Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], в якій зазначає, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2009 року. Від даного шлюбу у них [INFO] року народилася донька [PERSON]. Так як вони різні люди, в них, практично зразу після одруження, почали виникати сварки, скандали, що й призвело до розпаду їх сім'ї. В даний час вони припинили будь - які відносини, не ведуть спільного господарства, практично не спілкуються, кожен сам розпоряджається своїми доходами, окремо виховують та утримують дитину. В судовому засіданні позивачка позов підтриамала, дала покази, аналогічні викладеним в позовній заяві, При цьому доповнила, що наполягає на розірванні шлюбу, так як вона не бажає жити з відповідачем, переконана що їх сім'я не може бути збережена. Відповідач [PERSON] позов визнав частково і пояснив, що в них в сім'ї дійсно були і є проблеми, однак він вважає, що при згоді і бажанні позивачки, їх можна було б вирішити, а так як остання цього не хоче, просить шлюб розірвати. При цьому повідомив що примирення між ними не відбулося, але вони обговорили і погодили всі питання щодо участі кожного з них в утриманні і вихованні доньки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку що позов слід задовольнити, виходячи з таких міркувань Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 09 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Терпнопільського міського управління юстиції вбачається, що 09 серпня 2009 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на - "[PERSON] ". В судовому засіданні встановлено, що подружнє життя в них не склалося, часто виникали сварки, суперечки, що й призвело до розпаду сім'ї . І позивачка і відповідач просять шлюб розірвати. Згідно із ст.24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

Outcome: approved