Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів в розмірі 1/4 частки з всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання їх спільного сина, [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення сином повноліття. Позов мотивований тим, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 19.06.1993 року. Від шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Зазначила, що відповідач проживає окремо, ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, дитина повністю знаходиться на утриманні позивача. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву (вх. № 28649 від 23.07.2014 року) про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 21). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву (вх. 31978 від 21.08.2014 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення (а.с. 24). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.06.1993 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 19.06.1993 року, видане Відділом ЗАГС Кіровоградського міськвиконкому (а.с. 2). На даний час подружжя разом не проживає. Від шлюбу мають спільну дитину, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 2132 від 12.06.2014 року, видана Комунальним ремонтно-експлуатаційним підприємством № 11 (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER], виданого 25.11.2003 року Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний актовий запис за № 1973 (а.с. 3). За статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленністю між ними (частина 1 статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у статті 182 Сімейного кодексу України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із ним, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Домовленість між батьками щодо утримання дитини відсутня. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при цьому суд враховує, що дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує визнання позову відповідачем та вважає за необхідне позов задовольнити повністю, оскільки за частиною 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом з'ясовано, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Пунктом 1 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. За приписом частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки підстави, визначені Законом України "Про судовий збір" щодо звільнення відповідача від сплати судового збору відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved