Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

До суду звернувся представник позивача [PERSON] адвокат Оробцов М.Ю. з позовом до Міловської селищної ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] який помер [INFO] у м. Довжанськ м. Вознесенівка Луганської області, у два місяці. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті [PERSON] , який приходився позивачу дідусем по лінії матері [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), відкрилася спадщина у вигляді недоотриманих пенсійних виплат. Позивач являючись спадкоємцем п`ятої черги, звернувся до приватного нотаріуса Нєдовєсової Н.М. для отримання свідоцтва про спадщину за законом. Однак 14.06.2021 року нотаріусом Нєдовєсовою Н.М. мені було надано «Роз`яснення щодо порядку спадкування», яким фактично було відмовлено в видачі свідоцтва про спадщину за законом в зв`язку з пропущеним строком подання заяви про прийняття спадщини. Також нотаріус повідомив, що відповідно до ст.ст. 107, 109, 118 Цивільного процесуального кодексу України постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій розглядається за правилами позовного провадження. У вищевказаний строк я позивач не зміг звернутись з заявою про прийняття спадщини за законом в зв`язку із станом свого здоров`я, а саме з 04.05. 2020 року по 15.08.2020 року фактично не міг пересуватись, що пов`язане з закритим двухлодижечним переломом лівої гомілки з підвивихом стопи кзаду. Оскільки місце мешкання позивача знаходиться на тимчасово непідконтрольній території України, а виїзд до України для оформлення документів потребує великого навантаження та часу тому він фізично не мав змоги займатися оформленням спадкових документів. Після фактичної відмови нотаріуса, щодо прийняття спадщини позивачем після смерті його дідуся [PERSON] , його одужання та проходження реабілітації він був змушений звернутися до суду Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримує та просив позов задовольнити передав всі свої повноваження для ведення справи своєму представнику адвокату Оробцову М.Ю. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на вище означені обставини. Представник відповідача від Міловської селищної ради Старобільського району Луганської області надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, слід прийти до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З копії паспорту позивача [PERSON] слід, що він є громадянином України. (а.с. 6-7) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.05.1983 року [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 13) Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.12.1982 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». (а.с. 12) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.06.1961 року [PERSON] народилась [INFO] , її батьком є [PERSON] . (а.с. 11) Отже родинний зв`язок позивача [PERSON] з померлим [PERSON] доведено. З копії свідоцтва про смерть [NUMBER] від 03.02.2021 року слід, що [INFO] у с. Вознесенівка м. Довжанська Луганської області у віці 85 років помер [PERSON] .( а.с. 8). Згідно копії витягу зі Спадкового реєстру та витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину слід, що ніхто не звертався з заявою про спадкування після смерті [PERSON] до нотаріальної контори та не отримав свідоцтва про спадщину. (а.с.14-15) Як слід з відмови у вчиненні нотаріальних дій позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дії-видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) що залишилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у зв`язку з тим, що позивачем пропущено строк прийняття спадщини, встановлений статтею 1270 ЦК України. (а.с. 93) За довідкою від 01.12.2016 року № 2869 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] слід, що його фактичне місце проживання є [ADDRESS] .(а.с. 9) Згідно амбулаторної картки та довідки Державної установи Свердловська центральна міська богатопрофільна лікарня Шахтарська амбулаторія яка видана не на підконтрольної території України слід, що позивач [PERSON] знаходився на амбулаторному лікуванні з 04.05.20-15.08.20 з діагнозом закритий 2-х лодижечний перелом лівої голені. (а.с.17-18) Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України слід, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків встановлених цим кодексом. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Суд приймає до уваги висновки ЄСПЛ з яких слід, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Згідно Постанови Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17 також були застосовані висновки ЄСПЛ де було звернена увагу на позицію Європейського суду з прав людини, який розвиває цей принцип у своєї практиці. Суд оцінює надану амбулаторну картку хворого та довідку лікаря які були представлені лікарським закладом так званої Луганської народної республіки як докази які містять інформацію, щодо предмету доказування на підставі якого можливо з`ясувати не можливість позивача своєчасно звернутися до нотаріуса на контрольованої території України для оформлення спадщини після смерті дідуся цей випадок необхідно прийняти як виключний оскільки відмова від визнання таких документів порушує право заявника. Згідно з додатком 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» місто Свердловськ теперішнє місто Довжанськ внесено до переліку населених пунктів у яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Як вбачається з ч. 3 ст. 1272 ЦК України «За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини». Згідно з ст. 1270 ЦК України «Строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини». Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як слід зі змісту п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини належать: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Отже було доведено, що позивач був позбавлена можливості у строк шести місяців звернутися до нотаріальної контори за належним оформлення свідоцтва про спадщину після смерті свого дідуся у зв`язку з тим, що за станом здоров`я фізично не міг використати своє право. З таких підстав причини несвоєчасного звернення до нотаріальної контори слід вважати поважними, і суд зобов`язаний визначити додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини, вимоги позивача законні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved