Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] у жовтні 2013 року звернулась до суду з позовом, уточнивши вимоги якого просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Позов мотивований тим, що у 1980 році її чоловік з сім'єю в якості переселенців отримав вказаний будинок, виплатив за нього позику, отже відповідно до ст. 128 ЦК України в редакції 1963 року отримав право власності на будинок. Між тим, правовстановлюючий документ на майно [PERSON] не отриманий, право власності не зареєстровано, а після його смерті [INFO] це стало на перешкоді позивачу як власнику розпоряджатись майном та викликає сумніви у наявності права власності на будинок. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, доводять, що у позивача виникло право власності на цілий будинок, а саме: право на 1/2 частку на підставі ст. 22 КпШС як спільно нажите майно, право на іншу 1/2 в порядку спадкоємства. Відповідач з позовом погодився, надавши письмову заяву, де також висловив можливість розглядати справу у відтніть його представника. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 128 ЦК України в редакції 1963 року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі. Статтями 22 та 28 КпШС України, який був чинний на момент придбання спірного майна, майно, придбане подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. У разі поділу майна подружжя їх частки визнаються рівними. Згідно зі ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Частинами 1, 2 ст. 71 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] з сім'єю (дружина [PERSON] та син [PERSON] ) за переселенським квитком (а.с. 23) прибули у 1980 році до Джанкойського району АРК, голова сім'ї отримав у користування житловий будинок без номеру по [ADDRESS], виплатив за нього кошти в розмірі 1796 крб. (а.с. 22), про що є відповідний запис у погосподарських книгах сільради (а.с. 20,21). Номер будинку, що придбано, привласнено пізніше, що також підтверджується записами в погосподарських книгах. [INFO] [PERSON] помер (а.с. 8). Після нього спадщину прийняли позивач [PERSON], а син [PERSON] відмовився від спадщини (а.с. 34). Постановою від 15.10.2013 року нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії - видати свідоцтво про право на спадщину (а.с. 24). З урахуванням положень ч.1ст.15, ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли у особи наявне право власності, яке набуте у встановленому законом порядку, проте наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Суд погоджується з доводами позивача, що відповідно до ст. 128 ЦК України в редакції 1963 року у [PERSON] у грудні 1980 року виникло право власності на спірний будинок, оскільки ним кошти були сплачені у повному обсязі і він фактично прийняв нерухомість. Також суд визнає, що згідно з вимогами ст. 22 КпШС у позивача [PERSON] у грудні 1980 року також виникло право спільної сумісної власності на придбаний її чоловіком будинок. У зв'язку зі смертю чоловіка [PERSON] право спільної сумісною власності подружжя на придбаний ними будинок припинилося, але виникло (як окремий випадок поділу майна) право часткової власності, а з врахуванням правила рівності часток подружжя, [PERSON] має право власності на 1/2 частку спірного будинку як спільно нажитого, та право на 1/2 частку як спадкоємець 1 черги. Враховуючи підтверджену наявність у спадкодавця та позивача права спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS], яке виникло у них в 1980 році на підставі ст. 128 ЦК України, ст. 22 КпШС в редакції 1963 року, та наявність сумнівів в цьому, оскільки таке право державою не зареєстровано та позивач позбавлена можливості здійснити таку реєстрацію і реалізувати право на спадкування, суд вважає можливим на підставі ст. 392 ЦК України визнати за нею таке право. На підставі ст. 23, 28 КпШС України, ст..1218, 1226 ЦК України,

Outcome: approved