Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи, просить суд позов задоволити та стягнути з відповідача на її користь на утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) [PERSON], але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Як було встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Рівненського міського суду від 05 липня 2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 08 листопада 2007 року [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою виданою ЖКП «Сонячне» №4834 від 21.10.2014 року. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину, відповідно до ст. 181 СК України, є стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, або у частці від доходу батька. Відповідно до ст.ст. 183, 191 СК України, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у частці заробітку (доходу) платника аліментів і, які присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 Сімейного кодексу України). Визначаючи розмір стягуваних аліментів судом враховується, що відповідач є працездатною особою, не має на утриманні інших осіб. Тому, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання його дитини в розмірі вказаному позивачем. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved