Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона з 02.10.2001 року перебувала з відповідачем у шлюбі, за час якого, а саме [INFO] у них народилася дочка [PERSON]. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23.02.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Цим рішенням місце проживання вказаної дочки визначено з позивачем. Відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду від 30.06.2010 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання цієї дочки. Однак, він аліменти сплачував нерегулярно, із простроченням, а з липня 2015 року взагалі припинив їх виплачувати. Станом на 01.02.2017 року заборгованість по аліментах становить 10 768,33 грн. Позивач також зазначає, що фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинились ще до народження вказаної дочки. Він бачив дочку лише двічі, востаннє - коли їй було 2 місяці. Дочка сторін знає про батька виключно зі слів позивача. Отже, відповідач ухиляється від покладених на нього законом батьківських обов'язків, жодних знаків батьківської турботи до дитини не проявляв, не піклувався про належний моральний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дочки сторін як складову виховання, не спілкується з дитиною взагалі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дочки, не створює умов для отримання нею освіти. Доглядом, утриманням та вихованням вказаної дочки займається лише позивач. В зв'язку з цим вона вважає, що зазначені факти свідчать про ухилення відповідача від виховання їхньої неповнолітньої дочки [PERSON], та в зв'язку з цим просить позбавити відповідача батьківських прав щодо вказаної його дочки. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Ахмадуліна Т.О. позовні вимоги підтримали з вищезазначених підстав. Позивач дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини своєї неявки жодного разу не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Про час та місце розгляду справи він був щоразу повідомлений належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання за адресою: [ADDRESS], про що свідчать поштові конверти з відмітками про те, що відповідачу вказана кореспонденція не вручена у зв'язку з непроживанням за вказаною адресою (відбуванням покарання в Коломийській ВК (№41 (а.с.28, 39)), та дані довідки адресно-довідкового бюро УДМС України в Івано-Франківській області від 14.03.2017 року, якими підтверджується реєстрація місця проживання відповідача за вказаною адресою (а.с.31). За таких обставин відповідно до правил ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені відповідачу належним чином. Тому згідно з положеннями ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи [PERSON] вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем. Крім того, службою у справах дітей Коломийської РДА надано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дочки [PERSON], оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню цієї дитини, та надіслав до вказаної служби письмові пояснення, в яких погодився на позбавлення його батьківських прав щодо вказаної дочки. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень частин 1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до положень п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення і поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що стверджується даними свідоцтва про її народження (а.с.3). Відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду 30.06.2010 року, яке набрало законної сили 11.07.2010 року, з відповідача на користь позивача з 07.10.2010 року стягуються аліменти на утримання вищевказаної дитини в розмірі 350 грн. щомісячно (а.с.5). Судом також встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.02.2015 року (справа №346/687/15-ц), яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано. Згідно з цим рішенням неповнолітню дочку сторін [PERSON] після розірвання вказаного шлюбу залишено проживати з її матір'ю (а.с.4). Факт проживання вказаної дитини з позивачем стверджується також даними довідки №506, виданої виконкомом Отинійської селищної ради Коломийського району 03.02.2017 року, згідно з якою до складу сім'ї позивача входить вказана дитина (а.с.9). Відповідно до довідки-розрахунку №12.16-34/1, виданої 08.02.2017 року позивачу Коломийським міськрайонним відділом держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, згідно з виконавчим провадженням №20716481 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в період з липня 2015 року по січень 2017 року дані про сплату аліментів відсутні. Заборгованість станом на 01.02.2017 року становить 10 768,33 грн. (а.с.6, 7). Відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов за адресою проживання позивача та її неповнолітньої дочки [PERSON] ([ADDRESS]) від 02.02.2017 року матеріально-побутові умови проживання позивача задовільні (а.с.8). Згідно з даними довідки, №09 виданої дирекцією Отинійської ЗОШ І-ІІІ ступенів 02.02.2017 року, дочка сторін [PERSON] навчається у восьмому класі цього навчального закладу (а.с.10), а в її письмовій характеристиці, виданій цією школою того ж дня, вказано, що батько цієї учениці не цікавився її вихованням та не відвідував батьківські збори (а.с.11). В матеріалах даної справи міститься висновок служби у справах дітей Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, в якому вказано про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В цьому висновку зазначено, що на відповідне засідання комісії з питань захисту прав дитини, яке відбувалося 22.03.2017 року, відповідач надіслав письмове пояснення від 21.03.2017 року, засвідчене адміністрацією Коломийської виправної колонії, в якому не заперечив проти позбавлення його батьківських прав відносно його дочки [PERSON] (а.с.55-57). На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своєї дочки [PERSON], не цікавиться її духовним та фізичним розвитком, ні усно, ні письмово не спілкується з дитиною, не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи. Тому позовні вимоги суд вважає обґрунтованими. На підставі наведеного, ст.ст.19, 150, 164 СК України та,

Outcome: approved