Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 31 березня 2015 року близько 15 год. 25 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по вул. Зарічній в с. Пашківці Старокостянтинівського району Хмельницької області, в порушення п.п. 2.10 «є», 12.1, 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та допустив наїзд на пішохода [PERSON], яка згідно висновку судово-медичної експертизи №53 від 21.04.2015р. отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя, після чого водій [PERSON] вжив спиртні напої та залишив місце пригоди. 25 квітня 2015 року по даному факту старшим слідчим СВ Старокостянтинівського РВ УМВС в Хмельницькій області винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою Старокостянтинівського районного суду від 29 квітня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 130 ч. 4, 124, 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді 10 діб адміністративного арешту, яка набрала законної сили. У звязку із збитками спричиненими ДТП, позивачка просить стягнути з відповідача 650 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що він дійсно 31 березня 2015 року вчинив наїзд на потерпілу, проте був тверезий, потерпіла сама повела себе агресивно. Суд заслухавши сторони, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приписи ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначають, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом чи іншим обєктом, іншим субєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положення ч. 5 цієї ж статті Кодексу вказує, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдану внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Постанова Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року зі змінами та доповненнями „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди вказує на те, що згідно п. 4 джерелом підвищення небезпеки належить визнавати будь яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших обєктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому прояві їх шкідливих властивостей. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Судом об'єктивно встановлено, що 31 березня 2015 року близько 15 год. 25 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по вул. Зарічній в с. Пашківці Старокостянтинівського району Хмельницької області, в порушення п.п. 2.10 «є», 12.1, 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та допустив наїзд на пішохода [PERSON], яка згідно висновку судово-медичної експертизи №53 від 21.04.2015р. отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя, після чого водій [PERSON] вжив спиртні напої та залишив місце пригоди. 25 квітня 2015 року по даному факту старшим слідчим СВ Старокостянтинівського РВ УМВС в Хмельницькій області винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою Старокостянтинівського районного суду від 29 квітня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 130 ч. 4, 124, 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді 10 діб адміністративного арешту. Дана постанова суду набрала законної сили. Відповідно до наданих суду чеків позивачка витратила на лікування у звязку із цим ДТП 650 грн., тому ці кошти підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. Суд вважає також доведеними вимоги позивача щодо відшкодування їй відповідачем і моральної шкоди. Відповідно до ст.1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Судом встановлено, що [PERSON] була заподіяна моральна шкода у зв'язку з оперативним втручанням, тривалим лікуванням та реабілітацією, душевними переживаннями, стресами, незручностями, зміною звичного способу життя, та не бажанням відшкодовувати збитки відповідачем, тому таку шкоду має відшкодувати [PERSON] як володілець джерела підвищеної небезпеки на правових підставах. Вирішуючи питання стосовно розміру відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" де вказано, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправні діяння її заподіювача; наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому суд з'ясовує факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрати немайнового характеру На відшкодування моральної шкоди, суд, враховуючи конкретні обставини справи, вважає за необхідне стягнути 3 500 грн. Допитані в суді свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що є сусідками потерпілої що 31 березня 2015 року, близько 15 год. вони почули як різко загальмував автомобіль і крик жінка, коли вибігли на вулицю то побачили їх сусідку [PERSON] яка лежала на траві та трималась за руку та побачили [PERSON] який був в нетверезому стані, з їх розмови вони зрозуміли, що останній зачепив чвоїм автомобілем потерпілу. Після чого вони викликали таксі та відправили [PERSON] до лікарні, згодом близько місяці допомагали їй по господарству, оскільки у неї була травмована рука.

Outcome: approved