Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

В червні\~2021\~року позивач\~ звернувся\~до суду\~із вказаним\~позовом,\~посилаючись на\~те,\~що він\~перебував з\~відповідачем у\~трудових правовідносинах\~з 26.10.1992\~ року.\~01.04.2021\~року його\~звільнено з\~роботи за\~власним бажанням\~на підставі\~ст.38\~КЗпП України.\~Оскільки своєчасний\~розрахунок при\~звільненні з\~ним не\~було проведено,\~то за\~підрахунками відповідач\~має виплатити\~йому середній\~заробіток за\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні за\~період з\~01\~квітня по\~03\~червня 2021\~року в\~розмірі 61\~584,\~39\~грн. У зв`язку з чим, з урахуванням\~уточнених позовних\~вимог, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 54\~741, 68 грн. за період з 02 квітня 2021 року по день винесення рішення. Ухвалою суду від 07.06.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач не з`явився, заявою від 24.06.2021 року просив справу розглядати у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав.\~ Представник відповідача\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~заявою від\~22.06.2021\~року просив\~справу розглядати\~за його відсутності, позовні вимоги визнає в межах довідки від 15.04.2021 року.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що згідно записів у трудовій книжці [PERSON] перебував\~ у трудових відносинах з приватним акціонерним товариством «Каховський завод електрозварювального устаткування» з 26.10.1992 року по 01.04.2021 року. Згідно наказу приватного акціонерного товариства «Каховський завод електрозварювального устаткування» №92-К-тр від 01.04.2021 року [PERSON] звільнено за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. З довідки приватного акціонерного товариства «Каховський завод електрозварювального устаткування» № 18/401 від 15.04.2021 року заборгованість по заробітній платі при звільненні становить 134\~470 грн., середньоденний заробіток складає 977, 53 грн. Рішенням Каховського міськрайонного суду від 19.05.2021 року у справі №658/1401/21 на користь [PERSON] з ПрАТ "Каховський завод електрозварювального устаткування" стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 134 470 грн. Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 94 КЗпП України, обумовлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівникам здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після зобов`язань щодо оплати праці. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Стаття 116 КЗпП України зазначає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлює стаття 117 КЗпП України. Так, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Отже, у разі невиплати з вини роботодавця власника або уповноваженого ним органу (підприємства, установи, організації) належних звільненому працівникові сум у терміни, зазначені у статті 116 КЗпП України, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні до дня фактичного такого розрахунку включно є спеціальним заходом відповідальності роботодавця. Такий захід спрямований на захист прав звільнених працівників на отримання у передбачений законом строк усіх виплат, на отримання яких працівники мають право, зокрема згідно з умовами трудового договору, та відповідно до законодавчих гарантій. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таке роз`яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу. У разі непроведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Під час його проведення слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21.01.2015 р. у справі № 6-195цс14. За встановлених\~обставин,\~зважаючи на\~те,\~що середньоденний\~заробіток [PERSON] \~становить 977,53\~грн.,\~відповідно до\~довідки №18/401\~від 15.04.2021\~року,\~а число\~робочих днів\~за час\~затримки повного\~розрахунку з\~02.04.2021\~року по\~день фактичного\~розрахунку (дата\~судового рішення),\~тобто по\~24\~червня 2021\~року,\~включно,\~становить 56\~робочих дні,\~отже ПрАТ\~«Каховський завод\~електрозварювального устаткування» має сплатити [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 54\~741, 68 гривень, яка визначена без відрахування податків та обов`язкових платежів. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908, 00 грн.

Outcome: approved