Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 21 квітня 2007 року у Заводському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 149 - розірвати, стягнути з відповідача аліменти на утримання його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1159,00 грн., визначити, що після розірвання шлюбу народжені від нього діти залишаться проживати з позивачкою, а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 квітня 2007 року. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. В останні три роки між сторонами постійно виникають сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, мають місце непорозуміння з різних питань сімейного життя, із-за взаємних претензій один до одного. Відповідач не бере участі у веденні домашнього господарства, не займається вихованням дітей, до позивачки ставиться грубо та неуважно, останнім роком вдається до пияцтва. Також, протягом всього часу спільного життя відповідач вкрай безвідповідально ставився до матеріального забезпечення потреб сім'ї. Відповідач, попри всі намагання умовити його приймати участь в забезпеченні сім'ї, відмовляється чи то від постійного працевлаштування, чи то від надання частини заробітку на утримання сім'ї. До 2014 року матеріально їхню сім'ю забезпечував заробіток позивачки та допомога батьків відповідача, але з різким погіршенням економічної стану країни, батьки відповідача втратили можливість надавати допомогу і, таким чином, фактично на позивачки був покладений обов'язок з утримання працездатного чоловіка і двох неповнолітніх дітей. Втрата позивачкою роботи в березні 2014 року перетворила їхнє існування на напівжебрацьке, але навіть це не вплинуло на відповідача - постійного місця роботи він, як і раніше, не має, про його заробітки нічого не відомо, грошей на утримання дітей він не надає. В зв'язку з тим, що їхнє сімейне життя не склалося, а позивачка втратила можливість утримувати непрацюючого чоловіка, вони фактично припинили спільне проживання та ведення спільного господарства та спільного бюджету, а в серпні 2014 року позивачка вимушена була виїхати з квартири [ADDRESS], де фактично проживали вона, її чоловік та їхні діти весь час існування їхньої сім'ї. З цього часу вони остаточно не підтримують жодних шлюбно-сімейних стосунків. При цьому, їхні діти, також, виїхали з позивачкою для проживання в квартиру батьків позивачки. Тобто, їхня сім'я остаточно розпалася із-за непорозумінь, психологічної несумісності, спільного небажання відновити сімейні відносини, і існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки та є недоцільним. Ухвалою суду позовні вимоги позивачки в частині визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу з нею залишені без розгляду. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Вказала, що не проживає разом з чоловіком з серпня 2014 року. Справу просила розглянути у її відсутність. Прізвище після розірвання шлюбу просила змінити на дошлюбне "[PERSON]". Також, зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 21 квітня 2007 року [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) та [PERSON] уклали шлюб в Заводському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 149. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2014 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Тому, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 21 квітня 2007 року в Заводському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 149, від якого є малолітні діти. Крім того, відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач доводиться батьком малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на їхнє утримання відповідач не надає, а тому, з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку. При цьому, позивачка в своїй заяві від 25.02.2015 року зазначила, що відповідач офіційно не працевлаштований. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного та положень ст. 182 СК України, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] аліменти на утримання його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1159,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 25 грудня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття, в особі матері дітей - [PERSON], допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слідує стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. за позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, а також відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 243 грн. 60 коп. за позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з цими вимогами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved