Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті бабці [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина, що складається з середньої земельної частки (паю) площею 1,70 умовно кадастрових гектарів, що розташована на території Милятинської сільської ради Буського району Львівської області (правонаступник Буська міська рада Золочівського району Львівської області). Позивач є спадкоємцем до даного майна згідно закону, фактично прийняла спадщину, однак не може юридично завершити оформлення спадщини, оскільки втрачений сертифікат на землю, а видача дублікату такого спадкоємцям, законодавством не передбачена. Тому просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду письмову заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] подав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, просить позов задоволити, на спадкове майно не претендує. Представник відповідача Буської міської ради, за викликом суду не з`явився, хоча був судом належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Клопотань про розгляд справи у його відсутності, пояснень, відзив на позов не подав. Представник третьої особи за викликом суду не з`явився, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представника третьої особи, суд у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку про доцільність позову, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено наступне. Свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим Милятинською сільською радою Буського району Львівської області 01.03.1999 року, підтверджується факт смерті [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 11. Померлій, на праві власності належала, зокрема, земельна частка (пай) із земель НААГ «В.Україна» площею 1,44 умовних кадастрових га, розташована на території Милятинської сільської ради Буського району Львівської області (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 4627 від 05.05.1997 р.). Згідно листа Відділу Держгеокадастру у Буському районі, за розпорядженням голови Буської райдержадміністрації від 14.02.2000 р. № 72 «Про затвердження технічної документації «Про внесення змін до проекту роздержавлення та приватизації земель», на [PERSON] розрахована частка 1,70 умовних кадастрових га, з них ріллі - 1,55 га, кормових угідь - 0,15 га. Така і входить до складу спадщини. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] заповіту не залишила. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно ст. 1258 ЦК України. Позивач є онукою померлої, що підтверджується матеріалами справи та спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом. Інших спадкоємців немає, оскільки батько позивачки [PERSON] , спадкоємець першої черги спадкування по закону, відмовився від прийняття означеної спадщини, про що подав суду відповідну письмову заяву. Так, відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. ст. 529 - 532 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємцями за законом у рівних частках є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, онуки і правнуки померлого, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем (перша черга), а також брати і сестри, дід та бабка померлого (друга черга). Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Суд приходить до переконання, що позивач фактично прийняла спадшщину після смерті бабці [PERSON] , вступила у володіння і розпорядження спадковим майном, оскільки була зареєстрована та проживала разом з бабцею в одному будинку та вели спільне господарство, що підтверджується довідкою Милятинської сільської ради № 712 від 04.09.2020. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їх цільового призначення. Реалізувати своє законне право спадкування на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не може, так як відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю у зв`язку з його втратою. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить, тому кладе їх в основу рішення. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved