Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадщину. В своєму позові позивач зазначила, що згідно державного акта на право власності на земельну ділянку від 28 квітня 2004 року [PERSON] мав право на земельну ділянку площею 14,35 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер : 4821481300:04:000:0092. 09 серпня 2014 року [PERSON] помер. Спадщина залишилася після його смерті у вигляді земельної ділянки площею 14,35 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 07 червня 2013 року [PERSON] заповів позивачці вищевказану земельну ділянку, заповіт додається. Згідно довідки Григорівської сільської ради Братського району, [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], її брата, оскільки проживала з ним разом та несла витрати на його поховання. Звернувшись до нотаріальної контори, позивачці нотаріус роз"яснила, що вона не може прийняти спадщину після смерті брата, оскільки відсутній оригінал державного акта про право власності на земельну ділянку. До початку судового засідання позивачка звернулася із заявою, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному об'ємі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій визнала позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку від 28 квітня 2004 року [PERSON] мав право на земельну ділянку площею 14,35 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер : 4821481300:04:000:0092. 09 серпня 2014 року [PERSON] помер. Спадщина залишилася після його смерті у вигляді земельної ділянки площею 14,35 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 07 червня 2013 року [PERSON] заповів позивачці вищевказану земельну ділянку, заповіт додається. Згідно довідки Григорівської сільської ради Братського району, [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], її брата, оскільки проживала з ним разом та несла витрати на його поховання. Звернувшись до нотаріальної контори, позивачці нотаріус роз"яснила, що вона не може прийняти спадщину після смерті брата, оскільки відсутній оригінал державного акта про право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися д осуду з правилами позовного провадження. У відповідності до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Згідно положень ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про власність», громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок успадкування. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України залишити за позивачем.

Outcome: approved