Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

До суду надійшла заява [PERSON] , за участю заінтересованої особи Слов`янського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про встановлення факту належності трудової книжки та диплому, яка мотивована тим, що заявник досяг пенсійного віку та має намір оформити пенсію за віком, при зборі документів, спеціалісти пенсійного фонду пояснили їй, що трудова книжка не може бути сприйнята пенсійним фондом як документ підтверджуючий стаж роботи, оскільки при заповненні трудової книжки, а саме при зміні прізвища с « [PERSON] » на « [PERSON] » та з « [PERSON] » на « [PERSON] » відсутня печатка при зміні прізвища, у зв`язку з чим не зараховано до загального стажу період навчання відповідно диплому [NUMBER] . Ця обставина стала підставою для звернення до суду із заявою про встановлення факту належності належності трудової книжки та диплому. Заявник [PERSON] та її представник адвокат Степанченко А.С. до судового засідання не з`явились, надали заяву, в якій просили задовольнити заявлені вимоги та розгляд справи провести без їх участі. Представник Слов`янського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Донецькій області до судового засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, встановив таке. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом в судовому засіданні встановлено, що у трудовій книжці №б/н, яка заповнена 27.08.1979 року, прізвище « [PERSON] », змінено на « [PERSON] », змінено на « [PERSON] », змінено на « [PERSON] ». При зміні прізвища тільки з « [PERSON] », на « [PERSON] », є відповідний запис скріплений печаткою, в інших випадках запис та печатка відсутні. Диплом серії [NUMBER] від 03.07.1979 року за реєстраційним № 2956, виданий Ізюмським медичним училищем на ім`я [PERSON] . На підтвердження факту видачі та належності трудової книжки №б/н [PERSON] та диплому, заявником надано свідоцтво про народження серія [NUMBER] , свідоцтво про укладання шлюбу серія [NUMBER] , свідоцтво про одруження серія [NUMBER] , свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] . В теперішній час у зв`язку з необхідністю упорядкування документів заявник звернувся до заінтересованої особи, де йому було рекомендовано з цим питанням звернутися до суду. Ця обставина стала підставою для звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження і паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як передбачено статтею 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої\~наказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Судом встановлено, що в трудовій книжці на першій сторінці відсутні записи на підставі чого були змінені прізвища робітника, що скріплюється печаткою , що зумовило необхідність звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки. Встановлення факту належності трудової книжки та диплому для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, а саме від його встановлення залежить реалізація її права на оформлення та отримання пенсії, і іншого порядку його встановлення немає. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", на підставі ЦПК України, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності трудової книжки та диплому, що передбачено ч.1 ст. 315 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved