Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

В серпні 2016 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача Вознесенської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачі зазначили, що [INFO] померла їх мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок [ADDRESS], автомобіль та земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована в [ADDRESS] та призначена для обслуговування житлового будинку. Спадкоємцями за законом першої черги є позивачі, які звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини . Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку за адресою [ADDRESS], оскільки в Державному акті на землю, виданого Вознесенською міською радою 15.12.1993 року на ім'я [PERSON], в графі дата та номер рішення, містяться виправлення та було рекомендовано звернутися до суду. Посилаючись на викладене, позивачі вважають, що їх позовні вимоги є обґрунтованими та їх цивільне право відповідно до статті 16 ЦК України підлягає захисту шляхом визнання їх власниками земельної ділянки. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, на адресу суду надіслали заяви, в якій просили розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, вирішення позовних вимог залишає на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.08.2016 року є власником 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок був успадкований ним після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач [PERSON] також є власником на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.08.2016 року 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок був успадкований нею після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Для обслуговування вказаного житлового будинку, рішенням виконкому Вознесенської міської ради від 21.09.1993 року за № 237 була передана земельна ділянка площею 0,1000 га. Власником земельної ділянки, відповідно до рішення № 237 від 21 вересня 1993 року (а.с.23) та державного акту на право приватної власності на землю, виданого 15 грудня 1993 року (а.с.7) був [PERSON]. [PERSON] помер [INFO]. (а.с.13). Спадкоємцем після його смерті, який прийняв спадщину була його дружина [PERSON]. Позивачі [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги після смерті [PERSON], звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та отримали свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що надана для обслуговування житлового будинку, нотаріусом було відмовлено, оскільки в Державному акті на землю, який виданий Вознесенською міською радою від 15.12.1993 року на ім'я [PERSON], в графі дата та номер рішення виконкому Вознесенської міської ради містяться виправлення, а саме в даті. (а.с. 21) Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Стаття 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 377 ЦК України зазначається, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Таким чином суд, враховуючи неможливість оформлення позивачів у спадкових правах на земельну ділянку в державній нотаріальній конторі, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, а також підтвердження в судовому засіданні того, що [PERSON], померлий [INFO], дійсно мав відповідні права та обов'язки, які в подальшому в порядку спадкування перейшли до його дружини [PERSON], спадкоємцями, після смерті якої є позивачі, вважає за можливе визнати за позивачами [PERSON] та [PERSON] право власності на земельну ділянку 0,1000 га, що розташована в [ADDRESS] та призначена для обслуговування житлового будинку.

Outcome: approved