Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради про визначення місця проживання малолітньої дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на наступні обставини. Так 24 листопада 2007 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , а 21 жовтня 2009 року шлюб розірвано (актовий запис №465 внесено Першим Суворовським відділ реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції). Від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . В рішенні Суворовського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2009 року, за справою № 2-528, яким розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем, не встановлено місце проживання доньки, але на даний час така потреба існує. З народження, донька - [PERSON] , проживає зі позивачкою і перебуває на її утриманні. Позивачкою створені максимально комфортні умови для високого рівня розвитку дитини, вона відмінно навчається в школі, має власні захоплення, додатково вивчає англійську та німецьку мови, займається спортом та музикою. Помешкання, де проживає дитина має усі необхідні умови для відпочинку та навчання, в тому числі у дитини в користуванні власна кімната. З Відповідачем дитина бачилась кілька разів в 2018 році, в подальшому він не з`являвся в її житті. Разом з тим, перешкод для спілкування він не має, лише відсутність бажання витратити власний час на захоплення дитини викликає у нього перепони. Аліменти з відповідача стягуються за рішенням Суворовського районного суду м; Одеси від 01.10.2009р. за справою 2-528. Розмір аліментів збільшувався за позовами позивачки неодноразово. На теперішній час, є нагальна потреба для дитини повноцінно користуватися своїми правами, які надаються у разі визначення місця проживання дитини з одним з батьків, а тому позивачка просить: визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] спільно з матір`ю [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, а також пояснила, що у неї з відповідачем, незважаючи на те, що дитина проживає спільно із нею, виникають конфліктні ситуації щодо отримання дозволу на подорожі дитини. В зв`язку з чим, вона вимушена постійно умовляти відповідача надати їй відповідний дозвіл. Окрім того, позивачка вважає, що необхідно у судовий спосіб визначити місце проживання дитини, з метою уникнення будь-яких суперечливих ситуацій у майбутньому навчанні дитини та її відпочинку. Представник відповідача позовні вимоги не визнала у повному обсязі, а також пояснила, що фактично даний позов є штучним, оскільки не переслідує будь-якої законної мети. Так, малолітня [PERSON] , [INFO] проживає з дитинства із матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідач ніколи не наполягав на проживанні дитини спільно із ним, а тому відповідачу незрозуміло взагалі сенс цього позову. Представник відповідача також пояснила, що відповідач також оспорює своє батьківство щодо дитини у іншому провадженні. Представники органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради відповідно до поданого клопотання просили справу розглянути у їх відсутність, а також надали до суду висновок від 26.06.2021р. № 01-05-3/138 вх., відповідно до якого вважали доцільним визначити місця проживання [PERSON] , [INFO] спільно з матір`ю [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні була опитана малолітня [PERSON] , [INFO] , яка пояснила, що бажає проживати спільно із матір`ю [PERSON] , [INFO] . Встановлені судом обставини справи. Так судом встановлено, що [PERSON] , народилась [INFO] , її батьками відповідно до свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] проживає з дитинства із матір`ю [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що між батьками виникають спори щодо надання дитині згоди батька на виїзд дитини без супроводу батька. Вищевказаний факт в судовому засіданні підтвердила позивачка, а також представник відповідача. Необхідно відзначити, що 03 липня 2018 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», яким внесено зміни до частини п`ятої статті 157 Сімейного кодексу України та розширено перелік підстав для виїзду дитини до 16 років без згоди другого з батьків. Так, згідно ч. 5 ст. 157 СК України той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. Отже визначення місця проживання дитини у даному випадку, пов`язано з реалізацією дитини її права на лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном без згоди батька. На підставі викладеного, суд вважає, що твердження представника відповідача про відсутність спору між сторонами є безпідставним. Правові підстави ухваленого рішення. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст.29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Суд з урахуванням думки малолітньої [PERSON] , [INFO] , враховуючи висновок органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved