Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 04 вересня 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 06 вересня 2018 року. Позивач, [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою (в інтересах дитини [PERSON], [INFO]) до відповідача Органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому про поновлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що у позивача є донька [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтво про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено запис за № 424 від 14.05.2001 року. Однак, 20 серпня 2012 року, [PERSON], було надано нотаріально посвідчену заяву № 2543, в якій вона відмовилась від своїх батьківських прав щодо [PERSON], [INFO], у зв'язку із тим, що не мала можливості виховувати та утримувати малолітню доньку, забезпечувати її матеріально. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується відповідною довідкою. Позивач вказує, що за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18.03.2013 року справа № 712/22595/12, вона позбавлена батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO], а гр. [PERSON], призначено опікуном дитини. [PERSON], зазначає, що на даний час, радикально змінила умови свого життя має постійне місце проживання та в змозі забезпечити неповнолітню всім необхідним для повноцінного розвитку та навчання дитини, бажає та має можливість приймати участь в житті дитини, піклуватися про її фізичний та духовний розвиток, утримувати її матеріально, сприяти її розвитку та хорошому вихованню. Позивач, довгий час працювала за кордоном. Під час хвороби опікуна вона повернулась додому, а після смерті гр. [PERSON] фактично займається вихованням доньки, та на даний час неповнолітня [PERSON] проживає разом з нею. А тому з огляду на викладене позивач просить: поновити її - [PERSON], [INFO], в батьківських правах стосовно її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, вказала, що має всі умови для належного виховання та забезпечення дитини. Неповнолітня [PERSON], в судовому засіданні, повідомила, що хоче проживати разом з матір'ю, проти позову не заперечує, підтримує такий повністю. Представник відповідача органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, [PERSON], проти задоволення позову не заперечував, визнав такий повністю. Зазначив, що органом опіки та піклування винесено висновок про доцільність відновлення батьківські права позивачу. Заслухавши пояснення сторін по справі та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частина 4 статті 206 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.05.2001 р. позивач, [PERSON], є матір'ю, [PERSON], [INFO]. [PERSON], відповідно до нотаріально посвідченої заяви, від 20.08.2012 року,зареєстрованої в реєстрі за №2543, відмовилася від батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказаною заявою дала згоду на усиновлення її дітей [PERSON]. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18 березня 2013 року, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] з третьою стороною Служба у справах дітей Ужгородського міськвиконкому про позбавлення батьківських прав, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO] та малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], опікун дитини, [PERSON], [INFO], померла у вці 71 року [INFO], про що складено відповідний актовий запис за № 430. Згідно характеристики виданої Обєднанням Ромів Ужгорода Ромської громади, за вих №60 від 08 червня 2018 року, [PERSON], [INFO] фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. Перебуває в громадянському шлюбі із [PERSON] (1978 року народження) з 1997 року. Позитивно характеризується, користується повагою серед родичів та знайомих. Безробітна. Згідно довідки виданої КП «КШЕП» Ужгородської міської ради від 03.09.2018 року [PERSON], 1971 року народження працює прибиральником в КП «КШЕП» Ужгородської міської ради з 29 серпня 2018 року, наказ №114-к від 28.08.2018 року по даний час. Органом опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради надано висновок про доцільність відновлення батьківських прав [PERSON], мешканці [ADDRESS], відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Зокрема у висновку вказано,що [PERSON],фізично здорова, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної та судової відповідальності не притягалася, що підтверджується відповідними довідками. На даний час неповнолітня [PERSON] проживає разом з [PERSON], яка добре виконує усі обов'язки матері щодо виховання та матеріального забезпечення дитини. Довгий час працювала за кордоном. Під час хвороби опікуна повернулась додому, а після смерті гр. [PERSON] фактично займається вихованням доньки. Згідно висновку, що наданий органом опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, позивач на даний час радикально змінила умови життя, має постійне місце проживання та в змозі забезпечити доньку всім необхідним для повноцінного розвитку та навчання дитини, бажає та має можливість приймати участь в житті дитини, піклуватися про її фізичний та духовний розвиток, утримувати її матеріально, сприяти її розвитку та хорошому вихованню. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, було проведено обстеження умов проживання 12.06.2018 року за адресою: [ADDRESS], встановлено, що умови проживання у трикімнатній квартирі добрі, в ній є основні необхідні комунальні зручності, меблі та побутова техніка. Стосунки в родині традиційні. Вказані обставини підтверджуються актом обстеження умов проживання [PERSON] від 12 червня 2018 року. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст.12 ЗУ "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч.1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.ч. 2,3 вказаної статті поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом або неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Вирішуючи спірне питання, суд виходить з того, що у відповідності до ст.169 Сімейного Кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов'язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. З доказів наявних в матеріалах справи вбачається, що на час розгляду справи неповнолітня [PERSON] ([INFO]) усиновленою не була, на даний момент мешкає разом з матірю. Опікун неповнолітньої [PERSON], [PERSON] з якою раніше проживала дитина, відповідно до свідоцтва про смерть, Серії [NUMBER], померла [INFO]. Зміни в способі життя на краще та ставлення [PERSON] до дитини судом встановлено та підтверджуються зібраними по справі доказами у їх сукупності. Відповідачем суду не надано жодних доказів на підтвердження не можливості поновлення позивачу батьківських прав, крім того, представник органу опіки зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. Сам факт звернення [PERSON] до суду з позовом суд розцінює, як критичне ставлення позивача до своєї поведінки в минулому стосовно дітей, наявні зміни обставин та ставлення до дітей, фактичне поновлення сім'ї та досягнення порозуміння з дітьми, зміну матеріально-побутових умов життя. Долучені до матеріалів справи та дослідженні в судовому засіданні докази підтверджують дані факти та дають підстави для поновлення позивача у батьківських правах. При поновленні батьківських прав перш за все суд дотримується принципу охорони інтересів дитини, оскільки позбавлення батьківських прав проводилося в інтересах дитини, які заслуговують на увагу. По даній справі не здобуто доказів, що поновлення позивачу батьківських прав відносно неповнолітньої доньки буде суперечити її інтересам. В судовому засіданні це також засвідчила донька [PERSON], яка зазначила, що мешкає з матір'ю останні місяці і бажає продовжувати і в подальшому. Відтак, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач здатний виконувати свої обов'язки по вихованню та утриманню дітей, змінила своє ставлення до неї, тому суд в інтересах дитини, вважає за можливе поновити позивача у батьківських правах. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку ,суд дійшов переконання ,що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню, а тому слід поновити батьківські права [PERSON] відносно [PERSON], оскільки зазначена міра є виправданою, з огляду на інтереси дитини. З огляду на викладене, встановлені обставини справи, а також належну поведінку позивача, створення нею належних умов для проживання дитини, її бажання приймати участь у вихованні та забезпеченні доньки, позитивну характеристику, висновок органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved