Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 04 червня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 2004078363 за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 24200 грн. Згідно з умовами договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» відступило а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 2004078363 від 04.06.2013 року, який був укладений між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Стверджує, що в порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, тому позичальник вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. У зв'язку з чим ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить стягнути з відповідача заборгованість по зазначеному договору в сумі 26267 грн. 32 коп., що утворилася станом на 29.09.2015 року та яка складається з: - 18549 грн. 80 коп. - залишку заборгованості за тілом кредиту; - 1 грн. 82 коп. - залишку заборгованості за відсотками; - 7715 грн. 70 коп. - суми комісії, та судові витрати по справі. Представник позивача надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. У зв'язку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Частиною 5 ст. 74 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою місця проживання або реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.526, 610 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні встановлено, що 04 червня 2013 року між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2004078363 за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 24200 грн., з яких 20000 грн. на споживчі цілі, 4200 грн. на придбання послуг у продавця, строком на 30 місяців з 04 червня 2013 року по 04 грудня 2015 року, процентна ставка 0,01 % річних (а.с.11-13). Відповідно до договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 2004078363 від 04.06.2013 року, який був укладений між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] (а.с.15-19). В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 29.09.2015 року виникла заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 26267 грн. 32 коп., яка складається з: - 18549 грн. 80 коп. - залишку заборгованості за кредитом; - 1 грн. 82 коп. - відсотків за користування кредитом; - 7715 грн. 70 коп. - суми комісії (а.с.10). Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 2004078363 від 04.06.2013 року, що утворилася станом на 29.09.2015 року в сумі 26267 грн. 32 коп., яка складається з: - 18549 грн. 80 коп. - залишку заборгованості за тілом кредиту; - 1 грн. 82 коп. - залишку заборгованості за відсотками; - 7715 грн. 70 коп. - суми комісії. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, тобто сторони, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, понесені останнім по справі, в сумі 1218 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved