Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем народився син [INFO] . На даний час шлюб між сторонами розірвано. Відповідач не приймає участь в вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. В зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 50% прожиткового мінімума на кожну дитину відповідного віку. Ухвалою від 06.04.21 р. позовну заяву прийнято до провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіжанні від 05.05.21 р. відповідач зазначив, що молодша дочка проживає разом з відповідачем, а тому стягнення аліментів на утримання [PERSON] є безпідставним. Судове засідання відкладено на 19.05.21 р. В судове засідання позивач не з`явився. Разом з тим, від позивача надійшла заява, в якій повідомлено, що позивач не має можливості з`явитись в судове засідання, оскільки знаходиться за межами України, позовні вимоги підтримує. Відповіда в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений під розписку Відповідач правом на подання відзиву не скористався, клопотань про відкладення не подавав. З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та, у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд враховує наступне. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.08.2003 р. [PERSON] народився [INFO] , його батькими є [PERSON] та [PERSON] . З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.02.07 р. [PERSON] , народився [INFO] , його батькими є [PERSON] та [PERSON] . З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.01.11 р. [PERSON] , народився [INFO] , його батькими є [PERSON] та [PERSON] . З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.06.2012 р. [PERSON] , народилась [INFO] , її батькими є [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що в провадження Радивилівського районного суду Рівненської області знаходиться позовна заява про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 15.07.2019 р. вбачається, що позивач проживає окремо від чоловіка. Діти проживають разом з позивачем. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 24.02.21 р. вбачається, що [PERSON] разом з дітьми проживає в [ADDRESS] , окремо від чоловіка. [PERSON] кошти на утримання дітей не дає, у вихованні дітей участі не приймає. З довідки про склад сім`ї № 67 від 24.02.21 р. вбачається, що до складу сім`ї позивача входять: син [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] та дочка [PERSON] . Позивач стверджує, що батько дитини не надає грошову допомогу для утримання неповнолітнього, що і стало підставою для звернення в суд з даним позовом. Аналізуючи встановлені обставини справи, суд враховує наступні положення чинного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За приписами ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні правата обов`язки щодо дитини, незалежно відтого,чи перебувал ивони ушлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Існування зазначеної норми надає можливість суду встановлювати у кожній конкретній справі той чи інший розмір аліментів на дитину, але не менший, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років становить 2395 гривень. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що молодша дочка проживає разом з батьком. Як і відсутні докази на підтвердження незадовільного стану здоров`я відповідача та його скрутного матеріального становища; наявність на утриманні відповідача інших непрацездатних осіб. Суд враховує, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не зазначено в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Враховуючи те, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернувся в суд з даним позовом 22.02.21 року, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції суду вх.. № 987/21 від 22.02.21 р. Суд звертає увагу на те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved