Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на користь та на утримання матері , в обгрунтування якого вказала, що вона [PERSON], [INFO], паспорт серія [NUMBER], виданий Хорольським РВ УМВС України в Полтавській області 02 червня 1998 року, проживає за адресою: село Вишняки Хоролоьського району Полтавської області. На день подання позову її вік складає повних 84 роки. Позивач є пенсіонером за віком. Єдиним доходом увесь цей час є пенсія, яка станом на лютий 2018 року складає 1707 гривні 44 копійки. Це підтверджується довідкою, яка видана Хорольським сектором обслуговування громадян Лубенського об'єднаного УПФУ від 02.02.2018 року №112/02-23/2 , інших джерел доходу в позивача немає. Через постійні проблеми зі здоров'ям пенсії, яку позивач отримує їй не вистачає. На даний час позивач самостійно себе обслуговувати не може і потребує постійного стороннього догляду. Має одну працездатну дитину - сина - [PERSON], [INFO] . Допомогу і підтримку працездатний син не надає, тому через безвихідну ситуацію, яка склалася в житті позивача , вона має намір перейти на постійне місце проживання в будинок - інтернат. Ухвалою суду від 23.02.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та якому розяснено його право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі наявні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, протягом строку, встановленого судом, відзиву на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом учасників справи до суду не надав, і станом на 03 квітня 2018 року жодних заяв (клопотань) на адресу суду від нього не надходило. Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з викликом учасників справи до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд прийшов до висновку, про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов»язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Судом встановлено, що згідно наданих доказів - копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] , свідоцтво про народження - серія [NUMBER] видане 25.11.1959 року - позивач є його матір"ю. Відповідно до Типового положення про будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 грудня 2001 року № 549, як виняток, до будинку-інтернат можуть прийматися особи похилого віку та інваліди, які мають працездатних дітей або родичів, зобов'язаних відповідно до чинного законодавства їх утримувати, якщо вони з об'єктивних причин не можуть цього зробити. За наявності вільних місць до будинку-інтернату можуть прийматися особи, які мають працездатних дітей або родичів, які відповідно до чинного законодавства зобов'язані їх утримувати, за умови стовідсоткового відшкодування будинку-інтернат витрат на їх утримання. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Тому відповідно до даного закону позивач являється непрацездатною особою. Відповідно до ч.1 ст.172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов»язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітньої дочки, сина. Позивач є пенсіонером. Таким чином є непрацездатною особою та через постійні витрати на ліки, через хворобу, потребує матеріальної допомоги. Указана норма не пов'язує обов'язок повнолітніх дітей утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги в залежності від матеріального стану цих повнолітніх дітей, можливістю надавати батькам матеріальну допомогу та утримання їх батьками в період їх неповноліття. В той же час обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення, факт біопоходження); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин. Враховуючи вищевказні обставини суд вважає, що в даній справі наявні всі 3 юридичні факти (відповідач є дитиною позивача, яка є непрацездатною та являється такою, що потребує стороннього догляду та матеріальної допомоги), що є підставою для стягнення даних аліментів. Згідно із ч.3ст.47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці і інших громадян похилого віку в Україні» у випадках, коли батьки похилого віку знаходяться на державному утриманні в будинках-інтернатах, пансіонатах або в інших установах, аліментні виплати на їх догляд сплачуються цим установам. Відповідно до ч.1 статті 205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Оскільки, відповідач працездатний, отже, спроможний сплачувати аліменти на користь позивача на її утримання в зв»язку з її непрацездатністю і потребою в матеріальній допомозі, а тому стягнення з відповідача слід проводити в твердій грошовій сумі в розмірі 50, 00 ( п"ятдесят гривень нуль копійок ) грн. Відповідно до ст.79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 23.02.2018 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. В порядку п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду про стягнення аліментів, тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved