Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] громади в особі Полтавської міської ради, Подільської районної у м. Полтаві ради, третя особа: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області про визнання права власності. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 05.04.2017 року змінено процесуальний статус Подільської районної у м. Полтаві ради: виключено Подільську районну у м. Полтаві раду з числа відповідачів та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися. Представник позивача адвокат [PERSON] попередньо надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] громади в особі Полтавської міської ради в судове засідання не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі та те, що при вирішенні даного позову покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Подільської районної у м. Полтаві ради в судове засідання не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі та те, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області в судове засідання не зявився, але на адресу суду надійшло клопотання в якому просить справу розглянути без участі їх представника, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 29 серпня 1997 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], по реєстру номер 3324, [PERSON], набула у власність квартиру номер 22 (двадцять два), що знаходиться в м. Полтаві, по вулиці Леніна, будинок номер 118 (сто вісімнадцять). Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради №5 від 23.01.2008 року, позивачу було надано дозвіл на переобладнання квартири [ADDRESS] під магазин непродовольчих товарів. У подальшому Позивачем без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту, квартиру номер 22 (двадцять два), що знаходиться в м. Полтаві, по вулиці Леніна, будинок номер 118 (сто вісімнадцять) було переобладнано під магазин непродовольчих товарів. 07 листопада 2013 року між Полтавською міською радою в особі першого заступника міського голови [PERSON] (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець на підставі рішення тридцять четвертої сесії шостого скликання Полтавської міської ради від 24 жовтня 2013 року надав, а орендар прийняв в спільну оренду земельну ділянку, для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень, яка знаходиться за адресою: Україна, Полтавська область, місто Полтава, вул. Леніна, 118. Відповідно до пункту 2.1. розділу 2 вищезазначеного договору оренди землі, в спільну оренду передається земельна ділянка, площею 2771 кв.м., кадастровий номер земельної ділянки: 5310136700:16:006:0381. Відповідно до технічного паспорту на нежитлові приміщення в житловому будинку А-5 (магазин непродовольчих товарів) по вулиці Леніна, 118, виготовленого 13.12.2013 року ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", нежитлові приміщення, загальною площею 61,6 кв.м., в житловому будинку №118 літер А-5 складаються з: кімната персоналу 1, площею 4,9 кв.м, санвузол 2, площею 1,4 кв.м., торгівельна зала 3, площею 31,3 кв.м., торгівельна зала 4, площею 24,0 кв.м. Як зазначено у звіті з технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж нежитлових приміщень квартири №22 в житловому будинку по вулиці Леніна, 118 у м. Полтава, виготовленому експертом з технічного обстеження будівель і споруд [PERSON] 02.08.2014 року, технічний стан будівельних конструкцій та стан інженерного обладнання нежитлових приміщень квартири [ADDRESS] згідно з даними, наведеними у розділі 3 визначається як нормальний. Влаштування внутрішнього перепланування не вплинуло на погіршення несучої здатності конструкцій житлового будинку. Перепланування здійснено без порушень вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки», ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт». Прийняті при переплануванні квартири конструктивні елементи та якість застосованих будівельних матеріалів відповідають існуючим нормативним документам. За результатами проведення технічного обстеження нежитлових приміщень квартири [ADDRESS], м . Полтава, замовник [PERSON], встановлено її відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації. Відповідно до протоколу засідання тимчасової комісії з розгляду питань самочинного будівництва в м. Полтава (Пр№3/14 від 06.10.2014 при розгляді питання, щодо самочинно переобладнання квартири №22 під магазин непродовольчих товарів по вулиці Леніна, 118, загальною площею приміщень 61,6 кв.м., вирішено не заперечувати проти самочинно переобладнання квартири №22 під магазин непродовольчих товарів по вулиці Леніна, 118, загальною площею приміщень 61,6 кв.м. Відповідно до листа Департаменту держаної архітектурно-будівельної інспекції від 18.01.2017 року №1016-1.14/24, реконструйована квартира під магазин непродовольчих товарів, що знаходиться за адресою: місто Полтава, вулиця Небесної Сотні, будинок №118 підлягає прийняттю в експлуатацію після визнання права власності на нього у судовому порядку. Згідно розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації від 20.05.2016 року №207 «Про перейменування топонімічних назв, демонтаж меморіальних дощок та зображень комуністичної символіки у місті Полтаві» назва вулиці Леніна змінена на вулицю Небесної Сотні. Згідно ст. 41 Конституції України право власності здобувається в порядку, передбаченому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під вже побудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самовільно збудоване на ній, якщо це не порушує прав інших осіб. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», відповідно до статті 376 ЦК суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема: про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинне будівництво, про відшкодування витрат на будівництво, здійснене на земельній ділянці, яку особі не було відведено; про знесення самочинно збудованого нерухомого майна; про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, провести відповідну перебудову; про стягнення витрат, пов'язаних із приведенням земельної ділянки до попереднього стану. При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил (п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 р.). Згідно п.п. 9,12 постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. У справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Позивач є користувачем земельної ділянки на якій розміщені нежитлові приміщення (магазин непродовольчих товарів) з цільовим призначенням «для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень». Обєкт самочинного будівництва придатний для подальшої експлуатації, що встановлено у звіті з технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж нежитлових приміщень квартири №22 в житловому будинку по вулиці Леніна, 118 у м. Полтава, виготовленому експертом з технічного обстеження будівель і споруд [PERSON] 02.08.2014 року. Самовільно реконструйована квартира під магазин непродовольчих товарів не порушує права інших осіб. Так, власники суміжних приміщень погодили переобладнання та будівництво . Позивач у встановленому законом порядку звертався до компетентного органу з питань прийняття самовільно реконструйованої квартири під магазин непродовольчих товарів до експлуатації, що підтверджується листом Департаменту держаної архітектурно-будівельної інспекції від 18.01.2017 року №1016-1.14/24. Вказаний лист Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції є відмовою компетентного державного органу у прийнятті самовільно реконструйованої квартири під магазин непродовольчих товарів до експлуатації. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved