Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/5715/13-ц від 21.05.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 25.03.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/23907/13-ц від 21.02.2014 року зменшено розмір стягуваних за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20.07.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] з 500 грн. до 300 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Син [PERSON] має проблеми із здоров»ям. Дитина має інвалідність. Згідно з медичним висновком про дитину-інваліда віком до 18 років № 13 від 09.03.2017 року має діагноз легка розумова відсталість із загальним недорозвитком мовлення на фоні мікроцефалії спастичним тетрапарезом. Згідно індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда № 12 від 09.03.2017 року дитина потребує медичної реабілітації, психолого-педагогічної реабілітації, ортопедичне взуття, відвідування ДЗ «Пагінець», РЦ «Будинок дитини», НРЦ «Особлива дитина», що потребує постійних витрат. Вона ніде не працює, оскільки постійно здійснює догляд за дитиною, у зв»язку із чим немає ніякого доходу. На даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв»язку із чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки на даний час вона не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітнього сина [PERSON] з аліментів в розмірі 300 грн., а саме: одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, немає змоги оплатити у разі потреби його лікування, відвідування необхідних гуртків тощо. Позивачка в судове засідання не з»явилася, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином, подала через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 26.11.2018 року заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити та розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, подав через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 26.11.2018 року заяву, в якій просить долучити до матеріалів справи довідку про його доходи за період з 12.06.2018 року по 31.10.2018 року, довідку видану Рівненським міським відділом ДВС ГТУЮ в Рівненській області № 100188 від 06.11.2018 року, копію свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ № 103220, копію свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 251467. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ГЮ № 138900 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції батьками [PERSON], [INFO] є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 10). Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/5715/13-ц від 21.05.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 25.03.2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11). Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/23907/13-ц від 21.02.2014 року зменшено розмір стягуваних за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20.07.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] з 500 грн. до 300 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.\~181\~СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Домовленості між сторонами щодо утримання доньки не досягнуто, а за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до частини першої статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини другої ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.\~184\~СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~15.05.2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв»язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров»я когось з них. Судом встановлено, як підставу для збільшення розміру стягуваних аліментів позивач вказує, що згідно медичного висновку № 13 від 09.03.2017 року [PERSON], [INFO] є дитиною-інвалідом та має діагноз легка розумова відсталість із загальним недорозвитком мовлення на фоні мікроцефалії спастичним тетрапарезом (а.с. 13); згідно індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда № 12 від 09.03.2017 року [PERSON] потребує медичної реабілітації, психолого-педагогічної реабілітації, ортопедичного взуття, відвідування ДЗ «Пагінець», РЦ «Будинок дитини», НРЦ «Особлива дитина», що потребує постійних витрат (а.с. 14-17), однак, сума стягуваних аліментів на даний час є недостатньою для матеріального утримання дитини-інваліда, що тягне погіршення її матеріального стану. На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина, природньо потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. З часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Матеріальне становище позивача також погіршилося у зв»язку з інфляційними процесами у державі, подорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку, що є загальновідомим фактом. Судом встановлено, що відповідач відповідно до свідоцтва про народження, є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Крім того, судом встановлено, що відповідач має на утриманні дитину [PERSON], [INFO] від іншого шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ № 251467 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. В той же час, відповідач, не є особою похилого віку, працездатний, спроможний сплачувати аліменти на дитину щомісячно, у більшому розмірі ніж визначено попереднім рішенням суду та погоджується на таку зміну, оскільки належне утримання дитини являється обов'язком не тільки матері, але й батька. При цьому, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини, тому що виплата аліментів призначена саме для дитини, а не для матері. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, підлягає збільшенню, а саме в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, і до досягнення дитиною повноліття, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що саме головне - дитини. Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для його нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст. 41 СК України) стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. Разом з тим, в позовній заяві позивачка [PERSON] зазначила, що просить стягувати розмір аліментів починаючи з дня подання позовної заяви. Однак п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~року №\~3\~"Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів" вказує на те, що визначені в порядку ст.\~192\~СК України аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, таким чином позивачу слід відмовити у стягненні змінених аліментів від дня пред»явлення позову до суду. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати, щодо збільшення розміру аліментів необхідно стягнути з відповідача в прибуток держави в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved