Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулися [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що 16 грудня 1995 року державним нотаріусом Ставищенської районної державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром №С-1932 був посвідчений договір купівлі-продажу [PERSON] жилого будинку по вул. Миколаївська,27 в с. Розкішна Ставищенського району Київської області, який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого [PERSON] сільською радою 19 липня 1993 року та зареєстрованого в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 643. 5 травня 2009 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1412 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за даною адресою в с. Розкішна Ставищенського району Київської області. 29 жовтня 2010 року виконком [PERSON] сільської ради надав згоду на будівництво господарських будівель та прибудов до житлового будинку по вул. Миколаївська, 27 в с. Розкішна. 11 травня 2017 року [PERSON] померла, спадщину після смерті якої прийняли вони, спадкоємці за заповітом, отримавши свідоцтва про право на спадщину на частину майна. 6 грудня 2017 року нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний будинок через відсутність реєстрації права власності на імя [PERSON] Про необхідність реєстрації в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації вказано в тексті договору, проте відмітка про його реєстрацію Білоцерківським БТІ на документі відсутня. Окрім того, як вбачається з довідки КП КОР «Південне БТІ» реєстрація права власності на даний житловий будинок до 01.01.2013 р. проведена на [PERSON] Вказаний житловий будинок загальною площею 103,0 кв. метри, житловою площею 55,1 кв. метри, вартістю 204970 гривень. На земельній ділянці за вказаною адресою, крім житлового будинку, позначеного в технічному паспорті «А-1», розташовані господарські споруди: погріб з шийкою «Г/пг», прибудова «а3», гараж-прибудова «б», сарай «Б-1, оглядова яма гаражна «б/огл», сарай-прибудова «б1», сарай прибудова літер «б2», котельня-прибудова «Д-1», літня кухня «Е-1», ганок «а4», ворота з хвірткою №2, огорожа №3, хвіртка № 4. Позивачі просять суд визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 11 травня 2017 року [PERSON] на ? частину житлового будинку № 27 по вул. Миколаївська в с. Розкішна Ставищенського району Київської області, загальною площею 103,0 кв. метри, житловою площею 55,1 кв. метри, вартістю 102485 гривень, за кожним. В судове засідання позивачі та представник позивача [PERSON] не прибули, направили до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали, просять справу розглядати без їх участі (а.с. 93, 96). Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради (а.с.94). Третя особа в судове засідання не прибула, направила до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі (а.с.95). Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву відповідача [PERSON] сільської ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу жилого будинку посвідченого 16 грудня 1995 року державним нотаріусом Ставищенської районної державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром № С-1932 (а.с. 99) [PERSON] купила жилий будинок по вул. Миколаївська, 27 в с. Розкішна Ставищенського району Київської області, який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого [PERSON] сільською радою 19 липня 1993 року та зареєстрованого в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 643. Право власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ станом на 1 січня 2013 року зареєстроване за [PERSON] (а. с. 12). 5 травня 2009 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1412 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за вищевказаною адресою в с. Розкішна Ставищенського району Київської області (а.с. 26). 29 жовтня 2010 року виконком [PERSON] сільської ради надав згоду на будівництво господарських будівель та прибудов до житлового будинку по вул. Миколаївська, 27 в с. Розкішна (а.с.98). Відповідно до копій технічного паспорту (а.с. 15-18) та звіту про незалежну оцінку майна (а.с. 30-82) вказаний житловий будинок загальною площею 103,0 кв. метри, житловою площею 55,1 кв. метри, вартістю 204970 гривень розташований на приватизованій земельній ділянці. На земельній ділянці за вказаною адресою, крім житлового будинку, позначеного в технічному паспорті «А-1» розташовані господарські споруди: погріб з шийкою «Г/пг», прибудова «а3», гараж-прибудова «б», сарай «Б-1, оглядова яма гаражна «б/огл», сарай-прибудова «б1», сарай прибудова літер «б2», котельня-прибудова «Д-1», літня кухня «Е-1», ганок «а4», ворота з хвірткою №2, огорожа №3, хвіртка № 4. Відповідно до матеріалів спадкової справи (а.с. 23-29) [PERSON] померла 11 травня 2017 року, спадщину після смерті якого прийняли позивачі, спадкоємиці за заповітом, посвідченим 8 липня 2003 року секретарем Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області [PERSON], за реєстром № 156, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 ЦК України, та отримавши свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину майна. 6 грудня 2017 року державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки вони не надали документи необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 11). Відомості про реєстрацію права власності на даний житловий будинок в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. Згідно ч.1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. 224 ЦК УРСР (1963р.) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР (1963р.) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої [PERSON] народних депутатів. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до статті 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки [PERSON] за життя набула права власності на вищевказаний житловий будинок, то позивачі набули право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті останньої на ? частину вищезазначеного житлового будинку, кожен і оскільки відповідачем позов визнається, то його слід задовольнити. Оскільки [PERSON] сільська рада до предявлення позову про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved