Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи: органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що вона з [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з березня 2009 року по червень 2013 року та вони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося, тому у червні 2013 року вони припинили шлюбні відносини. Після розірвання відносин стали проживати окремо, дитина залишилися з нею. [PERSON] протягом тривалого часу вихованням та утриманням сина не займається, долею його не цікавиться. Матеріальної допомоги не надає, про його фізичний, духовний та розумовий розвиток не піклується, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої дитини. Батько не відвідує дошкільний заклад де перебуває дитина, не цікавиться його успіхами, не купує сину одяг та продукти харчування, іграшки. Жодного разу [PERSON] не привітав сина з днем народження або із світами. Не дарував подарунків. Не відвідував дитину. Всі роки життя дитини всім цим опікується позивач. За весь час проживання сина з нею батько жодного разу не поцікавився станом здоров'я дитини, умовами його проживання, не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини. На підставі викладеного позивачка просить суд позбавити батьківських прав відповідача, [PERSON], [INFO], по відношенню до малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], за участю третіх осіб: органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною і її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. В обґрунтування зустрічного позову, позивач посилається на те, що починаючи з березня 2009 року він з відповідачкою [PERSON] проживав разом у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] у них народився син - [PERSON]. Після припинення шлюбних відносин у червні 2013 року, він став мешкати окремо, а син залишився проживати з матір'ю. Фактично з самого моменту припинення сумісного проживання, у нього з відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідування, нею почалися створюватися штучні перешкоди у спілкуванні з сином. Всі його намагання мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач штучно створює такі обставини через які він не може нормально зустрічатися з сином. Весь цей час він намагався налагодити нормальний зв'язок із сином, приймати участь у його вихованні, утриманні, розвитку його здібностей та забезпечувати його всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Вважає свої права, як батька, сьогодні є порушеними відповідачкою. Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, звернень до органу опіки, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, він змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного, з урахуванням уточнень зустрічної позовної заяви, позивач просить зобов'язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його сином - [PERSON], [INFO], визначити йому спосіб участі у вихованні сина - [PERSON], [INFO], встановивши йому систематичні побачення з дитиною з 10-00 години до 17-00 години щонеділі та щопонеділка за місцем проживання дитини з можливістю відвідування з дитиною інших місць відпочинку, розташованих у м. Мелітополі Запорізької області. Позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] та її представники - Чеботар Н.А. та [PERSON] в судовому засіданні підтримали заявлений позов у повному обсязі та просили його задовольнити. В задоволенні зустрічної позовної заяви просили суд відмовити. Позивачка [PERSON] суду пояснила, що після припинення відносин між ними у червні 2013 року, відповідач пішов з дому та став проживати за іншою адресою. Увага до дитини з його сторони була відсутня, він припинив спілкування з дитиною, не надавав ніякої матеріальної допомоги. З моменту припинення відносин між ними, батько не телефонував дитині, ні вітав зі святами. Відповідач не цікавився долею своєї дитини, в органи опіки та піклування не звертався. Позивачка визнала, що після припинення стосунків з [PERSON] між ними дійсно погіршилися відносини, але вона ніяким чином не перешкоджала йому у спілкуванні з дитиною. З часу, як відповідач став мешкати окремо він них, він припинив опікуватися дитиною та спілкуватися з нею, а тому вона звернулася до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник, адвокат Кісіль В.І., в судовому засіданні заперечували проти задоволення первісного позову в повному обсязі та наполягали на задоволенні зустрічних позовних вимог. [PERSON] суду пояснив, що обставини, на які посилається [PERSON] у своєму позові, є неправдою, оскільки після припинення між ними стосунків у червні 2013 року, він продовжував спілкуватися з сином, коли випадала така можливість. Перешкод у спілкуванні з дитиною на початку припинення їх відносин не було, але приблизно з грудня 2013 року відносини з позивачкою ускладнилися та вона стала чинити перешкоди у зустрічах з сином. Після цього він став зустрічатися з сином потайки від матері. Він використовував будь-яку можливість побачитися з сином, оскільки мав та має бажання приймати участь у його вихованні. Знаючи негативне відношення [PERSON] до нього, він не став наполягати на спілкуванні з сином у присутності матері, оскільки її негативне ставлення до нього, могло негативно плинути на психіку дитину. [PERSON] після припинення їх стосунків створювала штучні умови, які перешкоджали йому бачитись з дитиною. Він звертався до позивачки з питанням про можливість побачитись з дитиною, на що вона йому чіткої відповіді не надавала, посилаючись, що в дитини немає вільного часу. Так, він приїздив до сина в смт. Кирилівка Якимівського району, коли той знаходився на морі на відпочинку з нянею. Зустрічався з сином у дитячому садку та використовував інші можливості для спілкування з сином. Вважає, що його складні стосунки з позивачкою, не повинні бути перешкодою у спілкуванні з дитиною, а тому вважає, що підстав для позбавлення його батьківських прав немає і просить суд врегулювати питання його участі у вихованні сина, визначивши спосіб та порядок його участі у спілкуванні з дитиною. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області Шкурко Т.О. в судовому засіданні пояснила, що на час розгляду органом опіки та піклування району питання про позбавлення батьківських прав [PERSON], а саме у 2014 році, не було підстав не підтримувати позов [PERSON] . до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO]. Як в подальшому з'ясувалося, органу опіки та піклування не були надані достовірні дані про місце фактичного проживання батька дитини, тому рішення приймалося з урахуванням останнього відомого зареєстрованого місця проживання батька, за яким він на той час більше ніж півроку фактично не мешкав. Даних про його фактичне проживання на той час позивачкою не було повідомлено. Щодо позову [PERSON] про встановлення порядку та способу участі у вихованні дитини, вважає, що в разі встановлення відсутності підстав для задоволення позову про позбавлення батька батьківських прав, він має право вимагати в судовому порядку встановити порядок та спосіб його участі у вихованні дитини. Представник третьої особи - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області Гнєдашова Н.Г. в судовому засіданні вважала недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки органом опіки та піклування не встановлено підстав, передбачених законодавством. Представник Гнєдашова Н.Г. вважає зустрічні позовні вимоги [PERSON] про встановлення порядку та способу участі у вихованні дитини, такими що підлягають задоволенню, оскільки вбачається наявність між батьками складних стосунків та непорозуміння, а тому це є право батька у судовому порядку встановити спосіб та порядок участи у вихованні дитини. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, заслухавши показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, представлені сторонами, суд вважає що в задоволенні позову [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] слід відмовити та задовольнити зустрічні позовні вимоги [PERSON] про встановлення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних стосунках з березня 2009 року по червень 2013 року. Від даних стосунків [INFO] у них народився син - [PERSON]. Дані обставини сторонами були визнані та підтверджені іншими дослідженими доказами, показами свідків та копією свідоцтва про народження дитини (а.с.11). Сторонами також визнано, що після припинення стосунків та сумісного проживання у червні 2013 року, малолітня дитина залишилася проживати разом з матір'ю, [PERSON] Про це також йдеться у довідці № 367 від 28.01.2014 року (а.с.12). Після припинення подружніх відносин між [PERSON] та [PERSON] склалися складні, напружені відносини. Дану обставину визнали обидві сторони. При цьому [PERSON] зазначає, що складні відносини між ними ніяким чином не перешкоджали батькові спілкуватися з сином. [PERSON] посилається на те, що складні стосунки з [PERSON] стали перешкодою для його вільного спілкування з сином та він був змушений знаходити можливість потайки від неї бачитися з сином. Щодо обставин, якими кожна зі сторін обґрунтовує свої вимоги, судом були допитані ряд свідків, які пояснили наступне. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є подругою позивачки [PERSON] та вони дуже добре спілкуються. Вона знає позивачку більше 10 років. Коли [PERSON] та [PERSON] проживали разом вона спілкувалася з ними обома. Після розірвання стосунків між ними вона з [PERSON] ніколи не спілкувалася. Ніколи не чула та не бачила, щоб він спілкувався зі своїм сином [PERSON]. Він завжди з матір'ю та бабусею. Зі слів [PERSON] та її матері їй відомо, що батько з дитиною не спілкується. Коли [PERSON] проживав в родині, він був чудовим батьком, піклувався про дитину, чому його відносини змінилися їй не відомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона подруга [PERSON] та знає її вже більше 20 років. [PERSON] за час проживання з [PERSON] був чудовим батьком, опікувався та дбав про дітей. На початку літа 2013 року сторони розірвали свої подружні відносини, після чого батько став проживати за іншою адресою та припинив спілкування з сином. На святах батька не було. Чому він не виявляє бажання спілкуватися з дитиною їй незрозуміло. Після розірвання стосунків з [PERSON], вона інколи випадково зустрічалася з [PERSON], але він не цікавився в неї про сина. Зі слів [PERSON] їй відомо, що з часу розірвання шлюбних стосунків [PERSON] фактично припинив спілкуватися з дитиною, матеріальної допомоги не надавав. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він давно знає [PERSON] На даний час після розірвання стосунків, [PERSON] припинив спілкування з сином. Він часто з дружиною відвідує родину [PERSON] Приблизно три рази в місяць він буває в будинку [PERSON] в с. Костянтинівка. За час сумісного проживання сторін, [PERSON] мав добрі стосунки з сином, піклувався про нього. Після розірвання стосунків, [PERSON] говорила, що батько не цікавиться життям дитини, хоча вона йому в цьому не перешкоджає. З [PERSON] він зустрічався випадково декілька разів, але розмов про його відношення до сина не заводив. Про причини розірвання стосунків між сторонами та відносини між ними після розриву відносин йому також нічого не відомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює у [PERSON] садівником з липня 2013 року. Відповідача вона ніколи не знала. На роботу вона проходить о 08-00 годині та уходить з роботи о 16-30 години. Вона жодного разу не бачила, щоб відповідач [PERSON] приходив до дитини. Їй відомо, що дитиною весь час опікується мати, [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працювала до серпня 2013 року в дитячому садку, де перебував [PERSON]. По вихідним дням допомагала [PERSON] у догляді за дитиною. З серпня 2013 року звільнилася з роботи та стала допомагати по господарству [PERSON] Влітку 2013 року була з дитиною на відпочинку в смт. Кирилівка. Там [PERSON] бачився з дитиною. Весь серпень 2013 року вона була з дитиною на базі відпочинку «Дикарь» в смт. Кирилівка. Там зустріли [PERSON], він не тривалий час поспілкувався з дитиною та пішов. Також він приїздив ще один раз та вони з дитиною їздили з ним у дельфінарій. У травні 2014 року також зустріли [PERSON] біля дитячого садочку та він на автомобілі відвіз їх до її місця проживання. Про причини розриву відносин між сторонами їй не відомо. За час проживання сторін разом, [PERSON] був батьком, який добре виховував та піклувався про дитину. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що працює вихователем дитячого садку № 47 в м. Мелітополі. З серпня 2013 року по вересень 2015 року до садку ходив [PERSON]. Дитину приводила та забирала няня, мама або бабуся. Два рази бачила батька, він приходив поспілкуватися з дитиною. На святах, які були в садку були присутні мати чи бабуся. Чи був батько на святах в садку не може сказати, оскільки не надавала цьому уваги. Коли приходив батько до дитини то він сприймав це позитивно. При заповненні анкети, мати не заповнила відомості про батька. На її запитання про батька, вона відповіла, що виховує сина одна тому не вказала відомості про батька. Батько приходив десь весною 2014 року. Мати не зраділа дізнавшись що батько приходив до дитини. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, вона працює помічником вихователя в дитячому садку № 47 в м. Мелітополі. [PERSON] ходив до її групи з осені 2013 року по травень 2015 року. До садочку проходили тільки мати, няня та бабуся. Працює вона щодня з 08-00 години до 16-00 години. Хто забирав дитину з садочку вона не знає, оскільки з роботи вона уходить раніше. На святах у садочку батька не бачила, при ній батько до сина не приходив. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він знав подружжя [PERSON] та [PERSON] дуже близько. З [PERSON] продовжує підтримувати більш дружні стосунки. Про те, що вони розійшлися у червні 2013 року деякий час він не знав, та з яких причини вони розлучилися також не знав. В літку 2013 року він бачив [PERSON] на базі відпочинку, де перебував на відпочинку і його син, [PERSON] з нянею. На той час він ще не був обізнаний що їх стосунки з [PERSON] припинені. Через деякий час він спілкувався з [PERSON], яка йому розповіла, що після розставання з [PERSON], той припинив спілкуватися з дитиною. Чому так сталося він не знає, оскільки під час подружнього життя з [PERSON] може охарактеризувати [PERSON], як доброго батька, який опікувався дітьми. Він виховував та опікувався не тільки своєю дитиною, але й старшим сином [PERSON]. Допитана в судовому засіданні [PERSON] суду пояснила, що вона познайомилася з родиною [PERSON] та [PERSON] у 2012 році. Відносини з цією сім'єю у них були дружні. Влітку 2013 року вона з чоловіком, [PERSON] відпочивала на базі відпочинку «Дікарь» в смт. Кирилівка. Навпроти їх будиночку проживали [PERSON] з дитиною. Часто дитина залишалася на відпочинку з нянею, а мати їхала по справах. Два рази вона бачила [PERSON] на цій базі відпочинку. На той час вона ще не знала, що [PERSON] не проживав разом з родиною і дізналася про це від [PERSON] наприкінці серпня 2013 року. Що на той час робив [PERSON] на базі та до кого приїздив, вона не знає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що її чоловік має дружні стосунки з [PERSON] Знала їх родину з хорошої сторони. [PERSON] завжди був хорошим батьком. Коли вони розійшлися [PERSON] намагався спілкуватися з дитиною. Їй відомо від [PERSON], що [PERSON] не надавала йому можливості спілкуватися з дитиною. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він з [PERSON] знайомий давно та вони є друзями. Характеризує [PERSON], як прекрасного батька. Коли [PERSON] проживав однією родиною з [PERSON], то це була гарна родина. [PERSON] піклувався не тільки про спільну дитину, але й займався старшим сином [PERSON] від попередніх відносин. Між [PERSON] та старшим сином [PERSON] склалися добрі стосунки. Після розірвання відносин з [PERSON] він бачив [PERSON] з дитиною на морі в смт. Кирилівка у літку 2013 року. Потім восени того ж року йому дружина говорила, що бачила [PERSON] в парку ім. Горького з сином. Часто чув від [PERSON], що він хоче бачити сина, радився з ним, що можна подарити дитині в цьому віці. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з родиною [PERSON] та [PERSON] вона знайома давно, ще коли вони стали проживати разом. [PERSON] дуже добре ставився до свого сина, коли вони проживали однією родиною. Також він виховував і сина [PERSON] від попереднього шлюбу. Сама вона тісно спілкувалася з цією родиною, оскільки допомагала у догляді за дитиною ([PERSON]). Коли дитині було 3 роки, між подружжям були повністю припинені шлюбні відносини, що стало причиною, їй не відомо. Після розриву відносин між батьками, вона не бачила, щоб батько спілкувався з дитиною, допомагав матері у його вихованні та утриманні. Зі слів [PERSON], їй відомо, що батько не піклується про дитину, не надає матеріальної допомоги. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], суду пояснила, що вона працює вихователем у дитячому садку «Берізка» у м. Мелітополі з 2009 року. Малолітній син [PERSON], [PERSON], з серпня 2013 року був влаштований в групу, де вона працювала вихователем. На її змінах батько до дитини не приходив, на святах батька вона також не бачила. Матеріальну допомогу дитсадку вносила мати. У розмовах [PERSON] більше згадував про матір ніж про батька. Таким чином, з показів свідків вбачається, що [PERSON] за час проживання з [PERSON] зарекомендував себе добрим батьком, який піклувався та займався вихованням своєї дитини та ще й виховував старшого сина [PERSON] від іншого шлюбу. Після розриву відносин між батьками склалися напружені відносини, але [PERSON] знаходив можливість та продовжував спілкуватися з сином поза межами проживання дитини, оскільки, як пояснював сам відповідач, не бажав травмувати дитину можливим зсуванням стосунків з матір'ю. На даний час [PERSON] бажає, щоб в нього був встановлений судом порядок побачень з дитиною і щоб мати не перешкоджала йому у спілкуванні з сином. Щодо посилань позивачки на те, що батько не утримує дитину, судом встановлено наступне. Позивачка в суді підтвердила,що вона має достатній дохід, щоб утримувати дитину самостійно, тому не зверталася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів. Також вона не зверталася до відповідача про надання добровільної допомоги на утримання дитини. В той же час, позивачка визнала, що у 2015 році відповідач направляв їй грошові перекази, які нею не приймалися та були відправлені йому назад. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка відповідно до ст.9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Під час розгляду справи не знайшли підтвердження беззаперечними доказами винна поведінка та свідоме нехтування батьківськими обов'язками [PERSON], які б свідчили про ухилення від виховання дитини і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 164 СК України. Згідно висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 24.09.2015 року № 176/14, позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO] є недоцільним. Судом також встановлено, що на час звернення позивачки в суд з даним позовом, нею були приховані від суду відомості про фактичне місце перебування відповідача (про його місце роботи позивачка була обізнана). В той же час нею було зазначено останнє відоме місце його проживання, яким є адреса її фактичного проживання у с. Костянтинівка Мелітопольського району. Ці її дії фактично призвели до того, що судом було винесено заочне рішення про задоволення позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав, яке той оскаржив, як тільки про нього дізнався. Дана встановлена судом обставина свідчить про бажання позивачки у будь-який спосіб позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до дитини та огородити його від спілкування з сином. В той же час, оскарження заочного рішення [PERSON] та подальше звернення до суду з зустрічним позовом про встановлення способу спілкування з дитиною, свідчить про його бажання виконувати свої батьківські обов'язки по відношенню до сина. Виходячи із змісту ч.6 ст.7 СК України та правил ст. 141 СК України права та обов'язки щодо дитини у її батьків є рівними. Згідно приписів ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Cтаттею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно зіст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. У відповідності до вимог ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], за участю третіх осіб: органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, а в задоволенні заявлених позовних вимог [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню його неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] слід відмовити у зв'язку з його безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved