Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом до [PERSON] і просила щомісячно стягувати із відповідача на її користь аліменти, як повнолітній дитині, що продовжує навчання, у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку відповідача, починаючи з дня подачі заяви і до закінчення нею навчання, а саме: до 30 червня 2020року. На обґрунтування позову позивачка зазначила, що народилася 25.01.1999 року у зареєстрованому шлюбі між [PERSON] та [PERSON], який у подальшому було розірвано. У вересні 2016 року стала студенткою Одеської національної академії харчових технологій Інституту холоду, кріотехнологій та екоенергетики ім. В.С. Мартиновського, де навчається на платній основі. Дата закінчення навчання 30 червня 2020 року. Зазначає, що не працює, знаходиться на утриманні матері, батько добровільно допомоги не надає, хоче має можливість надавати таку допомогу, оскільки працює на Ладижинській ТЕС. Позивача в судове засідання не з'явилася, однак на адресу суду подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 199, 200, 201 СК України. Відповідно до ч.1, 2 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", Верховний Суд України висловив наступну правову позицію, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 25.01.1999 року у зареєстрованому шлюбі між [PERSON] та [PERSON], який у подальшому було розірвано. У вересні 2016 року позивачка стала студенткою Одеської національної академії харчових технологій Інституту холоду, кріотехнологій та екоенергетики ім. В.С. Мартиновського, де навчається на платній основі. Дата закінчення навчання 30 червня 2020 року. Позивачка не працює, знаходиться на утриманні матері, батько добровільно допомоги не надає, хоче має можливість надавати таку допомогу, оскільки працює на Ладижинській ТЕС. Статтею 174 ч.4 ЦПК України, передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що у відповідності до ст. 174 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, а також те, що позивачка має право на отримання аліментів від відповідача на її ж утримання, суд приймає до уваги визнання відповідачем позову та вважає за можливе стягнути аліменти в розмірі, зазначеному у позовній заяві. На підставі ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів підлягає обовязковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 640 грн.00 коп. судового збору.

Outcome: approved