Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Заявник [PERSON] 21.01.2019 року звернувся до суду із вказаною заявою, відповідно до якої прохав суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документа - Свідоцтва про право власності на житло від 27.04.1994 р. на квартиру за адресою [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності, виданого в м. Полтава Відділом приватизації житла згідно з розпорядженням (наказом) від 27.04.1994 р. № 2221. В обґрунтування позову зазначав, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27 квітня 1994 року, виданого Відділом приватизації житла Фонду міського майна Полтавської міської ради народних депутатів, квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON]. Заявник вказує, що у зазначеному Свідоцтві було допущено помилку в його прізвищі при перекладі українською мовою, а саме: замість [PERSON] українською мовою зазначено [PERSON]. Наявність вказаної описки перешкоджає йому вільно розпорядитись належним йому майном. У судовому засіданні адвокат заявника [PERSON] заяву підтримала, прохала задовольнити. Заявник [PERSON] 12.03.2019 р. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заінтересована особа [PERSON] 12.03.2019 р. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заяви не заперечує. Представник заінтересованої особи - ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заяви не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам в їх сукупності, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27 квітня 1994 року, виданого Відділом приватизації житла Фонду міського майна Полтавської міської ради народних депутатів, квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON]. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 27 квітня 1994 року № 2221 (копія свідоцтва надається). Як зазначено на вказаному свідоцтві, квартира [ADDRESS] зареєстрована колективним підприємством «Інвентаризатор» на праві приватної, спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за № 112-15598 27.04.1994 року. Відповідно до довідки № 152 від 08.01.2019 р., виданої ПП Полтавським бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (копія довідки надається), згідно з матеріалів Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 31.12.2012р. в реєстровій книзі № 112 за реєстровим № 15598 зареєстровано право власності за гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Відділом приватизації житла від 27.04.1994 року. Судом встановлено, що у зазначеному Свідоцтві українською мовою зазначено прізвище заявника як «[PERSON]» українською мовою. Відповідно до даних паспорта заявника [NUMBER], виданого 11.07.2015 року Октябрським РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області українською мовою прізвище заявника зазначено як «[PERSON]». Відповідно до довідки № 112 від 15.10.1996 року про присвоєння ідентифікаційного номера прізвище заявника також зазначене українською мовою «[PERSON]». Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.06.2017 року, приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Святецькою І.В. посвідчено, що на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], [INFO], який помер [INFO], є його син [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], місце реєстрації [ADDRESS]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1\\3 частки квартири [ADDRESS], житловою площею 30, 4 кв. м., загальною площею 44,9 кв. м, одного відділення сараю у підвалі площею 3,0 кв.м. Відповідно до даних, зазначених в технічному паспорті на квартиру [ADDRESS], виготовленому 21 грудня 2018 року, зазначено, що на праві власності [PERSON] належить 1\\3 частина зазначеної квартири, [PERSON] та [PERSON] - 2\\3 частини зазначеної квартири. Відповідно до інформаційної довідки № 138008931 від 17.09.2018р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, встановлено, що 30.06.2017 року за заявником було проведено державну реєстрацію права власності на вищевказане спадкове майно. Таким чином, заявник є фактичним власником 2\\3 житлової квартири за адресою [ADDRESS], але помилка, допущена в написанні його прізвища українською мовою у Свідоцтві про право власності на житло («[PERSON]» замість «[PERSON]»), чинить перешкоди заявнику у праві вільно розпоряджатися належним йому майном. Як зазначено в моєму паспорті (копія паспорту надається), я зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 06.10.1989 року по теперішній час. Відповідно до довідки № 3235 від 20.12.2018 р., виданої КП «Житлово - експлуатаційна організація № 2», у житловій квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровано 2 особи, а саме: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: належність правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31березня 1995 року "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім'я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Встановлення заявленого факту є реалізацією гарантованого ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України права заявника вільно розпоряджатися своєю власністю, зокрема, здійснювати її відчуження, перешкодою чому є невірне зазначення його прізвища у правовстановлюючому документі. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, і дозволить йому вільно розпоряджатись своїм майном. Під час розгляду справи по суті спір про право судом не виявлений. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати при ухваленні судом рішення не відшкодовуються.

Outcome: approved