Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Маріуполі Донецької області про встановлення факту проживання однією сім»єю без шлюбу та зобов»язання нарахувати і виплатити одноразову допомогу на сім»ю у зв»язку зі смертю потерпілого у розмірі п»ятирічної заробітної плати. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що [INFO] на території ПАТ «ММК ім.Ілліча» стався нещасний випадок, внаслідок якого, під час виконання своїх трудових обов'язків загинув її чоловік [PERSON] який працював на підприємстві складачем поїздів. Ця обставина підтверджується актом про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від 10 жовтня 2013 року. З метою отримання страхової виплати у розмірі п'ятирічної заробітної плати, вона звернулася до відділення виконавчої дирекції Фонду у м.Маріуполі Донецької області, однак їй було відмовлено з посиланням на неможливість визначити склад сім»ї померлого. З 25 серпня 1984 року по 18 вересня 1994 року вона знаходилася в зареєстрованому шлюбі з померлим [PERSON], від якого мають доньку [PERSON], 1985 року народження. 18 вересня 1994 року рішенням Орджонікідзевського районного суду шлюб було розірвано та видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Проте, незважаючи на припинення шлюбу вони з чоловіком та донькою продовжувати проживати однією сім'єю, були пов'язані одним побутом та мали взаємні права та обов'язки, мали спільний бюджет, разом вели домашнє господарство та відпочивали однією сім'єю. Просить суд з метою отримання нею одноразової допомоги після смерті чоловіка відповідно до ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», встановити факт проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу її [PERSON] та її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] за адресою: [ADDRESS], з 18 квітня 1994 року по день його смерті [INFO] та зобов»язати відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Маріуполі Донецької області нарахувати та виплатити їй одноразову допомогу на сім»ю в розмірі п»ятирічної заробітної плати потерпілого [PERSON]. При розгляді справи в суді позивачка [PERSON] повністю підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача - Бобровська Н.Є. позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення, пояснивши суду, що позивачка не довела належними доказами факт спільного проживання з померлим чоловіком [PERSON] Крім того, навіть у випадку встановлення такого факту, позивачка відповідно до ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», не є особою, яка має право на отримання такої допомоги після смерті потерпілого. Просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] під час виконання своїх трудових обов'язків з [PERSON], який працював в ПАТ «ММК ім. Ілліча» складачем поїздів стався нещасний випадок, внаслідок якого останній загинув (а.с.8-18). Згідно акту за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 11 жовтня 2013 року, були встановлені причини нещасного випадку - недосконалість технологічного процесу по встановленню гальмівних башмаків при виконанні маневрової роботи зі сталевозними сполуками, що виразилося у можливості заходження складачам поїздів у небезпечну зону між бортами візків; невиконання посадових обов'язків в частині забезпечення безпечного проведення маневрової роботи, та контролю за діями підлеглого персоналу; та особиста необережність потерпілого, який приступив до установки гальмівного башмаку, не дочекавшись повної зупинки составу (а.с.19-26). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецькій області 16 вересня 2013 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.5). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 02 лютого 1985 року відділом ЗАГС Іллічівського райвиконкому міста Жданова, [PERSON] народилася [INFO], її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.31). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського райвиконкому міста Маріуполя 18 квітня 1994 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб (а.с. 7). Разом з цим при розгляді справи судом встановлено, що після розірвання шлюбу [PERSON] та її померлий чоловік [PERSON] проживали разом, вели спільне господарство та разом з донькою мешкали однією сім'єю в [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються копією особового рахунку [NUMBER] на квартиру [ADDRESS], згідно якого в даній квартирі зареєстровані позивачка [PERSON] її чоловік [PERSON] та донька [PERSON]; копією довідки, виданої КК «Східна» від 19 вересня 2013 року, згідно якої [PERSON] проживав за вищевказаною адресою разом з дружиною [PERSON] та донькою - [PERSON] (а.с. 27-28). Як свідчить довідка профспілкового комітету первинної організації профспілки ПАТ «ММК ім. Ілліча» від 10 жовтня 2013 року, такою організацією надавалися путівки члену профспілки [PERSON] та його дружині [PERSON]: 02 квітня 2008 року до санаторно-курортного оздоровчого комплексу «Ай-Даніль» та 02 серпня 2012 року до пансіонату «Металург» (а.с.30). На адресу до квартири [ADDRESS] на ім»я померлого [PERSON] направлялася поштова кореспонденція та газети, про що свідчить лист про розгляд його заяви щодо надання путівки від 02 вересня 2013 року та квитанція про передплату газети «Іллічівець» (а.с.32-33). Як вбачається з акту, складеного КК «Східна» 07 жовтня 2013 року, за адресою: в квартирі [ADDRESS] проживав сумісно з [PERSON] колишній чоловік [PERSON] по день своєї смерті, до дня смерті проживали разом та вели сумісне господарство (а.с. 43). З довідки УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя вбачається, що позивачка [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні, отримує пенсію за віком за Списком № 2, середній розмір якої складає близько 1 000 грн. щомісяця (а.с.35). Разом з цим, як вбачається з довідки ПАТ «ММК ім. Ілліча», [PERSON] працював, середньомісячний розмір його заробітної плати склав близько 4 700 грн. (а.с.36). Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 23 червня 2014 року встановлено факт проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON], померлого [INFO] (а.с.37-39). Проте рішенням апеляційного суду Донецької області від 26 серпня 2014 року, вказане рішення суду змінено в частині мети встановлення факту, зокрема для підтвердження права [PERSON] на відшкодування немайнової шкоди в порядку ч.2 ст.1168 ЦК України (а.с 40-41). Постановою від 23 липня 2014 року № 0548/5476/5476.1/1 начальника відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Маріуполі Донецької області, відмовлено [PERSON] у призначенні одноразової допомоги на сім»ю у зв»язку з неможливістю визначення складу сім»ї [PERSON] (а.с.42). Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків. встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України (далі -СК України), сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Однією з ознак сім'ї є спільне проживання двох чи більше осіб, наявність між членами сім'ї взаємних прав та обов'язків, що зумовлені їх спільним проживанням. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю зі своїм чоловіком [PERSON], померлим [INFO] за адресою: [ADDRESS], з 18 квітня 1994 року по день його смерті [INFO] з метою отримання нею одноразової допомоги відповідно до ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» є доведеною та обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги [PERSON] щодо зобов»язання відповідача призначити та виплатити їй одноразову допомогу на підставі ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» , страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; 4) страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника; 5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу. На підставі ст.33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. Пенсія у разі смерті годувальника призначається і виплачується згідно із законодавством. Відповідно до ч.7 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого. Окільки судом встановлено, що на день смерті потерпілого [PERSON] позивачка проживала з ним однією сім»єю без реєстрації шлюбу, була членом його сім»ї -дружиною і перебувала на його утриманні, суд приходить до висновку, що [PERSON] має право на одержання одноразової допомоги після смерті чоловіка у розмірі, встановленому ч.7 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». На підставі викладеного та

Outcome: approved