Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

[PERSON], звертаючись до суду з позовом до Київської міської ради, просив визнати за собою, [PERSON], право власності за набувальною давністю на квартиру №122, загальною площею - 70,0 кв.м., житловою площею - 48,6 кв.м., в будинку [ADDRESS], що є предметом позовних вимог. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, пояснила, що з 07 червня 1994 року позивач обіймав посаду заступника генерального директора Виробничого об'єднання «Укрзакордонафтогазбуд». Під час перебування у трудових відносинах, підприємство надало позивачу трьохкімнатну квартиру [ADDRESS], ця квартира була придбана за рахунок коштів ВО «Укрзакордонафтогазбуд» шляхом укладання Договору купівлі - продажу квартири датованим 15 червня 1994 року, укладеного на Українській біржі «Десятина», право власності зареєстровано Комунальним підприємством Київське Бюро технічної інвентаризації 1/2868-2931 за реєстровим номером 193/30582, форма власності - загальнодержавна. 26 липня 1994 року між позивачем та ВО «Укрзакордонафтогазбуд» укладено безстроковий Договір на утримання, ремонт будинку і квартири індивідуального володільця в будинку державного житлового фонду. 31 березня 1997 року позивача звільнено з підприємства, у зв'язку з ліквідацією ДАК «Укрзакордоннафтогазбуд». З моменту заселення та по теперішній час, позивач постійно проживає у вищезазначеній квартирі разом із сім'єю, однак оформити право власності на цю квартиру у встановленому порядку не має можливості, оскільки підприємство ліквідовано, тому з урахуванням положень ст. 344 Цивільного кодексу України (набувальна давність) у позивача наявні всі підстави для звернення до суду з вимогами про визнання за собою, [PERSON], право власності за набувальною давністю на квартиру №122, загальною площею - 70,0 кв.м., житловою площею - 48,6 кв.м., в будинку [ADDRESS]. Уповноважений представник відповідача - Київської міської ради [PERSON], в судове засідання не з'явилась, подала до суду заперечення на позов, які приєднано до матеріалів справи (а.с. 91-93), просила в позові відмовити, та розгляд справи провести у відсутності представника відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод. Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Відповідно до положень частини першої статті 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Судом встановлено, що з 07 червня 1994 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з Виробничим об'єднанням «Укрзакордонафтогазбуд», що підтверджується даними, які внесено до трудової книжки позивача. З 1994 року [PERSON] зареєстрований та постійно проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Весна-2» від 14 вересня 2016 року. (а.с.36) 26 липня 1994 року між Виробничим об'єднанням «Укрзакордонафтогазбуд» та [PERSON] укладено Договір на утримання трьохкімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 70, 40 кв.м, житло\-вою площею 48, 6 кв.м., за умовами цей договір укладено з 26 липня 1994 року та є безстроковим, факт передачі квартири позивачу сторонами оформлено шляхом укладання акту прийому-передачі на утримання квартири індивідуальним власником від 26 липня 1994 року за №7. За даними Комунального підприємства Київської міської ради Київського міського бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS], на праві власності зареєстрована за Виробничим об'єднанням «Укрзакордонафтогазбуд» на підставі Договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Українській біржі «Десятинній» від 15 червня 1994 року. (а.с.95) Указом Президента України від 20 квітня 1995 року за №324/95 вересня 1996 «Про утворення Державної акціонерної компанії «Укрзакордоннафтогазбуд», підтримано ініціативу ряду державних підприємств, що здійснюють будівництво та експлуатацію нафтогазових комплексів, і утворено Державну акціонерну компанію «Укрзакордоннафтогазбуд». Постановою Кабінету Міністрів України від 27 листо\-пада 1995 р. за № 943, затверджено Перелік підприємств та організацій, заснованих на загальнодержавній власності, майно яких передається до статутного фонду Державної акціонерної компанії «Укрзакордоннафтогазбуд». Згідно Додатку №1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 листо\-пада 1995 р. за №943, до Переліку підприємств та організацій, заснованих на загальнодержавній власності, майно яких передається до статутного фонду Державної акціонерної компанії «Укрзакордоннафтогазбуд», входить Виробниче об'єднання Укрзакордонафтогазбуд». Відповідно до пункту 2 розділу Статуту «III. Юридичний статус Компанії» Державної акціонерної компанії «Укрзакордоннафтогазбуд», який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 27 листо\-пада 1995 р. за №943, Державна акціонерна компанія «Укрзакордоннафтогазбуд» є правонаступницею державного виробничого об'єднання "Укрзакордоннаф\-тогазбуд". 31 липня 1996 року [PERSON] звільнено з ВО «Укрзакордоннафтогазбуд», у зв'язку з переведенням до ДАК «Укрзакордоннафтогазбуд» на підставі п.5 ст. 36 КЗпП України. 01 серпня 1996 року [PERSON] прийнято на посаду заступника голови прав\-ління ДАК «Укрзакордоннафтогазбуд» в порядку переведення з ВО «Укрзакордоннафтогазбуд». Указом Президента України від 2 вересня 1996 року за № 782/96 «Про ліквідацію Дер\-жавної акціонерної компанії «Укрзакордоннафтогазбуд», визнано таким, що втратив чинність, Указ Президента України від 20 квітня 1995 року за №324 (324/95) «Про утворення Дер\-жавної акціонерної компанії «Укрзакордоннафтогазбуд». 31 березня 1997 року [PERSON] звільнено з посади заступника голови правління, у зв'язку з ліквідацією Державної акціонерної компанії «Укрзакордоннафтогазбуд» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. За інформацією, яка надана Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією від 15.06.2016 року, відсутні відомості щодо юридичної особи Державної акціонерної компанії «Укрзакордоннафтогазбуд» (код ЄДРПОУ 21497524) в Єдиному державному реєстрі, а також в базі даних Реєстру суб'єктів підприємницької діяльності по Шевченківському району м. Києва, зазначена юридична особа на обліку в Шевченківській районній державній адміністрації не перебуває. (а.с. 57). Відповідно до положень ч.1 ст. 37 Цивільного кодексу Української РСР, юридична особа припиняється шляхом ліквідації. Відповідно до ч. 3 ст. 223 Цивільного кодексу УРСР зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кре\-дитора). На виконання ухвали суду щодо забезпечення доказів, Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву повідомило, що згідно даних інформаційно-пошукової системи «ЕТАП», в регіональному відділенні ФДМУ по м. Києву відсутня будь-яка інформація щодо вказаного спірного об'єкту нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS]. (а.с.75) Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, після ліквідації Державної акціонерної компанії «Укрзакордоннафтогазбуд», яка виступала правонаступником ВО «Укрзакордоннафтогазбуд», позивач продовжує вільно користатись квартирою [ADDRESS], проживає та зареєстрований у квар\-тирі з червня 1994 року по теперішній час, тобто понад 22 роки, з моменту припинення трудових відносин позивача з ДАК «Укрзакордоннафтогазбуд», у зв'язку з ліквідацією юридичної особи, минуло 19 років. За таких обставин, позивачем доведено факт добросовісного, безперервного та відкритого володіння об'єктом нерухомого майна - квартирою №122 в будинку [ADDRESS], балансоутримувачем будинку виступає Житлово-будівельний кооператив «Весна-2». За інформацією, яка повідомлена Житлово-будівельним кооперативом «Весна-2», [PERSON] проживає та зареєстрований у квартирі з 04 серпня 1994 року на підставі Договору на утримання, ремонт будинку і квартири індивідуального володіння в будинку державного житлового фонду, укладеного з ВО «Укрзакордоннафтогазбуд» 26 липня 1994 року. [PERSON] є власником особового рахунку та сплачує платежі за користування послугами по експлуатації і утриманню квартири. Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України , положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Звертаючись з даними позовом до суду, позивач посилаються, як на підставу виникнення права власності на спірне нерухоме майно на положення ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа, яка добросовісно володіла чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна власність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Суд звертає увагу на те, що вказана норма відноситься до розділу Цивільного кодексу України «Право власності». Інститут набувальної давності вперше запроваджено в національному законодавстві Цивільним кодексом України, який набув чинності з 01 січня 2004 року. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту положень частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що з 07 червня 1994 року позивач [PERSON], перебуваючи у трудових відносинах з ВО «Укрзакордоннафтогазбуд» (правонаступником якого є ДАК «Укрзакордоннафтогазбуд»), за згодою власника майна, вселився та постійно користується квартирою №122 в будинку [ADDRESS], факт законного перебування у користуванні позивача спірного житлового приміщенні підтверджується Договором на утримання, ремонту дому та квартири індивідуального володільця будинку державного житлового фонду, укладеного між [PERSON] та ВО «Укрзакордоннафтогазбуд». За умовами п. 1 вищезазначеного Договору, «Власник» передає, а «Виконавець» приймає по акту квартиру [ADDRESS], загальною площею 70,40 кв. м., в тому числі житловою площею 48,60 кв.м., на предмет забезпечення її утримання з урахуванням вимог на утримання житлового будинку, в якому вона знаходиться та прибудинковій території. Договір укладається з 26 липня 1994 року безстроково та вступає в силу з дня його підписання (а.с. 10-15) Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних по\-ложень Цивільного кодексу України визначено, що правила ст. 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Ко\-дексом. Враховуючи, що Цивільний кодекс України набрав чинності з 01.01.2004 року, згідно ч.1 ст. 344, п.1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, визнання права власності за набувальною давністю не може мати місця раніше 01.01.2011 року. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Зі змісту статті 344 Цивільного кодексу України випливає, що позивач як володілець майна протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, що він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, що не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, або на майно, що придбано добросовісним набувачем і у витребуванні якого власнику було відмовлено. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що спірний об'єкт нерухомого майна - №122 в будинку [ADDRESS], за своїм правовим статусом не відноситься до об'єктів державного або комунального майна, факт набуття права власності та проведення державної реєстрації не цей об'єкт нерухомого майна Виробничим об'єднання «Укрзаграннафтогазбуд» підтверджується даними, які надано Комунальним підприємством Київської міської ради Київського міського бюро технічної інвентаризації, що квартира [ADDRESS], на праві власності зареєстрована за Виробничим об'єднанням «Укрзакордонафтогазбуд» на підставі Договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Українській біржі «Десятинній» від 15 червня 1994 року, №1/28682931. (а.с. 73) В свою чергу, позивач, починаючи з липня 1994 року, добросовісно, відкрито та безперервно користується спірним об'єктом нерухомого майна, сплачує за житлово-комунальні послуги, несе інші витрати на утримання житла, тому в розумінні ст. 344 ЦК України набув право власності на це майно в порядку набувальної давності. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Київської міської ради про визнання прав власності на нерухоме майно за набувальною давністю є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та ст. ст. 328, 344, 345 Цивільного кодексу України, пунктами 4 та 8 Прикінцевих та перехідних по\-ложень Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 4, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 174, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

Outcome: approved