прав вбачається, що з 2004 року [PERSON] допомагає позивачці у вихованні її сина [PERSON] та бажає його усиновити. Дане питання також розглядалось 20.03.2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Заслухавши думку матері дитини та враховуючи той факт, що батько дитини взагалі відсутній в житті неповнолітнього сина протягом тривалого часу, членами комісії було прийнято одноголосне рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Батько на засіданні комісії присутній не був, хоча був належним чином повідомленим про час та місце її проведення, що може свідчити про його байдуже ставлення до долі дитини. У відповідності до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, а батьки в свою чергу несуть відповідальність для створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. У відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцять років. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності до п.1 ч.1 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання. Таким чином, вищевказане свідчить проте, що [PERSON] свідомо ухиляється від виховання свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, матеріально його не забезпечує. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Оскільки, внаслідок злісного ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідачем [PERSON] дитина залишилася без батьківського піклування, любові та виховання, батько дитини не піклується про його здоров'я, не приймає участі у фізичному та духовному розвитку, матеріальному забезпеченні, суд приходить до переконання, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO].

Outcome: approved