Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася із заявою про встановлення факту смерті, вказавши заінтересованою особою Кам'янець-Подільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. В обґрунтування вимог заявниця вказує, що вона є донькою [PERSON] яка померла 23.10.2017 р. в [PERSON] центральній міській багатопрофільній лікарні. Отримати свідоцтво про смерть матері у відділі РАЦС не можливо оскільки смерть відбулася на тимчасово окупованій території України на якій неможливо отримати медичний документ встановлений ст..17 закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».02.11.2017 р. звернулася в Камянець-Подільський міській відділ РАЦС в якому отримала відмову у видачі свідоцтва про смерть матері оскільки не змогла надати довідку про смерть передбачену наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 р. № 545. Встановлення факт смерті матері їй необхідно для проведення державної реєстрації смерті. Заявниця просить суд винести рішення яким встановити факт смерті [PERSON], місце смерті [PERSON] центральна міста багатопрофільна лікарня, яка настала 23.10.2017 р., допустити негайне виконання рішення. В суді заявниця заяву підтримала, просить її задоволити. Суду заявниця пояснила, що дійсно її мати померла 23.10.2017 р. в м.Краснодон в лікарні, мати нею похована в місті Краснодон, на похоронах були її рідні, надана меддовідка зразка встановленого в ЛНР. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, направив суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, у вирішенні заяви покладається на думку суду. Свідок [PERSON] суду пояснив, що дійсно його рідна сестра а мати заявниці померла 23.10.2017 р. в м.Краснодон Луганської області, був присутній на її похоронах. Заслухавши пояснення заявниці , пояснення свідка, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Заявниця є донькою [PERSON], що підтверджується копією про народження заявниці, копією її паспорта, копіями витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. [PERSON] померла 23 жовтня 2017 року в м.Сорокино(м.Краснодон) Луганської області, Україна у віці 87 років в лікарні на стаціонарі в звязку із постінфарктним кардіосклерозом, про що [PERSON] центральною міською багатопрофільною лікарнею ЛНР видано лікарське свідоцтво про смерть №250 від 24.10.2017 року. 02.11.2017 року заявнику [PERSON] Камянець-Подільським міським відділом ДРАЦС відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю документів, на підставі яких можливо було б вчинити вказану дію. Згідно з\~ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. П. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Ч. 1-3\~ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режимна тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014, встановлено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції\~та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, про необхідність врахування актів органів влади з окупованих територій Європейським судом з прав людини у п. 45 рішення по справі «Луізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey) від 18 грудня 1996 року (заява № 15318/89) була викладена правова позиція, що при аналогічних обставинах щодо відсутності ефективного державного контролю Кіпру за такими територіями, міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей і дій, які звідти походять, наприклад актів реєстрації народження, смерті і шлюбу, наслідки яких можуть ігноруватися лише на шкоду мешканців тієї чи іншої території. Таким чином, наданий заявником доказ\~-лікарське свідоцтво про смерть\~\~[PERSON], видане [PERSON] центральною міською багатопрофільною лікарнею ЛНР на окупованій території, суд сприймає як належний доказ, на підставі якого та пояснень свідка [PERSON] можливо зробити висновок про смерть матері заявниці. Згідно з п. 8 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Встановлення даного факту заявнику потрібне для отримання свідоцтва про смерть матері. Отже, заява підлягає до задоволення. У відповідності до п. 8 ч. 1\~ст. 367 ЦПК України\~рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території підлягає негайному виконанню. На підставі наведеного,

Outcome: approved