Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в 1/2 частині від усіх видів його заробітків щомісячно. У позовній заяві зазначено, що сторони по справі з 28 вересня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання в шлюбі в них [INFO] року народилася дочка [PERSON]. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Інших дітей на утриманні немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Просила позов задовольнити та стягувати на утримання дитини аліменти в 1/2 частині від усіх видів заробітків відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Пояснила, що відповідач має постійне місце роботи - працює двірником Підгородянської ЗОШ, спроможний сплачувати аліменти на утримання дочки. Просила позов задовольнити повністю. Відповідач позовні вимоги визнав. Пояснив, що дійсно має постійне місце роботи, інших утриманців у нього немає. Не заперечував щодо стягнення аліментів в 1/2 частині від усіх його заробітків щомісячно. Суд, вислухавши доводи сторін по справі, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] і [PERSON] з 28 вересня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданим 28 вересня 2009 року виконавчим комітетом Підгородянської сільської ради Рогатинськогорайону Івано-Франківської області. [PERSON] народилася [INFO] року в с.Підгороддя Рогатинського району Івано-Франківської області. Батьки дитини - [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 14 листопада 2011 року виконавчим комітетом Підгородянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] в с.Підгороддя. Батько не проживає з сім'єю більше 9 місяців, що підтверджується довідкою №140, виданою 31 березня 2017 року виконавчим комітетом Підгородянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. [PERSON] працює двірником в Підгородянській ЗОШ, отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи №360/01-14п, виданою31 березня 2017 року відділом освітиРогатинської районної державної адміністрації. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. За ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Неповнолітні діти не здатні самі здобувати кошти для існування. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дітей - моральний обов'язок і найважливіший правовий обов'язок їх батьків. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення для справи, а саме матеріальне становище сторін по справі, стан здоров'я сторін по справі, ту обставину, що відповідач працює, отримує заробітну плату, позивачка не працює, здійснює догляд за малолітньою дитиною, неспроможна самостійно забезпечити неповнолітній дитині прожиткового мінімуму. За обставин справи, досліджених і перевірених у судовому засіданні, а саме за наявності постійної роботи та регулярного доходу у платника аліментів, суд приходить до висновку, що визначення аліментів у частці від заробітку підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Встановлення в законі правила про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) батьків переслідує, передусім, мету найповніше охороняти інтереси дитини, забезпечити їй одержання не лише необхідних для життєдіяльності коштів, але і зберегти, за можливістю, той рівень життя, який дитина мала при спільному проживанні з обома батьками. А тому позов про стягнення аліментів підлягає до задоволення в 1/2 частці від заробітку відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved