Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, зазначивши, що 03 травня 2018 року помер її батько [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], та оскільки проживав в [INFO], а відповідно до\~розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 року, зазначене місто тимчасово віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не діють. Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Заявник не зміг отримати свідоцтво про смерть свого батька у Кременчуцькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати документ встановлено зразку. Встановлення факту смерті батька їй необхідне для належного оформлення документів та для реалізації спадкових справ. \~\~\~\~ В судовому засіданні заявник підтримала свою заяву про встановлення факту смерті свого батька, та прохала її задовольнити.. \~\~\~\~ Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Надіслали повідомлення про розгляд справи без участі представнику відділу. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Дослідивши письмові матеріали справи,судом встановлено, що згідно довідки від 04 травня 2018 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно паспорту серії ВА №828507, виданого Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області, [PERSON], народився 15 січня 1938 року в м.Донецьк. Відповідно до копії\~свідоцтва про смерть, виданого Петровським відділом ЗАГС м.Донецька Держаної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької народної республіки, [PERSON] , помер 03.05.2018р.,\~актовий запис про смерть №419 від 04.05.2018р. Факт смерті підтверджується лікарською довідкою про смерть № 1720 від 03.05.2018 року, в якому зазначено, що причина смерті інфаркт мозку, в результаті стенозу центр.артерії. Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення»\~м. Донецьк відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч.1,2\~ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно з ч.2\~ст.319 ЦПК України\~рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Пунктом 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~було розяснено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7\~ст.273 ЦПК України, в редакції яка діяла на той час) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4\~ст.273 ЦПК\~і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35\~ЦПК. Статтею\~1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»передбачено, що тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. Відповідно до п. 1\~Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями»\~визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до\~Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей"\~запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків танайманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно з ч. 1-2\~ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~на тимчасово окупованій території на строк дії цього\~Закону\~поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~встановлено, що у разі порушення положень цього\~Закону\~державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. За положеннями\~ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно\~ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть). Отже, враховуючи вказані норми, оцінивши усі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими і доведеними, тому є всі підстави для встановлення факту смерті [PERSON] Відповідно до вимог ч.2\~ст.319 ЦПК України\~дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті [PERSON] ,\~[INFO], який помер 03.05.2018 року. Згідно з вимогами ч.4\~ст.319 ЦПК України\~дане рішення підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved