Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

В червні 2018 року до суду звернулась позивач з позовом якому вказала, що державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 13.11.2015 року винесено постанову про арешт майна боржника - [PERSON], за виконавчим листом №563/1343/14-ц, виданого 09 жовтня 2015 року Корецьким районним судом Рівненської області. Ухвалою Корецького районного суду від 28 грудня 2016 року рішення Корецького районного суду від 25.02.2015 року скасовано. 03.10.2016 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу однак арешт при цьому не було знято. Під арештом опинилось усе майно позивачки. Позивач просить зняти арешт та заборону відчуження всього майна [PERSON], накладене постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.11.2015 року у виконавчому провадженні №49343939 з примусового виконання виконавчого листа №563/1343/14-ц, виданого 09 жовтня 2015 року Корецьким районним судом Рівненської області. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 20.08.2018 року було відкрито спрощене провадження. 25.09.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, в якому зазначає, що питання щодо зняття арешту повинно бути предметом розгляду в порядку передбаченому розділом VI ЦПК України щодо оскарження дій або бездіяльності державного виконавця. Просить закрити провадження у справі №569/12137/18. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з мотивів наведених у заявах по суті справи, які були подані зі сторони позивача. Просив позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] просила в задоволенні позову відмовити, пояснила, що ПАТ «Альфа-Банк» не може бути відповідачем по справі. Представник третьої особи [PERSON] не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв'язку і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Корецького районного суду від 25.02.2015 року у справі №563/1343/14-ц стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором із [PERSON] та [PERSON]. Ухвалою Корецького районного суду від 28 грудня 2016 року рішення Корецького районного суду від 25.02.2015 року скасовано. (а.с.8) Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.11.2015 року у виконавчому провадженні №49343939 з примусового виконання виконавчого листа №563/1343/14-ц, виданого 09 жовтня 2015 року Корецьким районним судом Рівненської області накладено арешт на все майно боржника - [PERSON].(а.с.7) 03.10.2016 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу однак арешт при цьому не було знято. (а.с.6) Згідно відповіді Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 05.06.2018 року вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження», чітко визначені підстави для зняття арешту з майна боржника, в даному випадку не має прямої вказівки державному виконавцю зняти арешт з майна.(а.с.27) Згідно з частинами 4,5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Арешт на майно боржника повинен накладатися відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: для забезпечення реального виконання рішення. Рішення Корецького районного суду від 25.02.2015 року Ухвалою Корецького районного суду від 28 грудня 2016 року скасовано, а тому відсутні законні підстави арешту майна позивача. Підстави зняття арешту державним виконавцем визначено ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», яка не містить прямої вказівки державному виконавцю зняти арешт з майна в разі повернення виконавчого документа. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст.4, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Судом встановлено, що права позивача порушуються, оскільки вона не може розпорядитися належним їй майном через наявність арешту на це майно, за відсутності підстав для арешту, а тому права позивача підлягають судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. Відповідно до ст. 1 першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна сторона має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Оскільки відсутні законні підстави арешту майна позивача [PERSON], позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню, оскільки зазначене базується на положеннях ст. 41 Конституції України.

Outcome: approved