Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, просить встановити факт належності йому трудової книжки від 17.05.1979 року БТ-1 №5433582, яка заповнена російською мовою на імя «Колесник Владимир Иванович». В обґрунтування поданої заяви вказує, що після досягнення 60-ти річного віку мав намір «оформити» пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнобовязкове державне пенсійне страхування», у звязку з чим звернувся до Козівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, де були виявлені розбіжності в написанні його прізвища та дати народження у паспорті громадянина України та у свідоцтві про народження (вказаний як [PERSON], дата народження: [INFO]), і в трудовій книжці від 17.09.1979 року БТ-1 №5433582 (вказаний як «Колесник Владимир Иванович», дата народження: [INFO]). Наявність такої розбіжності є перешкодою для нього в належному обчисленні його страхового стажу для призначення пенсії, так як управлінням пенсійного фонду йому було відмовлено у прийнятті документів. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 12.11.2018 року відкрито провадження у справі та розпочато підготовче провадження у справі. В підготовчому засіданні [PERSON] та його представник вимоги заяви підтримали, з підстав викладених у такій та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи у підготовче засідання зявився та через канцелярію суду подав заяву про визнання «позовних вимог [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме трудової книжки від 17.05.1979 року БТ-1 №5433582». Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ч.1 ст.198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими\~главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6\~ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~статті 206 цього Кодексу. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, дослідивши докази в справі та обєктивно оцінивши їх, враховуючи те, що заява про визнання заінтересованою особою вимог заяви не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам\~статті 206 цього Кодексу, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України). Відповідно до п.2 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. При цьому, п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що із копії паспорта заявника його прізвищем, імям та по батькові є [PERSON], датою народження 28.10.1958 року, а місцем народження і проживання [INFO] (а.с.10-11). Вказані відомості підтверджуються також інформацією з копії свідоцтва про народження заявника серії IV-УР №2278410 від 31.08.1962 року (а.с.13). Згідно із копією трудової книжки від 10.08.2005 року [PERSON], [INFO] працював у період з 09.1996 року до 01.04.2000 року в колгоспі «Діброва», звідки в подальшому переведений 01.04.2000 року в ТзОВ «Конюхівське», де працював до 18.10.2005 року (а.с.14). Відповідно до копії трудової книжки від 03.05.1977 року №686 заявник працював трактористом у період з 1974 року до 1977 року (а.с.15). Згідно з копією трудової книжки БТ-1 №5433582 від 17.05.1979 року «Колесник Владимир Иванович» дата народження «1958 20.10.» 16.05.1979 року прийнятий на роботу шофера; 10.10.1979 року переведений на роботу шофера третього класу; 01.02.1985 року переведений на посаду слюсаря третього розряду; 25.02.1986 року переведений на посаду водія третього класу і т.д. (а.с.16). Як вбачається з довідки виконкому Конюхівської сільської ради Козівського району Тернопільської області №2285 від 30.10.2018 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] одна і та ж особа (а.с.19). Таким чином, суд оцінивши письмові докази по справі, вважає за необхідне зазначити, що при оформленні трудової книжки БТ-1 №5433582 від 17.05.1979 року було, очевидно, допущено технічні помилки у транслітерації прізвища заявника та описку у даті його народження. Вказані вище обставини ніким не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12, 89\~ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"\~\~№5 від 31.03.1995 року\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку\~\~їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати\~\~або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Аналіз абз.2 п.12 цієї ж постанови дає підстави для висновку суду про те, що суд може встановлювати факти належності особі документів, які не належать до таких, що посвідчують особу. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що вимога заявника щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу є законною та обґрунтованою, а відтак підлягає до задоволення.

Outcome: approved