Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві, просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 01 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на її утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 01 квітня 2019 року і до досягнення дитиною [PERSON] , трирічного віку. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив не подав, представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.ст.280,281 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні, з 26 жовтня 2017 року сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому уРівненському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №1807 що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 26 жовтня 2017 року. Від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 02 жовтня 2018 року. Відповідно до довідки ТОВ «Альянс Маркет» №009/76 від 28 березня 2019 року, [PERSON] з 24 листопада 2018 року по 25 вересня 2021 року перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради №2318 від 12 березня 2019 року, [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні та отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. в місяць. Із довідок №106117 від 08.10.2018 року та №64116 від 20.12.2017 року про реєстрацію місця проживання особи, виданих Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг регіонального центру надання адміністративних послуг Рівненської міської ради вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані позивач [PERSON] та малолітня дитина [PERSON] . В позовній заяві зазначено, що відповідач [PERSON] проживає окремо від позивача та дитини, коштів на утримання дитини не надає, періодично працює в Республіці Польща. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на ст.6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод», яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України, аліменти на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви При вирішенні питання про стягнення аліментів суд враховує те, що відповідач є працездатною особою, домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, позивач [PERSON] на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання їхньої малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 01 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на користь позивача на її утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 01 квітня 2019 року і до 25 вересня 2021 року - досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Згідно частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за категорією спорів про стягнення аліментів, то з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved