Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON] пред'явив позов до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що у його особистій власності перебувала трьохрічна кобила, вагою 800 кг., яку він утримував у своєму господарстві в с. Баглаї Старокостянтинівського району. Кобила була здорова, працездатна, однак по характеру, неслухняна. В листопаді в присутності його сина [PERSON] було домовлено з відповідачем про обмін його кобили на іншу, яку останній зобов'язувався найближчим часом привезти. Тих коней, яких пропонував відповідач, він не прийняв з різних причин, в тому числі по віку, по працездатності. В кінцевому результаті вони домовились про те, що відповідач оплатить вартість його кобили з розрахунку 10 грн. за 1 кг. живої ваги, про що написав накладну. Проте взятих на себе обов'язків відповідач добровільно не виконує, дає тільки обіцянки. За таких обставин він змушений був звернутись до правоохоронних органів, які відмовили йому в порушенні кримінальної справи, зіславшись на наявність цивільного спору, який необхідно вирішувати в суді. Тому він просить суд захистити свої права і стягнути з відповідача 8000 грн. майнової шкоди, судові витрати та витрати на оплату послуг адвоката. Позивач та його адвокат в судовому засіданні підтримали обставини, викладені в позовній заяві, в обґрунтування заявлених позовних вимог, та просили задовольнити позов. Відповідача, який про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, в судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду невідомі. Зі згоди позивача протокольною ухвалою від 20 лютого 2014 року суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони в листопаді 2010 року спочатку домовились про обмін трьохрічної кобили позивача гнідої масті, вагою 800 кг. на іншу, яку відповідач зобов'язувався підшукати. На виконання домовленості позивач передав кобилу відповідачу, а той прийняв її. Жодна із запропонованих останнім тварин не влаштувала позивача, тому сторони домовились про те, що відповідач оплатить позивачу її вартість з розрахунку 10 грн. за 1 кг. живої ваги, тобто 800 кг. х 10 грн. = 8000 грн. На підтвердження даної домовленості відповідач склав накладну від 19 листопада 2010 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що був присутнім при домовленості сторін, як про обмін кобили позивача на іншу, так в подальшому і про оплату відповідачем 800 грн. вартості кобили. З матеріалів перевірки № 2118 Старокостянтинівського РВ УМВС України в Хмельницькій області за заявою [PERSON] по факту шахрайських дій [PERSON] вбачається, що постановою від 08 жовтня 2012 року відмовлено в порушенні кримінальної справи в зв'язку з відсутністю складу злочину, передбачених ст. ст. 185, 190 КК України. Згідно письмових пояснень відповідача [PERSON], відібраних старшим оперуповноваженим Старокостянтинівського РВ УМВС України 05 жовтня 2012 року, останній показав, що з позивачем спочатку була домовленість про обмін його кобили на іншу. Після неодноразових його пропозицій, жодна тварина не була прийнята позивачем, тому сторони погодились на те, що він оплатить вартість забраної ним кобилу. Однак через матеріальну труднощі, він поки що неспроможний сплатити борг. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності д ч. 2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема, шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що між сторонами склались договірні зобов'язання, які відповідач в частині сплати грошової суми за товар не виконав. Положеннями ч. ч. 1 - 3 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаро - розпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі - продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Згідно положень ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань по оплаті товару, тому позов в межах заявлених вимог в частині стягнення 8000 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі. Витрати на правову допомогу в цивільному процесі належать до судових витрат (п.2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України). Частиною 1 ст. 84 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної правової допомоги. Частиною 1 ст. 56 ЦПК України встановлено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Частиною 2 цієї ж статті передбачені права, які має така особа в цивільному процесі: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Пленум Верховного Суду України в п. 11 Постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснив, що особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, тому вона не може замінювати в процесі особу, якій надає правову допомогу, та бути її представником і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в частині другій статті 56 ЦПК. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі (ч.2 ст. 56 ЦПК України). Таким чином, необхідною умовою допуску особи, яка надає правову допомогу, для участі у справі є волевиявлення особи, яка бере участь у справі та постановлення судом з цього питання ухвали. Відшкодування витрат на правову допомогу може мати місце лише за наявності цих умов. Згідно з договором від 18 листопада 2013 року позивач доручив адвокату [PERSON] надавати правову допомогу по даній справі. За усною заявою позивача протокольною ухвалою від 20 лютого 2014 року Старокостянтинівський районний суд допустив адвоката [PERSON] в якості особи, яка надає правову допомогу. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" № 4191-УІ від 20 грудня 2011 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення справи в суді. Відповідно до положень Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік" мінімальна місячна заробітна плата станом на час ухвалення рішення складає 1218 гривень, а 40 відсотків від неї складає 487,20 гривень. Отже, адвокат брала участь згідно журналів судових засідань в попередньому судовому засіданні та в судовому засіданні в загальному 1 год. 19 хв. Крім того, у відповідності до акту виконаних робіт, складеного 20 лютого 2014 року, адвокат надавала консультацію щодо звернення до суду 30 хв. та витратила 2 год. на написання позовної заяви. Таким чином, заявлена плата в розмірі 470 грн. за надання правової допомоги, підлягає стягненню в повному розмірі. Судові витрати слід розподілити відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved