Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від [PERSON] вказано, що 20 грудня 1997 року помер його рідний дядько [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина- право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах площею - 9,65 га. на території КСП «Родіна», [PERSON] сільської Ради, Михайлівського району, Запорізької області. Відповідно до ст.1263 ЦК України він є спадкоємцем третьої черги за законом. Крім нього, інших спадкоємців за законом не має. Заповіт спадкодавцем не складався. За рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 27 квітня 2017 року, йому був визначений додатковий строк для прийняття спадщини після смерті дядька. На підставі цього рішення суду, він звернувся до Державного нотаріуса, який відкрив спадкову справу № 74 за 2017 рік. Проте, у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно йому було відмовлено звязку з тим, що ним не надано правовстановлюючий документ. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу позбавляє його можливості успадкувати спадкове майно після смерті дядька, у звязку з чим він просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно за законом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, відзив не подав, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд постановив у судовому засіданні ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку\~статей 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20 грудня 1997 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії I-ЖС № 147796, виданого 3 березня 2000 року повторно відділом реєстрації актів громадянського стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.4). Згідно рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 березня 2017 року було встановлено факт родинних відносин, а саме: що [PERSON], який помер 20 грудня 1997 року є рідним дядьком [PERSON]П.( а.с. 5) Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0046240, він виданий [PERSON] на підставі рішення Михайлівської районної державної адміністрації від 17 липня 1996 року за № 399 в тому, що йому належить право на земельну частку (пай) у землі, як перебуває у колективній власності КСП «Родіна» розміром 9, 65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості). (а.с. 6) Згідно рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 27 квітня 2017 року, [PERSON] було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті 20 грудня 1997 року [PERSON]. (а.с. 7). Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області виданої 31 січня 2017 року, останнім місцем проживання та реєстрації спадкодавця [PERSON], який помер 20.12.1997 року було за адресою: с. Тимошівка, вул. Південна (Пролетарська) буд. 38 з 1979 року по день смерті. На момент смерті спадкодавець мешкав сам. (а.с. 8) Згідно постанови державного нотаріуса Михайлівської державної нотаріальної контори у Запорізькій області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 березня 2018 року, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку(пай) площею 9, 65 кадастрових гектарів на імя [PERSON] у звязку з ненаданням спадкоємцем правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). ( а.с. 9). Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті його дядька [PERSON] Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 ЗК України , право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Пунктом 4 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Частиною 1 статті 1225\~ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1216\~ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю [PERSON] Позивач [PERSON] оформити своє право на спадщину не може через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. Таким чином, визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо.

Outcome: approved