Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

[PERSON] ,\~який діє\~в інтересах\~ [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~в якому\~просить визнати\~заповіт [PERSON] ,\~посвідчений Культемах\~О.Ф.,\~державним нотаріусом\~Першої Львівської\~державної нотаріальної\~контори 04.03.2015\~за реєстровим\~№5-92,\~недійсним;\~скасувати право\~власності [PERSON] \~на 2/3\~частки квартири\~ [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] \~являється власником\~1/3\~частки квартири\~ [ADDRESS] .\~Іншими 2/3\~частинами вищезазначеної\~квартири володів\~батько [PERSON] \~-\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] .\~ [PERSON] \~є спадкоємцем\~першої черги\~за законом\~за померлим\~ [PERSON] .\~При зверненні\~з заявою\~про прийняття\~спадщини до\~приватного нотаріуса\~Чорній С.Б.,\~якою було\~відкрито спадкову\~справу по\~спадкуванню за\~померлим [PERSON] ,\~ [PERSON] \~було отримано\~відмову у\~визнанні його\~спадкоємцем у\~зв`язку\~з наявністю\~в матеріалах\~справи заповіту,\~посвідченого Культемах\~О.Ф.,\~державним нотаріусом\~Першої Львівської\~державної нотаріальної\~контори 04.03.2015\~за реєстровим\~№ 5-92.\~Даний заповіт\~був підписаний\~ [PERSON] .\~Згідно даного\~заповіту [PERSON] \~заповів усе\~своє майно\~ [PERSON] .\~Вище зазначений\~заповіт вважає\~недійсним,\~оскільки в\~2013\~році [PERSON] \~було встановлено\~діагноз хвороба\~Альцгеймера,\~що підтверджується,\~медичною карткою\~амбулаторного хворого.\~В останні\~роки життя\~ [PERSON] \~не впізнавав\~свого сина,\~вважав,\~що він\~знаходиться в\~Афганістані де\~бориться з\~талібами.\~Про це\~він неодноразово\~розповідав сусідам.\~У 2015\~році [PERSON] \~перебував на\~лікуванні в\~Львівській обласній\~державній клінічній\~психіатричній лікар,\~де підтвердили\~його діагноз.\~Тобто,\~при складанні\~заповіту [PERSON] \~не усвідомлював\~і не\~міг усвідомлювати\~значення своїх\~дій.\~Про це\~захворювання [PERSON] \~відповідачу було\~відомо,\~проте,\~ [PERSON] \~про це\~захворювання нотаріусу\~не повідомив.\~Відповідач скориставшись тим,\~що в\~наслідок захворювання\~спадкодавець не\~міг усвідомлювати\~значення своїх дій, заволодів майном, що належало [PERSON] , а тому просить визнати недійсним заповіт складений Цвігуном 3. Г. від 04.03.2015 та скасувати право власності [PERSON] на 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 22.01.2018 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 20.02.2018 клопотання представника позивача [PERSON] задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Чорній Світлани Богданівни належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 23.03.2018 клопотання представника позивача [PERSON] задоволено. Витребувано з Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні історію хвороби стаціонарного хворого [PERSON] , який в 2015 році проходив лікування у Львівській обласній клінічній психіатричній лікарні. 14.05.2018 від представника відповідача [PERSON] до суду поступив відзив на позовну заяву. В якому просить в задоволені позову відмовити, оскільки позивачем не доведено, а матеріалами справи не встановлено жодних підстав передбачених ст. 215 та 225 ЦК України, які б вказували про недійсність оскаржуваного заповіту, саме в момент його укладення, а від так позовні вимоги задоволенню не підлягають. 08.06.2018 від представника позивача [PERSON] до суду поступила відповідь на відзив. В якій зазначив, що відповідач умисно не повідомив нотаріуса про наявність у [PERSON] психічного захворювання хоч на момент складання заповіту дане захворювання вже було діагностовано Львівською обласною клінічною психіатричною лікарнею, що підтверджується матеріалами історії хвороби останнього. Ухвалою суду від 30.08.2018 призначено по даній справі судову посмертну психіатричну експертизу. 