Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів в розмірі 1/4 частки з всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання їх спільної дитини, [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Згідно заяви (вх. № 18388 від 02.06.2015 року) позивачем заявлено до стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитину у твердій грошовій сумі, в розмірі 2000,00 грн. щомісячно (а.с. 43). Позов мотивований тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Мають спільну дитину, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Зазначила, що відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина повністю знаходиться на утриманні позивача. Позивач в судовому засіданні 12.03.2015 року та 29.04.2015 року первісні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. В судове засідання, призначене на 02.06.2015 року позивач не з'явилася, подала до суду заяву (вх. № 18388 від 02.06.2015 року) про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує з врахуванням заяви (вх. № 18388 від 02.06.2015 року) про стягнення аліментів в твердій грошовй сумі та наполягає на їх задоволенні (а.с. 43). В судовому засіданні 12.03.2015 року та 29.04.2015 року відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме: не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1500,00 грн. Відповідач в судове засідання, призначене на 02.06.2015 року не з'явився, подав до суду заяву (вх. № 18405 від 02.06.2015 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги згідно заяви (вх. № 18388 від 02.06.2015 року) визнав в повному обсязі (а.с. 44). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Сторони мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджено довідкою № 169 від 16.01.2015 року, виданою Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація № 4» Кіровоградської міської ради» (а.с. 6) та не заперечується відповідачем. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], серія [NUMBER], виданого 16.11.1999 року Палацом реєстрації новонароджених Кіровоградського міського виконавчого комітету, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 1584 (а.с. 4). Відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Кіровограда, 09.03.2002 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище після одруження чоловіка: [PERSON], дружини: [PERSON], актовий запис за № 130. Зазначене підтверджується свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] від 09.03.2002 року (а.с. 5). Статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої або неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина 1 статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у статті 182 Сімейного кодексу України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Домовленість між батьками щодо утримання дитини відсутня. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В силу статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною 1 статті 184 Сімейного кодексу України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при цьому суд враховує, що дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону. Крім того, за частиною 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом з'ясовано, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Пунктом 1 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. За приписом частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки підстави, визначені Законом України "Про судовий збір" щодо звільнення відповідача від сплати судового збору відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved