Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги заявник мотивує тим, що йому на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 28.12.1999 року належить земельна ділянка, площею 0,1164 га, яка призначена для ведення садівництва та розташована на території Засупоївської сільської ради СТ «Ранковий». В березні 2019 року він вирішив передати належну йому земельну ділянку в оренду, в зв`язку з чим з метою проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно звернувся до державного реєстратора. Під час перегляду державним реєстратором документів з`ясувалось, що під час виготовлення державного акту було невірно записано його прізвище « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Зазначена помилка не дає йому можливості скористатись своїм правом щодо належного володіння майном. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що іншим шляхом виправити допущену помилку неможливо, заявник просить задовольнити його заяву. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 28.03.2019 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання в порядку окремого провадження. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав та просив про їх задоволення. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, направивши суду листа, в якому просить розглянути справу в її відсутність, проти задоволення вимог не заперечує. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. (п.6 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України) Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з державного акту про право власності на землю серії [NUMBER] від 28.12.1999 року, [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , є власником земельної ділянки, площею 0,1164 га, що розташована на території Засупоївської сільської ради, СТ «Ранковий» (а.с.9). В той же час, відповідно до копії паспорту заявника, правильне написання прізвища заявника - « [PERSON] » (а.с.7). Судом також встановлено, що усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності державного акту на право приватної власності на землю саме заявнику - неможливо. Так, порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі регулювався Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43 та Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Держкомзему від 22 червня 2009 року №325, які втратили чинність, а тому, питання належності державного акту на землю необхідно вирішувати в судовому порядку. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності йому державного акту на право приватної власності на землю. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику реалізувати свої права щодо володіння та розпорядження належною йому земельною ділянкою з дотриманням вимог чинного законодавства. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що заявнику на підставі державного акту про право власності на землю серії [NUMBER] від 28.12.1999 року належить земельна ділянка, площею 0,1164 га, що розташована на території Засупоївської сільської ради, СТ «Ранковий». Однак, даний акт містить неправильне написання його прізвища у акті « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Усунення вказаної неправильності можливо лише шляхом встановлення факту належності заявнику вказаного правовстановлюючого документа. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має юридичне значення для заявника, оскільки наявність належним чином оформленого правовстановлюючого документа на землю дає можливість заявнику повною мірою реалізувати своє право володіння земельною ділянкою. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.7 ст.294 ЦПК України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved