Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітнього сина, мотивуючи тим, що 02.08.2013 року у м.Винники зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу є те, що з липня 2017 року сторони не проживають однією сімєю. Відповідач проживає окремо, не бере участі в утриманні сина. На даний час між сторонами немає взаємної любові, відповідач не проявляє належної поваги, жодним чином не допомагає, не виконує ніяких обовязків по відношенню до сімї. Син проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні та вихованні, відповідач участі в утриманні та вихованні сина практично не бере, фактично не цікавиться його розвитком. Через різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри, постійні протиріччя та конфлікти, подружжя не змогло створити міцної сімї. А тому, просила розірвати шлюб, малолітнього сина [PERSON] залишти на проживання з нею, стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення ним повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, представник позивачки попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, просив задоволити, розгляд справи здійснювати без його участі та за відсутності позивачки. Стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі по 1 000,00 грн. щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття (а.с.21). Відповідач в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечив щодо розірвання шлюбу, залишення малолітнього сина [PERSON] з позивачкою, та стягнення аліментів в розмірі, який буде визначений судом. Просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.19). Всебічно, повно та обєктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб Серія І-СГ №208318, сторони 02.08.2013 року зареєстрували шлюб у м.Винники, про що складено актовий запис за № 31 (а.с. 5). Від даного шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Позивачка стверджує, що вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, позивачка миритися не бажає, стверджує, що збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам сина. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Крім цього, сторони добровільно узгодили питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з матірю. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 02.08.2013 року у м.Винники, про що складено актовий запис за № 31, слід розірвати. Малолітнього сина [PERSON], [INFO] залишити на проживання з матірю [PERSON], [INFO] Що стосується вимоги позивачки про стягнення аліментів, то суд виходить з наступного. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і розяснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень, беручи до уваги, що позивачка просить про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання сина слід визначити в твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 Закону України Про державний бюджет на 2018 рік у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Суд вважає, що визначена позивачкою сума аліментів у розмірі по 1 000,00 грн. на утримання малолітнього сина щомісячно буде відповідати інтересам дитини та зможе забезпечити належний фізичний та духовний його розвиток. Крім цього, такий розмір аліментів визнається і відповідачем. А тому, позовна вимога про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], щомісячно в твердій грошовій сумі по 1 000,00 грн. до досягнення ним повноліття, підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини\~вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.3 ст. 6 ЗУ Про судовий збір у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду від 07.09.2018 року позивачку звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу (а.с.13). А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 1 409,60 гривень судового збору (2*704,80 грн.). На підставі наведеного, відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3, ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року), ст. ст. 104, 110, 112, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 141, 247 ЦПК України,

Outcome: approved