Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

В лютому 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 30.09.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подальше спільне проживання з відповідачкою було не можливим, зокрема, в силу того, що остання почала зловживати алкогольним напоями, наркотичними засобами та вести асоціальний спосіб життя, припинила піклуватися про фізичний на духовний розвиток дітей, їх навчання, припинила відвідувати місце проживання дітей. Вихованням, розвитком та утриманням доньок повністю займається він, з 2007 року діти проживають з позивачем. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просили позов задовольнити, додавши, що ніяких перешкод в спілкуванні з дитиною позивач відповідачу не чинив. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи за її відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили. Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю постановлення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Представник Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився до суду надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги з підстав, зазначив про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки та відповідність такого позбавлення батьківських прав інтересам дитини, просив позов задовольнити та розглядати справу у їх відсутність. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову у зв'язку з наступним. Як вбачається з наданих документів, батьками малолітніх дітей є [PERSON], [INFO], - позивач по справі, та відповідачка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 24 листопада 2006 року [NUMBER] Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №3039 та свідоцтвом про народження, виданого 08 грудня 2005 року [NUMBER] Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2923. Судом встановлено, що з 2007 року неповнолітні доньки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] проживають разом з батьком. Спорів стосовно місця проживання дітей між позивачем та відповідачем не виникало. Відповідачка не заперечувала, що б доньки проживали з батьком. В судовому засіданні [PERSON], допитана в якості свідка, підтвердила, що позивач займаються вихованням та навчанням доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Також свідок повідомила суду наступне: відповідачка не спілкується з дітьми, не приймає ніякої участі у їх житті; кошти на не надає, позивач не чинив перешкод відповідачці у спілкуванні з доньками. У суду немає підстав ставити під сумнів факти, повідомлені свідком, його показання підтверджуються письмовими доказами, що знаходяться в матеріалах справи. Згідно висновку № 102/03/31-1358 від 20.02.2017 року, наданого Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією, мати дітей свідомо нехтує своїми обов'язками, ухиляється від виховання на навчання дочок, не проявляє щодо них батьківської турботи, не цікавиться їх життям та здоров'ям, не утримає матеріально. В судовому засіданні встановлено, що вихованням, розвитком та утриманням сина повністю займається позивач та бабуся. Відповідачка свої батьківські обов'язки по відношенню до доньок не здійснює, з доньками не спілкується, не бере участі у вихованні та розвитку, не бере участі в утриманні їх та участі в додаткових витрат на них. Статтею 150 Сімейного кодексу України, статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлений обов'язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 16 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 36 від 30.03.2007 року передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 164 Сімейного кодексу України визначені підстави позбавлення батьківських прав. Зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.2 ч.1). Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, один з батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідачкою не доведено факту належного виконання батьківських обов'язків відносно доньок, доказів на спростування доказів позивача не надано. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, маючи об'єктивну можливість виховувати своїх дітей, обов'язками матері свідомо нехтує та ухиляється від їх виконання. В судовому засіданні встановлено факт ухилення відповідачки від виконання батьківських обов'язків відносно малолітніх доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а тому позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх доньок, є доцільним та не матиме травматичного впливу на психічний розвиток дітей. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 704,80 грн. Згідно ч. 6 ст.164 СК України копія рішення після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського РВ ДРАЦС у м.Києві для внесення відмітки до актового запису [NUMBER] від 24 листопада 2006 року про народження дитини [PERSON], [INFO] та актового запису [NUMBER] від 08 грудня 2006 року про народження дитини [PERSON], [INFO].

Outcome: approved