Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Держгеокадастру у Токмацькому районі Запорізької області про визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку що входить до складу спадкової маси. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02 листопада 2008 року померла її мати [PERSON], про що 03.11.2008р. складено актовий запис №39 Жовтневою сільською радою Токмацького району Запорізької області і підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ЖС №117739. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, розміром 3,13 гектарів, що розташована на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області, цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Викладене підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серія IV- ЗП № 007057. Оригінал Державного акту втрачений. Після смерті матері [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом у відповідності до ст. 1261 ЦК України являюся вона, як її донька. Її брат [PERSON] помер 10 липня 2001 року, спадкоємців першої черги в нього не має. Вона спадщину прийняла фактично, шляхом проживання зі спадкодавцем [PERSON] по день її смерті 02.11.2008 року. Від спадщини вона не відмовлялася, до Токмацької районної державної нотаріальної контори звернулася у серпні 2016 року. До складу спадкової маси входить земельна ділянка, але надати правовстановлюючий документ на нерухоме майно в оригіналі вона не може, бо Державний акт серія IV- ЗП № 007057 в документах матері відсутній, не зберігся. Її мати [PERSON] отримала Державний акт серія IV- ЗП № 007057 вже в похилому віці, їй було за 83 роки, а тому вона може допустити, що документ загубився. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки по Державному акту серії IV- ЗП № 007057, з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки становить 48291,50 грн. На померлу матір [PERSON] вона не можу отримати дублікат Державного акту на право приватної власності на землю серія IV- ЗП № 007057. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину після померлої 02.11.2008 року [PERSON] для неї виявилось не можливим, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що вказується у постанові про відмову у вчинені нотаріальної дії державного нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області від 25 серпня 2016 року №773/02-31. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи те, що позивач не має можливості оформити в нотаріальній конторі спадкові права на земельну ділянку у звязку з втратою оригіналу державного акту на землю, змушена звернутися до суду з вказаним позовом за захистом своїх прав. В позові [PERSON] просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 02 листопада 2008 року, право власності на земельну ділянку площею 3,13 га, загальна нормативна грошова оцінка 48291,50 грн., цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області, і належала померлій [PERSON] згідно до Державного акту серія IV- ЗП № 007057, на підставі розпорядження голови Токмацької райдержадміністрації від 09 квітня 2003 року №153. Позивач, [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. До суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позові та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, до суду надано заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник управління Держгеокадастру у Токмацькому районі Запорізької області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, до суду надано заяву про розгляд справи за відсутності представника, при вирішенні справи покладалися на розсуд суду. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не порушує його чи інших осіб інтересів, не суперечить вимогам закону і тому приймається судом. Судом встановлено, що [PERSON] є матірю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження (а.с. 7-8). 02 листопада 2008 року померла мати позивача [PERSON], про що 03.11.2008р. складено актовий запис №39 Жовтневою сільською радою Токмацького району Запорізької області і підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ЖС №117739 (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, розміром 3,13 гектарів, що розташована на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області, цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серія IV- ЗП № 007057, розпорядженням голови районної державної адміністрації та списком власників (а.с. 11, 13-15). Оригінал Державного акту на право приватної власності на землю втрачений. Втрата оригіналу правовстановлюючого документу порушує право позивачки на отримання у власність спірної земельної ділянки в порядку спадкування. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки по Державному акту серії IV- ЗП № 007057, з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки становить 48291,50 грн., що підтверджується довідкою Управління Держгеокадастру у Токмацькому районі Запорізької області про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 01 вересня 2016 року №0-146/0-129/6-16 (а.с. 16). Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом у відповідності до ст. 1261 ЦК України являється позивач, [PERSON], як її донька. Брат позивача, [PERSON] помер 10 липня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10). Позивач, [PERSON] спадщину прийняла фактично, шляхом проживання зі спадкодавцем [PERSON] по день її смерті 02.11.2008 року, що підтверджується довідкою Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області від 01.08.2016 року №758 (а.с. 12). Від спадщини позивач не відмовлялася, до Токмацької районної державної нотаріальної контори вона звернулася у серпні 2016 року. Згідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 серпня 2016 року №773/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла 02 листопада 2008 року, оскільки не надано правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на дане нерухоме майно (а.с. 9). Згідно відповіді на вимогу, яка надійшла з Токмацької районної державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 02 листопада 2008 року, не заведена (а.с. 24-25). До складу спадкової маси входить земельна ділянка, але надати правовстановлюючий документ на нерухоме майно в оригіналі позивач не може, бо Державний акт серія IV- ЗП № 007057 в документах її матері відсутній, не зберігся. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину після померлої 02.11.2008 року [PERSON] для позивача виявилось не можливим, оскільки відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що вказується у постанові про відмову у вчинені нотаріальної дії державного нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області від 25 серпня 2016 року №773/02-31. На померлу матір [PERSON] позивач не може отримати дублікат Державного акту на право приватної власності на землю серія IV- ЗП № 007057. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника та ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначеної статті, до складу спадщини входить майнове право на нерухомість. Право власності на землю громадян відповідно до вимог п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України виникає на підставі прийняття спадщини. Прийняття спадщини є підставою для набуття громадянином майнового права на земельну ділянку. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця. Згідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірні якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до п. 23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Рішення у справі про визнання права власності усуває сумнів у праві, забезпечує необхідну впевненість у наявності права, надає визначеності взаємовідносинам сторін і становить основу для здійснення конкретних правомочностей щодо володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи положення ч. 1, ч. 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Позивач у встановленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі, в разі відсутності правовстановчого документа юридичний факт набуття нерухомості у власність за зверненням заінтересованих осіб може бути визнаний, а невизнані державою права спадкоємців - захищені в судовому порядку. Судом встановлено, що спір виник в звязку з відсутністю умов для оформлення спадщини нотаріально. [PERSON] протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявляла про відмову від спадщини. Інших спадкоємців не має. Згідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до положень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, де вказано що вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Держгеокадастру у Токмацькому районі Запорізької області про визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку що входить до складу спадкової маси є обґрунтованими, ґрунтуються на вищезазначених нормах матеріального права, підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved