Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , треття особа Служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, в якому з урахуванням уточненого позову просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Виконавчим комітетом Мерефянської міської Ради Харківського району Харківської області 20.04.2018 року, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище " [PERSON] ", крім того, просить визначити місце проживання малолітньої дитини разом із нею та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. В обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Після народження дитини відповідач втратив інтерес до подружнього життя та пішов з сім`ї. Кожен з них живе окремо своїм життям. Від народження і до теперішнього часу дитина проживає разом із нею. Примирення та збереження сім`ї неможливе. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала та просила його задовольнити. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягала. Відповідач [PERSON] надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову. Розгляд справи просив провести без його участі. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягав. Представник третьої особи Служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області у підготовче судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Згідно з частиною 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини 1, 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , 20 квітня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] Виконавчим комітетом Мерефянської міської Ради Харківського району Харківської області укладено шлюб. Після укладення шлюбу прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] (а. с. 4). Згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 07.09.2018, сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] (а. с. 10). З довідки Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, вбачається, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї дочка [PERSON] , мати [PERSON] та батько [PERSON] . Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 Сімейного кодексу України). З матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, примирення та збереження шлюбу неможливе, відповідач не заперечує проти задоволення позову, шлюб носить формальний характер, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved