Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить виселити відповідачів з кімнат № 197 198 учнівського гуртожитку Хмельницького ВПУ № 25 по Проспекту Миру 61/3 в м. Хмельницький. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що на підставі заяви [PERSON] та звернення директора видавництва «Поділля» у 1996 році відповідачам [PERSON] та [PERSON] було укладено договір найму житлового приміщення. У 2001 році відповідачам було надано кімнату № 197. 03 листопада 2003 року з відповідачами переукладено договір найму житлового приміщення, внаслідок чого кімнатонаймачем став [PERSON] Однак ордер на поселення сім'ї відповідачів не видавався, ніхто з членів сім'ї відповідачів не перебуває у трудових відносинах з ВПУ № 25, тоді як гуртожиток є учнівським і учні та працівники ВПУ № 25 на даний час потребують поліпшення житлових умов. 01 лютого 2016 року кімнатонаймачу [PERSON] було вручено попередження про розірвання договору найму житлового приміщення, яке він отримав, однак відмовився письмово засвідчити факт отримання. Добровільно звільнити займані кімнати та передати їх за актом прийому-передачі відповідачі відмовились, тому позивач просить виселити їх в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Зазначила, що Департаментом освіти та науки Хмельницької ОДА, якому підпорядковується ВПУ № 25, було надіслано лист № 03-23/52 від 28.01.2015 р., в якому звернуто увагу на те, що надання кімнат в учнівському гуртожитку для тимчасового проживання стороннім особам не є засобом вирішення житлових проблем регіону, а засобом соціальної підтримки протягом певного періоду часу перш за все працівників навчального закладу. Учнівські гуртожитки відносяться до житлового фонду спеціального призначення і можуть використовуватись виключно як тимчасове житло. На виконання даного листа адміністрацією навчального закладу було проаналізовано контингент сімейних мешканців учнівського гуртожитку, що знаходиться на балансі училища, та встановлено, що сім'я відповідачів без дотримання належного порядку поселена у займані кімнати гуртожитку. Так, відповідачі в трудових відносинах з училищем не перебувають і не перебували, ордер на заселення їм не видавався і відповідного спільного рішення профкому та адміністрації не приймалося. Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечив, вказуючи, що хоча відповідачі дійсно були поселені в займані ними кімнати гуртожитку не за ордером на вселення і дійсно не перебувають у трудових відносинах з училищем, проте підстава їхнього проживання законна укладений між сторонами договір найму житлового приміщення, котрий в установленому порядку розірвано до даного часу не було. Посилається на необхідність застосування до спірних правовідносин практики Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», № 30856/03, від 2.12.2010 року, стверджуючи, що виселення відповідачів із займаного ними житла не є доцільним. В останнє із призначених у справі судових засідань не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи закінчити за відсутності представника відповідачів з урахуванням раніше наданих ним усних заперечень. Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечив, оскільки виселенням відповідачів із займаних ними кімнат гуртожитку можуть бути порушені права малолітньої дитини сина [PERSON] [PERSON], [INFO]. Заслухавши представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що учнівський гуртожиток на 640 місць по Проспекту Миру 61/3 в м. Хмельницький належить до державної власності, знаходиться в оперативному управлінні Міністерства освіти та молоді України, перебуває на балансі Хмельницького ВПУ № 25, яке є державним професійно-технічним навчальним закладом. Зазначені обставини підтверджуються довідкою ВПУ № 25 від 7.07.2016 року за вих. № 01-15/507, витягом з Єдиного реєстру обєктів державної власності щодо державного майна (додатком до листа ФДМУ від 16.08.2016 року № 10-15-15730), інвентарною карткою № 127/1 обліку основних засобів в бюджетних установах ВПУ № 25 м. Хмельницького, актом передачі гуртожитку комплексу ВПУ № 25 від 14.07.1997 року, постановою Кабінету Міністрів України від 1.09.1993 року № 689 «Про передачу на баланс професійних навчально-виховних закладів будівель і споруд», статутом ВПУ № 25 м. Хмельницького (пп. 7.9 7.10), довідкою АА № 172542 з ЄДРПОУ, свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 830402, копії котрих наявні у справі. Відповідно до ч. 1\~ст. 127 ЖК Української РСР\~і п. 2 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого\~постановою [PERSON] Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року № 208\~(далі:\~\~Положення),\~для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Виходячи з вимог ч. 2 ст. 128 ЖК України, жила площа в гуртожитку могла бути надана відповідачам за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету. Відповідно до ч. 1 ст. 129 ЖК України, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідачі без надання ордера вселені в січні 1996 року в к. 198 вище вказаного гуртожитку, з 24.05.1996 року місце їх постійного проживання зареєстровано за зазначеною адресою, хоча вони не перебувають і не перебували з позивачем у трудових відносинах, не навчаються в училищі. Зазначені обставини підтверджуються заявою [PERSON] від 23.01.1996 року про надання кімнати для проживання в учнівському гуртожитку ВПУ № 25, картками форми № 16 на [PERSON] та [PERSON], листом Державного видавництва «Поділля» директору училища № 25 про поселення в порядку взаємодопомоги в гуртожиток сімї працівниці ДВ «Поділля» [PERSON], паспортами відповідачів, копії яких наявні у справі. Між сторонами укладалися в письмовій формі договори найму кімнати 198 гуртожитку (договір від 3.11.1999 року, укладений між Хмельницьким ВПУ № 25 та [PERSON]А.), кімнат 197 198 гуртожитку (договір від 3.11.2003 року, укладений між ВПУ № 25 та [PERSON]М.). Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі копіями вказаних договорів. Третього із наданих позивачем договору найму без номера та дати суд до уваги не бере, оскільки в його тексті, як вбачається з наявної у справі копії договору, відсутні обовязкові реквізити: дата укладення та підпис від імені директора Хмельницького ВПУ № 25. У відповідності з ч. 1 ст. 277 ЦК УРСР 1963 року у вище вказаній редакції, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім'я якого видано ордер. Оскільки спільного рішення адміністрації позивача та відповідного профспілкового комітету щодо надання відповідачам житлової площі не приймалося, жодному з відповідачів ордер на зайняття кімнат 197 198 в гуртожитку не видавався, що жодною зі сторін не оспорюється, договір оренди житлового приміщення, на який посилається представник відповідача, в якості обґрунтування доводів правомірності проживання відповідачів у спірних приміщеннях гуртожитку, судом до уваги не приймаються. До того ж суд звертає свою увагу на те, що спірні приміщення, які займають відповідачі, є кімнатами у учнівському гуртожитку і призначені для проживання виключно робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Станом на 8.07.2016 року в кімнатах 197 198 гуртожитку фактично проживали [PERSON], його дружина [PERSON], донька [PERSON], малолітній внук [PERSON], [INFO], та зять [PERSON] (останній вселений без відома адміністрації навчального закладу). Проживаючи в займаних кімнатах, сімя відповідачів допускала прострочення з оплати комунальних послуг, однак станом на лютий 2017 року заборгованість відсутня. На даний час сімя [PERSON] самостійно в жовтні 2016 року виїхала із займаних кімнат гуртожитку на інше місце проживання, однак при цьому [PERSON] не знялася з реєстрації в гуртожитку. Зазначені обставини підтверджуються актами комісії щодо перевірки та аналізу контингенту мешканців учнівського гуртожитку станом щодо перевірок 8.07.2016 року та 13.12.2016 року, довідками УДМС України в Хмельницькій області щодо зареєстрованого місця проживання кожного з відповідачів, свідоцтвом про народження [PERSON], виписками з особового рахунку по нарахуванню та сплаті за комунальні послуги та електроносії від 21.12.2016 року та від 23.02.2017 року, копії котрих наявні у справі. Згідно ч. 1 ст.\~109, ч. 3 ст.\~116 ЖК Української РСР,\~виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Таким чином, наявні передбачені законом підстави для виселення відповідачів. Не можуть бути взяті до уваги заперечення відповідачів щодо відсутності доцільності їх виселення з займаних ними кімнат з огляду на наступне. Дійсно, відповідно до ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Однак у даній справі наявна легітимна мета втручання в гарантоване Конвенцією право та дотримані вимоги пропорційності. Зокрема, матеріали справи містять лист Департаменту освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації від 28.01.2015 року за вих. № 03-23/52 директорам професійно-технічних навчальних закладів, в якому йдеться про виявлення чисельних фактів нестачі місць для проживання учнів, перенаселення кімнат в гуртожитках, вимушене ви наймання учнями приватного житла з однієї сторони та зайняття значної частини житлової площі гуртожитків особами, які не є учнями професійно-технічних навчальних закладів, - з іншої. Департамент зазначеним листом зобовязав директорів навчальних закладів, в гуртожитках яких проживають особи, які не є учнями професійно-технічних навчальних закладів, вжити, серед іншого, наступних заходів: ■проаналізувати контингент сімейних мешканців гуртожитків з метою виявлення сімейних мешканців, які мають власне житло; мешканців, які не проживають у займаних кімнатах, передають їх іншим особам; мешканців, які не перебувають в трудових відносинах з навчальними закладами та установами системи профтехосвіти, іншими освітніми закладами; сімей, які займають надлишкову житлову площу (більше 6 кв.м на одну особу); осіб, які порушують правила проживання в учнівському гуртожитку, не співпрацюють з адміністрацією ліцею при впорядкуванні частини гуртожитку, відведеної для сімейних мешканців та якими допускається заборгованість по оплаті квартирної плати та плати за комунальні послуги; ■розробити заходи по впорядкуванню зазначеного контингенту, саме: - по проведенню роз'яснювальної роботи серед сімейних мешканців, - по вилученню надлишкової житлової площі, - по поступовому виселенню осіб, які мають власне житло, які не проживають постійно, передають кімнати іншим особам, яким не погоджено подальше проживання в гуртожитку, які порушують правила проживання в учнівському гуртожитку, не співпрацюють з адміністрацією ліцею при впорядкуванні частини гуртожитку, відведеної для сімейних мешканців та якими допускається заборгованість по оплаті квартирної плати та плати за комунальні послуги; ■вивільнену житлову площу в першу чергу використовувати для покращення житлових умов учнів. На виконання даного листа наказом директора ВПУ № 25 від 1.02.2016 року № 32 «Про перевірку контингенту мешканців учнівського гуртожитку», копія котрого міститься у справі, було створено комісію щодо перевірки та аналізу контингенту мешканців учнівського гуртожитку та доручено даній комісії провести перевірку контингенту мешканців учнівського гуртожитку з метою виявлення мешканців, які не перебувають в трудових відносинах з навчальним закладом та установами системи профтехосвіти, іншими освітніми закладами. Комісія здійснювала таку перевірку, що підтверджується протоколами № 01, 02 від 15.09.2016 року, актом на перевірку контингенту мешканців учнівського гуртожитку, копії котрих містяться у справі. Як вбачається з довідки ВПУ № 25 м. Хмельницького від 7.07.2016 року за вих. № 01-15/509, станом на вказану дату 24 працівники та 19 учнів ВПУ № 25 м. Хмельницького потребували розселення та покращення житлових умов. Згідно наявної у справі довідки ВПУ № 25 м. Хмельницького від 15.02.2017 року за вих. № 01-15/62, в гуртожитку позивача все ще проживають 18 учнів, які потребують покращення житлових умов. Крім того, як вбачається із заяв працівників позивача до профспілкової організації ВПУ № 25 за період з 18.02.2016 року по 3.02.2017 року, на покращення житлових умов претендували за даний період також щонайменш шестеро осіб. Згідно довідки ВПУ № 25 м. Хмельницького від 23.02.2017 року за вих. № 01-15/81, листа ВПУ № 25 м. Хмельницького від 20.03.2015 року за вих. № 01-15/190, адресованого Департаменту освіти і науки Хмельницької облдержадміністрації, впродовж 2015 1017 року юридичною службовою позивача проводилась претензійно-позовна робота щодо ряду мешканців гуртожитку, що свідчить про те, що вжиті позивачем заходи з вивільнення житла для поліпшення житлових умов учнів та працівників ВПУ № 25 мають загальний характер і не вживаються лише стосовно відповідачів. Про дотримання позивачем зазначеної мети додатково свідчить і та обставина, що впродовж 2016 року адміністрацією навчального закладу жодного договору найму житлового приміщення з особами, які не перебувають в трудових відносинах з ВПУ № 25 та не належать до працівників освіти, укладено не було, переукладення договір також не проводилося, що підтверджується довідкою ВИП № 25 м. Хмельницького від 20.02.2017 року за вих. № 01-15/73, копія котрої наявна у справі. При цьому відповідачам було завчасно (за пять місяців до звернення з даним позовом до суду) запропоновано добровільно звільнити займані помешкання, що було частково виконано лише співвідповідачкою [PERSON] Факт її добровільного переїзду понад пять місяців до закінчення розгляду даної справи судом з гуртожитку до іншого місця проживання разом з дитиною свідчить про те, що виселенням не буде порушено житлових прав її малолітньої дитини з огляду на наявність іншого житла. Крім того, згідно листа відділу обліку та розподілу житлової площі виконкому Хмельницької міської ради від 10.03.2017 року за вих. № 214 11, копія котрого міститься у справі, відповідачі на квартирному обліку при виконавчому комітеті не перебувають. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 14.03.2017 року за вих. № 82327412, у приватній власності [PERSON] на даний час знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером 6810100000:35:004:1849 площею 0,06 га у м. Хмельницький по вул. Ю.Яновського 29 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яку рішенням 23-ої сесії Хмельницької міської ради № 33 від 27.02.2013 року, копія котрого наявна у справі, було передано у власність [PERSON] Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про те, що виселення відповідачів здійснюється з метою подальшого забезпечення житлом осіб, які навчаються та працюють в ВПУ № 25 м. Хмельницького і потребують поліпшення житлових умов (легітимна мета втручання); забезпечити права цієї значно більш чисельної за кількість відповідачів у даній справі категорії осіб в інший спосіб не вдалося, як не вдалося і досягти повного звільнення кімнат 197 198 відповідачами в позасудовий спосіб; існує можливість зведення власного житла відповідачами, які продовжують фактично проживати в кімнатах 197 198 гуртожитку, на належній їм земельній ділянці, переданій у власність саме для цієї мети (пропорційність втручання). Тим самим спростовуються доводи представника відповідачів щодо недоцільності їх виселення. У зв'язку з наведеним позов підлягає до задоволення в повному обсязі, а відповідачі підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення. Судовий збір в сумі 1378,00 грн., сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду, підлягає стягненню на його користь з відповідачів в рівних частках з кожного в силу ст. 88 ЦПК України, тобто по 459,33 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved