Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Свої вимоги обґрунтовує тим, що має на балансі житловий фонд, який розташовано за адресою: Донецька область, м.Торецьк, с. Північне, вул. Станціонна,36. В зазначеному вище будинку, в квартирі № 11 зареєстровані відповідачі по справі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак з 2013 року вказані особи не проживають в даному приміщенні без поважних причин, їх речей в спірному житловому будинку немає. Вказує, що будь-яких перешкод відповідачам у користуванні квартирою не чинилось, комунальні послуги за користування квартирою відповідачі не здійснюють. Вважає, що відповідачі втратили право на користування житловим приміщенням, не користуються ним тривалий час, а тому можуть бути визнані такими, що втратили право на користування житлом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник позивача в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу слухати за його відсутністю, наполягав на задоволенні вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Належно повідомлені відповідачі в судове засідання не зявилися з невідомих причин, заяви про причини неявки або про розгляд справи у їх відсутності суду не подавали, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Житловим кодексом України та іншими нормативно правовими актами. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до вимог ч. 1 ст. 71, ст. 72 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що будинок № 36, розташований за адресою: в.Станціонна смт. Північне м.Торецька Донецької області перебуває в господарському віданні регіональної філії «Донецька залізниця» і обліковується на балансі структурного підрозділу «Словянське будівельно-монтажне експлуатаційне управління регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Згідно квартирної картки, наявної в матеріалах справи (а.с.4), та карток прописки (а.с.6,7) квартиронаймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON], та крім неї в зазначеній квартирі зареєстрований її син [PERSON] Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Факт того, що відповідачі не проживають в квартирі за місцем своєї реєстрації понад встановлені чинним законодавством строки також підтверджено актом про не проживання від 16.12.2016 року (а.с.7), відповідно до якого відповідачі з 2014 року за вказаною вище адресою не проживають, їх особистих речей не виявлено, спальних місць та інших ознак, які вказують на факт проживання за вказаною адресою немає. Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд вважає, що відповідачі з 2014 року, тобто понад шість місяців, без поважних причин відсутні за місцем своєї реєстрації. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved