Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі - продажу житлового будинку. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 01 вересня 1998 року між відповідачем [PERSON] та нею спільно з її матерю [PERSON] і донькою [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] . Донька на момент угоди була неповнолітньою, тому від її імені діяла вона, як законний її представник. Кожен із покупців придбали і рівних частках по 1/3 частині вказаного житлового будинку. Договір купівлі - продажу було зареєстровано Вознесенською філією Миколаївської універсальної товарно - сировинної біржі в журналі реєстрації біржових договорів з нерухомістю за №297 від 01 вересня 1998 року. 30 травня 2000 року на підставі вищевказаного договору Веселинівською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації їй було видано технічний паспорт на житловий будинок та реєстраційне посвідчення. До нотаріальної контори для нотаріального посвідчення договору його сторони не зверталися, оскільки в договорі купівлі - продажу нерухомого майна зазначалося, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. [INFO] померла її мати - [PERSON] , яка була співвласником будинку. Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на 1/3 частку житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . Оскільки мати за життя заповіту не склала, тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. 14 вересня 2018 року звернулася до Веселинівської державної нотаріальної контори із заявою про реєстрацію спадкової справи після смерті матері, однак їй було відмовлено, оскільки надані правовстановлюючі документи не мають юридичної сили. На даний час має намір оформити спадок, тому змушена звернутися до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю в тому ж обсязі і з тих же підстав, просили позов задовольнити і визнати договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] дійсним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надала заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши позивачку, її представника, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та доведених обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01 вересня 1998 року Вознесенською філією Миколаївської універсальної товарно - сировинною біржою між [PERSON] та [PERSON] її донькою [PERSON] та матір`ю [PERSON] було укладено договір № 297 купівлі - продажу житлового будинку розташованого в [ADDRESS] . 30 травня 2000 року на підставі вищезазначеного договору Веселинівською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації позивачкі видано технічний паспорт на житловий будинок та реєстраційне посвідчення, згідно з яким придбаний житловий будинок зареєстрований і належить на праві спільної часткової власності в рівних долях кожному [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 03 травня 2018 року виконкомом Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. Всі істотні умови договору купівлі - продажу були виконані, зокрема продавець передала покупцям майно, а покупці прийняли його та сплатили за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору, однак договор нотаріально не посвідчено. Отже, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку перешкоджає позивачкі [PERSON] набути право власності на придбаний будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Оскільки правовідносини виникли між сторонами в період дії Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, суд, враховуючи положення п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вважає, що на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час укладення договору. Відповідно до вимог ст.227 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу житлового будинку має бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Також договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно ст.15 Закону України "Про товарні біржі" в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. На думку суду спірну угоду слід вважати укладеною, тобто такою, щодо якої сторонами в потрібній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов, відбулося її повне виконання сторонами, іншого під час розгляду справи не встановлено. Право власності у набувача виникло з моменту укладення договору, у зв`язку з чим, суд вважає можливим застосувати до спірних правовідносин положення ч.2 ст.47 ЦК УРСР 1963 р., визнавши спірну угоду дійсною.

Outcome: approved