Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

В суд звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 22 вересня 1995 року і зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Кузнецовськ, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу, зроблено актовий запис №200. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що шлюбне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів і поглядів на життя. Втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного, постійно виникають суперечки і непорозуміння. Сімейних стосунків не підтримують. Від даного шлюбу мають троє дітей, які на даний час є повнолітніми. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Позивачка надіслала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач позов визнав, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутності. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 22 вересня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Кузнецовськ було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 200. Від шлюбу сторони мають троє повнолітніх дітей. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. (ч.2 ст.112 СК України) Виходячи з наведеного, суд вважає, що шлюб існує формально, сторони миритися не бажають, не підтримують сімейні відносини, і наявні підстави для його розірвання. У відповідності до ст.113 СК України особа , яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просить залишити прізвище «[PERSON]». Як зазначено у ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Outcome: approved