Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

В червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ "Фідобанк". про захист прав споживачів. В обгрунтування позову вказує, що 05 грудня 2007 року між ним та відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПУАТ «ФІДОБАНК» (відповідач) укладено Кредитний договір № 014/3531/9/07449, згідно якого відповідач надав позивачу кредит в сумі 100000,00 (сто тисяч) дол. США 00 центів. 03.11.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №4 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №014/3531/9/07449від 05.12.2007 року. Відповідно до умов Додаткової угоди №4 до Кредитного договору позивачем в строк до 04 грудня 2026 року необхідно здійснити погашення заборгованості в розмірі вказаному в п.п. 2.2.1. Додаткового договору ( Транш-1), а саме сплатити кредит у сумі 370 250,58 грн. А за умовами п. 4.7.8. додатку №1 до додаткової угоди №4 від 03.11.2015 року передбачено що в разі повної сплати позивачем заборгованості за Траншем-1 Відповідачем буде прощенно заборгованість за Траншем-2 в сумі 397 671,28 грн. З моменту прощення заборгованості за Траншем 2 зобов'язання позивача перед відповідачем вважаються виконаними. Позивач зазначає, що ним в період з 03.11.2015 року по 10.03.2017 року було достроково сплачено всю суму Траншу-1, у зв'язку з чим подано заяву до ПУАТ «ФІДОБАНК» в якій повідомлено про дострокове виконання позивачем взятих на себе зобов'язань з погашення Траншу - 1 та необхідності прощення заборгованості за Траншем -2 у зв'язку з погашенням Траншу-1. Натомість відповідач, в порушення умов п. 4.7.8. додатку №1 до додаткової угоди №4 від 03.11.2015 року Кредитного договору відмовив позивачу у прощені Траншу-2 та відповідно у припиненні основного та похідних зобов'язань. Таким чином, позивач посилаючись на приписи ст.526 Цивільного кодексу України, вважає, що відповідач не виконує прийняті на себе умовами договору зобов'язання, та просить суд відновити його порушене право у спосіб передбачений ст. 15, ч.5,7 ст.16 ЦК України, а саме зобов'язання відповідача усунути порушення умов договору №014/3531/9/07449від 05.12.2007року шляхом здійснення прощення заборгованості за Траншем-2 в сумі 397 671,28грн; визнати припиненими зобов'язання за Кредитним договором №014/3531/9/07449 від 05.12.2007року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк») та [PERSON]; визнати припиненими зобов'язання за Договором іпотеки №014/3531/9/07449/1 від 05.12.2007 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» » (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк») та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дахно О.А., 05.12.2007за реєстровим №720; припинити всі обтяження які випливають з кредитного договору №014/3531/9/07449 від 05.12.2007року та Договору іпотеки №014/3531/9/07449/1 від 05.12.2007року укладених між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк») на квартиру [ADDRESS] У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив суд їх задовольнити, та пояснив про обставини справи так, як це вказано в позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі та просив суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Окрім того надав письмово викладенийвідзив проти позову в якому вказує, що рішенням Правління НБУ від 18.07.2016року №142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.07.2016року №1265 «про початок процедури ліквідації ПАУТ «Фідобанк» та делегування повноважень ліквідатора банка». Таким чином, на думку відповідача, запровадження процедури ліквідації Банку істотною змінило обставини, і за цих обставин відповідач не може виконати свої зобов'язання за Додатковою угодою№4 до Кредитного договору в частині прощення Траншу 2, оскільки згідно п.8 ч.2 ст. 46 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» таке прощення заборонено законом. Вказаний відзив підтримав в судовому засіданні. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. 05 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 014/3531/9/07449 (Кредитний договір), згідно якого відповідач надав позивачу кредит в сумі 100000,00 (сто тисяч) дол. США 00 центів. Вказані грошові кошти за Кредитним договором, були надані позивачу, строком користування до 04 грудня 2014 року, зі сплатою 13,5 відсотків річних. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 05.12.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки № 014/3531/9/07449/1 (Договір іпотеки), відповідно до умов якого позивачем було передано в іпотеку відповідачу квартиру [ADDRESS] Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, між відповідачем, позивачем та ТОВ «Вінамекс» було укладено Договір поруки №014/3531/9/07449/2 від 19.12.2007 р. 03.11.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №4 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №014/3531/9/07449від 05.12.2007 року. Зазначеною додатковою угодою було визначено порядок погашення заборгованості за кредитним договором, а також визначено порядок та умови прощення частини заборгованості при виконанні певних умов. Так, відповідно до умов Додаткової угоди №4 до Кредитного договору позивачем, як позичальником, в строк до 04 грудня 2026 року необхідно було здійснити погашення заборгованості в розмірі вказаному в п.п. 2.2.1. Додаткового договору ( Транш-1) , а саме сплатити кредит у сумі 370 250,58 грн. Одночасно п. 4.7.8. додатку №1 до додаткової угоди №4 від 03.11.2015 року передбачено, що в разі повної сплати позивачем заборгованості за Траншем-1 Відповідачем буде прощенно заборгованість за Траншем-2 в сумі 397 671,28 грн. З моменту прощення заборгованості за Траншем -2 зобов'язання позивача перед відповідачем вважаються виконаними та як наслідок припиненими. Листом вих. №б/н-ЛК від 24.02.2017року відповідач звернувся до позивача з вимогою про погашення заборгованості зі сплати Траншу-1, у загальній сумі 112 081 грн. 08 коп., в строк до 10.03.2017року. Згідно квитанції №21668482 від 10.03.2017року, позивач здійснив погашення заборгованості зі сплати Траншу-1, у загальній сумі 112 081 грн. 08 коп. Того ж дня, 10.03.2017 року позивачем було подано заяву до ПУАТ «ФІДОБАНК» в якій повідомлено відповідача про виконання ним взятих на себе зобов'язань з погашення Траншу - 1 та необхідності прощення заборгованості за Траншем -2 у зв'язку з погашенням Траншу-1. Також у заяві, позивач вимагав від відповідача видати довідку про відсутність заборгованості, лист нотаріусу про припинення іпотеки та зняття обтяжень з предмету іпотеки. На вищевказані звернення, відповідач надав письмову відповідь, в якій зазначено, що з 19.07.2016 року ПУАТ «ФІДОБАНК» перебуває в стадії ліквідації, через що банк не може виконати свої зобов'язання за Додатковою угодою№4 до Кредитного договору в частині прощення Траншу 2, оскільки згідно п.8 ч.2 ст. 46 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» таке прощення заборонено законом. Натомість такі дії з боку відповідача не відповідають нормам діючого законодавства та порушують законні права та інтереси позивача, через що суд зазначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч.1 ст509 ЦК України). За змістом ч.3 тієї статті зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За загальними умовами визначеними ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Додаткова угода №4 до кредитного договору №014/3531/9/07449від 05.12.2007 року на виконанні якої наполягає позивач була укладена 03.11.2015 року, тобто до прийняття рішення про початок процедури ліквідації відповідача (19.07.2016року). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України. Отже, на час укладання додатку №1 до додаткової угоди №4 від 03.11.2015 року кредитного договору №014/3531/9/07449від 05.12.2007 року його положення не суперечили п.8 ч.2 ст. 46 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому не можуть сприйматись судом, як нікчемні в силу ч.2 ст. 215 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Суд наголошує, що обставина на якій наполягає відповідач, а саме перебування його у процедурі ліквідації з 19.07.2016 року є істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору та як наслідок підставою для зміни або розірвання договору в порядку передбаченому ст.652 ЦК України. Так, ч. 1 ст.652 ЦК України передбачено, що уразі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. У статті 653 Цивільного кодексу України, законодавець одночасно передбачив правові наслідки зміни або розірвання договору, серед яких: уразі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо , а у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Але відповідач не надав суду доказів зміни або розірвання ані додатку №1 ані додаткової угоди №4 від 03.11.2015 року до кредитного договору №014/3531/9/07449 від 05.12.2007 року, а тому в силу ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання передбачені самим кредитним договором та його додатками є чинними та такими що підлягають обов'язковому виконанню сторонами відповідно до умов договору. Частинами 1,2 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З підстав наведеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині зобов'язати відповідача усунути порушення умов договору №014/3531/9/07449від 05.12.2007року шляхом здійснення прощення заборгованості за Траншем-2 в сумі 397 671,28грн, а також позовних вимог в частині визнання припиненими зобов'язання за Кредитним договором №014/3531/9/07449 від 05.12.2007року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк») та [PERSON]. Відносно вимог позивача щодо припинення похідних від основного зобов'язань, суд додатково зазначає, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 593 Цивільного кодексу України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Таку саму підставу для припинення. Законодавець передбачив до правовідносин забезпечених порукою (ч. 1 ст. 559ЦК України). Таким чином, разом із припиненням основного зобов'язання припиняються із зобов'язання якими воно було забезпечене. За таких підстав, суд вважає правомірними і інші вимоги позивача щодо визнання припиненими зобов'язання за Договором іпотеки №014/3531/9/07449/1 від 05.12.2007 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк») та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дахно О.А., 05.12.2007за реєстровим №720, та щодо припинення всіх обтяжень які випливають з кредитного договору №014/3531/9/07449 від 05.12.2007року та Договору іпотеки №014/3531/9/07449/1 від 05.12.2007року укладених між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк») на квартиру [ADDRESS] Оскільки вказаний позов виникає з порушення прав споживача на підставі ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», а споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме - якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного

Outcome: approved