Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про усиновлення дитини [PERSON] , [INFO] , мотивуючи її тим, що він та мати дитини [PERSON] з 06 лютого 2017 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Також в заяві зазначається, що згідно посвідченої нотаріально заяви біологічного батька сина його дружини [PERSON] від 27.08.2019 року, останній надав згоду на усиновлення малолітнього [PERSON] . Крім того, заявник вказував на те, що він має всі необхідні матеріально-побутові умови для проживання, утримання та виховання дитини, проживає із сімєю в будинку за адресою [ADDRESS] і зареєстровані за цією ж адресою. Матеріально та фінансово він забезпечений, фізично та психічно здоровий, не перебуває на обліку з приводу алкогольної чи наркотичної залежності, не позбавлений батьківських прав, до кримінальної відповідальності не притягувався та може бути усиновлювачем дитини. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав вимоги, викладені в заяві та просив їх задовольнити з підстав, наведених в ній. Зацікавлена особа [PERSON] підтримала вимоги заяви та не заперечила проти усиновлення її сина [PERSON] заявником [PERSON] . Представник служби у справах дітей Великоберезнянської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, однак подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення вимог заяви не заперечує. Представник Великоберезнянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області в судове засідання не з`явився. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружилися 06 лютого 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 06.02.2017 року(а.с.10).. Крім того, встановлено, що згідно посвідченої нотаріально заяви біологічного батька дитини [PERSON] - [PERSON] від 27.08.2019 року, останній надав згоду на усиновлення малолітнього [PERSON] (а.с.3). З висновку про стан здоровя [PERSON] від 18.12.2019 року, виданого КНП Великоберезнянська районна лікарня, вбачається, що заявник здоровий(а.с.4). Згідно довідки Міністерства Внутрішніх Справ України станом на 27.11.2019 року [PERSON] , [INFO] до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості немає та в розшуку не перебуває(а.с.6). Крім цього, актом обстеження житлово-побутових умов заявника від 09.01.2020 року стверджено, що в сім`ї [PERSON] створені належні умови для виховання, розвитку та утримання дітей(а.с.21) Також з висновку служби у справах дітей Великоберезнянської райдержадміністрації про доцільність усиновлення дитини [PERSON] та відповідність його інтересам видно, що служба у справах дітей вважає усиновлення дитини [PERSON] , [INFO] громадянином [PERSON] доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до положень ч.2 ст.3 Сімейного Кодексу України - сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про усиновлення. Статтею 310 ЦПК України заява про усиновлення дитини або повнолітньої особи яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування, подається до суду за місцем їх проживання. Відповідно до ч.3 ст. 313 ЦПК України для забезпечення таємниці усиновлення у випадках, встановлених Сімейним кодексом України, суд розглядає справу в закритому судовому засіданні. Статтею 207 Сімейного Кодексу України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Частиною 3 ст. 211 Сімейного Кодексу України усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Статтею 219 СК України усиновлення дитини без згоди батьків провадиться, якщо вони невідомі; визнані безвісно відсутніми; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється; протягом двох місяців після народження дитини не забрали її на виховання до себе в сім`ю та запис про них у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до статті 135 цього Кодексу. Беручи до уваги ст. 229 СК України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібно згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 СК України. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Статтею 233 СК України передбачено , що на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Відповідно до ч.2 ст. 224 Сімейного Кодексу України при дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.6 постанови від 30 березня 2007 року №3 Пленуму Верховного Суду України " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав " вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це; чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч.1-3 ст. 218 СК України щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS №58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Статтею 225 Сімейного Кодексу України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішення суду про усиновлення. З урахуванням всіх обставин справи, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, враховуючи відсутність заперечень про усиновлення зі сторони заінтересованих осіб,зважаючи на те, що заявник бажає усиновити дитину, суд вважає, вказані заявником вимоги обґрунтованими, які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню.

Outcome: approved