overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором № 002-28002-080911 від 08 вересня 2011 року банк відкрив [PERSON] картковий рахунок в національній валюті України на загальну суму 100 000 гривень та на день укладення кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на платіжну картку в сумі 3100,00 гривень. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав. Станом на 17 червня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 3805,94 гривень. Тому просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов визнав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 08 вересня 2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями договору № 002-28002-080911 від 08 вересня 2011 року (а.с.5-6), статутом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (а.с.8). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.4) станом на 17 червня 2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 3805,94 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 07 серпня 2008 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 30 червня 2015 року має заборгованість в сумі 20934,13 гривень. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 07 серпня 2008 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями заяви від 07 серпня 2008 року (а.с.7), копією витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.8-13), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.18). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5-6) станом на 30 червня 2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору становить 20934,13 грн. в тому числі: 3892,09 грн. заборгованість за кредитом; 15807,08 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 250,00 грн. - \~ штраф (фіксована частина), 984,96 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири № 42, яка розташована по пр. Леніна, 141-А в м. Миколаєві, укладений 11 серпня 2000 року на Універсальній Товарній Біржі «Виконт-Т». Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, на заочний розгляд справи згодна. Про причини неявки відповідача та представника третьої особи суду не відомо. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 11 серпня 2000 року на Універсальній Товарній Біржі «Виконт-Т» між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладений договір № 1914 купівлі-продажу квартири № 42, що розташована в м. Миколаєві по пр. Леніна, 141-А. Раніше спірна квартира належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ВО СЗ ім. 61 Комунара від 21 грудня 1993 року, згідно розпорядження за № 1421 від 21 грудня 1993 року, зареєстрованого Миколаївським міжміським Бюро технічної інвентаризації за реєстром № 18256 від 08 лютого 1994 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ФП № 167127, [PERSON] померла 17 серпня 2012 року. Згідно листа приватного нотаріуса ММНО [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся її чоловік - [PERSON], який подав правовстановлюючий документи на спадкове майно, а саме договір № 1914 купівлі-продажу нерухомого майна, виданий Універсальною товарною біржею "Віконт-Т" 11.08.2000 року, що виданий з порушенням законодавства. Сторони за угодою повністю виконали умови договору, продавець передав зазначену квартиру покупцю у власність, а покупець передав продавцю обумовлену договором суму. До теперішнього часу договір ніким із сторін не оспорений. Відповідно до частини 2 статті 47 ЦК Української РСР за такого вказаний договір слід визнати дійсним, а поданий позов задовольнити. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи його тим, що за укладеним договором №005-28000-200511 від 20 травня 2011 року банк відкрив [PERSON] картковий рахунок в національній валюті України на загальну суму 100000,00 гривень та встановив ліміт кредитної лінії на платіжну картку в сумі 10000,00 гривень. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав. Станом на 17 червня 2015 року має заборгованість в сумі 38926,42 гривень, яку просив стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20 травня 2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями договору № 005-28000-200511 від 20 травня 2011 року (а.с.5-6), статутом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (а.с.9). За розрахунком заборгованості (а.с.4) станом на 17 червня 2015 року загальна її сума становить 38926,42 грн., яка складається з: 17946,72 грн. тіло кредиту; 6947,98 грн. прострочене тіло кредиту; 14031,72 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно\~стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернулась до суду із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 26 грудня 2009 року у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 1368. Спільне життя з чоловіком у неї не склалося, шлюбні відносини припинилися у 2011 році. Основна причина розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довір'я. Збереження сім'ї неможливо, це суперечить їх інтересам, тому неухильно наполягає на задоволенні заявлених вимог. Позивач надала суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач до суду не прибув з невідомої причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином (телефонограмою). Заяву про розгляд справи за його відсутністю до суду не надав. Справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України-заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Судом також з'ясовано той факт, що позивач має намір залишити прізвище "[PERSON]"

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку № 99 по вулиці Ватутіна в м. Миколаєві. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона є власницею житлового будинку № 99 по вулиці Ватутіна в м. Миколаєві. У спірному житловому будинку зареєстровані, крім позивачки, її чоловік [PERSON], їхня дочка [PERSON], та відповідач по даній справі [PERSON], який не є членом їх сім'ї і є сторонньою особою, що був зареєстрованим у будинку на час придбання його позивачкою. З грудня 2005 року відповідач [PERSON] без будь-яких поважних причин залишив місце реєстрації та переїхав до іншого місця, яке на сьогоднішній день позивачці не відомо. Позивач сплачує комунальні послуги, підтримує будинок у належному стані, перешкод для проживання у будинку для відповідача вона не створює і замки не змінювала. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позов з підстав, викладених у позовній заяві, та просили суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання неодноразово не зявлявся, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, будь-яких заяв від нього до суду не надходило, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та свідків, дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], який був зареєстрований у реєстрі за № 4387, - позивачці [PERSON] належить 60/100 частин житлового будинку № 99 по вулиці Ватутіна в м. Миколаєві (а.с.5-7). Інших 40/100 частин цього будинку належать чоловікові позивачки [PERSON] Згідно довідки, виданої КП ДЄЗ «Океан» від 14.07.2015 року № 2809, у належній позивачці частині житлового будинку зареєстровані: позивач [PERSON], її чоловік - [PERSON], дочка - [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.12). Даний факт підтверджується показаннями свідків, які підтвердили, що відповідач зареєстрований за даною адресою, але вже більше 10 років не проживає, його речей в будинку немає, і жодних перешкод йому в користуванні будинком позивач не створювала, а також актами про не проживання від 09.10.2013 та 12.01.2015 року (а.с.13,14). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

