Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Оратівського районного суду Вінницької області з позовом до Кожанської сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок з погосподарськими будівлями в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяви про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Кожанської сільської ради Оратівського району Вінницької області Криворучко Л.І., будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надавши суду про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Від сторін до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із слідуючого. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.12.1993 року виданого Кожанською сільською радою народних депутатів Оратівського району Вінницької області [INFO] року в с. Кожанка Оратівського району Вінницької області померла [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.10.1964 року [PERSON] народилася [INFO] року в с. Кожанка Погребищенського району Вінницької області батьками якої є: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 06.07.1968 року [PERSON] та [PERSON] одружились 06.07.1968 року після чого прізвище позивачки змінено на "[PERSON]". [PERSON] заповіту не залишила. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з погосподарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] Спадкоємцями першої черги за законом, згідно ст.529 ЦК УРСР України, крім позивача є її сестра - [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилися, написавши відповідну заяву. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині немає. Відповідно до довідки №113 від 24.03.2014 року виданої виконавчим комітетом Кожанської сільської ради Оратівського району Вінницької області згідно погосподарської книги №01, особовий рахунок [NUMBER] станом на 15.04.1991 року житловий будинок по [ADDRESS], рік побудови 1962 року, відноситься до розряду робочого двору власником якого являлася [PERSON], яка померла [INFO] року. Відповідно до довідки №373 від 19.12.2014 року виданої виконавчим комітетом Кожанської сільської ради Оратівського району Вінницької області відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Кожанської сільської ради за №1, особовий рахунок №1 за 1991-1995 року [PERSON] дійсно прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] та на даний час проживає в житловому будинку по [ADDRESS]. 15.07.2010 року Гайсинським МБТІ Вінницької області виготовлено безіменний технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS]. Юридично оформити прийняття спадкового нерухомого майна позивач позбавлена можливості, так як за життя спадкодавця не було виготовлено технічної документації на житловий будинок з господарськими будівлями, і на даний час Реєстраційна служба, а також органи нотаріату, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України, не мають можливості внести записи про власника, однак позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тому змушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. До правовідносин, що виникли необхідно застосувати норми ЦК УРСР від 18.07.1963 року, так як спадщина після померлої [PERSON], яка померла [INFO] року відкрилась до 01.01.2004 року. Відповідно до положень ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Оскільки юридично оформити прийняття спадщини [PERSON] позбавлена можливості, дочка спадкодавця [PERSON] від прийняття спадщини відмовилася, про що написала відповідну заяву, спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном., позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Статтею 548 ЦК УРСР ( 1963 року ) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» передбачений ст.549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Outcome: approved