Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Голованівська районна державна адміністрація Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, 12.02.2019 звернулась до суду в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» на органи опіки та піклування покладено функцію соціального захисту і захисту особистих, майнових, житлових прав та інтересів, представництва інтересів дітей в суді. Підставою представництва інтересів дітей є їх неспроможність через фізичний чи матеріальний стан або з інших поважних причин самостійно захищати свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Відповідач не працюючий, уродженець та житель [ADDRESS] та має на утриманні малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] . Вищезазначена дитина перебуває на обліку в Службі у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах у зв`язку з неналежним виконанням батьком батьківських обов`язків. Відповідно до характеристики виданої Люшнюватською сільською радою, [PERSON] з вересня 2018 року на території с. Люшнювате Голованівського району не проживає, місце перебування його в [ADDRESS], за період проживання на території сільської ради характеризується негативно. Малолітній [PERSON] навчався у Завалівській загальноосвітній школі інтернат І-ІІІ ступенів з 01 вересня 2014 року по 12 листопада 2018 року. Адміністрація закладу в телефонній розмові повідомила відповідачу про необхідність забрати дитину в зв`язку з настанням канікул та подальшим влаштуванням в інший заклад за місцем проживання, але так, як батько у встановлені терміни не забрав дитину, представник закладу доставила дитину в Службу у справах дітей Голованівської райдержадміністрації, де був складений акт про факт передачі дитини від 26 жовтня 2018 року. Відповідно до Розпорядження голови Голованівської РДА від 07.11.2018 №293-р «Про влаштування дітей в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] », [PERSON] влаштований в патронатну сім`ю [PERSON] . Відповідно до листа Голованівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 15 січня 2019 року №01-51/24/2 «Про надання інформації» фахівцем із соціальної роботи в телефонній розмові було рекомендовано [PERSON] з`явитись для отримання соціальних послуг, однак на контакт із Центром не виходив. Відповідно до листа Кривоозерського РЦСССДМ від 10.01.2019 №20 стало відомо, що відповідач іноді з`являється на території Тридубської та Маломечетнянської сільських рад Кривоозерського району Миколаївської області. На даний час місце перебування відповідача невідоме, тому у працівників соціальних служб немає можливості проведення відповідної роботи для подолання складних життєвих обставин та повернення дитини до біологічної родини. Відповідно до характеристика Троянської філії Голованівського ліцею ім. Т.Г.Шевченка [PERSON] навчається у Троянській філії два місяці, батько жодного разу не телефонував і не приходив до сина. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 150, 164, 165 Сімейного кодексу України (далі - СК України), позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на користь опікуна або установи, де буде перебувати дитина, аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до його повноліття, починаючи з дня подачі позову; судові витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача. Ухвалою суду від 25.02.2019 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 16 травня 2019 року проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті В судовому засіданні 09.07.2019 представник позивача позов підтримала в повному обсязі та суду пояснила, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до малолітнього [PERSON] , оскільки той ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не турбується про дитину, її вихованням, дитина залишилась без його піклування, дитину не навідує, не має наміру забрати дитину, яка влаштована до прийомної сім`ї. В судове засідання 19.08.2019 не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), подав до суду заяву, в якій позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] і стягнення аліментів. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання 19.08.2019 учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши представника позивача, дослідивши покази свідків та письмові докази, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Нормами частин 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 05.02.2019 Голованівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 9). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , повторно виданого 05.02.2019 Голованівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, мати [PERSON] - [PERSON] [INFO] померла (а.с. 10). 26 жовтня 2018 року Завалівським ліцеєм-мистецька школа [PERSON] передано Службі у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації, що підтверджується копією акту про факт передачі дитини від 26.10.2018 (а.с. 12). Згідно копії розпорядження Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області №293-р від 07.11.2018, [PERSON] з 07 листопада 2018 року влаштовано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] строком на 3 місяці з можливістю продовжити термін перебування дитини в сім`ї патронатного вихователя до 6 місяців (а.с. 13). Згідно листа районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді №01-51/24/2 від 15.01.2019, місце перебування [PERSON] центру не відоме, тому у працівників немає можливості проведення відповідної роботи для подолання складних життєвих обставин та повернення дитини до біологічної родити (а.с. 14). Відповідно копії довідки №4, виданої 17.01.2019 Люшнюватською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області, [PERSON] зареєстрований в будинку по [ADDRESS] , також в будинку зареєстрований батько дитини - [PERSON] , який має право користування даним житлом (а.с. 15). Згідно копії характеристики №1, виданої 17.01.2019 Троянською філією Голованівського ліцею ім. Т.Г. Шевченка, [PERSON] навчається у Троянській філії, має певні здібності, але не бажає докладати зусилля задля подолання труднощів і досягнення постановленої навчальної мети, має зорову пам`ять, повільно запам`ятовує учбовий матеріал, на уроках часто неуважний, до виконання громадських доручень ставиться сумлінно, бере участь у громадському житті школи та класу. Батько не приділяє належної уваги вихованню сина, за період навчання в закладі батько [PERSON] жодного разу не телефонував і не приходив до сина (а.с. 16). З характеристики, виданої Люшнюватською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області, вбачається, що відповідач за час проживання на території сільської ради характеризувався негативно, легковажний, лінивий, ухилявся від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина [PERSON] , не піклується про його стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток (а.с. 17). Відповідно до наданого суду висновку органу опіки і піклування Голованівської райдержадміністрації Кіровоградської області від 04.02.2019 №01-32/16/1, доцільно в інтересах дитини позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до [PERSON] , [INFO] , оскільки батько дитини не надає допомогу на утримання сина, не спілкується з ним, не підтримує ніяких родинних стосунків, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, тобто ухилився від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина (а.с. 18-20). Як вбачається з копії акту обстеження умов проживання сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , складеного 04.07.2019 комісією в складі начальника Служби у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації Карабенюк Т.Л., головного спеціаліста служби Рудою І.В., ФСР РЦСССДМ Трушніковою І.І ., сім`я патронатного вихователя [PERSON] проживає в [ADDRESS] , у власному будинку разом з нею проживають: [PERSON] , [INFO] - помічник патронатного вихователя, дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та вихованець [PERSON] , [INFO] . Для виховання та розвитку дитини створено всі необхідні умови, зі слів вихователя біологічний батько дитину не відвідує (а.с. 59). Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона працює патронатним вихователем. 11 листопада 2018 року до її сім`ї у вечері прибув [PERSON] , у зв`язку з важкими обставинами. Дитина хотіла зв`язатися із батьком - відповідачем по справі, телефонував батькові, який пообіцяв його забрати, однак не забрав. [PERSON] довго плакав, через тиждень заспокоївся. Потім до батька він не зміг додзвонитись. Через чотири місяці подзвонила якась жінка, повідомила, що вона тітка [PERSON] і бажає його забрати. Вона передзвонила до батька [PERSON] , але батько повідомив, що [PERSON] забрати не має можливості і пообіцяв подзвонити у вечері, однак не подзвонив. На свято "Трійці" вона особисто подзвонила відповідачу, який по телефону відмовився приїздити до сина, оскільки дуже далеко знаходиться на роботі. Після цього [PERSON] кілька тижнів плакав, оскільки хотів побачити батька. [PERSON] знову подзвонив до батька, який з ним сухо і холодно розмовляв, повідомив [PERSON] , щоб він поїхав проживати до тітки, після цього до сина не телефонував. Вона з дитиною відправляли відповідачу голосові повідомлення про те, що [PERSON] бажає бачити батька, однак відповідач на дзвінки не відповідав. Відповідач до дитини більше не дзвонив, на її дзвінки та дзвінки сина не відповідає, жодних посилок чи передач сину не надсилає. Хлопчик сумує за батьком, виявляє бажання бути з ним. Вона не їздило до відповідача, оскільки їй невідомо де він знаходиться. Вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина. Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства» дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Згідно статей 9, 18 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої Україною 27.09.1991 року (набрала чинність для України 27.09.1991 року) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Згідно положення п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] з вересня 2018 року і по день розгляду справи (більше 6-ти місяців) не виявляв щодо дитини [PERSON] батьківського піклування, оскільки не провідував дитину, не цікавився його життям та здоров`ям, не відвідує шкільний заклад в якому навчається син і таких дій вчиняти не намагався. Враховуючи встановлені обставини, викладені в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні, враховуючи те, що відповідач протягом десяти місяців не здійснював жодних дій, які б могли свідчити про виявлення батьківського піклування до дитини; після звернення позивача з позовом до суду, відповідач так і не проявив уваги до дитини, не вчиняє будь-яких дій щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, тобто продовжує ухилятись від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, відзив на позов та заперечення до суду не подав, і навпаки - визнав позов про позбавлення його батьківських прав, а тому підстави для відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відсутні. Встановивши наявність умисних дій [PERSON] щодо невиконання батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність захисту інтересів дитини. Мотиви для позбавлення батьківських прав є доречними і достатніми, саме рішення суду про позбавлення батьківських прав здатне забезпечити належний захист дитини. Також, судом встановлено, що дитина, яка потребує матеріальної допомоги, тимчасово проживає в сім`ї патронатного вихователя, а тому відповідач зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття та сплачувати аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною людиною, доказів про наявність інших утриманців суду не подавав, визнав позов в частині стягнення з нього аліментів. А тому, суд дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За нормами п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнялись позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України), а тому з відповідача [PERSON] має бути стягнутий судовий збір на користь держави за дві позовні вимоги майнового та немайнового характеру в розмірі, встановленому пунктом 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», тобто 1536 грн. 80 коп. Підстави для застосування норм ч. 1 ст. 142 ЦПК України щодо стягнення з відповідача лише 50 відсотків судового збору відсутні, оскільки визнав позов після початку розгляду справи по суті. Підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні у зв`язку з відсутністю таких заходів. На підставі викладеного та

Outcome: approved