Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою [PERSON] , Михайлівської об`єднаної територіальної громади Михайлівського району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, посилаючись на такіобставини. 30 липня 1987 року між [PERSON] та Михайлівським комбікормовим заводом був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , що був посвідчений Михайлівською державною нотаріальною конторою 30.07.1987 року за № 1259. В подальшому, оскільки позивачка працювала в Михайлівському міжколгоспному комбікормовому заводі, за рішенням ради пайщиків, було вирішено продати вказаний житловий будинок їй за ціною 2070000 крб. Після передачі їй житлового будинку вона одразу вселилась до будинку і вже 28.11.1987 року вже була зареєстрована в ньому. Станом на 05 червня 1995 року вона повністю розрахувалась з підприємством за житловий будинок.Проте, його власником згідно довідки КП «Михайлівське район архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» №532 від 24.07.2019 року є відповідач [PERSON] , місце проживання якої з 1987 року позивачу не відоме. За час проживання в будинку позивачка зробила ремонт, облагороджувала його, регулярно сплачувала кошти за надання комунальних послуг та несла інші витрати по його утриманню. Оскільки вже більше 20 років вона проживає у житловому будинку [ADDRESS] , то набула право власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю. В зв`язку з тим, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду, позивачка змушена звертатися до суду з цим позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Ганюков В.Д. на задоволенні позовних вимог наполягали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти позву не має. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи належним чином повідомлена, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків,дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 24.07.2019 року зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.1976 року, №366. (а.с.15). Згідно укладеного договору купівлі-продажу від 30 липня 1987 року [PERSON] продала та Михайлівським комбікормовим заводом придбав житловий будинок [ADDRESS] , що був посвідчений Михайлівською державною нотаріальною конторою 30.07.1987 року за № 1259 (а.с.8-9). Згідно довідки №377/01-13 «Об`єднаного трудового архіву» від 11.07.2019 року, Михайлівський міжколгоспний комбікормовий заводперестав існувати, документи з основної діяльності, протоколи та рішення ради пайщиків до архіву не передані (а.с.11). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] придбала житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , в 1987 році відповідно договору купівлі-продажу. Згідно довідки №41, виданої Михайлівським комбікормовим заводом від 05 червня 1995 року, та квитанцій по прибутковим касовим ордерам за 1995 рік, з [PERSON] в червні 1995 року утримано з заробітної плати відповідно рішення ради пайщиків за будинок 2070000крб (а.с.10, 10 на звороті). Згідно довідки КП «Михайлівське район архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» від 24.07.2019 року № 532 інвентаризаційна вартість житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 24.07.2019 року становить 67766,00 грн.(а.с.15 на звороті). В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що позивачка проживає за адресою: [ADDRESS] з кінця 80 початку 90 років. Вказаний будинок вона придбала у комбікормового заводу за рішенням пайщиків, сплативши за нього всю вартість в 90 роках. Суд не має сумнівів в достовірності та правдивості показань свідків, оскільки повідомлені ними відомості є послідовними, логічними і підтверджуються іншими письмовими доказами у справі. Даних про зацікавленість свідків в результаті розгляду справи судом не встановлено. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом .Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Як зазначено в пунктах 9,13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», відповідно до частини першої\~статті 344 ЦКособа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,16 ЦК, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої\~статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Outcome: approved