Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Відповідно до позовної заяви [PERSON] просить суд припинити стягнення аліментів, які стягуються з нього на утримання сина [PERSON] , [INFO] згідно рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18.07.2016 року в розмірі ј частини всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також просить стягувати з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, від дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає що, 18.07.2016 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області було винесено рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] на користь відповідачки [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Починаючи з 22.12.2019 року син проживає постійно з батьком і в подальшому залишиться проживати з ним, так як відповідачка з іншим чоловіком виїхала з місця проживання у невідомому напрямку, дитиною не займається, матеріально не утримує. Син перебуває на повному утриманні батька, проте з позивача продовжують стягуватися аліменти на користь [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, відповідно до поданої ним заяви просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Так, як відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі за наявними у справі доказами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд дослідивши матеріли справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, чого позивач і не заперечує. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.10). Відповідно копії рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18.07.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( а.с.11). На даний час шлюб між сторонами розірвано, згідно рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15.03.2017 року ( а.с.12). Довідкою Красноградської міської ради від 20.05.2020 року підтверджено той факт, що на даний час син [PERSON] проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ( а.с.13). Так, відповідності до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. І цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.180 СК України). Виходячи з наведеного та ст.181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. З аналізу наведених норм закону вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дитини є її проживання з одним із батьків. Частиною 4 ст.273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи викладене, на даний час відпали обставини, які були підставою для стягнення за рішенням суду від 18.07.2016 року аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Отже, позовні вимоги [PERSON] про припинення стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] -підлягають задоволенню. Крім того на даний час неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з батьком. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України суд, враховує те, що відповідач [PERSON] , здорова, є молодою працездатною особою, на утриманні інших дітей не має, а тому спроможна платити аліменти на утримання дитини в розмірі заявлених позовних вимог. Враховуючи вище викладене, суд вважає за доцільне задовольнити вимогу про стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, від дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати за позовну вимогу про стягнення аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: approved