Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

В грудні 2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що йому на підставі ордеру №390, виданного виконкомом м.Дзержинська від 13.07.1991 року належить квартира №28 за адресою м.Торецьк, смт. Новгородське, Донецької області, по вул. Воїнів Інтернаціоналістів буд 14. Крім нього за вказаною вище адресою зареєстровані також його родичі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Зазначає, що відповідачі у вказаній вище квартирі з 2014 року фактично не проживають, оскільки виїхали за межі України до РФ та не мають нвміру повертатись. Онук [PERSON], [INFO] тимчасово зареєстрований разом з батьком у м.Рязань РФ [ADDRESS]. Відсутність відповідачів, перешкоджає позивачу скористатися правом на оформлення субсидії. Вважає, що відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Визнання відповідачів такими, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно заявнику для зняття останніх з реєстраційного обліку та скористатися правом на оформлення субсидії. Позивач в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю, наполягав на задоволенні вимог. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали, про причини неявки суд не інформували. Суд, у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно правовими актами. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є основним наймачем квартири [ADDRESS] - Інтернаціоналістів в смт. Новгородське м. Торецька Донецької області (а.с. 8). Згідно довідки про склад сімї від 26.11.2018 року (а.с.6), відповідачі по справі [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON]\~ зареєстровані за адресою: [INFO] - Інтернаціоналістів, 14/28. Також, з паспорта [PERSON] (а.с.21-25) та з повідомлення про прибуття іноземного громадянина або особи без громадянства (а.с.10-11) вбачається, що малолітній [PERSON], [INFO] тимчасово зареєстрований в [INFO], РФ, за адресою: [ADDRESS]. З огляду на це, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору судом (ч. 2 ст. 71 ЖК України). В статті 71 Житлового кодексу України визначенні конкретні випадки, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом зясовано той факт, який повністю узгоджується з актом домового комітету ЖБК «Прогресс-2» (а.с.7), що відповідачі по справі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з 2014 року не проживають за місцем фактичної реєстрації. Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд вважає, що відповідачі [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON]Є з 2014 року, тобто понад півроку, без поважних причин відсутня за місцем своєї реєстрації. Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved