Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] , мотивуючи позов тим, що [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Заяву №б/н від 29.07.2010 року, за умовами якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач не виконав умови договору та має заборгованість за кредитом та відсоткам за користування кредитом станом на 11.03.2020 року в загальній сумі 49378,06 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Окрім того, просить стягнути на свою користь судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору в сумі 2102,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.04.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява представника про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву у якій вказав, що позовні вимоги визнає, просив проводити розгляд справи за його відсутності. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. 29.07.2010 року [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Заяву №б/н від 29.07.2010 року, за умовами якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконано, а [PERSON] тривалий час свої зобов`язання за договором не виконував та станом на 11.03.2020 року має заборгованість за цим договором в загальній сумі 49378,06 грн., яка складається з наступного: з заборгованості за кредитом в сумі 27133,58 грн., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 в сумі 10242,87 грн., нарахованої пені в сумі 9174,08 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) 2327,53 грн., що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості перевіреним в судовому засіданні. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.\~ 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань.\~ Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання\~настають правові наслідки, встановлені\~ договором або законом. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не сплатив борг за кредитним договором, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2102 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 21 січня 2021 року.

Outcome: approved