Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,2101 га та на земельну ділянку площею 7,4961 га, які розташовані на території Краснокутської селищної ради та Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18 грудня 2012 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з земельної ділянки площею 0,2101 га, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 022268 та з земельної ділянки площею 7,4961 га, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 022342. З метою прийняття спадщини в нотаріальному порядку [PERSON] зверталася до Краснокутської державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що свідчить постанова про відмову у вчинення нотаріальної дії. Окрім цього, позивач також позбавлена можливості прийняти спадщину в нотаріальному порядку, оскільки в первинних документах, які необхідні для прийняття спадщини маються розбіжності в імені спадкодавця [PERSON], а саме: у свідоцтві про смерть її прізвище вказано «Китченко Раїса Антонівна», а в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ХР № 022268 та в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ХР № 022342 її прізвище вказано «Китченко Раіса Антонівна», що вважається невірним. Позивач має намір успадкувати майно, оскільки являється спадкоємцем першої черги за законом, в звязку з чим звернулася до суду з даним позовом та прохає: поновити строк звернення до суду з позовом, встановити факт належності правовстановлюючих документів та визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки після смерті матері [PERSON] \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не зявилася, однак надала суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у її відсутність. Представник відповідача - Краснокутської селищної ради Харківської області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про слухання справи у його відсутність та проти позову [PERSON] не заперечував. Представник відповідача - Рябоконівської сільської\~ради Краснокутського\~району Харківської\~областів судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про слухання справи у його відсутність та при прийнятті рішення покладався на розсуд суду. \~ \~ \~ \~Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 18 грудня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого мається в матеріалах справи, відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 7,4961 га, яка розташована на території Краснокутської селищної ради Краснокутського району Харківської області, що належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №022342 та з земельної ділянки площею 0,2101 га, яка розташована на території Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №022268. У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив та діти спадкодавця. Факт, що позивач являється донькою померлої [PERSON] підтверджується свідоцтвом про її народження та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, копії яких знаходяться в матеріалах справи. З метою прийняття спадщини в нотаріальному порядку [PERSON] зверталася до Краснокутської державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що свідчить постанова про відмову у вчинення нотаріальної дії від 29.11.2018 року №1326/02-31. Окрім позивач також позбавлення можливості прийняти спадщину в нотаріальному порядку, оскільки в первинних документах, які необхідні для прийняття спадщини маються розбіжності в імені спадкодавця [PERSON], а саме: у свідоцтві про смерть серії І ВЛ №374425 її прізвище вказано «Китченко Раїса Антонівна», а в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ХР № 022268 та в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ХР № 022342 її прізвище вказано «Китченко Раіса Антонівна», що вважається невірним. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі,\~ прізвище, ім'я,\~ по батькові,\~ місце і час народження якої,\~ що зазначені\~ в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. \~ \~ \~ \~Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, оскільки її чоловік [PERSON] помер 18.12.2012 року, а з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06.03.2019 року, вбачається, що за параметром запиту: [PERSON] інформація відсутня. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, \~ та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г \~ Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності [PERSON] на земельні ділянки підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХР № 022268 та Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХР № 022342. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] та до спадкового майна входять земельні ділянки. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої УкраїноюЗаконом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно дост. 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікованаЗаконом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"передбачено, що суди застосовують при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. \~ \~ \~ \~Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. \~ \~ \~ \~Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~\~\~\~\~\~\~ Крім того,\~[PERSON] пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.127 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець за законом після смерті матері [PERSON], має законне право на земельні ділянки в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved