Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, а саме на житловий будинок та право на земельну частку (пай) згідно сертифікату. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом, як дочка померлого спадкодавця, прийняла спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про спадщину, так як оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) виданий на ім'я [PERSON], а правильно слід вважати [PERSON], крім того вказаний оригінал сертифікату виданий з порушеннями ст. 25 ЦК України, а також відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок, у зв'язку з чим позивачка не може оформити право на спадщину та отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON]. ( а.с. 10). [INFO] народилася [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. В свідоцтві про народження, у графі "Батьки" вказані батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.8). Копія свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.9) підтверджує, що 07 червня 1985 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON]. Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЧН № 0293914 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Кірова, розміром 5, 62 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). (а.с.17). Згідно довідки відділу Держземагенства у Носівському районі № 01-15/108 від 10.12.2013 року [PERSON] дійсно отримував сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0293914, площею 5,62 умовних кадастрових гектарів, по колишньому КСП ім. Кірова, який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 394 03 листопада 1997 року. Вартість земельної ділянки згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) становить 99225 грн. 03 коп., та повідомляє, що дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) на [PERSON] виписати неможливо. (а.с.16). Згідно довідки Виконавчого комітету Носівсько міської ради Чернігівської області № 3438 від 03.11.2014 року станом на [INFO] у домоволодінні [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON], [INFO] та [PERSON], який помер [INFO]. ( а.с. 11). Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок в [ADDRESS], загальна вартість житлового будинку з надвірними будівлями становить 20690,00 грн. ( а.с. 12-14). Відповідно до копії рішення Носівської міської ради від 23.06.1989 року вулицю у місті Носівка, яка носила ім'я А.О. Жданова перейменовано та присвоєно їй нове найменування вулиця Вербова ( а.с.15). Згідно постанови Носівської районної державної нотаріальної контори № 1942/02-31 від 11 листопада 2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0292914, що належав [PERSON] померлому [INFO], так як він виданий з порушенням ст. 25 ЦК України, тобто після його смерті. ( а.с.18). Згідно постанови Носівської районної державної нотаріальної контори № 1941/02-31 від 11 листопада 2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки у спадкоємця відсутні необхідні документи для видачі свідоцтва про право на спадщину. ( а.с.19). Згідно копії спадкової справи після смерті [PERSON], який помер [INFO], що була витребувана судом з Носівської районної державної нотаріальної контори, заяву про прийняття спадщини після його смерті, подала позивачка по справі -[PERSON]. ( а.с.38-46). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з?явилась, надіславши суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідачі Територіальна громада м. Носівка в особі Носівської міської ради Чернігівської області та Носівська районна державна адміністрація своїх представників в судове засідання не делегували, надіславши листи про визнання позову та розгляд справи без участі їх представників. Відповідч Відділ Держземагенства у Носівському районі свого представника в судове засідання не делегувала, про причини неявки суд не повідомив. Проаналізувавши пояснення позивачки в позовній заяві до суду, дослідивши докази прикладені до позовної заяви в підтвердження позову, суд приходить до наступного. Вiдповiдно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК Укpаїни, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особи, пpiзвище, ім'я по батькові, місце i час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем i часом народження цiєї особи вказаними у свiдоцтвi про народження або в паспоpтi. У п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Розбіжності у буквах в прізвищі батька позивачки могли бути допущені внаслідок помилки, а тому, в судовому засіданні надано достатньо доказів для встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Добуті по справі докази підтверджують факт, який просила встановити позивачка. Встановлення даного факту має для [PERSON] юридичне значення, так як дозволяє їй реалізувати своє право на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Стаття 1218 ЦК України зазначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Частина 4 статті 174 ЦПК України вказує, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved