Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій, в остаточних позовних вимогах, просила стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення сином 23 років, за умовою, що він буде продовжувати навчання. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач по справі [PERSON] є батьком повнолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. [PERSON] навчається на денному відділенні Харківського коледжу будівництва, архітектури та дизайну. У зв`язку з денною формою навчання [PERSON] не має можливості працювати та отримувати заробіток. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 січня 2019 року, вищевказану позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків. В установлені законом строки позивач усунула зазначені в ухвалі суду недоліки. 04 березня 2019 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 березня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 квітня 2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, 10 травня 2019 року особисто надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином в порядку ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомляв. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, 10 травня 2019 року особисто надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Пленум Верховного Суду України у п.20 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форм навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч.1 ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . [PERSON] мешкає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з довідки, наданої виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області №4 від 02 січня 2019 року /а.с.9/. [PERSON] на даний час не досягнув 23 років та є студентом Державного вищого навчального закладу «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну» групи БК-31, ІІІ курсу, денного відділення з 01 вересня 2016 року, форма навчання денна, термін навчання по 30 червня 2020 року, що підтверджується довідкою від 17 грудня 2018 року №0338/257 /а.с.10/. [PERSON] в зв`язку з навчанням не працює та не має власних прибутків, проживає разом з матір`ю та фактично перебуває на її утриманні. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аналіз зазначених статей вказує на те, що ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина Сімейний кодекс України не містить. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Виходячи із вищенаведеного та зазначених у ст.3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, інтересів повнолітнього сина, а також з урахуванням того, що відповідач є здоровим та працездатним, суд приходить до висновку, що він може надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина. Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження того, що він офіційно працевлаштований, має постійний, регулярний дохід, а також відомості щодо наявності на його утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, а також доказів щодо неспроможності сплачувати кошти на утримання сина. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати сина в матеріалах справи відсутні. Крім того, відповідно до змісту ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13. Тому, враховуючи, рівний обов`язок батьків щодо утримання повнолітнього сина, з урахуванням того, що [PERSON] продовжує навчатися, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання [PERSON] , але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. суд стягує з відповідача в дохід держави, оскільки, у відповідності з вимогами ЗУ "Про судовий збір", позивач при зверненні до суду була звільнена від оплати судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved