Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради про позбавлення батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову [PERSON] вказує, що шлюб між нею та відповідачем був укладений 25.05.2001 року, в якому народився син. За час перебування в шлюбі відповідач ухилявся від обов'язку виховувати та утримувати сина, внаслідок чого вона змушена була звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів. Рішенням Ковельського міськрайоннго суду від 17.08.2004 року суд призначив стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їхнього неповнолітнього сина, однак відповідач вказаний обов'язок фактично ніколи не виконував, внаслідок чого притягався до кримінальної відповідальності. 25.04.2005 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу син [PERSON] залишився проживати з нею та повністю перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач з дня розлучення жодним чином не цікавиться життям та здоров'ям дитини та ухиляється від обов'язку його матеріально утримувати. Враховуючи те, що відповідач не був позбавлений інформації стосовно місця перебування сина, вона ніколи не створювала перешкоди у спілкуванні та прийманні участі батька в його вихованні, останній фактично не бажає виконувати свій батьківський обов'язок у вихованні та матеріальному утриманні дитини. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, викладених вище. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради в судовому засіданні не заперечував проти позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини, [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, заслухавши пояснення сторін та представника органу опіки та піклування, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний, обґрунтований і підлягає до задоволення, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO] є дитиною [PERSON] та [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 69 від 25.04.2005 року. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради від 03.03.2015 року № 090-1.20, який затверджений рішенням виконкому Ковельської міської ради від 12.03.2015 року № 75, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. З довідки ВДВС Ковельського МРУЮ від 22.01.2015 року № 791/20 вбачається, що станом на 01.01.2015 року утворилась заборгованість по сплаті [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 4600,00 грн. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, маючи реальну можливість виконати їх, але не вчиняють зазначених дій. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного спілкування. У судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів у справі, тому суд вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судовий збір в розмірі 551, 20 гривень. На підставі п. 2 ч.1 ст. 164, 165, 180, п. 3 ст. 181 СК України,

Outcome: approved