Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати у розмірі 26835,96 грн., компенсації заборгованості за невиплачену заробітну плату у розмірі 1085,95 грн., середній заробіток за час затримки у розмірі 2828,20 грн. та індексацію у розмірі 378,34 грн., компенсацію за невикористану відпустку. 10.05.2016 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог в якій просив стягнути з відповідача: стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати у розмірі 27351,53 грн., компенсації заборгованості за невиплачену заробітну плату у розмірі 2417,76 грн., середній заробіток за час затримки у розмірі 12302,67 грн. та індексацію у розмірі 798,63 грн., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 2242,72 грн. 10.08.2016 року позивач уточнив позов, а саме пункт про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки у розмірі 20\~504,45 грн. Позивач надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просив розглядати справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся про що свідчать рекомендоване повідомлення (№0166795 2), жодних клопотань, заперечень до суду не надавав. У звязку з викладеним, зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] знаходився в трудових відносинах з ПАТ «Одеський нафтопереробний завод», що підтверджується наказом про прийняття на роботу № 81-П від 05.05.2015р та копією трудової книжки. З травня по грудень 2015 року відповідач перестав сплачувати заробітну плату. 14.01.2016 р. позивача звільнено за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, однак розрахунок по заробітній платі не проведено, що підтверджується наказом № 3-П від 14.01.2016р. Відповідачем не було виплачено заборгованість з заробітної плати за період з травня по грудень 2015р., заробітну плату за січень 2016 р. і компенсація за невикористану відпустку 16 календарних днів, що підтверджується довідкою підприємства №6.2-34/87 від 01.02.2016 року. Так згідно з довідкою від №6.2-34/87 від 01.02.2016року заборгованість по заробітній платі перед позивачем склала 26835,96 грн. (2015 рік: травень-3852,80 грн., червень -3678,87 грн., липень 2784,45 грн., серпень 3971,64 грн., вересень -3100,14 грн., жовтень - 3226,05 грн., листопад 3653,89 грн., грудень -2568,12 грн. Згідно з вимогами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Нормами частин 3 та 6 ст.43 Конституції України гарантовано кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. В силу ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 24 вказаного Закону України «Про оплату праці» та ч.1 ст.115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до вимог ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. Згідно з вимогами ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Отже, враховуючи дані норми, вказані суми підлягають стягненню з відповідача. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до висновку ВСУ, висловленого в постанові №6-144ц13 від 29 січня 2014 року, який, відповідно до ст.360-7 ЦПК України має бути врахований іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України № 100 від 08.02.1995 року, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Під час проведення розрахунку розміру середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати необхідно враховувати період з 14.01.2016 року по 10.08.2016 року, оскільки середньоденна заробітна плата позивача становить 141,41 грн., тому сума середнього заробітку за весь час затримки при звільнені дорівнює 20504,45 грн. (141,41 грн. х 145 дні), що підлягає стягненню з відповідача. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.22 постанови №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що:1)індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст.33 Закону в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону "Про індексацію грошових доходів населення" і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 р. N 663 (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). 2)компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст.34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427 (зі змінами, внесеними постановою від 23 квітня 1999 р. N 692), підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Згідно з нормами ст.33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Нормою ч.1 ст.10 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення визначено, що індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи. Доходи від роботи за сумісництвом, на умовах погодинної оплати поза основним місцем роботи індексуються в розмірі, що з урахуванням оплати праці за основним місцем роботи не перевищує прожиткового мінімуму для працездатної особи. Відповідно до ч.6 п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 р. N 663 (з внесеними змінами та доповненнями) сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Що стосується індексації заробітної плати, то вона складає 798,63 грн. (за 2015 р.: травень -106,76 грн., червень - 98,04 грн., липень - 98,04 грн., серпень 98,04 грн., вересень -101,69 грн., жовтень - 90,40 грн., листопад - 90,40 грн., грудень - 57,63 грн., січень - 57,63 грн.), враховуючи розмір заявлених вимог з відповідача необхідно стягнути 798,63 грн. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до вимоги ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» 19 жовтня 2000 року N2050-III відповідач повинен сплатити компенсацію частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати. Згідно з вимогами ст.3 даного Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) . Що стосується компенсації, то вона складає 2417,763 грн. (за 2015 р.: травень -377,57 грн., червень 331,10 грн., липень 250,60 грн., серпень 357,45 грн., вересень -279,01 грн., жовтень 258,08 грн., листопад 292,31 грн., грудень 130,97 грн., січень 140,67 грн.). Крім того, виходячи з загальної суми задоволених вимог 53315,09 грн. та відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України , п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 533,15 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved