Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вигляді квартири [ADDRESS] Про місце, день та час розгляду справи по суті, особи, які беруть участь у справі повідомлялись належним чином. Позивачі через канцелярію Рубіжанського міського суду Луганської області подали заяви, якими просили розглянути справу без їх участі на підставі доказів, які є у матеріалах справи. А відповідач подав заяву про безумовне і добровільне визнання позовних вимог в повному обсязі. Також зазначив, що правові наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі, їх роз'яснення з боку суду не потребує, а розглянути справу та ухвалити рішення по суті спору просив за його відсутності. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснювався за відсутності позивача та відповідача, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Обґрунтовуючи необхідність задоволення позову, позивачі вказували на те, що квартира [ADDRESS] належить їм на праві приватної спільної часткової власності. В зазначеній квартирі з 15 серпня 2009 року має зареєстроване місце проживання брат [PERSON] - [PERSON]. Але з січня 2014 року він у спірній квартирі не проживає, тому позивачі вважають, що відповідач втратив право користування цією квартирою. А оскільки відповідач сам не здійснив зняття з реєстрації у цій квартирі свого місця проживання, це заважає позивачам повною мірою використовувати свої повноваження власника на вільне використання та розпорядження квартирою. Відповідач подав заяву про визнання позову у повному обсязі. Відповідно до положень частини 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Отже, зважаючи на те, що відповідач подав письмову заяву, якою безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому, оскільки позивачі просять суд захистити їх порушене право способом, який передбачений законом, зокрема шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] а він при цьому визнає вказані вимоги, суд вважає, що вони підлягають задоволенню. Отже,

Outcome: approved