Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності на майно. Позов мотивований тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після смерті останньої відкрилась спадщина на частину квартири [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28 серпня 1995 року зазначена квартира належить на праві приватної спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в наданому позивачкою свідоцтві про право власності на житло частка [PERSON] не визначена. За таких підстав просила визначити, що частка [PERSON], яка померла [INFO], в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становила ?. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала на підставах, викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала щодо його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 січня 1958 року матір'ю [PERSON] є [PERSON] (а.с.8). [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизовали квартиру [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.08.1995 року, квартира належить їм на праві приватної спільної власності без визначення часток (а.с.10). Право власності зареєстроване КП «ВООБТІ» 21 жовтня 1995 року в реєстровій книзі № 252, за реєстровим №229/22060. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 31 січня 2011 року (а.с. 9). Спадкоємцем першої черги є позивач [PERSON] Однак, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в квартирі [ADDRESS], оскільки у свідоцтві про право власності на житло частка [PERSON] у вказаній квартирі не визначена, про що свідчить постанова Першої Вінницької державної нотаріальної контори від 17.06.2014 року №1925/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 22). Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, визначені нормами спадкового права, зокрема спадкуванням за законом, а також нормами ЦК України щодо спільної власності. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 200 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Позивач, заявляючи вимогу про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, посилається на рівність часток. Визначаючись щодо даної позовної вимоги, суд враховує положення вказаних вище норм законодавства, а також ту обставину, що ніяких домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, що також підтверджено відповідачем по справі, а також те, що часта померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а не визначення часток не дає можливості в повній мірі розпоряджатися своїм правом власності на вказане майно. Тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визначення розміру частки померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] в розмірі ? підлягає задоволенню. При цьому суд враховує, роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. При цьому, зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. На підставі викладеного,

Outcome: approved