Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначає, що 30.09.2017 року в Золочівському районному відділі ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. У цьому шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю, відсутність взаєморозуміння. В результаті негараздів, що склалися в їхній сім`ї, сторони протягом кількох місяців проживають окремо і не спілкуються між собою, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивач зазначає, що втратила до відповідача усі почуття, їх шлюб існує формально, наміру зберігати такий не має, оскільки це суперечить її інтересам. Окрім того, після розірвання шлюбу просить присвоїти їй прізвище " [PERSON] ". В судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позов підтримала, а відповідач - визнав, тому на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними звукозаписувальними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, врахувавши заяву відповідача про визнання позову, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони зареєстрували такий 30.09.2017 року в Золочівському районному відділі ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис №189. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини, різні погляди на шлюб та сім`ю, відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого сторони не підтримують подружніх відносин та проживають окремо. Згідно з ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3, 4 ст 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Крім цього, суд, розриваючи шлюб між сторонами, враховує інтереси неповнолітньої дитини сторін, оскільки її повноцінний розвиток та виховання у сім`ї, у якій у батьків різні погляди на життя, шлюб, сім`ю, відсутнє взаєморозуміння, є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Враховуючи наведене, думку обох сторін про доцільність розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження шлюбу, у зв`язку з чим такий слід розірвати, а позов відповідно задовольнити. Окрім того, на підставі ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, з нього слід стягнути 50% судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, та повернути позивачу з державного бюджету України 50 % судового збору.

Outcome: approved