Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

[PERSON] через свого представника звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати дійсним укладений між ним і відповідачем договір купівлі-продажу автомобіля марки ЗАЗ 110307, 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER], а правочин таким, що відбувся, визнати за ним право власності на вказаний вище автомобіль та звільнити його з-під арешту, накладеного ВДВС Куп'янського МРУЮ Харківської області, посилаючись на те, що 07.08.2008 року позивач придбав цей автомобіль у власника [PERSON] за 19200 грн., але у зв'язку з відсутністю коштів, необхідних для постановки транспортного засобу на облік в органах державтоінспекції, він не знімав його з обліку, а отримав нотаріальну довіреність згідно якої відповідач уповноважив його користуватися, керувати та розпоряджатися транспортним засобом на власний розсуд. Крім того, 22.11.2013 року автомобіль був затриманий на посту ДАІ ДПС «Сватове» у Луганській області та держвиконавцем був складений акт опису і арешту майна, де боржником є [PERSON], а оскільки арешт був накладений після укладення фактичного договору купівлі-продажу автомобіля від 07.08.2008 року, то, на думку позивача, враховуючи, що автомобіль фактично належить йому, суд може його зняти. У судовому засіданні позивач і його представник підтримали позов, який просили суд задовольнити у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та підтвердив, що він фактично продав позивачу вказаний вище автомобіль. Представник третьої особи - Відділу Державної виконавчої служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області у судове засідання також не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Вислухавши позивача і його представника, з'ясувавши позиції відповідача і третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 серпня 2008 року [PERSON] фактично продав [PERSON] належний йому легковий автомобіль марки ЗАЗ 110307, 2006 року випуску, зеленого кольору, шасі № ---, кузов № [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER], зареєстрований на його ім'я РЕВ МВ № 3 ДАІ УМВС України в Харківській області 07 листопада 2006 року на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. На підтвердження купівлі-продажу вказаного автомобіля 07 серпня 2008 року [PERSON] видав позивачу розписку про одержання грошей за проданий ним автомобіль, яка підписана ним власноручно, що підтверджується її копією. При цьому, у цей же день відповідач передав позивачу вказаний вище автомобіль та для управління і розпорядження цим транспортний засобом надав довіреність на виконання вказаних дій, яка була посвідчена приватним нотаріусом Куп'янського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] 07 серпня 2008 року за реєстровим № 4574. Строк дії довіреності становить до 07 серпня 2018 року. Відомостей про те, що ця довіреність відмінялася, немає ( а.с. 6-8). На теперішній час автомобіль знаходиться у користуванні позивача. Фактично сторонами були виконані умови договору купівлі - продажу даного автомобіля. Як пояснив позивач на протязі часу з дня складання розписки і дотепер в органах РЕВ ДАІ транспортний засіб значиться зареєстрованим за відповідачем. Ст.ст. 316, 319 ЦК України передбачають, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Ч.1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, встановлених ч.1-2,5,6 ст.203 ЦК України. У законодавстві не встановлено як наслідок відсутності державної реєстрації договору його недійсність. Відповідно, такий договір може бути визнано судом дійсним. Відповідно до частини 2 статті 220 ЦК України , якщо сторони домовились відносно всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами та здійснилось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. Отже, судом встановлено, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне виконання договору, у зв'язку з чим у суду є підстави визнати вказаний вище договір фактично таким, що відбувся та визнати за позивачем право власності на нього. 22 листопада 2013 року державним виконавцем ВДВС Куп'янського МРУЮ Харківської області Чабанною Н.В. на підставі наказу, виданого 22 квітня 2011 року Господарським судом про стягнення з [PERSON] заборгованості, був складений акт опису та арешту зазначеного вище автомобіля (а.с.9-11). Відповідно до вимог статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. За статтею 60 цього Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Оскільки на день накладення арешту автомобіль був вже фактично придбаний [PERSON] та він, як власник, користувався ним, що підтверджується наданими суду доказами, суд вважає доцільним зняти з нього арешт, задовольнивши вимоги позивача.

Outcome: approved