Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що відповідно до рішення Крижопільського районного суду Вінницької області по справі № 134/197/19 з [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 усіх його доходів, але не меньше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судовий наказ було передано на виконання до органів ДВС. Практично з самого початку відповідач постійно заборговував аліменти та несвоєчасно їх сплачував, не виконуючи обов`язок по утриманню дитини. Разом з тим, заборгованість станом на серпень 2020 року становить 6158,94. А тому, у зв`язку з простроченням сплати аліментів на утримання сини, бажає стягнути з відповідача неустойку (пеню) на її користь в розмірі 10217,87 гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив та відзиву на позов не подав. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як встановлено з матеріалів справи, сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу, який виданий 20.03.2019 року Крижопільським районним судом Вінницької області, присуджено до стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку, але не меньше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.02.2019 року і до повноліття дитини. Однак, згідно розрахунку заборгованості № 586 83893 від 14.08.2020 року по аліментах, який наданий державним виконавцем Крижопільського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) станом на серпень 2020 року, заборгованість по виплаті аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] згідно судового наказу № 134/197/19 виданого Крижопільським районним судом 20.03.2019 року за період 25 днів лютого 2019 року по серпень 2020 року становить 6158,94 гривень. Розмір заборгованості відповідач не оспорив. Частиною 1 статті 196 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Разом з тим, як встановлено з матеріалів справи, позивачем подано розрахунок неустойки (пені) за простроченння сплати аліментів на утримання дитини за період з лютого 2019 року по серпень 2020 року, який складає 10217.87 гривень. Зазаначений розрахунок відповідачем не спростований. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц. Суд встановив, що відповідач [PERSON] неналежно виконував покладений на нього статтею 180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, оскільки сплачував стягнуті з нього рішенням суду аліменти нерегулярно, тому наявні передбачені статтею 196 СК України підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки [PERSON] неустойки за прострочення сплати аліментів. Частиною 2 ст.196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно з пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що заборгованість виникла з незалежних від нього причин, не здобуто таких доказів і судом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 6158,94 грн., тобто в розмірі 100 відсотків заборгованості зі сплати аліментів, яка виникла станом на серпень 2020 року. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: approved