Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про встановлення режиму окремого проживання подружжя. Свої\~\~вимоги\~\~мотивує тим,\~що\~\~перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14.12.2007 року, що зареєстрований Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, про що було зроблено актовий запис № 1471. Від шлюбу дітей не мають. Свої позовні вимоги вмотивовує тим, що з травня 2018 року його дружина за власним бажанням та ініціативою переїхала жити до своєї власної квартири та на сьогоднішній день вона фактично проживає за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS]. У звязку із викладеним, однак не бажаючи розірвати шлюб, але з метою попередити можливість юридичних наслідків такого проживання, звернувся до суду з позовною заявою щодо режиму встановлення окремого проживання. Позивач в підготовче судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає та просила розгляд справи проводити за її відсутності. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки сторони в підготовче судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З матеріалів справи вбачається, що 14.12.2007 р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що зареєстрований Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, про що було зроблено актовий запис № 1471. Від шлюбу дітей не мають. У відповідності\~ст.51 Конституції України, ч.1\~ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як встановлено судом, на підставі позовної заяви позивача та заяви відповідача, сторони не проживають разом з травня 2018 року, [PERSON] проживає окремо від [PERSON], за місцем своєї реєстрації, а саме за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до\~ст. 56 СК України, дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Подружжя або один з них вправі звернутися до суду із заявою про встановлення режиму окремого проживання. Згідно із вказаною правовою нормою за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи не бажання когось із них проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя (ст. 119 СК України). Відповідно до\~ст. 120 СК України, встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обовязків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обовязків, які встановлені шлюбним договором. У разі встановлення режиму окремого проживання - майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка. Згідно п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при застосуванні положень статей\~119,\~120 СК України, судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Вирішуючи заяву в порядку\~ст.119 СК України, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань. Як вбачається зі змісту\~ст. 119 СК України, для встановлення подружжю режиму окремого проживання необхідна наявність двох умов: неможливість або небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно і припинення сімейних відносин між подружжям. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що під час розгляд у справи знайшли своє підтвердження обставини неможливість та небажання дружини і чоловіка проживати спільно; сторони проживають за різними адресами і сімейні відносини між подружжям припинені, заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved