Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до відділу культури національностей та релігій Косівської районної державної адміністрації, Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області про стягнення компенсації за невикористані щорічні відпустки. Представник позивачки, [PERSON], вимоги позову [PERSON] підтримала, суду пояснила, що її батько [PERSON], 19.08.1986 року був прийнятий на посаду керівника самодіяльного народного чоловічого вокального ансамблю Будинку культури смт. Яблунів. Згідно наказу відділу культури від 25.08.1986 №45 ( 01.11.1992 року його було призначено в порядку переводу на посаду керівника Народного самодіяльного чоловічого вокального ансамблю Народного дому с-ща Яблунів - наказ №63-к від 31.10.1992 року). Згідно наказу № 22-к від 24.03.2015 року відділу культури, національностей та релігій Косівської районної державної адміністрації 22.03.2015р. у зв'язку зі смертю [PERSON]II. було припинено його трудову діяльність на посаді хормейстера народного аматорського чоловічого вокального ансамблю «Дзвони Карпат» Будинку культури смт. Яблунів. За час трудової діяльності [PERSON]II. не використано щорічні відпустки за період з 19.08.1999 року по 22.03.2015 року, що підтверджується вищезазначеним наказом №22-к від 24.03.2015 року. При звільненні [PERSON] не було здійснено в повному обсязі виплату спадкоємцям компенсації за всі невикористані відпустки, окрім виплати за період з 19.08.1999р. по 31.12.2000р. та за період з 01.01.2015р. по 22.03.2015р. за 38 днів в сумі 2849,24 гри. (19.08.1999р. по 31.12.1999р. - 9 днів відпустки, 01.01.2000р. по 31.12.2000р. - 24 дні, 01.01.2015р. по 22.03.2015р. - 5 днів), виплата була проведена відділом культури, національностей та релігій Косівської районної державної адміністрації. У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. У разі смерті працівника грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток виплачується спадкоємцям. Позивачка в справі, [PERSON], являється спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] до всього належного йому майна, оскільки вона, [PERSON] як інший спадкоємець, а саме дочка, відмовилася від спадкування в користь матері, позивачки в справі. Здійснити розрахунок компенсації можна, виходячи з відомості до наказу №22 відділу культури, національностей та релігій Косівської РДА про нарахування відпускних, де зазначено середньоденну зарплату [PERSON] за період останніх 12 місяців роботи, що передували звільненню - 74,98 грн. Згідно ст.6 Закону України «Про відпустки» та ст.75 КЗпП України щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік. Беручи до уваги, що тривалість щорічної відпустки [PERSON] становила 24 календарних дні, то таким чином за період роботи з 01.01.2001р. по 01.01.2015р. - за 14 років, невикористані дні відпустки становлять: 14 х 24 = 336 днів. Звідси сума компенсації за невикористані дні відпустки за період роботи з 01.01.2001р. по 01.01.2015р. складає 25193,28 грн. (336 х 74,98 грн.). Просить позов задоволити. Представник відповідача, відділу культури національностей та релігій Косівської РДА, [PERSON] вимоги позову [PERSON] заперечив, суду пояснив, що [PERSON] був прийнятий на посаду керівника народного чоловічого вокального ансамблю у Будинку Культури смт.Яблунів Косівського району, який фінансувався із місцевого бюджету Яблунівської селищної ради. Нарахування та виплата заробітної плати працівникам закладу культури здійснювалась саме Яблунівською селищною радою, яка і вела облік робочого часу працівників культури. [PERSON]П перебував у трудових відносинах саме із Яблунівською селищною радою до 01.01.2015 року. З січня 2015 року було передано з комунальної власності селища у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міста Косівського району юридичну особу Яблунівський будинок культури , що підтверджується рішенням Косівської районної ради № 736-31/2015 від 13.01.2015 р та Рішенням Яблунівської селищної ради від 15.01.2015 року. Просить в позові відмовити. Представник відповідача, Яблунівської селищної ради, [PERSON], вимоги позову заперечила, надала суду письмове заперечення, яке підтримала, суду пояснила, що затвердженим Бюджетом на 2016 рік не передбачено кошти на погашення такого виду витрати, тобто виплату компенсацій за невикористані відпустки. Вважає, що [PERSON] за час перебування на посаді керівника самодіяльного народного чоловічого вокального ансамблю Будинку культури смт. Яблунів мав реальну можливість користуватись правом на відбуття щорічних відпусток, які останній не використовував біля 15 років із власної ініціативи. На даний час в селищній раді не має можливості сплатити таку компенсацію за відсутністю необхідних для цього коштів. Просить в позові відмовити. Суд вислухавши сторони, свідків [PERSON], [PERSON]»юк Х.М., вивчивши матеріали справи вважає позовні вимоги підставними, доведеними в судовому засіданні і такими, що підлягають до задоволення за наступних підстав: Як стверджено копією трудової книжки на ім»я [PERSON] (а.с.9,10) останній 19.08.1986 року був призначений на посаду керівника самодіяльного народного чоловічого вокального ансамблю Будинку культури смт. Яблунів. Згідно наказу № 63-к від 31.10.1992 року із 01.11.1992 року його було призначено в порядку переводу на посаду керівника Народного самодіяльного чоловічого вокального ансамблю Народного дому с-ща Яблунів . Факт роботи на вказаних посадах [PERSON], який згідно свідоцтва про смерть (а.с.7) помер 22.03.2015 року , сторонами в справі не заперечується. Спадкоємцем першої черги за законом до всього спадкового майна після смерті [PERSON] є його дружина, позивачка в справі [PERSON]. Факт вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті чоловіка [PERSON] стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 12) , що видано на ім»я позивачки в справі [PERSON] та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.13). Наказом № 22 к від 24 березня 2015 року ( а.с. 15) відділу культури , національностей та релігій Косівської РДА стверджено, що [PERSON] не використано відпустки з 19.08.1999 року по день припинення роботи, тобто по день його смерті 22.03.2015 року. В 2001 році прийнято Бюджетний кодекс України, який набрав чинності 1 січня 2002 року та передбачив новий порядок фінансування закладів культури. Зокрема, згідно статті 88 Бюджетного кодексу України до 1 січня 2015 року видатки на утримання сільських, селищних та міських Будинків культури здійснювалися відповідно з сільського, селищного, міського бюджету. Нарахування та виплата заробітної плати працівникам закладів культури здійснювалася сільською, селищною, міською радою, яка вела облік робочого часу зазначених працівників. Як визначено ст. 94 КЗпП України заробітна плата -це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Яблунівський Будинок культури територіально розташований в селищі Яблунів та до 1 січня 2015 року належав до об'єктів комунальної власності територіальної громади Яблунівської селищної ради, підтвердженням чого є рішення Яблунівської селищної ради від 15 січня 2015 року «Про передачу закладу культури у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міста, Косівського району» (а.с. 52). Власником та засновником закладу культури відповідно виступала селищна рада. Згідно Статуту Будинку культури селища Яблунів засновником та органом управління Будинком культури є саме селищна рада . У даному випадку селищна рада, як засновник закладу культури виплачувала заробітну плату працівникам цього закладу, що свідчить про те, що трудові відносини існували між працівником закладу культури та селищною радою. Про перебування у трудових відносинах [PERSON] з селищною радою свідчать і індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного фонду за період з 2002 по 2015 рік, які вказують, що роботодавцем є сільська рада. Згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " страхові внески за застраховану особу сплачує роботодавець. Саме сільська рада сплачувала страхові внески за [PERSON]. Факт перебування [PERSON] у трудових відносинах з селищною радою підтверджується також тим, що штатний розпис закладу культури затверджувався селищною радою. У структурі відділу культури штатні посади працівників сільських селищних закладів культури відсутні, що в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], головний спеціаліст відділу культури національностей і релігій Косівської РДА . В силу вимог ч.ч. 3, 4 ст.24 КЗпП України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Тому відсутність розпорядження селищного голови чи рішення селищної ради не може вважатися відсутністю трудових відносин з селищною радою, оскільки Будинок культури належав до структури селищної ради, селищна рада виплачувала заробітну плату працівникам закладу культури та в даному випадку фактично допустила до виконання обов'язків керівника народного чоловічого вокального ансамблю Будинку культури смт. Яблунів [PERSON]. Такі обставини свідчать про те, що незважаючи на те, що трудова книжка перебуває у відділі культури, керівник народного чоловічого вокального ансамблю Будинку культури смт. Яблунів, який отримував заробітну плату з селищного бюджету фактично перебував у трудових відносинах саме з селищною радою до 1 січня 2015 року. Як ствердила в судовому засіданні свідок [PERSON]»юк Х.М.- головний бухгалтер централізованої бухгалтерії при відділі культури національностей і релігій Косівської РДА, фінансування закладів культури через відділ культури з районного бюджету розпочалося з 1 січня 2015 року, в зв'язку з із змінами до Бюджетного кодексу та на підставі рішень сільських, селищних рад про «Передачу закладів культури до спільної власності територіальних громад району». Саме з цього часу виникли трудові відносини між відділом культури і працівниками місцевих закладів культури. Відповідно з 1 січня 2015 року працівникам культури нараховується та виплачується заробітна плата у відділі культури. Фактично у керівника народного чоловічого вокального ансамблю Будинку культури смт. Яблунів, відбулася зміна роботодавця з селищної ради на відділ культури. Відповідно до положень частини 3 ст. 83 КЗпП України та частини 3 ст. 24 ЗУ «Про відпустки», у разі переведення працівника на роботу на інше підприємство, в установу, організацію грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, установи, організації, куди перейшов працівник. Відділ культури не отримував від селищної ради грошової компенсації за не використані дні щорічних відпусток керівника Будинку культури смт. Яблунів [PERSON] в період роботи та підпорядкування селищній раді. Таким чином суд вважає , що в частині вимог позивачки до відділу культури про виплату [PERSON], як спадкоємцю після смерті [PERSON], компенсації за невикористані дні відпустки за період роботи не підлягає задоволенню, так як оплата праці здійснювалась саме з селищного бюджету Яблунівської селищної ради. У листі №33/13/116-08 від 22.02.2008р. Міністерства праці та соціальної політики України «Щодо виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки» йдеться про те, що у випадку, коли працівник з якихось причин не скористався правом на щорічну відпустку за кілька років підряд ( у т.ч. і за 2,3,4 чи більше років), він має право використати їх, а в разі звільнення, незалежно від підстав, йому має бути виплачено компенсацію за всі невикористані дні щорічних відпусток, визначених пунктом 1 частини першої ст. 4 Закону України «Про відпустки». Законодавством не передбачено терміну давності, після якого працівник втрачає право на щорічні відпустки, воно не містить заборони надавати щорічні відпустки у разі їх невикористання. Таким чином вимоги позивачки до Яблунівської селищної ради в частині стягнення компенсації за невикористані щорічні відпустки підставні та підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі вищенаведеного ст.6 ЗУ «Про відпустки», ст.ст. 75, 83, 116, 238 КЗпП України,

Outcome: approved