27.03.2019 на адресу суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта №21-к. Ухвалою суду від 05.04.2019 поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05.12.2019 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 02.12.2020 відмовлено представнику відповідача [PERSON] в задоволенні клопотання про призначення повторної судово - посмертної психіатричної експертизи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] надав пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві, просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] надав пояснення аналогічні наведеним у відзиві, просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Першої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте, 18.12.2020 подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Заслухавши вступні слова сторін, покази свідків, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що 04.03.2015 [PERSON] уклав заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Першої Львівської нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 5-92, згідно якого все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати і на, що за законом матиме право заповідає [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 12.03.1996 квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину від 25.12.2009 [PERSON] після смерті [PERSON] успадкував спадкове майно, а саме: 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 12.01.2017 стверджується, що [PERSON] помер [INFO] у віці 80 років, місце смерті с.Плугів. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №02-14 заведеної після смерті [PERSON] остання заведена на підставі заяви [PERSON] , як спадкоємця на підставі Заповіту. Згідно відповіді приватного нотаріуса ЛМНО Чорній С.Б. [PERSON] відмовлено у визнанні його спадкоємцем у зв`язку з наявністю в матеріалах спадкової справи заповіту, посвідченого Культемах О.Ф., державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори 04.03.2015 року за реєстровим № 5-92. 01.11.2017 приватним нотаріусом ЛМНО Чорній С.Б. видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з 2/3 часток квартири [ADDRESS] . Позивач в обгрунтування позовних вимог покликається на те, що вище зазначений заповіт вважає недійсним, оскільки в 2013 році [PERSON] було встановлено діагноз хвороба Альцгеймера, що підтверджується, медичною карткою амбулаторного хворого. Твердження позивача знайшли своє підтвердження у висновку судово-психіатричного експерта № 21/к від 12.12.2018 в якому зазначено, що [PERSON] на момент укладання заповіту 04.03.2015 страждав хронічним, стійким психічним розладом у формі деменції при хворобі Альцгеймера з пізнім початком та не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Встановлений діагноз хвороба Альцгеймера з пізнім початком, деменція середнього ступеня важкості з вираженим амнестичним с-м, у медичній карті амбулаторного хворого №1146813 відповідає діагностичним параметрам, діючої в Україні на той час, Міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. Уніфікований клінічний протокол первинної, вторинної (спеціалізованої), третинної (високоспеціалізованої) та паліативної допомоги "Деменція" затверджений наказом МОЗ України лише 19.07.2016. Експерт, яким складено висновок № 21/к [PERSON] , в порядку приписів ч. 4\~ст. 72 ЦПК України\~з`явився до суду та надав роз`яснення щодо висновку та відповів на питання сторін, їх представників. Допитаний в якості свідка відповідач [PERSON] надав показання, що [PERSON] являвся йому дядьком, був рідним братом його діда. На прохання дядька з 2005-2006 року проживав з ним у квартирі у м.Львові. З 2009-2010 не проживав з ним, оскільки служив в армії. Після повернення з армії продовжив з ним проживати. За час життя [PERSON] не хворів на психічні захворювання, лише мав проблеми з артеріальним тиском. Він працював бухгалтером в спілці ветеранів, підробляв додатково ще бухгалтером. У 2015 році дядько повідомив його, що уклав заповіт. У 2016 після конфлікту з сусідкою [PERSON] потрапив у психіатричну лікарню на Кульпарківську. Після лікарні він з дядьком та дружиною переїхали в село Плугів. [INFO] дядько помер у селі Плугів де його похоронили. Свідок [PERSON] надала показання про те, що є дружиною [PERSON] , після одруження вона з чоловіком проживала у м. Львові з його дядьком [PERSON] на квартирі. Після народження сина [PERSON] , [INFO] вони з чоловіком та сином переїхали проживати в село Плугів. [PERSON] залишився сам проживати у місті Львові. За час життя [PERSON] працював бухгалтером в спілці ветеранів, любив подорожувати. У нього були проблеми з тиском, ногами. Чи перебував [PERSON] на лікуванні в психіатричній лікарні вона не знає. Відомо, що після конфлікту з сусідкою дядька забрали в психіатричну лікарню, де він перебував декілька днів (1-2 дні). Після чого його забрали на квартиру проживати. Про заповіт їй стало відомо у 2015 році. Свідок [PERSON] надала показання про те, що вона є тещою [PERSON] . З [PERSON] познайомилась у 2014 році на весіллі. Характеризує його, як адекватну, порядну, доброзичливу людину, психічних розладів не помічала. Їй відомо, що [PERSON] мав проблеми з ногами. З [PERSON] у квартирі в м.