Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

[PERSON] (надалі - Позивачка) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (надалі - Відповідач) про зміну прізвища дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 2010 році між нею та Відповідачем було укладено шлюб, за час якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ратнівського районного суду від 30 вересня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу Позивачка змінила своє прізвище на дівоче - [PERSON] . Дитина проживає разом з Позивачкою. Відповідач своїх батьківських обов`язків не виконує, аліменти сплачує несвоєчасно, періодично допускає значну заборгованість з їх сплати, не приймає участі у житті сина, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Вказує, що вирішила також змінити прізвище дитини, однак, Відповідач відмовляється надати згоду. Дитина також бажає змінити своє прізвище на прізвище матері. Посилаючись на викладені обставини, просить Суд змінити прізвище дитини [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] на [PERSON] . Також Позивачка просить стягнути з Відповідача на її користь, понесені судові витрати. 05.04.2021 року від представника відповідача на адресу Суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що стороною позивачки не було надано достатніх доказів невиконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків щодо дитини. Посилання на неправильну вимову прізвища дитини не заслуговують на увагу, оскільки є надуманими та не підтверджуються жодними доказами. Відповідач вважає, що пред`явленням позовної заяви про зміну прізвища його дитини Позивачка прагне вплинути на його поведінку, маніпулює відносинами між батьком та сином, при цьому обмежуючи можливість у їх спілкуванні, тим самим впливаючи на формування в дитини негативної думки про батька, що в цілому тільки погіршує психологічний стан дитини. Зазначив, що Відповідач жодних дій, спрямованих на самоусунення від виховання свого сина, не вчиняв, в міру своєї можливості приймає участь в його вихованні та матеріальному забезпеченні, має батьківські почуття до нього, прагне частіше спілкуватися з дитиною. На думку Відповідача, його син постійно знаходиться під впливом матері, тому, маючи малолітній вік та обмеженість у спілкуванні, він підтримує позицію Позивачки. У задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали повністю з підстав, зазначених у ньому, просили його задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні у задоволенні позову просили відмовити повністю. Представиник третьої особи Органу опіки та піклування Ковельської РДА Михальчук О.М. висловила думку про можливість задоволення позову. Представник третьої особи Ратнівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) надала суду заяву про розгляд справи без представника відділу. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, Суд дійшов висновку про задоволення позову, з наступних підстав: З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 30 вересня 2011 року розірвано. За час шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно даного свідоцтва про народження батьком дитини є [PERSON] . З розрахунку виплати та заборгованості по аліментах вбачається, що Відповідач допускав несвоєчасну сплату аліментів, внаслідок чого періодично виникала заборгованість по сплаті аліментів. Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2020 року зобов`язано стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 11693 гривні. З довідок, виданих НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня №1-гімназія ім.Героя Радянського Союзу В.Газіна» смт Ратне №67 від 30.05.2018, №6 від 21.01.2020, №94 від 12.10.2020 вбачається, що [PERSON] в 2017-2018, 2018-2019, 2019-2020, 2020-2021 навчальних роках жодного разу не цікавився навчанням та вихованням дитини, не спілкувався з вчителями, класоводами та класним керівником, не брав участі в батьківських зборах. Мама, [PERSON] , постійно співпрацює з класним керівником та вчителями, бере активну участь у житті школи. Отже, як вбачається із матеріалів справи, дитина проживає з матір`ю, вихованням дитини займається Позивачка. Батько проживає окремо та участі в житті та вихованні дитини не приймає, належним чином не утримує і не піклується про дитину. Згідно зі ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 28 ЦК України ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 145 СК України визначено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно з ч. 5 ст.148 СК України у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. У разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою. У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. За заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В судовому засіданні [PERSON] надав суду пояснення, з яких чітко прослідковується бажання саме дитини змінити прізвище з батьківського на прізвище діда, який, за словами [PERSON] , зробив великий внесок в його ( [PERSON] ) виховання та розвиток. Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на малолітній вік дитини, вікові особливості його психоемоційного розвитку, проживання дитини з матір`ю, яка забезпечує належні умови проживання, виховання та розвиток дитини, беручи до уваги думку та бажання дитини змінити прізвище, Суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Водночас, Суд зауважує, що зміна прізвища дитини не є підставою, яка робить неможливим спілкування Відповідача з сином, участь у його вихованні і утриманні та не позбавляє його жодних батьківських прав по відношенню до дитини. Задовольняючи позов, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з Відповідача в користь Позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати у виді судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп, які пов`язані із розглядом справи і є обґрунтованими та пропорційним до предмета спору. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, представник позивачки заявив, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду стороною позивачки буде подано докази про понесені нею судові витрати.

Outcome: approved