Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на її утримання у розмірі 1/7 частки від його заробітку (доходу) до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трирічного віку, оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини та на її утримання не надає. За таких обставин позивач просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти стягнення з нього в судовому порядку аліментів на утримання неповнолітньої доньки та позивача не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у графі «батько» значиться [PERSON] (а.с.4). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Утримання неповнолітньої дитини являється обов'язком як матері, так в рівній мірі і батька. На час розгляду справи позивач не працює, перебуває на обліку в УПСЗН [PERSON] РДА, де отримує дохід у виді щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини у розмірі 860,00 грн. щомісячно, що підтверджується довідкою № 193 від 15.03.2017. Відповідно до Протоколу\~№ 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зі змінами, внесеними Протоколом № 11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками\~\~ цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. №789-XІІ) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Невиплата аліментів на утримання неповнолітніх дітей, на які вони мають право відповідно до законодавства становить порушення їх майнових прав відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, яка передбачає таке: «Кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини висловив наступну думку: «Поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1. \~\~Згідно зі ст. ст.\~1,\~17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та практику Суду як джерело права. \~\~Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8\~ст. 7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. \~\~Відповідно до\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). При цьому, як зазначено у ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач має задовільний стан здоровя, інвалідом не являється, офіційно працевлаштований у ФГ «Світанок» (смт.В.Писарівка [PERSON] району), де отримує заробітну плату, середній розмір якої за період з 01.01.2017 по 28.02.2017 становить 2086,88 грн. Крім того, відповідач інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у визначених законодавством розмірах. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З урахуванням обставин справи, приписів ст.183 СК України, суд вважає за можливе позов в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити і стягнути з відповідача аліменти у частці від його заробітку (доходу) у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, а також судовий збір на користь держави. Зі свідоцтва про шлюб серії 1-БП №105759 вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Страшненко) [PERSON] виконкомом Рябинівської сільської ради В.Писарівського району Сумської області зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис за № 04 від 15.08.2016 (а.с.3). Відповідно до ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З урахуванням обставин справи, приписів ст.80 СК України, суд вважає за можливе позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити і стягнути з відповідача аліменти у частці від його заробітку, починаючи стягнення від дня предявлення позову, а також судовий збір на користь держави.

Outcome: approved