Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

До Шполянського районного суду Черкаської області надійшов вказаний позов, в якому позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі однієї чверті доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту надходження заяви до суду та до його повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачка зловживає спиртними напоями, не виконує належним чином свої батьківські обов`язки. Дитина голодує, веде бродячий спосіб життя, занедбана. Дана ситуація становить загрозу життю та здоров`ю дитини. Мати не один рік знаходиться під супроводом соціальних служб. В 2019 році була зарахована на тимчасове проживання до комунального закладу «Обласний центр соціально - психологічної допомоги» Черкаської обласної ради за направленням служби у справах дітей Шполянської міської ради від 31.10.2019 року. Проте перебування в закладі не дало достатнього результату в поведінці [PERSON] , вона поступово знову почала вести асоціальний спосіб життя та зловживати разом із співмешканцем алкогольними напоями. Під час алкогольного сп`яніння матері - малолітня дитина неодноразово опинялася без догляду. 13.07.2021 року було складено акт оцінки рівня безпеки дитини та встановлено факти безпосередньої загрози життю та здоров`ю дитини. Мати та її співмешканець спали у алкогольному сп`янінні, в цей час дитина була представлена сама собі, голодна, в брудному, несезонному одязі. У зв`язку із чим були вжиті невідкладені заходи та дитину направлено до закладу охорони здоров`я КНП « Лікарня ім. Братів М.С. і О.С. Коломійченків» Шполянської ОТГ для проходження медичного обстеження. 14.072021 року [PERSON] була викликана на засідання комісії з питань захисту прав дитини, проте на засідання не з`явилась, до служби у справах дітей та соціального захисту не зверталась, не цікавилась долею дитини. У подальшому 15.07.2021 року виконавчий комітет Шполянської міської ради ОТГ прийняв рішення «Про негайне відібрання малолітньої дитини» №420 та « Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ». 02.08.2021відкрито провадження у справі. 31.08.2021закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Надала заяву про розгляд справи без її участі. На задоволенні позову наполягала. та просилапозовзадовольнити. Відповідач у підготовчому судовому засіданні та у судовому засіданні 24.09.2021 року зазначала, що позов не визнає, не бажає, щоб її позбавили батьківських прав щодо сина, вказувала, що змінила умови проживання дитини та вже не вживає алкоголь. Відзив не подавала У подальші судові засідання не з`являлась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 29.11.2021 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши представника позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 24.11.2016, серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області, актовий запис №28 (а.с.4). Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до положень ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу України, що підтверджується довідкою про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, виданою 24.11.2016 року №4 виконавчим комітетом Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00031678342 від 16.07.2021 року (а.с.25,23-24). Згідно з висновком комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Шполянської міської ради ОТГ визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.19-20). Рішенням виконавчого комітету Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області від 15.07.2021 №420 було вирішено здійснити заходи по відібранню малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , та влаштуванню дитини в комунальний заклад «Черкаський обласний центр соціально - психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» (а.с.21-22). Рішенням виконавчого комітету Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області від 15.07.2021 № 421 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який відповідає інтересам дитини (а.с.18). Згідно з ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст.150та ст.180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п.п.15, 16 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Із характеристики, виданої вихователем дошкільної групи [PERSON] , вбачається, що [PERSON] відвідує Лебединський НВК « Заклад дошкільної освіти-ЗОШ І-ІІІ ступенів №2» Шполянської міської ради ОТГ Черкаської області з 1 вересня 2020 року. Зовнішній вигляд дитини неохайний, недоглянутий. Соціально - побутові навички дитини недостатньо сформовані. Мати не проявляє турботи про дитину, часто буває в неналежному стані, коли приходить по дитину. Кілька разів мати взагалі не приходила по дитину в садочок. Дитина насторожена, не відразу підпорядковується інструкціям, може проявити мовний негативізм, потрібні додаткові зусилля для включення її в діяльність. На контакт та співпрацю дитина йде неохоче, проявляє реакцію відмови, не може зосередитись. Мати взагалі на має контактів з дитиною, перебуваючи вдома дитина часто блудить по сусідах. Загальна інформованість і соціально - побутове орієнтування дитини відсутнє (не може сказати своє прізвище, адресу, імені батьків і т.п.), знання і уявлення про оточуючий світ відсутні. Мати не виявляє інтересу до розвитку сина, у розмові з дитиною вживає нецензурні слова (дитина їх потім повторює). Часто дитина голодна, не купана, одяг не випраний, вихователі змушені проводити дитину до належного вигляду (вмивати, прати білизну, шкарпетки і т.п.). На зауваження вихователів мати не реагує. Кілька разів вихователь зверталась за допомогою до соціального працівника. Дитина не здатна контролювати свою діяльність, заважає педагогу, дітям, часто проявляє агресію до оточуючих, яку спостерігає вдома, навчальних навичок не засвоює. Становище в сім`ї негативно впливає на дитину, належне виховання відсутнє (а.с.7). Відповідно до характеристики, виданої виконавчим комітетом Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області, [PERSON] , [INFO] , проживає в с. Лебедин Звенигородського району Черкаської області. Безробітня. За час проживання в с. Лебедині характеризується з негативної сторони, зловживає спиртними напоями. Вихованням сина не займається. Дитина голодує, веде бродячий спосіб життя. На зауваження старостату не реагує (а.с.6). Згідно повідомлення від 13.07.2021 №80 провідного спеціаліста [PERSON] , адресованого міському голові Шполянської міської ради ОТГ, Лебединський старостинський округ просить прийняти міри відносно [PERSON] , яка має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та зловживає спиртними напоями і не виконує належним чином батьківські обов`язки. Згідно телефонного повідомлення жительки с. Лебедин, [PERSON] , дана особа останнім часом завжди перебуває в стані сильного алкогольного сп`яніння та не здійснює належний догляд за дитиною. Дитина голодує, веде бродячий спосіб життя, занедбана. Дана ситуація становить загрозу життю та здоров`ю дитини (а.с.8). Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, [PERSON] , [INFO] , комісією у складі лікаря ЗПСМ, Чернаєнко Т.І. , ДОП СП ВПД №2 Сілівейстр С.М. зафіксовані наступні обставини. За інформацією лікаря, дитина практично здорова, батьки не займаються дитиною та не слідкують за її станом здоров`я. Дитина має зовнішні ознаки недогляду, низький рівень гігієни, поруч з дитиною відчувається неприємний запах, дитина одягнена в брудний одяг, який не відповідає віку та сезону. В матері наявні ознаки легкого сп`яніння. У співмешканця матері дитини, якого вона вважає батьком, наявні ознаки алкогольного сп`яніння. Встановлено, що в помешканні відсутні продукти харчування, одяг, постільна білизна, засоби гігієни, в будинку антисанітарія. Помешкання, в якому проживає дитина, не пристосоване для її проживання, перебуває в аварійному, антисанітарному стані. Відсутнє тепло, двері, домашні меблі не придатні для використання. Відзначено, що рівень небезпеки для перебування дитини - дуже небезпечний. Дитину було направлено до КНП «Лікарня імені братів М.С. і О.С. КоломійченківШполянської міської ради ОТГ 13.07.2021 року (а.с.9-17). Із долучених до матеріалів справи фотознімків убачається, що у будинку брудно, хаотично розкидані речі, [PERSON] лежить на дивані, як пояснив представник органів опіки та піклування та підтвердженно відповідачкою, остання перебуває в алкогольному сп`янінні (а.с. 38). Аналізуючи зібрані докази, суд вважає доведеним факт свідомого нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголосив на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Разом із цим, суд наголошує, що самого тільки факту заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав не достатньо, щоб підтвердити наявність справжнього та належного інтересу відповідача до власної неповнолітньої дитини. Суд критично оцінює невизнання відповідачкою позову та прохання не позбавляти її батьківських прав щодо сина з посиланням на те, що вона змінила умови проживання дитини та свою поведінку щодо зловживання спиртними напоями, з урахуванням того, що у судовому засіданні встановлено, що остання не вжила заходів щодо поліпшення умов проживання дитини, зміни своєї поведінки, зокрема щодо надмірного вживання алкогольних напоїв, що зокрема підтверджується актом обстеження житлових умов від 30.09.2021 року, оглянутим у судовому засіданні відеозаписом. Так відповідно до акту обстеження умов проживання від 30.09.2021 року складеного за участі спеціалістів ССД та СЗН Шполянської міської ради ОТГ, інспектора КП «Муніципальна інспекція», інспектора з ювенальної превенції Шполянського ВПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, лікаря загальної практики сімейного лікаря КНП «Шполянський центр первинної медико - санітарної допомоги», обстежено умови проживання за адерсою: [ADDRESS] та встановлено, що умови проживання не відповідають санітарно -гігієнічним нормам. У будинку брудно, речі розкидані, постільна білизна відсутня. З продуктів харчування є макарони і картопля. Будинок в аварійному стані, на подвір`ї безлад. Відсутні будь - які умови для повноцінного розвитку. Батьки на час відвідування були в стані алкогольного сп`яніння. Традиції сім`ї відсутні. З [PERSON] не було змоги поспілкуватись, провести бесіду, оскільки вона була в стані алкогольного сп`яніння. (а.с.56). На відео, яке знаходиться на СD-R диску, та доданого до вказаного акту, зафіксовано відповідачку у житловому будинку, у компанії з іншими невстановленими особами. В будинку не прибрано, хаотично розкидані речі, умови для проживання та розвитку дитини не створені (а.с.47). Встановлені судом обставини, свідчать про те, що відповідачка нехтує своїми обов`язками щодо свого неповнолітнього сина, не забезпечує йому належних умов проживання, харчування, одягом та ін.. Поведінка [PERSON] уже після відібрання дитини та розгляду справи у суді не змінилась та свідчить про втрату нею інтересу до дитини. Суд також зауважує, що відповідачкою не надано та судом не встановлено обставин, які б свідчили про обставини, які перешкоджають відповідачці виконувати свої обов`язки щодо неповнолітнього сина, або перебування сім`ї у таких життєвих обставинах, які не залежали від неї та впливають на її можливості виконання обов`язків щодо свого малолітнього сина. Ураховуючи обстави, встановлені при розгляді справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо сина, що буде відповідати інтересам останнього. Роз`яснити відповідачці, що відповідно до положень ч.1 ст. 169 Сімейного Кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, за виключенням обставин, зазначених у ч.2,3 наведеної норми ( поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом та якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття). Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Згідно ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Враховуючи те, що відповідач не надала доказів щодо неможливості сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, а саме однієї чверті доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту надходження заяви до суду та до його повноліття, суд вважає, що такі підлягають задоволенню. Рішення в частині стягнення аліментів з відповідача за один місяць підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved