Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись з позовом до Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON], після якого залишилося спадкове майно до складу якого входить цілий житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON]. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. 11.05.2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Білозарецької Олени Юріївни із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] Однак у видачі свідоцтва було відмовлено, про що приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Білозарецькою О.Ю. 11 травня 2016 року надано відповідне роз'яснення № 270/02-17, де зазначено, що на житловий будинок літ. «Е», сарай літ. «б», навіс літ. «б1», літню кухню літ «Ж», погріб літ. «п/Ж» реєстрація права власності в КП «ВООБТІ» не проводилася. Згідно довідки КП «ВООБТІ» №9 від 22.03.2016 року за [PERSON] 11.02.1991 року КП «ВООБТІ» було зареєстровано право власності на житловий будинок літ. «А» згідно договору купівлі-продажу від 21 березня 1989 року, посвідченого Вінницькою районною державною нотаріальною конторою за р.№510. Однак, станом на 12.03.2016 року на земельній ділянці площею 4695 кв.м. розташовано: - саманний обкладений цеглою житловий будинок літ. «Е» 1991 року побудови загальною площею 78,9 кв.м., в тому числі житловою 62,5 кв.м.; - бутобетон ний ганок 1991 року побудови; - шлакобетонна обкладена цеглою літня кухня-сарай літ «Б» 1985 року побудови; - цегляний сарай літ. «б» 1991 року побудови; - металевий навіс літ. «б1» 1991 року побудови; - цегляний погріб з шиєю літ. «Д» 1970 року побудови; - цегляна літня кухня літ. «Ж» 1990 року побудови; - бетонний погріб літ. «п/Ж» 1990 року побудови; - штахетна огорожа №1; - металеві ворота з хвірткою №4; - штахетна хвіртка №5; - жомова яма з бутового каменю №6; На житловий будинок літ. «Е», сарай літ. «б», навіс літ. «б1», літню кухню літ «Ж», погріб літ. «п/Ж» реєстрація права власності станом на 31.12.2016 року в КП «ВООБТІ» не проводилася. Із вищезазначеного випливає, що на момент смерті [PERSON] йому належав цілий житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] З огляду на вищевикладене позивачі звернулись з даним позовом до суду, яким просить визнати право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Представник позивачів - за довіреністю [PERSON] позов підтримує в повному обсязі та просить вимоги позову задовольнити. Змін та доповнень не має. Представник відповідача, Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області в особі сільського голови - при вирішення справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер спадкодавець [PERSON] в с. Степанівка Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.08.2015 року (а.с.7). Факт родинних відносин між позивачами та померлим [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], де ф графі «батько» вказано « [PERSON]» та в графі «мати» вказано «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Факт родинних стосунків між померлим [PERSON] та позивачкою [PERSON] як між подружжям підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, згідно якого [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04 серпня 1985 року та згідно якого спільне прізвище для подружжя «[PERSON]» (а.с.9). Житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] належав на праві власності померлому [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.03.1989 року (а.с.10-11). Згідно довідки КП «ВООБТІ» №9 від 22.03.2016 року за [PERSON] 11.02.1991 року КП «ВООБТІ» було зареєстровано право власності на житловий будинок літ. «А» згідно договору купівлі-продажу від 21 березня 1989 року, посвідченого Вінницькою районною державною нотаріальною конторою за р.№510. Однак, станом на 12.03.2016 року на земельній ділянці площею 4695 кв.м. розташовано: - саманний обкладений цеглою житловий будинок літ. «Е» 1991 року побудови загальною площею 78,9 кв.м., в тому числі житловою 62,5 кв.м.; - бутобетон ний ганок 1991 року побудови; - шлакобетонна обкладена цеглою літня кухня-сарай літ «Б» 1985 року побудови; - цегляний сарай літ. «б» 1991 року побудови; - металевий навіс літ. «б1» 1991 року побудови; - цегляний погріб з шиєю літ. «Д» 1970 року побудови; - цегляна літня кухня літ. «Ж» 1990 року побудови; - бетонний погріб літ. «п/Ж» 1990 року побудови; - штахетна огорожа №1; - металеві ворота з хвірткою №4; - штахетна хвіртка №5; - жомова яма з бутового каменю №6; На житловий будинок літ. «Е», сарай літ. «б», навіс літ. «б1», літню кухню літ «Ж», погріб літ. «п/Ж» реєстрація права власності станом на 31.12.2016 року в КП «ВООБТІ» не проводилася (а.с.12). Згідно довідки виданої Степанівською сільською радою Вінницького району Вінницької області № 453 від 11.05.2016 року [PERSON] дійсно був власником та користувачем житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Однак оформити спадкові права позивачі не мають можливості в нотаріальному порядку, що підтверджується листом нотаріуса Білозарецької О.Ю. від 11.05.2016 року за вих. № 270/02-17 (а.с.19). За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 Цивільного кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Тому, на підставі вищезазначеного, частки [PERSON] та [PERSON] у праві власності на зазначену земельну ділянку є рівними, тобто по ? кожному. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПКУ звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Згідно ст.1222 ЦКУ спадкоємцями за законом є фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно вимог ст.1223 ЦКУ у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦКУ. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як зазначено у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними,тому частки кожного з співвласників на земельну ділянку є рівними, а тому за позивачем [PERSON], як за іншим співвласником також має бути визначено право на певну ідеальну частку у праві власності на земельну ділянку, так як поділити її в даний час натурі неможливо, оскільки інший учасник спільної сумісної власності помер, а в іншому разі, буде неможливо зареєструвати своє право власності належним чином Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення та визнання за позивачем право власності на земельну ділянку, в порядку спадкування після смерті [PERSON] Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved