Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 16 травня 2009 року. Від шлюбу мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Зазначила, що протягом 1,5 року не проживають разом, спільного господарства не ведуть, відносини не підтримують. Вказала, що у 2012 році зверталась з позовом про розірвання шлюбу, на прохання відповідача, який пропонував примиритися, вирішила зберегти сім'ю. Вказуючи та, що спроби у минулому примиритися не привели до відновлення подружніх відносин, просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON], позовні вимоги підтримала, зазначила, що з відповідачем в неї склались стійкі неприязні відносини через зловживання ним спиртними напоями. Під час спільного проживання відповідач не працював, не цікавився сином. Всі інтереси його зводилися до комп'ютерних ігор. Після того, як відповідач дізнався, що вона завагітніла, не визнавав свого батьківства, залишив її в такому стані одну та перейшов проживати до своїх батьків. Після народження доньки, дитиною не цікавиться, її не бачив. Жодним чином не приймає участі у вихованні дітей. За той час, що не проживають разом, лише один раз зустрівся з старшим сином. Зазначила, що припинили подружні відносини, окремо ведуть домашнє господарство, як їй стало відомо відповідач створив нову сім'ю. Шлюб носить формальний характер, оскільки подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, а також інтересам їх дітей. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься відповідна розписка. Причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи, чи розгляд справи у його відсутності не подав. Вислухавши пояснення позивачки, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи 16 травня 2009 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 91, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З 2013 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, відносини не підтримують. Судом встановлено, що сім'я фактично розпалась, сторони повністю припинили ведення спільного господарства, поновлення подружнього життя між сторонами виключається, оскільки відповідач перебуває у фактичних шлюбних стосунках з іншою жінкою, а тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України витрати на правову допомогу входять до складу судових витрат. Згідно ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається в судовому рішенні. Виходячи з того, що витрати на правову допомогу в розмірі 200,00 грн. згідно квитанції №23/07 від 23.07.2014 року не перевищують граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, суд вважає необхідним стягнути їх з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного, ч.1 ст.110, ст.112, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved