Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований наступними обставинами. 21 вересня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №52. У позовній заяві позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося. Причинами розпаду сім`ї стали відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя, відсутність взаємної любові та поваги. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Вказала, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна немає. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Позивач у підготовче засідання не з`явилась, разом з позовною заявою подала до канцелярії суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила розгляд справи проводити у її відсутність, проти ухваленні заочного рішення не заперечує. Просила після розірвання шлюбу залишити прізвище - « [PERSON] ». Відповідач у підготовче засідання не з`явився, до канцелярії суду подав заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, та просив його задовольнити, а справу проводити без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши позовну заяву та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Правовідносини між сторонами виникли внаслідок здійснення права на припинення шлюбу та регулюються Главою 11 Розділу ІІ СК України. Судом встановлено, що 21 вересня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21 липня 2017 року, серії [NUMBER] , актовий запис №52. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що шлюбні відносини між сторони припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, спору про поділ майна немає. Тому суд, враховуючи викладені обставини та визнання відповідачем позову, яке прийняте судом, задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивач просить залишити прізвище " [PERSON] ". Однак, судом встановлено, що під час реєстрації шлюбу позивачем було залишено дошлюбне прізвище « [PERSON] », у зв`язку з чим немає необхідності в залишенні дошлюбного прізвища, як того просить позивач. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає 768,40 гривень, які сплачено позивачем при зверненні до суду. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті повністю визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути з державного бюджету на користь позивача 50% судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved