Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулась [PERSON] В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримали. Суду позивач пояснила, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Рівненського міського суду від 24 листопада 2009 року шлюб між ними розірвано, дитину залишено проживати з нею та стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі по 450 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Рівненського міського суду від 27 жовтня 2010 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь в розмірі 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Після неодноразових розмов з відповідачем, вона подала державному виконавцю заяву про відмову від примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів і ухвалою Костопільського районного суду від 06 лютого 2013 року прийнято відмову стягувача від примусового виконання рішення Рівненського міського суду від 27 грудня 2010 року. Однак, станом на даний час відповідач зобов'язання щодо дитини не виконує, хоча є працездатним, має високий заробіток, проте його дохід мінливий, адже основним його доходом є заробітки за кордоном. Тому, враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання відповідач не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою рекомендованим листом. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2007 року по 24 листопада 2009 року, від якого мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Дана обставині підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 27 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції в Рівненській області з якого вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] року в м.Костопіль, про що зроблено відповідний актовий запис за №86. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 09 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 серпня 2013 року, про що складено відповідний актовий запис №1048. Прізвище після державної реєстрації шлюб чоловіка [PERSON] дружини [PERSON]. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Однак, враховуючи ті обставини, що в судовому навідані позивач не надала суду письмових доказів того, що відповідач спроможний сплачувати заявлений нею розмір аліментів, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини до 1200,00 грн. щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved