Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, мотивуючи свої вимоги тим, що він народився 14 січня 1955 року в с.Соколя Буського району Львівської області. 27 листопада 1981 року він отримав паспорт громадянина СРСР, а 21 листопада 1982 року уклав шлюб із [PERSON]. Шлюб між ними було зареєстровано у Бучацькому районі Тернопільської області. З 26 листопада 1981 року місцем його реєстрації («прописки») був гуртожиток по вул.Гайдамацькій, 12а в м. Львові. За вказаною адресою він був зареєстрований до 02 липня 1992 року. Це підтверджується відмітками паспортного відділення у паспорті, а також талоном статистичного обліку до листка вибуття, який йому видали під час зняття з реєстрації в м.Львові. З 02.05.1992 року і до цього часу він фактично проживає в [INFO]. В період серпня 1991 року, коли було проголошено незалежність України, заявник потрапив до лікарні, де пробув тривалий час (близько девяти місяців). Тому саме через перебування в лікувальному закладі він пропустив період переоформлення чи внесення змін до паспорта, який мав, а пізніше не отримав паспорт громадянина України. На роботі паспорт не вимагали, за кордон України жодного разу він не виїжджав, а також не вчиняв за цей час будь-яких значимих дій, за яких вимагають посвідчення особи. Зараз він досяг пенсійного віку і виникла необхідність у оформленні пенсії.. В першу чергу необхідно усюди подавати паспорт громадянина України, якого у нього немає. З метою виготовлення паспорта заявник звернувся до Буського районного сектора Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області. Працівники вказаної установи пояснили йому, що на даний час для видачі паспорта громадянина України він повинен підтвердити факт проживання на території України станом на 24.08.1991 року, і для цього він звернувся до суду. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, просить суд встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, покликаючись на викладене у заяві. Представник заінтересованої особи Буського районного сектору ГУ Державної міграційної служби України у Львівській області в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, проти заявлених вимог не заперечив. Дослідивши матеріали та зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії ЯЭ № 077055, виданого 28.01.1955 року [PERSON] народився 14 січня 1955 року в с. Соколя Буського району Львівської області Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ИД № 356764 [PERSON] 21 листопада 1982 року уклав шлюб із [PERSON] у Бучацькому районі Тернопільської області. Як вбачається із відмітки паспортного відділення у паспорті заявника серії УІІІ-СГ № 740598, виданого 27.11.1981 року Шевченківським відділом внутрішніх справ м. Львова, а також із талону статистичного обліку до листка вибуття, який [PERSON] видали під час зняття з реєстрації у м. Львові, з 26 листопада 1981 року до 02 липня 1992 року місцем його реєстрації («прописки») був гуртожиток по вул. Гайдамацькій, 12 а у м. Львові. Із записів у трудовій книжці [PERSON] серії БТ-І 3 0557795 вбачається, що він з 12.06.1990 року працював слюсарем-ремонтником РБМУ №5 в м.Сокаль Львівської області. Пізніше РБМУ № 5 було перейменоване в державне підприємство «Едельвейс». У вказаному підприємстві він працював безперервно до 19.05.1992 року. Після цього, до 28.10.1997 року працював в інших підприємствах на території України. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом [PERSON] і проживають вони у [INFO]. [PERSON] з 1992 року постійно проживав в цьому селі, там похоронив своїх батьків. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є рідним братом заявника, який постійно проживав на території України із паспортом СРСР. В період з 1977 року по 1992 рік він проживав у м. Львові, а пізніше, після смерті матері переїхав проживати в [INFO], де і проживає по даний час. Із показів свідка [PERSON] вбачається, що заявник [PERSON] є його сусідом. Із 1992 року, після смерті матері він постійно проживає у [INFO]. А до того часу проживав у м. Львові. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, показання свідків об'єктивно підтверджуються і узгоджуються іншими зібраними у справі доказами. Згідно ст. 3 Закону України "Про громадянство" усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України є громадянами України. Проаналізувавши в судовому засіданні зібрані по справі докази, суд вважає доведеним факт про те, що [PERSON] постійно проживав станом на 24 серпня 1991 року на території України.

Outcome: approved