В липні 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство (скорочено ПАТ) "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М., звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

В липні 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Син проживає разом з матір'ю та знаходиться повністю на утриманні позивачки. Матеріальну допомогу на утримання сина відповідач в добровільному порядку не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 800 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до заяви позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про розгляд справи у її відстуність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] Згідно Довідки ЖКП ММР «Південь» виданої за вих. № 2917 від 21.07.2016 р. неповнолітній [PERSON]проживає за адресою: [ADDRESS] разом з матір'ю - [PERSON] Відповідно до Довідки виданої Ленінським районним центром зайнятості від 02.02.2016 р. відповідач [PERSON] не перебуває на обліку як безробітний та допомогу по безробіттю не отримує. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення". Оцінюючи надані докази та враховуючи, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, відповідач має нерегулярний дохід, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, та підлягають задоволенню, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 800 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 21.07.2016 р. до досягнення ним повноліття, з урахуванням індексу інфляції. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 21, 24, 110, 111, 112, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернулася до Романівського районного суду Житомирської області в інтересах [PERSON] з заявою, в якій просить встановити факт проживання останньої однією сім'єю з [PERSON], який помер [INFO]. Необхідність встановлення даного факту представник заявника пов'язує із реалізацію [PERSON] права на спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] В судове засідання заявник та заінтересована особа, які були належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, не з"явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. При цьому, представник заявника свою заяву підтримала, а заінтересована особа проти її задоволення не заперечила. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина. [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,05 га на території Малокозарської сільської ради Романівського району Житомирської області. Згідно довідок, виданих Малокозарською сільською радою Романівського району Житомирської області, [PERSON] із 1996 року до дня смерті проживав однією сім"єю із заявником у будинку по [ADDRESS] Відповідно до частини першої статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1264 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно зі статтею 3 Сімейного кодексу України (далі СК України) сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З матеріалів спадкової справи № 162/2016, заведеної нотаріусом Романівської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON], вбачається, що спадкоємці попередніх черг заяв про прийняття спадщини не подавали. Встановивши, що факт, який просить встановити заявник має для неї юридичне значення, а також давши оцінку доказам, якими підтверджується вказаний факт, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення її заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

В липні 2016 року до суду звернувся [PERSON], який просить встановити факт належності йому архівної довідки за №01-17/226 від 21 липня 2016 року, яку видано районною комунальною архівною установою „Трудовий архів" Теплицької районної ради Вінницької області, оскільки в тексті цього документу, який містить інформацію про періоди його роботи в колгоспі «Прогрес» с.Мала Мочулка Теплицького району, не повно зазначено його по батькові, що потрібно для призначення та нарахування пенсії за віком. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заявлені вимоги. Пояснив, що для оформлення пенсії до управління Пенсійного фонду необхідно подати довідки про заробітну плату, однак, в архівній довідці його по батькові вказано як «[PERSON].», що перешкоджає в оформленні пенсії. Від заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі - надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника управління, проти встановлення факту належності архівної довідки [PERSON] не заперечують. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснив, що знає заявника більше двадцяти п'яти років. Підтверджує, що [PERSON] працював на різних роботах в колгоспі «Прогрес» с.Мала Мочулка. Якийсь час він працював помічником бригадира коли бригадиром бригади №2 був [PERSON]. Свідок [PERSON] у своїх показаннях пояснив суду, що знає заявника з 1982 року, разом працювали в колгоспі «Прогрес» в с.Мала Мочулка, в т.ч. і в бригаді №2. Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника та показання свідків, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності заявнику архівної довідки за №01-17/226, виданої 21 липня 2016 року районною комунальною архівною установою „Трудовий архів" про те, що в книзі обліку трудового стажу та заробітку працівників колгоспу «Прогрес» с.Мала Мочулка за 1987-1991 роки значиться [PERSON] Факт роботи заявника в колгоспі «Прогрес» с.Мала Мочулка підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON]. Відомості, що викладені в архівній довідці, узгоджуються з записами в трудовій книжці колгоспника [NUMBER], яку було видано 14 травня 1979 року на ім'я [PERSON]. [PERSON] народився [INFO] року в с.Росоша Теплицького району, що підтверджується свідоцтвом про народження([NUMBER]).

Outcome: approved