Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Заявник [PERSON] 09 листопада 2018 року звернулася до суду з вказаною заявою та свої вимоги мотивує тим, що вона народилася [INFO], та до 1981 року проживала за адресою: [ADDRESS], а потім разом з батьками та сестрою близнючкою [PERSON] потрапили під знесення та отримали квартиру на [ADDRESS]. В 1970 році вона пішла до першого класу та в 1978 році закінчила вісім класів середньої освітньої школи № 12 м. Суми, про що отримала свідоцтво про восьмирічну освіту видане 12 червня 1978 року. Далі було навчання в Середньому професійно-технічному училищі №6 в селі Мала Ворожба Лебединського району Сумської області за професією слюсар по контрольно-вимірювальним приладам та автоматиці, яке закінчила в 1981 році. Після закінчення в цьому ж 1981 році вона пішла працювати на фарфоровий завод. 04 серпня 1984 року вона уклала шлюб з [PERSON], [INFO], зареєстрований Сумським відділом РАГС, актовий запис за № 1264. На фарфоровому заводі вступила до профспілкового комітету та отримала 11 березня 1985 року профспілковий квиток на прізвище за чоловіком [PERSON]. Пропрацювала на цьому заводі до 1983 року, а потім перейшла працювати до ВО «Хімпром». На цьому заводі вона пропрацювала всього лише 5 місяців і знову повернулась на фарфоровий завод і пропрацювала по 17 серпня 1988 року. Нажаль трудова книжка в неї не збереглася. Разом з чоловіком вони переїхали за місцем його служби до Московської області, місто Наро-Фомінськ, контимирівська дивізія, де чоловік прослужив до 28 червня 1991 року. Після звільнення [PERSON], вона повернулася до мами в місто Суми, де вони прожили до листопада 1992 року. Нарешті їй сім'ї вдалося обміняти квартиру з міста Наро-Фомінськ на квартиру у м. Лазова Харківської області. В 1992 році вона з чоловіком та дітьми переїхали до [ADDRESS] за обміном квартири. В 1994 вона розійшлася з чоловіком та повернулася знову в м. Суми де і проживає до сьогоднішнього дня. В зв'язку з переїздами та змінами місця проживання нею були втрачені документи. Зазначає, що двох її дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], вона народила на Україні в місті Суми, вони є громадянами України. Також її діти отримали освіту в м. Суми. Заявник зауважує, що з 1991 року вона не виїжджала за межі України, однак вона втратила паспорт радянського зразка та своєчасно не оформила паспорт громадянина України. На даний час у неї виникло багато проблем з документами, оскільки Зарічний РВ УДМС України в Сумській області відмовив у видачі паспорта через те, що неможливо встановити належність до громадянства України. Посилаючись на необхідність набуття права на отримання громадянства України та для користування всіма правами громадянина України, передбаченими Конституцією України, просить встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 листопада 2018 року відкрите провадження у справі за вказаною заявою та призначено судовий розгляд на 21 лютого 2019 року о 10 год. 00 хв. 21 лютого 2019 року від представника Управління Державної міграційної служби України в Сумській області надійшла заява, в якій зазначається про те, що згідно довідки №29064 від 01 квітня 2002 року, виданої ВПР та МР УАСМ УМВС України в Харківській області колишньому чоловіку заявника та їх дітям (довідка №29064) було визначено належність до громадянства України на підставі пункту 3 статті 3 Закону України «Про громадянство України» як особам, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягали повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України. Заявницею не додано жодного документа, що підтвердив би факт постійного проживання на території України станом на заявлену дату, а додана до заяви довідка про визначення належності до громадянства України чоловіка та неповнолітніх дітей заявниці свідчить про прибуття в Україну після заявленої дати. Вважає, що додані до заяви документи свідчать проти підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, а тому заперечує проти задоволення заяви про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала і просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заперечував проти позову з підстав, викладених у письмових поясненнях. Суд, заслухавши заявника, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народилася [INFO] в м. Суми, Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого міськбюро ЗАГС м. Суми 01 серпня 1963 року (а.с. 9). 12 червня 1978 року [PERSON] отримала свідоцтво про восьмирічну освіту в середній школі №12 м. Суми, про що свідчить свідоцтво [NUMBER] (а.с.11). З 01 вересня 1978 року по 17 липня 1981 року [PERSON] навчалася Ворожбянському СПТУ №6, Лебединського р-ну Сумської обл., що підтверджується копією диплому [NUMBER] від 17 липня 1981 року (а.с.12). З відомостей, зазначених в довідці про реєстрацію місця проживання особи Відділу реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради вбачається, що заявник була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). З копії архівної довідки №1840 від 06 вересня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Сумської міської ради вбачається, що заявниця [PERSON] з 15 вересня 1981 року по 31 березня 1983 року, а також з 01 грудня 1984 року по 15 серпня 1988 року працювала на Сумському фарфоровому заводі (а.с.29). Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00020838727, заявниця [PERSON] 04 серпня 1984 року уклала шлюб з [PERSON], актовий запис № 1264; прізвище дружини до державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.30). У місті Суми народилися діти заявниці: [INFO] - [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER], видане 07 серпня 1985 року Зарічним відділом ЗАГС м. Суми та [INFO] - [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER], видане 07 березня 1987 Зарічним відділом ЗАГС м. Суми) ( а.с. 21, 22). Про проживання в [ADDRESS] з 04 травня 1992 року свідчить реєстраційна картка Лозівського МРВ УМВС України в Харківській області, звідки заявник була знята з реєстраційного обліку 03 серпня 2006 року. З картки про реєстрацію місця проживання вбачається, що у м. Лозова Харківської області заявник проживала по паспорту серії [NUMBER], виданим Нарофомінським РВВС Московської області 16 квітня 1991 року (а.с.15). 13 травня 1994 року рішенням Лозівського міського суду Харківської області розірвано шлюб з [PERSON] (а.с.14). З наданих письмових доказів вбачається, що заявник постійно проживала в Україні станом на 24 серпня 1991 року, що також підтвердили в судовому засіданні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з пп. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Таким чином, встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності зазначеним вище Законом України, який дасть право відповідним органам вирішувати питання про надання громадянства України і встановлення такого факту породжує для заявника право на набуття громадянства України (ч. 2 ст. 256 ЦПК України). Оскільки судом достовірно встановлено, що заявник на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року - та набрання чинності Законом України «Про громадянство України» від 13 листопада 1991 року проживала на території України, суд вважає, за необхідне встановити факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved