Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Фіщук Сергій Олексійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконання. Позовну заяву [PERSON] мотивує тим, що 25 січня 2016 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщуком Сергієм Олексійовичем було вчинено виконавчий напис за реєстровим №328 за Кредитним договором №SAMDN34000044538866 від 09 вересня 2010 року. Про існування вказаного виконавчого напису їй стало відомо лише в листопаді 2019 року, коли їй було направлено постанову про прийняття виконавчого провадження № 59841256. Вважає, що вказаний виконавчий напис від 25 січня 2016 року, є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки нею не укладався з АТ КБ «Приват Банк» Кредитний договір №SAMDN34000044538866 від 09 вересня 2010 року. Більше того, вона ніколи не була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , як про це зазначено у виконавчому написі, і будь-якої заборгованості перед банком у неї немає. А тому оспорює як факт укладення кредитного договору №SAMDN34000044538866 від 09 вересня 2010 року з відповідачем, так і наданий розрахунок заборгованості: тіло кредиту, проценти, комісію та штраф. Крім того, згідно порядку та умов вчинення виконавчого напису нотаріусом передбаченого Законом «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Отже, про яку безспірність вимог відповідача може йти взагалі мова, якщо у позивача взагалі відсутня інформація про факт укладення заявленого кредитного договору, а також складові стягнення заборгованості, у тому числі штраф та комісії, які позивачем також не визнаються. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Синишин П.Є. позовні вимоги підтримав повністю з наведених у позові підстав та просить позов задоволити в повному обсязі. Представник відповідача АТ КБ «Приват Банк» в судове засідання не з?явився, подав до суду відзив на позов, в якому просить в позові відмовити, а справу розглядати без участі представника банку. Третя особа, приватний нотаріус Фіщук С.О. в судове засідання не з?явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі на розсуд суду. Вислухавши представника позивачки та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому, згідно ч.1 та ч.2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як встановлено в судовому засіданні, 25 січня 2016 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщуком Сергієм Олексійовичем було вчинено виконавчий напис зареєстрований у реєстрі за №328, яким стягнуто з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» борг за Кредитним договором № SAMDN34000044538866 від 09 вересня 2010 року грошових коштів у сумі 43321,31 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту - 16415,77 грн.; відсотки - 23319,73 грн.; заборгованість за комісією - 1046,70 грн.; штраф відсоткова складова - 2039,11 грн.; штраф - 500 грн., а також, 1700, грн. витрат, пов?язаних із вчиненням виконавчого напису, що всього становить 45021,31 грн. (а.с.8). І як зазначено у вказаному виконавчому написі, строк, за який проводиться стягнення - 4 роки 4 місяці 13 днів, а саме, з 09.09.2020 року по 22.01.2015 року. Виконавчий напис набирає чинності 25.01.2016 року та має бути пред?явлений до виконання протягом одного року з дня його вчинення, тобто до 25.01.2017 року. А як видно із копії постанови про прийняття виконавчого провадження ВП №59841256 від 05.11.2019 року, старшим державним виконавцем Косівського РВ ДВС було прийнято до виконання виконавчий напис № 328 від 25.01.2016 року, в ході виконання якого за боржником зареєстровано земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в с. Старі Кути, Косівського району (а.с.7). Позивачка [PERSON] , звернувшись до суду із вказаним позовом, заперечує сам факт укладення із відповідачем кредитного договору № SAMDN34000044538866 від 09 вересня 2010 року, згідно якого отримала в кредит грошові кошти. При цьому, відповідач у своєму відзиві на позов від 02.03.2020 року заперечує наведені позивачкою у її позові факти та вказує, що підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню може бути тільки встановлений судом факт відсутності боргу перед банком або менший його розмір. А той факт, що позивач не спростовує наявності заборгованості вже є підставою для задоволення позову (а.с.47-49). Однак, на підтвердження своєї правоти, банк також не надав суду доказів на підтвердження укладення із позивачем кредитного договору № SAMDN34000044538866 від 09 вересня 2010 року. Натомість, надав до суду виписку по рахунку по картці [PERSON] (а.с.66-70); розрахунок заборгованості за договором № б/н від 11.05.2011 року укладеного між Приват Банком та [PERSON] станом на 27.02.2020 року (а.с.71-73), а також скріншот документа, який вказаний банком у додатку до заяви як анкета-заява, однак здійснений в поганій якості, взагалі не можливій для огляду та аналізу судом (а.с.74). При цьому, банк у своєму відзиві на позов посилається на норми Цивільного законодавства щодо належного виконання законодавства. Зокрема, на статті 526, 530 ЦК України, згідно яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), статтю 610 ЦК України, якою передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Для встановлення обставин у справі, судом, ухвалою від 13.02.2020 року було витребувано ряд доказів у відповідача та нотаріуса, а саме: 1) від приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Фіщука Сергія Олексійовича - було витребувано належним чином завірені копії документів, що містяться в справі з вчинення 25 січня 2016 року виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 328 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , грошових коштів, а 2) від АТ КБ «Приват Банк» - оригінал Кредитного договору № SAMDN34000044538866 від 09 вересня 2010 року з усіма додатками та розрахунками. Вказану ухвалу суду відповідачем (банком) так виконано і не було і вказаний кредитний договір суду надано не було. Водночас, приватний нотаріус 02.06.2020 року надав суду копію виконавчого напису та копії документів, на підставі яких він був вчинений (а.с.106-126). Зокрема: копію заяви представника банку про вчинення нотаріального напису, копію анкети-заяви від 09.09.2010 року та копію виписки з рахунку боржника [PERSON] станом на 22.01.2015 року, згідно якої сума заборгованості становить 43321,31 грн. Проаналізувавши надані суду докази, а також норми, що регулюють порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів, суд прийшов до наступних висновків. Згідно положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. В свою чергу, згідно п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 (зі змінами), для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, з наданих суду документів видно, що жодного кредитного договору між позивачкою [PERSON] та АТ КБ «Приват Банк» не укладалось, а анкета-заява не може вважатись кредитним договором укладеним між сторонами, аналогічна правова позиція щодо цього висвітлена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17. Таким чином, суд приходить до переконання, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса від 25.01.2016 року вчинений із порушенням норм чинного законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати. Окрім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути також і оплачений позивачкою судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі наведеного ст.15, 16, 526, 530, 610, 1046, 1054 ЦК України, ст. 88 ЗУ "Про нотаріат" та

Outcome: approved