Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області звернувся ПАТ «УкрСиббанк» з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до вимог позивача: стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №11070653000 від 06.11.2006 року по процентах та кредиту у розмірі 17845.34 доларів США та по пені у розмірі 5788.50 грн., з [PERSON] з [PERSON]. Стягнути з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» понесені судові витрати у розмірі 6727 грн. 22 коп., а саме у рівних частках з кожного по 3363грн. 61 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], укладено договір про наданні споживчого кредиту №11070653000 від 06.11.2006 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) у сумі 30000.00 доларів США шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача, а відповідач зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту не пізніше 05.11.2027 року. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука [PERSON] згідно договору поруки №11070653000/3 від 06.11.2006 року. Всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу ( з серпня 2015 року), чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Позивач направив відповідачам вимоги про необхідність усунення порушень договору, відповідачі порушення договору не усунули. На підставі викладено позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. У процесі розгляду справи відповідач [PERSON], у порядку ст. 123 ЦПК України звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа: [PERSON] про визнання договору про надання споживчого кредиту та графіку погашення кредиту частково недійсним, в якому просила визнати недійсними пункт 1.1 договору про надання споживчого кредиту № 11070653000 від 06.11.2006 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк», в частині визначення суми боргу та відсотків в іноземній валюті. Визнати недійсним графік погашення кредиту, як додаток до договору про надання споживчого кредиту № 11070653000 від 06.11.2006 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк». Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (ЄДРПОУ 09807750) здійснити перерахунок суми боргу та суми процентів за кредитним договором № 11070653000 від 06.11.2006 року у національну валюту станом на день укладання кредитного договору 06.11.2016 року з урахуванням уже сплачених [PERSON] грошових коштів. В обґрунтування своїх вимог у зустрічному позові зазначила, що обставини наведені в первісному позові не підлягають задоволенню виходячи з наступного, 06.11.2006 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір №11070653000 з цільовим призначенням «Іпотечний кредит» на день укладання договору позивач отримала 30000 доларів США, що за курсом НБУ становило 151500 гривень час звернення до суду курс гривні по відношенню до долару зріс більше ніж в пять разів, а саме 100 доларів США = 2647,04 гривень. Отже сума кредиту в гривні на сьогоднішній день становить 794114,43 що більше ніж у п'ять разів перебільшує ту суму грошових коштів яку я від банку за кредитним договором № 11070653000 від 06.11.2006 року. Укладений в іноземні валюті кредитний договір суперечить нормам закону «про захист прав споживачів». Позивач отримав від відповідача кредитні кошти у національній валюті, отже і повинен повернути таку саму та сплатити з неї відсотки за час користування кредитними коштами. Визначення зобов'язання за гривневим споживчим кредитом в іноземній валюті суперечить правовим нормам, оскільки сума кредиту, яка буде повернута відповідачу, фактично дорівнюватиме не розміру наданого кредиту, а розміру еквіваленту цього кредиту в доларах США, яка перевищує суму грошових коштів наданих в кредит майже в 3 рази. Позивач зазначає, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення це є підставою для визнання таких положень недійсними. Представник позивача за первісною позовною заявою ПАТ «УкрСиббанк» в судовому засіданні у повному обсязі підтримала первісний позов, та просила його задовольнити та відмовити у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на наявні у матеріалах справи заперечення на зустрічний позов. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON], в судовому засіданні підтримав зустрічний позов у повному обсязі, та просив відмовити у задоволенні первісних позовних вимог. Відповідач за первісним позовом [PERSON], в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомивши. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], укладено договір про наданні споживчого кредиту №11070653000 від 06.11.2006 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) у сумі 30000.00 доларів США шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача, а відповідач зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту не пізніше 05.11.2027 року. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука [PERSON] згідно договору поруки №11070653000/3 від 06.11.2006 року. Станом на 18.07.2016 року заборгованість за кредитним договором №11070653000 від 06.11.2006 року складає: по процентах та кредиту у розмірі 17845.34 дол.США (Сімнадцять тисяч вісімсот сорок п'ять доларів США 34 цнт.) та по пені у розмірі 5788.50 грн. (П'ять тисяч сімсот вісімдесят вісім грн. 50 коп.), а саме: 17545.94 доларів США - заборгованість за кредитом, 299.40 доларів США - заборгованість за процентами, 5512.16 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 11.08.2015 року по 18.07.2016 року, 276.34 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 11.01.2015 року по 18.07.2016 року. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Так, згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно із ст. ст.553, 554 ЦК України, та п. п. 1.1.-1.5 договору поруки поручитель зобов'язується відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов'язань по договору поруки. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Встановлено, що ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Ст. 1054 ЦК України зазначає: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], укладено договір про наданні споживчого кредиту №11070653000 від 06.11.2006 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) у сумі 30000.00 доларів США. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука [PERSON] згідно договору поруки №11070653000/3 від 06.11.2006 року. Однак позичальник перестав вносити щомісячні платежі по його поверненню та сплачувати відсотки за користування, тобто відповідачами порушено умови договору кредитування стосовно строковості та платності послуг за користування кредитом, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 6727 грн. 22 коп. Згідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; тощо. Разом з тим, ст. 213 ЦПК України на суд покладено обов'язок ухвалення законного і обґрунтованого рішення суду, ухваленого на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд дає критичну оцінку доводам позивача за зустрічним позовом, викладених ним в зустрічній позовній заяві та в судовому засіданні, критично оцінюючи заяву щодо застосування позовної давності, оскільки вони є безпідставними та недоведеними і спростовуються стабільними письмовими поясненнями позивача за первісним позовом, наданими ним належними та допустимими доказами, матеріалами справи в їх сукупності. Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Оспорюваний договір про надання споживчого кредиту підписаний обома сторонами. Сторони виконували свої обов'язки по договору, банк видав суму кредиту, а позивач певний час виконував графік погашення кредиту, тобто вчиняв дії, спрямовані на виконання кредитного договору, що також засвідчує його згоду з умовами оспорюваного договору. Також слід зазначити, що положення Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються до спорів, які виникли з кредитних правовідносин лише в тому разі, якщо предметом підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, про типові відсоткові ставки, валютні ризики, процедури виконання договору тощо, які передують кладенню договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1056 ЦК України позичальник має право відмовитись від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитора до встановленого договором строку його надання. Також, відповідно до п. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» № 3161 споживач має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Однак позичальник у встановленому порядку не відмовлявся від виконання умов кредитних договорів та не інформував банк про неможливість виконання своїх зобов'язань за кредитним договором. Підписання обома сторонами оспорюваного договору підтверджує той факт, що між такими сторонами було досягнуто згоди по усіх істотних умовах цього договору. Так, відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. До вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відноситься і волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Таким чином, позивач самостійно, розуміючи свої дії та їх наслідки, уклав кредитний договір, засвідчивши своїм підписом ознайомлення з його умовами та їх прийнятність до виконання. З огляду на вище викладене, суд прийшов до висновку, що у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа: [PERSON] про визнання договору про надання споживчого кредиту та графіку погашення кредиту частково недійсним відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved