Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

[PERSON] , яка до розірвання у 1996 році шлюбу мала прізвище [PERSON] , звернулась до суду з позовом до Першої Харківської міської державної нотаріальної контори (надалі Перша ХМДНК), Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) (надалі МРВ ДВС), Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (надалі АТ «Альфа-Банк») з вимогами: скасувати заборону на відчуження усього майна [PERSON] , реєстраційний номер обтяження: 5499537, зареєстровану 16.08.2007 Першою ХМДНК, що виникла 16 березня 1998 року; скасувати арешт усього майна [PERSON] , реєстраційний номер обтяження: 5615261, зареєстрований 06.09.2007 Першою ХМДНК на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Червонозаводського району міста Харкова від 15.03.2001. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками об`єкту нерухомого майна квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказаний об`єкт нерухомого майна був предметом обтяження у забезпечення виконання її зобов`язань за кредитним договором перед АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк». На даний час свої зобов`язання перед вказаною фінансовою установою [PERSON] виконала в повному обсязі, проте у Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна наявні два записи про заборону та арешт, які перешкоджають позивачці реалізовувати повноваження власника. [PERSON] , а також приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Т.Д. звертались до Першої ХМДНК з метою вилучення цих записів, проте у зв`язку з відсутністю відомостей про те, що записи про заборону та арешт стосувались саме забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за договором з АТ «Укрсоцбанк», вказані арешт та заборону не вилучено, що і стало підставою для звернення до суду. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, подала клопотання про повне підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності, а також відсутності позивачки [PERSON] . Представник відповідача Першої ХМДНК до суду не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. З відзиву Першої ХМДНК вбачається, що вказана установа у період з 1943 року по 31.12.2012 включно була реєстратором накладених відповідними органами заборон та арештів по місту Харкову, документи, що стосувались накладення заборон щодо майна [PERSON] у Першій ХМДНК відсутні у зв`язку із закінченням строків зберігання та передані до Харківського обласного державного нотаріального архіву, Перша ХМДНК є неналежним відповідачем у справі. Представники МРВ ДВС та АТ «Альфа-банк» до суду не з`явились, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, заяв по суті справи не подавали. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. На підставі ст.223 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутності учасників справи та їх представників. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм правову оцінку, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. При цьому суд встановив та врахував наступне. Відповідно до ст.ст.572, 574, 575 ЦК України, в силу\~застави кредитор\~(заставодержатель)\~має право\~у разі\~невиконання боржником\~(заставодавцем)\~зобов`язання,\~забезпеченого заставою,\~а також\~в інших\~випадках,\~встановлених законом,\~одержати задоволення\~за рахунок\~заставленого майна\~переважно перед\~іншими кредиторами\~цього боржника,\~якщо інше\~не встановлено\~законом (право\~застави). Застава\~виникає на\~підставі договору,\~закону або\~рішення суду. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Статтею 577 ЦК України передбачено, що якщо предметом\~застави є\~нерухоме майно,\~а також\~в інших\~випадках,\~встановлених законом,\~договір застави\~підлягає нотаріальному\~посвідченню,\~крім випадків,\~установлених законом. Застава\~нерухомого майна\~підлягає державній\~реєстрації у\~випадках та\~в порядку,\~встановлених законом. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Згідно зі ст.585 ЦК України, право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення, крім випадків, установлених законом. Судом встановлено, що 10.02.1995 між [PERSON] , [PERSON] як заставодавцями, та АКБ «Укрсоцбанк» як заставодержателем, було укладено договір застави нерухомого майна, за умовами якого заставодавці надали застраводержателю в заставу належну їм на праві приватної власності двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , у забезпечення виконання зобов`язань ОП «Гусарик» перед АКБ «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 10-95 від 09.02.1995. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєдою Т.Д. З копії повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Відділом ДРАЦС по Слобідському та Основ`янському районах у м.Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області 12.06.2019, вбачається, що [PERSON] 09.02.1996 розірвала шлюб з [PERSON] , отримавши після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] . З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом ДРАЦС по Слобідському та Основ`янському районах у м.Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області 12.06.2019, вбачається, що [PERSON] 20.10.2001 уклала шлюб з [PERSON] , отримавши після укладення шлюбу прізвище [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , яка за договором застави нерухомого майна від 10.02.1995, укладеним з АКБ «Укрсоцбанк», набула статусу заставодавця у забезпечення виконання зобов`язань ОП «Гусарик» перед АКБ «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 10-95 від 09.02.1995, з 20.10.2001 має прізвище [PERSON] . З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 254511006 від 27.04.2021 вбачається, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний архівний запис про заборону, реєстраційний номер обтяження 5499537, зареєстровану 16.08.2007 реєстратором Першою ХМДНК, на усе невизначене майно [PERSON] , підстава обтяження не вказана, додаткові дані: архівний номер 52011HARKOV1, архівна дата 16.03.1998, дата виникнення: 16.03.1998, номер реєстру 5862-4, внутр.№ 4F01043124EF51315031. Порядок накладення державними нотаріусами заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на момент виникнення вищезазначеного обтяження (16.03.1998) регулювався Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 (з наступними змінами). Згідно з положеннями Глави 6 вищезазначеної Інструкції (у редакції, чинній на момент виникнення обтяження, що аналізується), для реєстрації заборон створюються Єдиний та Базові реєстри для реєстрації заборон. Єдиний реєстр для реєстрації заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна (далі - Єдиний реєстр) - це комп`ютерна база даних, створена за допомогою автоматизованих комп`ютерних систем, яка складається із сукупності Базових реєстрів для реєстрації заборон (далі - Базовий реєстр), об`єднаних на основі єдиних правил, стандартів та процедур обміну інформацією. Базовий реєстр - це документ, в якому здійснюється реєстрація заборон та арештів, накладених на об`єкти нерухомого майна. Базовий реєстр створюється для кожного реєстраційного округу на основі діючого реєстру для реєстрації заборон згідно з єдиними вимогами, методикою і стандартами, встановленими положенням "Про Єдиний реєстр для реєстрації заборон відчуження об`єктів нерухомого майна". Реєстрація заборон на відчуження майна, а також накладених на майно арештів здійснюється відповідно до Положення про Єдиний реєстр для реєстрації заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Про накладені заборони та арешти робиться запис в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна (п.136 Інструкції). Отже, для реєстрації відповідної заборони на момент виникнення обтяження у виді заборони на усе майно [PERSON] 16.03.1998, законодавство, крім внесення відповідного запису про заборону до Єдиного реєстру для реєстрації заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вимагало внесення відповідного паперового запису у алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Як вбачається зі змісту зареєстрованого у чинному Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження № 5499537, такий запис уповноваженою особою Першої ХМДНК вчинено за №реєстру 5862-4, внутр.№ 4F01043124EF51315031. З відзиву Першої ХМДНК на позов [PERSON] вбачається, що документи тривалого терміну зберігання (до яких відносяться закінчені діловодством обтяження, алфавітні книги обліку та реєстр для реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів) за 1943-2000 роки включно, у зв`язку із закінченням строків зберігання у державній нотаріальній конторі, передані для подальшого зберігання до Харківського обласного державного нотаріального архіву. Разом з тим, як вбачається з наданої за ухвалою суду від 26.07.2021 про витребування доказів Харківським обласним державним нотаріальним архівом інформації № 2952/01-21 від 18.08.2021, за наявними в архіві даними, згідно з документами фонду № 9 «Перша Харківська державна нотаріальна контора» в «Реєстрі для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна» за 1998 рік інформацію про накладення (реєстрацію) заборони не знайдено, запис під № 5862-4 в реєстрі для реєстрації заборон не проводився, документи, що підтверджують підставу реєстрації вищезазначеного запису, на зберігання до архіву фондоутворювачем не передавалися. За таких обставин суд прийшов до висновку, що існування підстав для внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про заборону, реєстраційний номер обтяження 5499537, на усе невизначене майно [PERSON] , архівний номер 52011HARKOV1, архівна дата 16.03.1998, дата виникнення: 16.03.1998, номер реєстру 5862-4, внутр.№ 4F01043124EF51315031, документально належним чином не підтверджено. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 254511006 від 27.04.2021 вбачається також, що Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містить також архівний запис про арешт, реєстраційний номер обтяження 5615261, зареєстрований 06.09.2007 реєстратором Першою ХМДНК, на усе невизначене майно [PERSON] , підстава обтяження постанова б/н від 15.03.2001 Відділу державної виконавчої служби Червонозаводського району, додаткові дані: архівний номер 2845706HARKOV1, архівна дата 30.05.2001, дата виникнення: 30.05.2001, номер реєстру 14771, внутр.№ 6501F63F26F2542Е3958. З наданої за ухвалою суду від 26.07.2021 про витребування доказів юридичним департаментом виконавчого комітету Харківської міської ради копії постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червонозаводського районного управління юстиції від 15.03.2001 вбачається, що на виконанні у вказаному органі перебував виконавчий лист № 2/3-143 від 04.01.1998 Червонозаводського районного суду міста Харкова про стягнення з [PERSON] на користь АКБ «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 1879,60 грн. В межах даного виконавчого провадження, на усе належне [PERSON] майно вказаною постановою державного виконавця на підставі ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт. Разом з тим, як вбачається з інформації Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) № 55300 від 18.05.2021 на звернення [PERSON] , на даний час розділ Автоматизованої системи виконавчих проваджень не містить жодної інформації відносно боржника [PERSON] , а строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить 3 роки, зі знищенням переданих до архіву виконавчих проваджень щопівріччя. Вказане позбавляє орган державної виконавчої служби встановити, в межах якого виконавчого провадження винесено постанову від 15.03.2001, яка стала підставою для виникнення обтяження, а також наслідки завершення даного виконавчого провадження. Відповідно до ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону, що діяв на час виникнення обтяження 15.03.2001), арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб. Зі змісту постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червонозаводського районного управління юстиції від 15.03.2001 вбачається, що арешт на усе майно [PERSON] був накладений з метою забезпечення виконання виконавчого листа та усунення можливостей здійснення відчуження майна боржника, на яке можливо звернути стягнення. Зі змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 254511006 від 27.04.2021 вбачається, що станом на вказану дату [PERSON] є власником цілої квартири за адресою: [ADDRESS] , і її право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстроване 13.04.2016. У той же час, власником Ѕ його частини вона була вже на момент укладення договору застави (10.02.1995). Ці обставини свідчать про те, що стягнення на належне їй вищезазначене майно в межах виконавчого провадження, у якому 15.03.2001 було винесено постанову про накладення арешту, не проводилось. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги інформацію МРВ ДВС № 55300 від 18.05.2021 про відсутність будь-яких відомостей щодо боржника [PERSON] у Автоматизованій системі виконавчих проваджень, суд прийшов до висновку, що виконавче провадження щодо боржника [PERSON] , у якому 15.03.2001 було винесено постанову про накладення арешту на усе належне їй майно, на момент розгляду справи закінчене. Судом встановлено, що обидва обтяження, відомості про які наявні у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, стосувались забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором та договором застави перед АКБ «Укрсоцбанк». Відповідно до ст.593 ЦК України, право застави\~припиняється у\~разі припинення\~зобов`язання,\~забезпеченого заставою,\~в інших\~випадках,\~встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Як вбачається з письмового повідомлення АТ «Альфа-Банк» № 100592 від 01.02.2020, АТ «Альфа-Банк», який є правонаступником усіх прав і зобов`язань АТ «Укрсоцбанк» і набув усіх прав і обов`язків кредитора та іпотекодержателя по кредитним договорам на підставі угод, зазначених у Додатку № 1 до цього повідомлення, у зв`язку з повним виконанням зобов`язань та припиненням іпотечного договору відповідно до Закону України «Про іпотеку», просить провести державну реєстрацію припинення іпотеки та зняти обтяження (заборону на нерухоме майно) стосовно: ОП «Гусарик» за кредитним договором № 10-95 від 09.02.1995, іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєдою Т.Д. від 10.02.1995, реєстровий номер 152, щодо об`єкта нерухомості за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що усі зобов`язання, у забезпечення виконання яких на майно [PERSON] накладались заборона та арешт, на даний час припинені виконанням, що свідчить про припинення права застави, іпотеки, арешту та інших обтяжень щодо її майна, які виникли під час виконання нею зобов`язань перед АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк». За таких обставин, правові підстави для подальших обтяжень належного [PERSON] майна, пов`язаних з виконанням нею зобов`язань перед АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», відсутні. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право\~вчиняти щодо\~свого майна\~будь-які\~дії,\~які не\~суперечать закону. Держава\~не втручається\~у здійснення\~власником права\~власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Разом з тим, вказані заборона та арешт порушують право власності позивачки та позбавляють її можливості здійснювати регламентовані ст.319 ЦК України та гарантовані ст.41 Конституції України повноваження власника. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності\~є непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа\~має право\~звернутися до\~суду за\~захистом свого\~особистого немайнового\~або майнового\~права та\~інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, крім іншого, може бути припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.01.2021 у справі №916/1415/19 (12-80гс20), держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав.\~Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом. Аналізуючи наявність у даному спорі вищезазначених умов, суд бере до уваги, що спір з приводу виконання зобов`язань за кредитним договором між боржником [PERSON] та кредитором (АТ «Альфа-Банк») фактично відсутній, проте право власності позивачки порушується існуванням у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна чинних записів про заборони, накладені у правовідносинах з виконання вищезазначених зобов`язань. Суд враховує, що [PERSON] зверталась до державних установ, якими було ініційовано та внесено записи про відповідні обтяження, проте у задоволенні її обґрунтованих вимог було відмовлено. За таких обставин, на переконання суду, ефективним способом захисту порушеного права власності позивачки є припинення дії, що порушує це право, а саме - скасування арешту та заборони відчуження майна, що виникли з метою забезпечення виконання припинених на момент розгляду справи договірних зобов`язань. При цьому суд враховує, що такий спосіб захисту порушеного права позивачки є ефективним та не суперечить закону, а закон чи договір у свою чергу за встановлених обставин не визначають іншого ефективного способу захисту. За вищезазначених встановлених судом обставин та їх правової оцінки, суд вбачає правові підстави для задоволення позову та скасування арешту і заборони з належного позивачці майна, відомості про зареєстровані обтяження щодо яких наявні у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.15, 16, 319, 321, 572, 574, 575, 577, 593 ЦК України,

Outcome: approved