Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в інтересах малолітньої дитини [PERSON], [INFO] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], який проживає з позивачкою [PERSON] та повністю знаходиться на її утриманні, матеріальної допомоги від батька не надходить, [PERSON] не піклується про фізичний стан і духовний розвиток дитини, не спілкується з ним, веде аморальний спосіб життя, тому вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, надаючи пояснення у відповідності до ст.62 ЦПК України при цьому посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та подала до суду заяву в якій проти ухвалення заочного рішення не заперечила у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з"явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього до суду не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому за таких обставин та зі згоди позивачки судом, відповідно до положень статті 224 ЦПК України, суд розглядає справу в заочному провадженні з ухваленням заочного рішення. Представник третьої особи - Неклеса Л.А. в судове засідання не з»явилася, про час і місце розгляду справи повідомлено належним чином, від представника до суду надійшла заява в якій просять розглянути справу за їх відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечили. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, також дослідивши письмові докази суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню виходячи з наступних підстав. У відповідності до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому відповідними статтями цього кодексу. Статтею 150 Сімейного Кодексу України на батьків покладено обов'язки з виховання та розвитку дитини, а відповідно до ст. 180 вказаного кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інших заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Стаття 27 Конвеції ООН від 20.11.1989 року, ратифікованою згідно з постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789- XII передбачає, що батько (ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] доводиться батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 16 серпня 2013 року на ім»я [PERSON], [INFO] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бобриненцького районного управління юстиції у Кіровоградській області, серії [NUMBER] (а.с. 6). Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09.10.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків, не піклується про дитину, не спілкується з нею, не цікавиться життям дитини, яка проживає біля матері [PERSON] та повністю перебуває на її утримання, ці обставини встановлені в судовому засіданні з пояснень позивачки, яка допитана в порядку ст.62 ЦПК України. З акту обстеження умов проживання, складеного комісією Бобринецької РДА від 12.04.2016 року, встановлено, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS], вказаний будинок належить її бабусі [PERSON], окрім [PERSON] у вказаному будинку проживає ще три людини, умови проживання задовільні (а.с.26). З висновку органу опіки та піклування Бобринецької РДА про доцільність позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів № 01-38/255/1 від 28.04.2016 встановлено, що останній вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] та передати дитину під опікування позивачки. На підставі викладеного, суд вважає, що факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню малолітнього сина [PERSON] знайшов своє підтвердження належними та допустимими доказами у справі, а тому позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Окрім того, враховуючи вищевикладені обставини та інтереси дитини, відповідно до ст. 180 СК України, задоволенню також підлягають й вимоги до відповідача про стягнення з останнього на утримання сина [PERSON] аліментів. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судовий збір в сумі 551.21 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 551,21 грн.

Outcome: approved