Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

В лютому 2018 року перший заступник керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури [PERSON], який діє в інтересах держави в особі Томашпільської районної ради в особі комунальної установи «Томашпільська центральна районна лікарня» звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на корить Томашпільської районної ради в особі комунальної установи «Томашпільська центральна районна лікарня» 950,16 грн відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Цивільний позов обгрунтовано наступним. Вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн, з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 1 рік. У ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального правопорушення № 1201602022000000236 від 25 червня 2016 року встановлено, що 25 червня 2016 року біля 04:00 год [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного спяніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-211540», державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], рухаючись в напрямку смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області відрізком автодороги сполученням «Немирів-Ямпіль», неподалік с. Липівка Томашпільського району Вінницької області, грубо нехтуючи вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України не врахував дорожню обстановку та виїхав на зустрічну смугу руху на якій в той час на узбіччі знаходився автомобіль марки «Москвич», державний номерний знак [NUMBER] біля якого з лівої сторони навпроти задніх пасажирських дверцят стояв [PERSON], та допустив наїзд на останнього. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 3-ї пясної кістки правої кисті, розриву звязок правої стопи, неркотичні садна правої підколінної ямки. Тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 3-ї пясної кістки правої кисті, розриву звязок правої стопи, згідно висновку експерта № 109 від 20 липня 2016 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Згідно висновку експерта № 764а від 26 жовтня 2016 року в ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «ВАЗ-211540», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідність дій вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному звязку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Вина [PERSON] повністю доведена в ході судового розгляду, за результатами якого постановлено обвинувальний вирок. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, потерпілий [PERSON], упродовж 4 днів, а саме з 25 червня 2016 року 29 червня 2016 року знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні комунальної установи «Томашпільська центральна районна лікарня», що підтверджується відповідною довідкою № 48 від 10 січня 2018 року. Вартість одного ліжко-дня лікування у хірургічному відділенні становить 237,54 грн, а загальна вартість лікування [PERSON] становить 950,16 грн. Таким чином, з вини [PERSON] заклад охорони здоровя, який фінансується з місцевого бюджету, поніс витрати на лікування потерпілого від злочину в сумі 950,16 грн, які на момент предявлення позову не відшкодовано. В судовому засіданні прокурор Томашпільського відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури [PERSON] позовну заяву підтримала, посилаючись на обставини зазначені в ній, просить позов задовольнити. Представник Томашпільської районної ради в судове засідання не зявився, однак голова районної ради [PERSON] надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без представника районної ради, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник КУ «Томашпільська центральна районна лікарня» в судове засідання не зявилася, однак надіслала до адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без участі представника Томашпільської ЦРЛ, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не, зявився по невідомим суду причинам, про час та місце розгляду справи його було повідомлено завчасно та належним чином, в звязку з чим суд ухвалив провести по даній справі заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст.\~280,\~281 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.129\~Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу\~\~диспозитивності цивільного судочинства\~\~\~(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно\~ до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених\~ цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які\~ дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками\~ експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана\~ довести ті обставини, на які вона посилається\~ як на підставу своїх вимог\~ і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн, з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 1 рік (а.с. 8-10). Відповідно даного вироку суду, 25 червня 2016 року біля 04:00 год [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного спяніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-211540», державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], рухаючись в напрямку смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області відрізком автодороги сполученням «Немирів-Ямпіль», неподалік с. Липівка Томашпільського району Вінницької області, грубо нехтуючи вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України не врахував дорожню обстановку та виїхав на зустрічну смугу руху на якій в той час на узбіччі знаходився автомобіль марки «Москвич», державний номерний знак [NUMBER] біля якого з лівої сторони навпроти задніх пасажирських дверцят стояв [PERSON], та допустив наїзд на останнього. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 3-ї пясної кістки правої кисті, розриву звязок правої стопи, неркотичні садна правої підколінної ямки. Тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 3-ї пясної кістки правої кисті, розриву звязок правої стопи, згідно висновку експерта № 109 від 20 липня 2016 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Згідно висновку експерта № 764а від 26 жовтня 2016 року в ситуаціїї, яка склалася, в діях водія автомобіля «ВАЗ-211540», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідність дій вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному звязку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 8-10). Відповідно до довідки № 48 від 10 січня 2018 року, виданої КУ «Томашпільською центральною районною лікарнею» [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Томашпільської ЦРЛ з 25 червня 2016 року по 29 червня 2016 року (4 ліжкодні). Хворий направлений на МРТ головного мозку та на консультацію в обласну лікарню ім. М.І. Пирогова. Вартість одного ліжкодня перебування хворого в хірургічному відділенні Томашпільської ЦРЛ 237,54 грн (а.с. 11). Як вбачається з копії рішення № 77 від 29 лютого 2016 року 4 сесії 7 скликання Томашпільської районної ради цілісний майновий комплекс комунальної установи «Томашпільська центральна районна лікарня» безоплатно прийнято до спільної власності територіальних громад Томашпільського району (а.с. 25). Відповідно до ч.6\~ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено, чо майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 131-1 Конституції України\~на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадкам, визначених законом. Статтею 56 ЦПК України\~встановлено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб. У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Відповідно до ч. 3\~ст. 23 закону України "Про прокуратуру"\~прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно ч. 3, ч. 7 ст. 128 КПК України, цивільний позов в інтересах держави предявляється прокурором. Особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, атакож особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.1, ч.3\~ст.1206 ЦК України\~особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, визначене Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим\~постановою Кабінетом Міністрів України №545 від 16.07.1993 року, із змінами від 19.09.2012 року (надалі\~Порядок). Згідно п. 2, 3 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної карти стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Пунктом 6 Порядку також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. З огляду на вищевикладене, оскільки між діями відповідача та перебуванням потерпілого [PERSON] на лікуванні у хірургічному відділенні Томашпільської ЦРЛ існує причинний зв'язок, кошти які витраченні на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в добровільному порядку не відшкодовані, Томашпільська районна рада з позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину до відповідача не зверталась, тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.5\~ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Таким чином з [PERSON] підялагає стягненню в доход держави 1762 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved