Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку, крім неї та її дорослої дочки [PERSON] , зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є для неї сторонньою особою, бо їх шлюб було розірвано 12.06.2009. Відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації по [ADDRESS] з 06.03.2021, добровільно виїхавши на постійне проживання з речами до своєї матері у [ADDRESS] , де мешкає до теперішнього часу. Факт не проживання відповідача за місцем його реєстрації заважає їй, власниці будинку, вільно користуватися, розпоряджатися своїм (нерухомим майном, отримувати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, вона вимушена частину комунальних послуг сплачувати за трьох осіб з урахуванням відповідача, який не мешкає за місцем реєстрації понад півроку. [PERSON] будинком не цікавиться, не утримує його, оплату за експлуатаційні та комунальні витрати не здійснює, не надає їй ніякої допомоги на утримання будинку. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням в добровільному порядку вирішити питання щодо його зняття з реєстрації в її будинку, на що він відмовляє. На даний час всі витрати по утриманню будинку, проведенню поточного та капітального ремонту, сплаті комунальних платежів лежать на ній. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом (а. с. 1-3). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 27.09.2021 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 26.10.2021. 26.10.2021 судовий розгляд відкладено з причин нез`явлення відповідача та призначено нове судове засідання. 24.11.2021 позивач [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. 24.11.2021 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися. Відповідач [PERSON] не повідомив про причини повторного нез`явлення в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. Суд не має відомостей про причину повторного нез`явлення відповідача, який повідомлявся про дату, час і місце судового засідання у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, не надав будь-яких заяв, у тому числі відзиву, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) відповідно до частини 4 статті 223, частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечувала позивач. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірним є право відповідача [PERSON] на користування житловим приміщенням у вигляді будинку [ADDRESS] . Згідно копії Договору дарування будинку з надвірними будівлями, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В. І. 14.07.2001, зареєстровано в реєстрі за № 34-3616, Технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а. с. 10, 11-13). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвання шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 105 від 12.06.2009 (а. с. 9). З копії паспортів Серія [NUMBER] , Серія [NUMBER] , Витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 3565 від 20.08.2021, Домової книги для прописки громадян, Довідки Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 228 від 23.09.2021 вбачається, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] , а також: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а. с. 4, 6, 8, 14-15, 22). З акта обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного 07.09.2021 депутатом Зміївської ОТГ Стадніковим Г. А., в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] ,вбачається, що проведено обстеження побутових умов [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , власником будинку є [PERSON] , має склад сім`ї: дочку [PERSON] , колишнього чоловіка [PERSON] (зареєстрований але не проживає). Зі слів сусідів, після розлучення у 2009 році проживала з колишнім чоловіком до 5 березня 2021 року, з 6 березня 2021 [PERSON] проживає за іншою адресою у своєї матері, забрав свої речі, утримання будинку та оплату комунальних послуг не здійснює (а. с. 6). З квитанції про оплату комунальних послуг КП "Зміїв-сервіс" за липень 2021 року, вбачається, що зареєстровано три особи та за три особи сплачується комунальні послуги (а. с. 17). Частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно частини 4 статті 156 Житлового кодексу України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. За змістом вказаних норм, за колишнім членом власника житлового приміщення право користування цим приміщенням зберігається у разі тимчасової відсутності з поважних причин, а у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Позивачем надані докази того, що відповідач [PERSON] є колишнім членом її сім`ї, зареєстрований в належному їй житловому приміщенні, 06.03.2021 виїхав на постійне проживання в інше житлове приміщення, відсутні будь-які відомості щодо існування домовленості між власником житла та відповідачем щодо збереження за ним права користування цим житловим приміщенням. Відповідачем не надано доказів на спростування доводів позовної заяви. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Оскільки позивач у позовній заяві не вимагала відшкодування за рахунок відповідача судових витрат по сплаті судового збору, питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України не вирішувалося.

Outcome: approved