Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» було проведено перевірку відомостей, викладених в договорі (полісі) №АК/3887340 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зокрема, з метою встановлення всіх відомостей щодо автомобіля «Audi», державний номерний знак [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» було направлено звернення до МВС України щодо отримання відомостей про державну реєстрацію транспортного засобу. У відповідь на запит МВС України надало інформацію що в базах даних Єдиного державного реєстру МВС та АІС «Національний банк даних «Автомобіль» даний автомобіль не значиться. Однак, з таким державним номерним знаком ([NUMBER]) зареєстрований транспортний засіб - автомобіль «Audi», з VIN-кодом [NUMBER] . А тому, оскільки відповідач надав завідомо неправдиві дані про об`єкт страхування, представник позивача просить визнати недійсним договір Договір (Поліс) №АК/3887340 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача не з`явився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без його участі Відповідач не з`явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Представник відповідача не з`явився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов визнає, та просить справу розглядати без його її участі, та без участі відповідача. Судом приймається до уваги, що за положеннями ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін. Суд вважає, що по справі є можливість ухвалити судове рішення на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 30.03.2017 року між Приватним акціонерним товариством "Українська транспортна страхова компанія" та [PERSON] було укладено договір (поліс) №АК/3887340 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. 1.5. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наземні транспортні засоби - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах. Відповідно до полісу №АК/3887340 забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Audi А4», типу В1, з державним номерним знаком [NUMBER] та VIN-кодом [NUMBER] . ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» було проведено перевірку відомостей, викладених в договорі (полісі) №АК/3887340 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зокрема, з метою встановлення всіх відомостей щодо автомобіля «Audi А4», державний номерний знак [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» було направлено звернення до МВС України щодо отримання відомостей про державну реєстрацію зазначеного транспортного засобу. У відповідь на запит ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» №728 від 22.12.2017, листом №31/1583 від 09.01.2018 Головний сервісний центр МВС України надало інформацію, що станом на 05.01.2018 рок в базах даних Єдиного державного реєстру МВС та АІС «Національний банк даних «Автомобіль» транспортний засіб - автомобіль «Audi А4», з VIN-кодом [NUMBER] не значиться. Водночас, в даному листі Головного сервісного центру МВС України було зазначено, що з таким ж державним номерним знаком ( [NUMBER] ) значиться зареєстрованим з 22.12.2012 по теперішній час на ім`я [PERSON] транспортний засіб - автомобіль «Audi А4», з VIN-кодом [NUMBER] . Згідно даних Централізованої бази МТСБУ, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «Audi А4», з VIN-кодом [NUMBER] застрахована у ПрАТ «СК «АХА Страхування», згідно полісу ОСЦПВ №АК/6339464. За таких обставин, враховуючи, що відповідач при укладенні договору (Полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів надав завідомо неправдиві відомості щодо об`єкта страхування, то представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Вирішуючи питання щодо задоволення заявленого позову, суд виходив з наступного. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій стороні, визначеній у договору, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови. Аналогічну норму містить диспозиція абз. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», відповідно до якого договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до частини першої статті 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатися шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Відповідно до п.3 ч.1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитись від здійснення страхової виплати у разі подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку. Позивачем доведено, що страхувальник під час укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів подав свідомо неправдиві відомості про об`єкт страхування. Також слід врахувати, що відповідачем фактично не оспорюється факт подання ним свідомо неправдивих відомостей про транспортний засіб. Навпаки, позовні вимоги стороною відповідача визнаються, а отже і обставина надання свідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування теж. Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої та третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до положень ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. Аналогічну правову позицію було висловлено у постанові Верховного Суду від 14 березня 2019 року у цивільній справі № 755/3903/17. Як встановлено судом, під час укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідач подав свідомо неправдиві відомості про об`єкт страхування, зокрема транспортний засіб - автомобіль «Audi А4», з VIN-кодом [NUMBER] . Позивачем доведено, що автомобіль з державним номерним знаком [NUMBER] , який відповідач зазначив в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, значиться зареєстрованим з 22.12.2012 по теперішній час на ім`я [PERSON] (транспортний засіб - автомобіль «Audi А4», з VIN-кодом [NUMBER] ). Отже, позивачем доведено, що відповідач надав неправдиві відомості щодо істотних умов договору. Отже, зважаючи, що одна сторона правочину, зокрема страхувальник, ввів іншу сторону, зокрема страховика, в оману шляхом надання свідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування, які становлять істотне значення, то такий правочин необхідно визнати недійсним. За таких обставин, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим, доведеним та підлягає до задоволення. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 - 142 ЦПК України.

Outcome: approved