Львові жила її донька з [PERSON] . Після народження дитини вони переїхали у село Плугів. Жили в селі, зимою їздили до Львова. Останній рік перед смертю [PERSON] жив у селі в брата, помер у зв`язку із сердечною недостатністю. Сам [PERSON] не проживав. Свідок [PERSON] надала показання про те, що вона є мешканкою села Плугів, працює продавцем в магазині. Неодноразово бачила [PERSON] , який приходив у магазин. [PERSON] останній рік перед смертю проживав в селі Плугів у рідного брата. [PERSON] мав проблеми з ногами. Чи страждав психічними захворюваннями їй не відомо. Свідок [PERSON] надав показання про те, що він є племінником [PERSON] . Він часто приїжджав у село [PERSON] , йому не відомо чи хворів [PERSON] на будь-які захворювання, проблем з пам`ятю у [PERSON] він не помічав. Він був добрий, на здоров`я не скаржився. Чув, що в нього є син. Про те, що [PERSON] перебував на лікуванні в психіатричній лікарні йому не було відомо. Свідок [PERSON] надала показання про те, що вона працює фельдшером в селі Плугів з 2011 року. [PERSON] знає з дитинства. Як медичний працівник приходила в будинок брата [PERSON] оглядала дітей. Інколи вимірювала тиск покійному [PERSON] . Може охарактеризувати його, як привітну людину, з хорошою пам`яттю. На психічні розлади здоров`я він не скаржився. Останній рік свого життя проживав у селі Плугів де і помер. Суд критично оцінює покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які надали показання, що при житті [PERSON] не страждав психічними захворюваннями, на лікуванні з цього приводу не перебував, мав хорошу пам`ять, оскільки такі показання не узгоджуються з матеріалами справи, зокрема висновком експерта та встановленими в ході розгляду справи. Відповідно до ч.1\~ст.225 ЦК\~правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У відповідності до ч.1ст.236\~ЦК\~нікчемний правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення . Згідно п.16 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила\~ст.225 ЦК України\~(435-15) поширюється на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною. Однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними ( тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Відповідно до ч.1\~ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю .У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а вразі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За приписами ч.ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України\~\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5\~ст. 12 ЦПК України\~суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В свою чергу\~\~за положеннями ч.ч. 1,2\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, зважаючи на обставини встановлені в судовому засіданні, отримані докази суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання недійсним заповіту, що складено 04.03.2015 [PERSON] , оскільки доводи сторони відповідача, покази свідків не спростовують висновків, зроблених фахівцями у відповідній галузі, яким встановлено, що [PERSON] на момент укладання заповіту 04.03.2015 страждав хронічним, стійким психічним розладом у формі деменції при хворобі Альцгеймера з пізнім початком та не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім цього, оскільки, право власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS] набуте [PERSON] на підставі заповіту [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Кутельмах О.Ф. від 04.03.2015 за реєстровим №5-92, який на момент його укладення не усвідомлював значення своїй дій, а тому свідоцтво про право власності [PERSON] на 2/3 частки квартири [ADDRESS] підлягає скасуванню. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями\~ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст.\~216, 225, 236, 1257\~ЦК України та

Outcome: approved