Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом, який в ході судового розгляду уточнила, до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по даній справі. В шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і на утримання якого згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.08.2008 року стягнуто з відповідача аліменти у розмірі по 650 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Спільна їх дитина проживає разом з нею, часто хворіє і в зв'язку з цим потребує значних коштів на його утримання, яких вона сама в достатньому розмірі не взмозі надавати. Відповідач іншим чином по утриманню дитини не допомагає. На даний час їй стало відомо, що відповідач офіційно працевлаштувався в ГПУ «Львівгазвидобування», де отримує регулярну заробітну плату. В зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду із даним позовом про визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини у відсотковій частці від заробітку відповідача, що буде достатньо для належного його матеріального забезпечення. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги в уточненому варіанті підтримала повністю з підстав, наведених в позовній заяві та уточненні до неї, просить її позов задоволити, змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми на ? частину всіх видій його доходу щомісячно до досягнення сином повноліття.. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов та уточнення до нього визнав в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання обов'язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, в тому числі з новим визначенням розміру аліментів в іншій частці від доходу або в твердій грошовій сумі (постанова Верховного Суду України від 05.02.2014 р. у справі № 6-143цс13). Судом встановлено, що сторони по даній справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.10.2004 року, який між ними розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] від 27.01.2009 року (а.с.3). Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище на «[PERSON]». За час спільного їх проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO], який фактично проживає з матір'ю [PERSON] Згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.08.2008 року стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 650 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Відповідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 23 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» вбачається, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач на даний час працює в Пасічнянському цеху з видобутку нафти, газу і конденсату (нафтогазопромисел) ГПУ «Львівгазвидобування» машиністом парової пересувної депарафінізаційної установки (а.с.19), де отримує заробітну плату. Отже, відповідно ч.1 ст. 192 СК України у відповідача змінився матеріальний стан, що є підставою для зміни розміру аліментів, визначених за рішенням суду на утримання сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач [PERSON] визнав позов, погодився з уточненими позовними вимогами та згідний, щоб їх задоволити. У відповідності до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення в позові. Встановленим фактам, що підтверджені письмовими матеріалами справи, відповідають сімейні правовідносини. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, у відповідності до вимог ст. 61 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги [PERSON] слід задоволити, оскільки найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кого покладена відповідальність за неї, її фізичний і духовний розвиток, за її освіту та навчання; така відповідальність у першу чергу покладена на її батьків. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому врахуванням всіх обставин справи, наявних в матеріалах справи доказів, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, а також матеріального становища дитини, його стану здоров'я, що дохід матері є недостатнім для належного матеріального забезпечення необхідних першочергових потреб дитини (його харчування, лікування, навчання, придбання одягу, тощо), а також матеріального стану платника аліментів, що інших утриманців він не має, суд вважає, що він взмозі утримувати сина в розмірі, достатньому для його нормального фізичного та духовного розвитку, а тому суд прийшов до висновку про визначення розміру аліментів по ? частині всіх видів його доходу щомісячно на дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття сина. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути в дохід держави судові витрати по справі. На підставі ст. 180, 181, 182, 183, 184, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved