Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], Хорольської міської ради Полтавської області\~ про\~ встановлення права власності на квартиру в порядку набувальної давності, мотивувавши його тим, що відповідач по справі [PERSON] є її мамою та в 2000 році, як працівник КП Хорольської районної міжгосподарської будівельної організації «Райагробуд» та член кооперативу для проведення реконструкції існуючого гуртожитку під житловий 16-ти квартирний будинок по вул.Фрунзе, 106 отримала квартиру №2 за вищевказаною адресою. Але на протязі 16 ти років відповідач [PERSON] дану квартиру так і не зареєструвала на себе так як мала житло і як наслідок віддала її у володіння позивачу. Позивач вказує, що в даній квартирі фактично з часу отримання, а саме з 26.07.2000 року вона зареєстрована і з цієї дати почала фактично володіти даною квартирою по даний час, тобто більше 10 років. Тому на підставі ч.1 ст.344 ЦК України, а саме в порядку набувальної давностіпрохає визнати за нею право власності на вищезазначену квартиру. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подав письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Відповідач [PERSON] міська рада Полтавської області\~ в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради, зазначивши, що міська рада позов визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, з»ясувавши позицію\~сторін, взявши до уваги визнання відповідачем позову, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.3\~ \~ст. 11 ЦПК України\~ \~особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ч.1\~ ст. 11 ЦПК України\~ \~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~ \~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3\~ \~Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Судом було роз'яснено право позивача, відповідача заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі. У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права або інтересу і суд може захистити порушене право способом передбаченим договором або законом. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що відповідач по справі [PERSON] згідно копії свідоцтва про народження серія ІІ-КЕ №300185 та копії свідоцтва про шлюб серія І-КЕ №042338 являється мамою позивача. Позивач з 26.07.2000 року володіє та користується, квартирою № 2 за адресою: м.Хорол Полтавської області, вул.Миргородська (Фрунзе), 106. Дану квартиру в 2000 році отримала відповідач по справі [PERSON], як працівник КП Хорольської районної міжгосподарської будівельної організації «Райагробуд» та член кооперативу для проведення реконструкції існуючого гуртожитку під житловий 16-ти квартирний будинок по вул.Фрунзе, 106, що доводиться копією стрінок її трудової книжки Серія БТ-І №4152837, заявою працівників КП Хорольської районної міжгосподарської будівельної організації «Райагробуд» до виконкому Хорольської міської ради Полтавської області №02-30/377 від 29.04.1998 року Про надання дозволу створити кооператив для проведення реконструкції існуючого гуртожитку під житловий 16-ти квартирний будинок, рішенням виконкому Хорольської міської ради Полтавської області №276 від 28.05.1998 про затвердження рішення зборів про створення кооперативу для проведення реконструкції існуючого гуртожитку під житловий будинок по вул.Фрунзе, 106 та затвердження статуту кооперативу і письмовими поясненнями колишнього керівника КП «Райагробуд» [PERSON] Вищевказний кооператив було створено, працівниками КП Хорольської районної міжгосподарської будівельної організації «Райагробуд», для переобладнання гуртожитку даної організації в багатоквартирний будинок, але належним чином не було зареєстровано, про що свідчать відповіді на безкоштовний пошук відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 08.11.2016 року. 27.02.2007 року, КП Хорольська районна міжгосподарська будівельна організація «Райагробуд», припинена (ліквідована) як юридична особа, що доводиться безкоштовним запитом з Єдиному державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Оскільки відповідач по справі [PERSON] вже мала квартиру за адресою: м.Хорол Полтавської області, вул.К.Маркса (Незалежності), 29, кв.32 отриману квартиру за адресою: м.Хорол Полтавської області, вул.Миргородська (Фрунзе), 106, кв.2 фактично віддала позивачу. Даний факт доводиться тим, що на протязі 16 ти років [PERSON] дану квартиру так і не зареєструвала на себе і в даній квартирі фактично з часу отримання, а саме з 26.07.2000 року зареєстрована позивач, що доводиться довідкою КП «Лубенське МБТІ» №349-Т від 11.11.2016 року та ксерокопією поквартирної картки квартири №2 за адресою: м.Хорол Полтавської області, вул.Миргородська (Фрунзе), 106. З акту виконкому Хорольської міської ради від 18.11.2016 року слідує, що за словами сусідів та на підставі по квартирної картки квартири №2 за адресою: м.Хорол Полтавської області, вул.Миргородська (Фрунзе), 106, позивач [PERSON], [INFO] 26.07.2000 року зареєструвала своє місце проживання в даній квартирі. З цього часу вона почала фактично володіти даною квартирою, оскільки розпочала здійснювати в ній ремонтні роботи та наглядаючи за нею. В кінці 2005 року позивач завершувала ремонт квартири та перевезла туди частину своїх речей і почала в ній інколи ночувати. З 2006 року позивач разом із своєю сім»єю проживає в даній квартирі постійно. Тобто, позивач фактично добросовісно заволоділа, володіє та продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном з 2000 року по даний час, тобто більше 10 років. Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту\~ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може виникнути з сукупності певних юридичних фактів: законності обєкту володіння, добросовісності володіння, відкритості володіння, давності володіння та його безперервності (тобто строку володіння), які повинен довести позивач. Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено у ч.1\~ст. 344 ЦК України\~(особа заволоділа чужим майном). Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред»явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст.15,16 ЦК, а також ч.4\~ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв»язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння\~\~і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Отже, відповідно до вищевказних норм чинного законодавства України, набувачеві достатньо володіти чужим нерухомим майном протягом 10 років із дотриманням вимог, встановлених законом, набуває право власності на це майно. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої\~статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Оскільки позивач [PERSON], добросовісно заволоділа чужим майном квартирою №2 за адресою: м.Хорол Полтавської області, вул.Миргородська (Фрунзе), 106, яку отримала, але не приватизувала її мати відповідач по справі [PERSON], і продовжує відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном по даний час, тобто більше десяти років, починаючи з 01.01.2001 року, по даний час, то у відповідності до частин 1, 4 статті 344 ЦК України набула право власності на дану квартиру за набувальною давністю. Отже, з огляду на наведене, беручи до уваги неможливість оформлення своїх прав у іншому порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], Хорольської міської ради Полтавської області\~ про\~ встановлення права власності на квартиру в порядку набувальної давності слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved