Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] 04.11.2019р. звернулись з позовом до Керницької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. про визнання права спільної часткової власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами на [ADDRESS] , за кожним, як частку в майні колгоспного двору. Вимоги мотивували тим, що [INFO] померла [PERSON] , котра проживала на [ADDRESS] . і була головою двору, що після смерті останньої відкрилась спадщина в т.ч. на означений житловий будинок. [PERSON] звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті матері, однак нотаріус їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вказаний будинок є майном «колгоспного двору», є живими інші члени колгоспного двору і спадщина на вказане майно не може бути відкрита. Що на 05.04.1991р. членами колгоспного двору були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , який помер [INFO] , вони не\~втратили\~частку\~у колгоспному\~дворі. На даний час у них виникла потреба у виділенні часток в майні «колгоспного двору», і зокрема у визнанні права спільної часткової власності по 1/2 ч. вищеозначеного житлового будинку за кожним, як членами колгоспного двору, тому змушені звертатись до суду із вказаним позовом, просили такий задовольнити. В судове засідання позивачі не з`явились, 23.01.2020р. [PERSON] та представник [PERSON] [PERSON] подали заяви, у яких позов підтримали, просили про розгляд справи за їх відсутності (а.с.50, 51). Представник Керницької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. в судове засідання не з`явився, 23.01.2020р. сільський голова подав заяву про розгляд справи за відсутності їх представництва (а.с.49). Суд відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.\~16\~ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Так, згідно Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. У п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до\~ст.\~328\~ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч. 4 ст.\~3\~ЗУ "Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Із копії Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 20.11.1989р. Самбірським МБТІ (а.с.11) видно, що житловий будинок на [ADDRESS] . належить колгоспному двору, головою якого була [PERSON] . Як видно із довідки Керницької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 1975 від 07.10.2019р., із копій з погосподарських книг с. Керниця Городоцького р-ну Львівської обл. за 1980-1995р.р. і будинкової книги (а.с.17-23, 24-28), на 05.04.1991р. членами колгоспного двору на [ADDRESS] . були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Із копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.9) видно, що [PERSON] помер [INFO] [PERSON] , як видно із копії свідоцтва про смерть [NUMBER] , померла [INFO] (а.с.10). Із постанови приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Павлишин Х.М. від 03.10.2019р. убачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , що померла [INFO] , оскільки житловий будинок на [ADDRESS] . належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON] і після її смерті є живі інші члени колгоспного двору (а.с.16). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що житловий будинок на [ADDRESS] . належав колгоспному двору, що позивачі є членами колгоспного двору і не втратили частку в майні цього двору, отже слід визнати за ними право спільної часткової власності на 1/2 частину вищеозначеного житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами, за кожним, як частку в майні «колгоспного двору».

Outcome: approved