Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,544 га, яка розташована на території Виликогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125281700:01:001:0034, в порядку спадкування за законом, після померлої [INFO] матері [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є спадкоємцем після померлої матері [PERSON] , однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із неможливістю встановлення кола спадкоємців померлої [PERSON] . Зазначає, що є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, оскільки чоловік померлої [PERSON] , помер [INFO] . Тому, оскільки після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , минуло 11 років, вважає, що за такий значним проміжок часу інші потенційні спадкоємці, якщо б такі були, мали об`єктивну можливість реалізувати свої спадкові права. Таким чином, з огляду на викладене просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивача адвокат Варода П.Б. позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просить суд їх задоволити у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області не з`явився, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують, щодо їх задоволення. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 листопада 1969 року у Роській селищній Раді Волковиського району Гроденківської області, [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу із [PERSON] , позивач змінила прізвище із « [PERSON] » та « [PERSON] », що стверджується довідкою про укладення шлюбу №1415. [INFO] у м.Москва, Росія, померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 03 серпня 2009 року Дмитровським відділом РАЦС Управління РАЦС Москви. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 1,54 га, що розташована на території Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125281700:01:001:0034, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала їй на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №221313 виданого 15 січня 2008 року на підставі розпорядження Тернопільської районної держадміністрації від 23 серпня 2007 року №752. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1261 ЦК України,\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, спадкоємцем майна за законом після смерті [PERSON] , є її дочка [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №640/02-31 від 14 вересня 2018 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. відмовлено [PERSON] , який діє від імені [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку із пропущенням спадкоємцем терміну для прийняття спадщини, встановленого ст. ст. 1268-1272 ЦК України. У вказаній постанові нотаріуса також зазначено, що крім [PERSON] інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися, чоловік [PERSON] помер [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 січня 2019 року у цивільній справі №607/21718/18, що набрало законної сили 22 лютого 2019 року, визначено [PERSON] додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом після померлої [INFO] [PERSON] на строк чотири місяці з дня набрання законної сили рішенням суду. У вказаному рішенні суду встановлено, що окрім позивача [PERSON] інших спадкоємців, які б в установленому порядку прийняли спадщину після померлої [INFO] [PERSON] не виявлено. Відповідно до частин 4 та 5 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №300/02-31 від 25 червня 2020 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Підставою для відмови у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину нотаріусом у постанові визначено неможливість встановлення кола спадкоємців померлої [PERSON] . Згідно довідки Територіального управління мікрорайону Клязьма-Старабеєвр від 21 серпня 2017 року №147, померла [PERSON] до дня смерті [INFO] була зареєстрована за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . Так, громадянин України [PERSON] померла [INFO] в Російській Федерації, де вона проживала за вищевказаною адресою одна. Спадщина, яка залишилася після смерті [PERSON] складається з нерухомого майна - земельної ділянки котра розташована на території України. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] є її дочка позивачка [PERSON] . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до норм Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», підтвердженням права власності на земельну ділянку є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. У відповідності до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ст.125 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1, 2 ст. 126 ЗК). Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у відповідності до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Зважаючи на викладене та враховуючи, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , уже минув значний проміжок часу, а саме 11 років, а відтак за такий термін, інші спадкоємці, якщо б такі були, мали б об`єктивну можливість реалізувати свої спадкові права. Тому, в даному випадку є порушення прав позивача [PERSON] на отримання спадщини, яка залишилася після смерті її матері. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити її права та інтереси, тому її право підлягає судовому захисту шляхом визнання\~за [PERSON] права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,544 га, яка розташована на території Виликогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125281700:01:001:0034, в порядку спадкування за законом, після померлої [INFO] матері [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved