Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

В червні 2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 31 січня 1998 року в Горішньовигнанській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №1. В шлюбі народилася дитина [PERSON], [INFO]. З 2004 року відповідачка постійно знаходиться за кордоном в Італії на роботі, влітку 2014 року до неї виїхав їхній син. У кожного з них своє особисте життя, побут та інтереси. Між ними втрачені фізичні та духовні зв'язки. Просить розірвати шлюб з [PERSON] Позивач [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити. Суду пояснив, що сторони не підтримують подружніх відносин протягом дванадцяти років, він миритися не бажає. В нього є інша жінка, з якою він має намір створити іншу сім'ю. Відповідачка живе своїм життям. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява, в якій вона просить суд розглядати справу за її відсутності, позов визнає, погоджується на розірвання шлюбу. Вислухавши позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 31 січня 1998 року, який зареєстрували у Горішньовигнанській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №1, про що свідчить свідоцтво про шлюб. В шлюбі є син [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують протягом дванадцяти років, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові, взаєморозуміння та довіри один до одного. У позивача є намір створити іншу сім'ю. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved