Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

В жовтні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2017 року по справі № 127/4809/17 мати заявника [PERSON] визнана за національністю полька, так як вона сповідує римо-католицьку віру і проживає на території України, дотримуючись традицій цієї національності. Також покійна бабця заявника [PERSON] була за національністю полькою. [PERSON] зазначає, що з малого віку по теперішній час, вона виховувалась відповідно до польських традицій, сповідуючи римо-католицьку віру, святкуючи польські свята та вважає себе полькою. В позасудовому порядку визнати неправильність чи неповноту запису в акті громадського стану неможливо. Заявник на даний час бажає відновити та підтвердити свою дійсну національність, а також заради відновлення наявних можливостей родинних зв'язків у Польщі в майбутньому. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] звернулася до суду з даною заявою та просить встановити юридичний факт, що національність [PERSON], яка народилася [INFO] року в м. Вінниці Вінницької області - полька із послідуючим внесенням змін до відповідних актів записів про народження уповноваженими органами РАЦСу. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ній, та просив її задовольнити. Також додав що вимога про послідуюче внесення змін до відповідних актів записів про народження уповноваженими органами РАЦС, записана помилково. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області в судове засідання не з'явився, надіславши суду заяву з проханням розглянути справу про встановлення факту, що має юридичне значення, без його участі. Також зазначено, що не заперечує проти вирішення питання на розсуд суду. Вислухавши пояснення представника заявника [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 31.08.1962 року міським бюро ЗАГС м. Вінниця, судом встановлено, що заявник [PERSON] народилася в м. Вінниця [INFO] року та її батьками є [PERSON] і [PERSON] (а.с. 4). В графах про національність батьків вказано - українець(-ка). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого повторно 20.09.2011 року відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, судом встановлено, що шлюб між батьками заявника [PERSON] та [PERSON] 13 грудня 1973 року було розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу матері заявника присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 7). Так, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2013 року по справі № 127/8452/13-ц заяву [PERSON] задоволено та встановлено факт, що батьки [PERSON], які зазначені в свідоцтві про народження серії І-БВ №184070, виданому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції у Хмельницькій області 15 серпня 2012 року, актовий запис №4 від 16 листопада 2011 року в графі батько [PERSON] є по національності українець, а в графі матір [PERSON] є по національності полька. Зобов'язано Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції у Хмельницькій області внести відповідні зміни у відомостях про батьків [PERSON] в актовий запис із вказівкою на національність батьків, відповідно до судового рішення (а.с. 8). Дане рішення суду набрало законної сили. Крім того, рішеннямВінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2017 року по справі № 127/4809/17 заяву [PERSON] задоволено та встановлено факт, що має юридичне значення, а саме: що національність [PERSON], яка народилася 26 березня 1931 року в м. Городок Городецького району Хмельницької області - полька (а.с. 10-11). Дане рішення суду набрало законної сили 14.04.2017 року. Частиною третьою ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, враховуючи вказані рішення судів, суд приходить до висновку, що баба та мати заявника за національністю є польками. З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 18.01.2017 року, вказано, що заявник [PERSON] 3 липня 1982 року зареєструвала шлюб з [PERSON] у виконавчому комітеті Біликовецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Після реєстрації шлюбу прийняла прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 5). Проте 10 червня 1986 року даний шлюб був розірваний. Також з матеріалів справи вбачається, що 19 серпня 1986 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та прийняла після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 6). Даний шлюб було розірвано 10.02.1993 року. З пояснень, наданих в судовому засіданні представника заявника, судом встановлено, що [PERSON] з дитинства по теперішній час виховується відповідно до польських традицій, сповідує римо-католицьку віру, святкує польські свята та вважає себе полькою. Статтею 35 Конституції України визначено, що кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 300 ЦК України, право на національність є особливим немайновим правом. Так, ст. 269 ЦК України, особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно. Згідно ст. 271 ЦК України, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства (ст. 300 ЦК України). Положенням ст.ст. 1, 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» визначено, що Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається (ст. 11 вказаного Закону). Частиною першою статті 234 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Враховуючи те, що заявник бажає відновити свою національність з метою відновлення наявних можливих родинних зв'язків у Польщі в майбутньому, тому у неї виникла необхідність у встановленні даного факту, а саме національності. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до переконання, про наявність підстав для задоволення даної заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: що національність [PERSON]- полька. Частиною 7 статті 235 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved