Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Виклад позиції позивача. На підставі виконавчого листа № 2-340/210 від 04.03.2010 року виданого Немирівським районним судом Вінницької області з [PERSON] на користь [PERSON] призначено стягнення аліментів на утримання дитини, спільного сина [PERSON] у твердій грошовій сумі по 300 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] аліменти не платив та допустив заборгованість, яка станом на 01.04.2017 року становить 25,039,29 грн. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 01.02.2021 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача Заяв і клопотань пов`язаних із розглядом справи від відповідача по справі не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 01.02.2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. 10.03.2021 року від позивача [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином. 07.12.2020 року судом здійснювався запит до відділу УДМС України у Вінницькій області з метою встановлення місця проживання відповідача, а тому ухвалу суду від 01.02.2021 року було направлено на адресу відповідача зазначену у позові разом з копією позовної заяви та додатками до неї і судовою повісткою про виклик до суду. Ухвалою судді від 23.09.2021 року підготовче провадження було закрито, а справу призначено до судового розгляду на 27.10.2021 на 13:30 год. року Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судові засідання 17.06.2021 року, 06.07.2021 року, 17.06.2021 року,23.09.2021 року, 27.10.2021 року не з`явився.. З метою повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів 18.05.2021 року,06.07.2021 року та 26.10.2021 року на веб - порталі "Судова влада" судом було розміщено оголошення про розгляд справи. Ухвалою суду від 27.10.2021 року було вирішено провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд даної справи. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав. Відповідно до ч.3ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлені належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Тому, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 10.05.2006 року по 01.03.2010 рік (а.с.6-8). Під час перебування у шлюбі, [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . (а.с.7). На підставі виконавчого листа № 2-340/210 від 04.03.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] призначено стягнення аліментів на утримання спільного сина в твердій грошовій сумі по 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16.02.2010 року (а.с.9). Згідно з довідкою, виданої державним виконавцем Н.Ю. Дажурою, від 18.04.2017 року № 339, вбачається, що за період з 16.02.2010 року по 01.04.2017 року [PERSON] не сплачував аліменти на утримання дитини (а.с.10). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 51003389, станом на 01.04.2017 року, сума заборгованості становить 25 039,29 грн.(а.с.13-15). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Згідно ст. 194 СК України , аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше ніж за 10 років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Відповідно до ч.1,3 ст. 195 СК заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ Про виконавче провадження порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 4,6,8 ст. 8 ЗУ Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать також витрати на правничу допомогу адвоката. Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Висновки суду З урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених у ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, взявши до уваги потреби дитини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за несплату аліментів в розмірі 25 039,29 грн. та 1000 грн. витрат , понесених на надання правничої допомоги.. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908 гривень 00 копійок. Стосовно витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. В ч. 3 ст. 137 ЦПК України зазначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При постановленні рішення Європейський суд з прав людини (Справа Побегайло проти України, заява № 18368/03) 29 березня 2004 року зазначив, що для компенсації затрат в суму, присуджену у відповідність зі статтею 41 Конвенції, повинно бути встановлено, що ці затрати були необхідними та фактично понесені, з метою запобігання порушення або отримання відшкодування за визнане порушення Конвенції, і якщо вони були розумними відносно їхнього розміру. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах . Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року. Позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу не надано на огляд суду жодних доказів понесення таких витрат, а тому в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу слід відмовити. На підставі ст. 195 СК України,

Outcome: approved