Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

До Великомихайлівського районного суду Одеської області звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 22 березня 2016 року між ними був укладений договір позики у простій письмовій формі - розписки, згідно до якої він надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 800 (вісімсот) доларів США під 10% на місяць, які повинні були бути повернуті ним 22.03.2017 року. Тому, просить суд стягнути з [PERSON] (РНОКПП- [NUMBER]), на його користь суму боргу 21720 грн (курс НБУ станом на 06.04.2017 року 1:27,15) та витрати з оплати судового збору - 640, 00 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих письмових доказів. Позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце судових засідань, призначених 29.06.2017 року, 20.07.2017 року та 13.09.2017 року, повідомлявся належним чином, про що свідчать листи, направлені [PERSON] за адресою: [ADDRESS], поштові довідки, повернуті на адресу суду з відміткою "вибув". Відповідно до адресної довідки №355/02-13 від 31.07.2017 року, наданої Слов'яносербською сільською радою Великомихайлівського району Одеської області, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та адресної довідки №5130/1286 від 29.07.2017 року, наданої Великомихайлівським РС ГУ ДМС України в Одеській області, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.5 ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, розглянувши позов в межах заявлених вимог, суд дійшов до наступного. У ст. 1046 ЦК України вказано, що за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Договір займу є виконаним з моменту передачі грошей. У ч.2 ст. 1047 ЦК України зазначено, що у підтвердження договору позики може бути надана розписка позичальника. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно умовам договору та вимогам законодавства. Позивачем до матеріалів справи надано оригінал розписки, яка складена [PERSON], із зазначенням його паспортних даних, РНОКПП, місця проживання, в якій вказано, що [PERSON] отримав у борг від [PERSON] 800 (вісімсот) доларів США, суму боргу зобов'язувався повернути до 22 березня 2017 року із виплатою 120 відсотків річних (10 відсотків у місяць). Розписка датована 22.03.2016 роком. Із позовної заяви вбачається, що позивач звертався до відповідача із проханням виконати зобов'язання та повернути суми боргу, але відповідач до теперішнього часу ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань, борг не повернув, про що свідчить оригінал розписки позичальника, наявний у позикодавця. Таким чином, суд вважає доведеним факт існування між сторонами договірних відносин з приводу передачі позивачем в борг відповідачу певної грошової суми на умовах повернення. Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів. Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України у справі №6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року. Також, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов договору позики, оскільки відповідачем зобов'язання про повернення боргу у строк, зазначений в розпиcці, не виконане, про що свідчить наявність у позивача оригіналу розписки. На підставі наведенного, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основної суми боргу за розпискою, в розмірі 21720 грн. При цьому суд приймає до уваги те, що вимоги позивача визначені на день подання позову, а не на день прийняття судом рішення у справі без вимоги стягнення процентів від суми позики, але враховуючи положення ст.11 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог. На підставі наведенного, суд вважає необхідним задовольнити позов [PERSON] та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 22.03.2016 року 21720,00 грн., що еквівалентно 800,00 доларів США. Відповідно до ч.1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача [PERSON] слід стягнути понесені позивачем судові витрати в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved