Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], вказуючи, що відповідачі без поважних причин не проживають в жилому приміщенні з 2003 року. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, наголошуючи на їх обгрунтованості. Відповідач [PERSON], діюча від свого імені у власних інтересах та від імені і в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON], позовні вимоги не визнала. В обґрунтування такої позиції посилалася на те, що раніше знаходилася в зареєстрованому шлюбі з сином позивача. Під час спільного проживання в шлюбі у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. 19.01.2002 року батьки її колишнього чоловіка, а саме позивач [PERSON] разом із своїм чоловіком [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу придбали у свою власність квартиру [ADDRESS], в якій позивач дозволила їхній сім'ї поселитися і проживати. З того часу вони деякий проживали у вказаній квартирі, де усі втрьох зареєструвалися. Після розірвання шлюбу зі своїм чоловіком відповідачі перестали проживати в спірній квартирі. Вважає, що її неповнолітня дочка має право на користування жилою площею в квартирі [ADDRESS], оскільки вона там зареєстрована, тому просить у задоволені позову відмовити. Крім цього, відповідач [PERSON] стверджувала, що взагалі відсутній предмет спору, оскільки вона знялася з реєстрації за вказаною вище адресою з власної ініціативи. Представник третьої особи [PERSON] позовні вимоги підтримав. Представник третьої особи - Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, в судовому засіданні показала, що згідно законодавства України квартира [ADDRESS] на праві власної належить позивачеві та її чоловікові і тільки власники мають право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому її позовні вимоги правомірні. Однак, виходячи із моральної сторони, на її думку, позивач [PERSON] могла б дозволити своїй онучці [PERSON] залишитися бути зареєстрованою у спірній квартирі до досягнення останньою повнолітнього віку. Вивчивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів, вислухавши сторони та їх представників, представників третіх осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS] (а.с. 4). На належній зазначеній вище особі житловій площі окрім неї зареєстрований також інший співвласник, а також відповідачі [PERSON], [PERSON], про що свідчить довідка на а.с. 5. Відповідачі з моменту реєстрації, тобто з 2003 року не проживають за вказаною вище адресою, що підтверджується актом КП «ЖКС «Північний» на а.с. 6. Всі обов'язки по сплаті комунальних платежів покладені тільки на позивача. Судом також встановлено, що [PERSON], [PERSON] та їхня дочка [PERSON] зареєструвалися в спірній квартирі. Реєстрацію свого місця проживання по вказаній квартирі [PERSON] здійснив у 2006 році, а [PERSON] та їхня дочка [PERSON] були зареєстровані у 2003 році, що підтверджується довідкою на а.с. 5. Пізніше сім'я [PERSON] і [PERSON] фактично розпалася і вони стали проживати окремо. Відповідачі почали проживати за іншою адресою. Данні обставини в судовому засіданні підтвердили сторони по справі. Однак, до теперішнього часу відповідачі залишаються бути зареєстрованими у квартирі [ADDRESS] порушуючи права позивача, як власника, по користуванню, володінню та розпорядженню нею. Позивачеві доводиться оплачувати комунальні послуги із розрахунку кількості осіб, зареєстрованих на її жилій площі, а також виникають певні труднощі по розпорядженню своєю власністю. Проти вказаних доводів позивача [PERSON] в судовому засіданні інші особи, які приймають участь у справі, не заперечували та їх не спростовували. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] з 2003 року без поважних причин не мешкають в жилому приміщенні - квартирі [ADDRESS]. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Місцем проживання недієздатної особи є місце проживання її опікуна або місцезнаходження відповідної організації, яка виконує щодо неї функції опікуна. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до положень Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" громадянин України, а також іноземець чи особа безгромадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] правомірні, обґрунтовані, основані на законах, зазначених вище, які регулюють виникли між сторонами правовідносини, підтверджені доказами, та підлягають повному задоволенню. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі ніколи не були членами сім'ї позивача, як співвласника квартири [ADDRESS], і будь-які угоди між ними щодо спірної житлової площі не укладалися. На підставі викладеного та

Outcome: approved