Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі до 2004 року. Від даного шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO]. Вказує, що за час перебування у шлюбі відповідач не хотів працювати, забезпечувати сім'ю, не проявляв будь-якого інтересу до дитини, що призвело до фактичного припинення їхніх стосунків. Зазначає, що [PERSON] після розірвання шлюбу також не проявляє ніякого інтересу до дитини, не бере участі у її вихованні, не бажає спілкуватися з донькою, тим самим злісно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини. Просить суд позбавити батьківських прав відповідача щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позивачем вимоги за підстав вказаних у позові. Представник позивача [PERSON] суду пояснила, що вона являється бабусею [PERSON] і не дивлячись на те, що [PERSON] ніхто не забороняє бачити доньку, в останній раз відповідач бачив її ще коли дитині не було й чотирьох років. Аліменти на дитину відповідач платив лише один рік з моменту їх присудження. На даний час, батько і дитина не впізнають один одного. Представник третьої особи вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Пояснила суду, що зустрічалась з матір'ю відповідача, яка підтвердила той факт, що відповідач повністю самоусунувся від виховання своєї дитини та зазначила, що [PERSON] було відомо про дане судове засідання. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Судом встановлено, що відповідач злісно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини. Із письмового висновку служби у справах дітей Луцької міської ради від 10 листопада 2015 року, випливає, що відповідач [PERSON] повністю самоусунувся від виховання та утримання своєї доньки [PERSON], матеріально не допомагає та не цікавиться успіхами своєї доньки. Станом на 01.10.2015 року заборгованість по аліментах становить 26217,40 грн. Виходячи з викладеного, вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача щодо малолітньої [PERSON], [INFO], є доцільним та в інтересах малолітньої дитини (а.с.31). З інформації щодо участі батьків у вихованні та утриманні [PERSON] від 12 жовтня 2015 року наданої директором Луцької СЗОШ №5 вбачається, що вихованням [PERSON] займалися мама та вітчим, а також бабуся і дідусь по материнській лінії. З рідним батьком, відповідачем [PERSON] донька не проживає з 2003 року, а зв'язок з ним не підтримує з 2006 року (а.с.7). Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, а тому позовні вимоги, щодо позбавлення його батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 155, 164 СК України,

Outcome: approved