Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

В липні 2020 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, кадастровий номер: 4825486700:04:011:0038, розташовану в [ADDRESS] , у зв`язку з переходом до неї права власності на житловий будинок з надвірними спорудами. Ухвалою судді від 09.07.2020р. позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання, визначені строки для подачі заяв по суті. Від третьої особи, відділу у Первомайському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, на адресу суду надійшов лист, за яким Відділ не наділений повноваженнями представляти інтереси Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області у суді по вказаній справі, тому для витребування будья-кої інформації необхідно звертатися безпосередньо до Головного управління Держгеокадастру. Ухвалою суду від 04.08.2020р. замінено третю особу по справі з відділу у Первомайському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області. Підготовче судове засідання відкладено на 07.09.2020р. 07.09.2020р. від третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області надійшли пояснення, за якими Головне управління не розпоряджається землями приватної власності, тому його повноваження не відповідають предмету спору та рішення у справі не може вплинути на його права і обов`язки. Підготовче судове засідання відкладено на 13.11.2020р. в зв`язку з перебуванням головуючого у справі на лікарняному. В судове засідання позивачка надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Від відповідача на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за відсутності його представника, позовні вимоги визнали, не заперечували проти їх задоволення. Третя особа в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу без участі представника Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, при вирішенні питання поклалися на розсуд суду. Відповідно до ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №2973 від 26.06.1998 року, укладений між нею та [PERSON] , який був зареєстрований Первомайською філією Південної товарної біржі на підставі ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" в журналі реєстрації біржевих угод від 26.06.1998 р. за № 2973 (а.с. 7-10). 01.07.1998р. право власності на будинок було зареєстроване за позивачкою в Первомайському МБТІ та записане в реєстрову книгу №2 стр. 34 за реєстровим № 254, що підтверджується реєстровим написом (а.с. 10). Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, кадастровий номер: 4825486700:04:011:0038, в межах [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, наданого відділом у Первомайському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 07.02.2020р. №708/178-20 (а.с. 14). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-МК №041861 від 29.05.1996р., який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №237, [PERSON] , яка мешкала в [ADDRESS] , на підставі рішення V сесії ХХІІ скликання Софіївської сільської Ради народних депутатів від 16.05.1996р. передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,29 га в межах території Софіїської сільської Ради народних депутатів для обслуговування будинку, ведення підсобного господарства (а.с. 11-12). Власниця вищевказаної земельної ділянки [PERSON] померла [INFO] в місті Дінпропетровськ Дніпропетровської області у віці 74 років, про що 09.10.1998 року Амур-Ниньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №1665, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.01.2014р. (а.с. 13). Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 62127837 від 20.10.2020р. і № 621582235 від 22.10.2020р., наданих Першою та Другою Первомайськими державними нотаріальними конторами, встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась (а.с. 37-40). Таким чином, на даний час позивач позбавлена можливості оформити право власності на вказану земельну ділянку, оскільки при укладанні договору купівлі-продажу вищевказаного будинку питання про перехід права власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовано домоволодіння, вирішено не було. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 30 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року (що діяв на момент вининення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Аналогічне положення знайшло своє відображення і в п.п «ґ» п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», а саме, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 Земельного Кодексу України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Згідно ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до статті 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень». Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі. Тож за наведених підстав, судом може бути визнано право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер: 4825486700:04:011:0038, яка передана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по [ADDRESS] , що належить позивачці.

Outcome: approved