Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 01.04.2015 року звернувся позивач ПАТ «Укрсоцбанк» із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості шляхом визнання права власності на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] 25.03.2008 року був укладений договір кредиту №2008/25-100-63, за умовами якого АКБ «Укрсоцбанк» надало [PERSON] кредит в розмірі 79950 доларів США, а [PERSON] зобовязався щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,20% річних, а також здійснювати щомісячне погашення кредиту у строк до 26.07.2027 року. В якості забезпечення зобовязання по кредитному договору, 25.03.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №395, за умовами якого [PERSON] передав в іпотеку банку майно, а саме квартиру №65, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Гайдара, буд. №31. У звязку з тим, що відповідач порушив умови зобовязання, що випливають з кредитного договору, у нього станом на 24.03.2015 року, виникла заборгованість у розмірі 88408,47 доларів США. В зв'язку з чим позивач просить суд, стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк», заборгованість за договором кредиту №2008/25-100-63 від 25.03.2008 року в розмірі 88408,47 доларів США за курсом на день винесення рішення, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, а саме: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 58,6 квадратних метрів, що знаходиться з адресою: [ADDRESS] за ПАТ «Укрсоцбанк», ціну встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом, а також стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 3654 грн. Представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, про що надала відповідну заяву, згідно якої проти заочного розгляду справи не заперечував, просила розглянути справу за відсутності представника банку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, про причину неявки суд не повідомив. У звязку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, зі згоди представника позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору №2008/25-100-63 від 25.03.2008 року, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON], [PERSON] отримав кредит в розмірі 79950 доларів США, та зобовязався щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,20% річних, а також здійснювати щомісячне погашення кредиту у строк до 26.07.2027 року включно. Пунктом 4.5 зазначеного Кредитного договору встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) Відповідачем -1 обовязків, визначених п. п. 3.3.7, 3.3.8 цього Договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно , відповідач зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). В якості забезпечення зобовязання по кредитному договору, 25.03.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №395, за умовами якого [PERSON] передав в іпотеку банку майно, а саме квартиру №65, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Гайдара, буд. №31, яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], 25.03.2008 року за реєстровим №391, зареєстрованого в Держаному реєстрі правочинів 25.03.2008 року, реєстраційний №2782077. Заставна вартість предмета іпотеки визначена сторонами у розмірі 475000 грн., що в еквіваленті складає 94059,41 доларів США, за офіційним курсом НБУ на дату укладання зазначеного іпотечного договору. Пунктом 4.1 іпотечного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 4. 2 іпотечного договору, визначено, що у разі порушення іпотекодавцем обовязків встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно п. 4.5 та п. 4.5.3 іпотечного договору встановлено, що іпортекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із способів: шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Судом встановлено, що загальним зборами акціонерів від 14.06.2014 року АКБ «Укрсоцбанк» було перейменовано на ПАТ «Укрсоцбанк». Відповідно до курсу валют НБУ України станом на 15.12.2015 року 100 доларів США в гривневому еквіваленті становить 2381 гривень 1620 копійок. Згідно п. 14 Постанови Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. З доданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості за позовними вимогами по Кредитному договору, встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору №2008/25-100-63 від 25.03.2008 року в частині щомісячної сплати відсотків за користування кредитом, а також повернення кредиту щомісячними платежами, в результаті чого станом на 24.03.2015 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 88408 (вісімдесят вісім тисяч чотириста вісім) доларів США 47 центів, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 15.12.2015 року, становить 2105005 (два мільйони сто п'ять тисяч пять гривень) 67 копійок, яка складається із: - заборгованості за кредитом у розмірі 69884 (шістдесят дев'ять тисяч вісімсот вісімдесят вісім) доларів США 33 центи, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 15.12.2015 року, становить 1663945 (один мільйон шістсот шістдесят три тисячі девятсот сорок п'ять) гривень 90 копійок; - заборгованості за відсотками у розмірі 18524 (вісімнадцять тисяч пятсот двадцять чотири) долари США 14 центів, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 15.12.2015 року, становить 441059 (чотириста сорок одна тисяча пятдесят дев'ять) гривень 77 копійок. За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори. За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 572 ЦК України, ст. ст. 33, 34, 39, 40 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Звернення стягнення на житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Відтак, невиконання позичальником боргового зобов'язання надає право позикодавцю на свій розсуд здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки або за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса чи за договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до п. 4.6 іпотечного договору сторони обумовили, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом продажу іпотеко держателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку»; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 41 Закону України «Про іпотеку» визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Пунктом 4.6.2 іпотечного договору встановлено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, може проводитись, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. За вищевказаних обставин, суд вважає, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Ст. 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України. Оскільки відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, такий захист цивільного права банку за встановлених судом обставин справи може розглядатися як примусове виконання обовязку в натурі, що відповідає вимогам ст. 16 ЦПК України. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 3654 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями №0000257300 від 30.03.2015 року, доданими до матеріалів справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, враховуючи принцип обовязковості виконання зобовязання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобовязання, суд задовольняє позов, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звертає стягнення на предмет іпотеки, та стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved