Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця с. Богданівка Межівського району Дніпропетровської області, місце смерті: [ADDRESS], яка настала [INFO] На обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є дочкою [PERSON], [INFO]. [INFO] року у м. Єнакієве м. Юнокоммунарівськ помер її батько. У зв»язку з його смертю було видано довідку про причину смерті від 23.01.2017 р. Її сестра, [PERSON], померла. Вона звернулась до Кропивницького міського відділу державної реєстрації смерті [PERSON] управління юстиції у Кіровоградській області з заявою про державну реєстрацію смерті батька та отримала відмову. Оскільки нею не було пред»явлено документ, який би був законною підставою для проведення відповідної державної реєстрації та те, що для підтвердження факту смерті [PERSON] було пред»явлено документ виданий на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, їй відмовлено у державній реєстрації смерті батька. Заявник в судове засідання не з'явилася. Надала заяву про розгляд справи без її участі. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник Кропивницького міського відділу державної реєстрації смертей [PERSON] управління юстиції у Кіровоградській області в судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER] батьком [PERSON], яка народилася [INFO] року в с. Богданівка, Петропавлівський р-н., Дніпропетровська обл., записаний [PERSON] (а.с. 7). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 02.08.1986 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], [INFO], якою після укладення шлюбу було взято прізвище [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер від атеросклеротичного кардіосклерозу, про що свідчить довідка про підстави смерті № 117 від 23.01.2017 року (а.с. 6). [PERSON] помер у м. Єнакієво, м. Юнокоммунарівськ, Донецької області, Україна (а.с. 8). Після смерті батька заявник звернулася до Кропивницького міського відділу по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області з метою отримання свідоцтва про смерть, їй було відмовлено через те, що заявником для проведення державної реєстрації смерті не пред'явлено документ, який би був законною підставою для проведення відповідної державної реєстрації, та те, що для підтвердження факту смерті громадянина [PERSON] заявником пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 5). Як встановлено, заявник має намір встановити факт смерті батька, оскільки це має юридичне значення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження, або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховної Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved