Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

До суду із позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н» до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Рось-Інвест» про визнання договору оренди недійсним та визнання договору оренди землі поновленим із попереднім орендарем вказавши, що [PERSON] згідно з державним актом на право приватної власності на землю, належить земельна ділянка № 281 площею 3,21 га, яка розташована на території Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області. 09 жовтня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 5 років, дану земельну ділянку позивач орендував згідно зі схемою, разом із земельними ділянками інших власників, без установлення меж для кожної окремої ділянки та закріплення їх межовими знаками. Договором від 09 жовтня 2008 року передбачено, що дія договору продовжується на наступний термін дії договору, якщо жодна із сторін не пізніше ніж за 6 місяців до його закінчення не отримала письмового повідомлення щодо інших пропозицій та не отримала підтвердження про його отримання іншою стороною. В той же час [PERSON] не повідомила позивача за шість місяців до закінчення дії договору про свій намір не продовжувати його на наступний термін. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] одружилася та змінила прізвище на «Шевченко», актовий запис № 4 від 13.06.2012 року вчинений Капітанівською селищною радою Новомиргородського району Кіровоградської області. 05 квітня 2013 року та 08 лютого 2014 року позивач направляв [PERSON] листи - повідомлення про поновлення договору до якого долучено проект договору оренди земельної ділянки, але позивач так і не був повідомлений про прийняте відповідачем рішення. Після закінчення строку договору оренди позивач продовжував користуватися земельною ділянкою та сплачував орендну плату за її користування. В 2015 році позивачу стало відомо, що [PERSON] та ТОВ «Агро-Рось-Інвест» уклали договір оренди землі щодо земельної ділянки № 281, тобто тієї ділянки, яка перебувала у користування позивача. Крім того, при укладенні даного договору не здійснювалося встановлення меж земельної ділянки. У зв'язку з тим, що встановлення меж земельної ділянки до підписання договору оренди між відповідачами не здійснювалося, тому на момент укладання та реєстрації даного договору місце розташування земельної ділянки, яке є істотною умовою договору, не було встановлене. Тому просить суд задовольнити позов, та визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 05 вересня 2014 року укладений між [PERSON] та ТОВ «Агро-Рось-Інвест» щодо оренди земельної ділянки, що розташована на території Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області, кадастровий номер [NUMBER] площею 3,21 га та визнати договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,21 га, кадастровий номер [NUMBER] укладений 09 жовтня 2008 року між ТОВ «Агроконтракт-Н» та [PERSON], поновленим, та стягнути з відповідачів судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просив задовольнити позов та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі Відповідач [PERSON] оповіщена в установленому законом порядку про час та місце розгляду у справі, в судове засідання не з'явилася. Будь-яких заяв та клопотань до суду не направила. Представник відповідача ТОВ «Агро-Рось-Інвест» оповіщений про час та місце розгляду у справі, що підтверджується розпискою від 07.07.2017 року у судове засідання не з'явився. Будь яких заяв чи клопотань до суду не надіслав. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін та зі згоди представника позивача, ухвалити рішення при заочному розгляді справи у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими обставинами. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. У відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] [PERSON] являється власником земельної ділянки № 281, площею 3,21 гектари, розташованої Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області, кадастровий номер [NUMBER]. Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що 09 жовтня 2008 р. між Товариством з обмеженою відповідальність «Агроконтракт-Н» та [PERSON] було укладений договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований у Новомиргородському районному відділенні КРФ ДП «ЦДЗК», про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за № 04.09.377.00109 від 14 листопада 2009 року. Відповідно до п. 3.1 Договору оренди договір було укладено терміном на 5 років. Дану земельну ділянку ТОВ «Агроконтракт-Н» орендував згідно зі схемою, разом із земельними ділянками інших власників, без установлення меж для кожної окремої ділянки та закріплення їх межовими знаками. Відповідно до п. 3.2 Договору оренди сторони погоджуються, що дія договору продовжується на наступний термін дії вказаний в п. 3.1 цього договору, якщо жодна із сторін не пізніше ніж за 6 місяців до його закінчення не отримала письмового повідомлення щодо інших пропозицій та не отримала підтвердження про його отримання іншою стороною. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] одружилася та змінила прізвище на «Шевченко», актовий запис № 4 від 13.06.2012 року вчинений Капітанівською селищною радою Новомиргородського району Кіровоградської області. 05.09.2014 р. між відповідачами [PERSON] та ТОВ «Агро-Рось-Інвест» був укладений договір оренди землі, відповідно до якого [PERSON] надає, а ТОВ «Агро-Рось-Інвест» приймає в строкове платне користування земельну ділянку для сільськогосподарського використання, яка знаходиться в адміністративних межах Капітанівської селищної ради, площею 3,2124 га, кадастровий номер [NUMBER], строком на 10 років. Звертаючись до суду з позовом про захист свого порушеного права на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, ТОВ «Агроконтракт - Н» посилалось на невизнання орендодавцем його переважного права, передбаченого спірним договором та статтею 33 Закону України «Про оренду землі», унаслідок чого останнім було укладено договір оренди цієї самої земельної ділянки з іншим орендарем. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як вбачається зі змісту оспорюваного договору від 05 вересня 2014 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «Агро-Рось-Інвест», ТОВ «Агроконтракт-Н» не є стороною зазначеного договору. Разом з тим позивач, як орендар цієї ж земельної ділянки, має право на оспорювання цього договору, оскільки цей правочин порушує його переважне право на використання спірної земельної ділянки. Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». З матеріалів справи, вбачається, що договором оренди землі від 09 жовтня 2008 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Агроконтракт - Н», встановлено права та обов'язки орендодавця та орендаря відповідно до Закону України «Про оренду землі», яким визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Частинами першою - п'ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакція яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, а саме на час виникнення переважного права у орендаря) передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України. Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права. Права наймача, що встановлені статтею 777 ЦК України, є переважними, тобто за своєю правовою природою вони є привілеями носія таких прав, який має перевагу на укладення відповідних договорів перед третіми особами. У випадку виявлення наміру у наймодавця на укладення нового договору найму, реалізація переважного права попереднього наймача можлива лише в разі, коли йому стане відомо про такий намір. За відсутності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі з попереднім добросовісним орендарем та за відсутності попереднього повідомлення останнього щодо наміру укладення нового договору оренди з новим орендарем, право особи на реалізацію свого переважного права, що передбачено статтею 777 ЦК України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі», буде порушено, а така поведінка орендодавця відносно попереднього орендаря буде недобросовісною. Судом у ході судового розгляду у справі беззаперечно встановлено, що ТОВ «Агроконтракт - Н», згідно вимогам статті 33 Закону України «Про оренду землі», є добросовісним орендарем, який: з метою скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди, направляв відповідачу листи-повідомлення з пропозицією поновлення договору оренди, до яких було додано проект договору оренди, що підтверджується листом повідомленням за вих..№ ЛП-16 від 05.04.2013 року та за вих.. № 18 від 08 лютого 2014 року з відповідними доказами поштового відправлення вказаних листів на адресу [PERSON]; на період дії строку договору оренди земельної ділянки, належної [PERSON], та після закінчення строку дії такого, тобто після 14 листопада 2014 року, належним чином та відповідно до умов укладеного між сторонами договору, виконувало свої обов'язки орендаря, використовувало земельну ділянку за призначенням у власних інтересах, за що сплачувало відповідачу орендну плату, що підтверджується відомостями на виплату грошей за період дії договору в тому числі відомістю за № ВпП-000208 за 2014 рік у відповідності до якої [PERSON] отримала орендну плату від позивача за весь 2014 рік 20 березня 2015 року. Окрім того, судом також встановлено, що [PERSON] протягом шести місяців до закінчення строку дії договору не звернулася до позивача з листом-повідомленням про заперечення у його поновленні. Вказані обставини повністю спростовують письмові заперечення представника відповідача ТОВ «Агро-Рось-Інвест» щодо неналежного виконання умов договору зі сторони позивача за час дії договору оренди між ТОВ «Агроконтракт-Н» та [PERSON] від 09 жовтня 2008 року. Окрім того, судом встановлено, що [PERSON] протягом шести місяців до закінчення строку дії договору не звернулася до позивача з листом-повідомленням про заперечення у його поновленні та будь яких листів щодо заперечення на продовження дії даного договору на адресу позивача не надсилала. Крім того, суд не може взяти до уваги заперечення представника відповідача та акт розмежування земель між сторонами від 23.09.2014 року щодо узгодження між ТОВ «Агро-Рось-Інвест» та ТОВ «Агроконтракт-Н» факту переходу земельних ділянок, в тому числі земельної ділянки, яка належить відповідачеві [PERSON] від ТОВ Агроконтракт-Н» до ТОВ «Агро-Рось-Інвест», оскільки у ході судового розгляду у справі беззаперечно встановлено, що позивач на протязі 2014 року користувався земельною ділянкою, що належить [PERSON] та остання отримувала від ТОВ «Агроконтракт-Н» орендну плату за 2014 рік, фактично визнавши факт продовження користування позивачем належною їй земельною ділянкою. Строк дії договору оренди землі укладеного між позивачем та [PERSON] закінчувався 14 листопада 2014 року, хоча остання уже 05 вересня 2014 року уклала договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Агро-Рось-Інвест», тобто за більш ніж 20 днів до часу закінчення попереднього договору. Зазначені висновки узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладені в Постановах від 12 жовтня 2016 року по справі за № 6-1282 цс 16 та від 23 листопада 2016 року по справі № 6-2540цс16. Враховуючи зазначене, суд прийшов до беззаперечного висновку, що конклюдентні дії ТОВ «Агроконтракт-Н», а саме продовження користування спірною земельною ділянкою та внесення ним відповідної орендної плати після закінчення строку дії договору, свідчить про намір ТОВ «Агроконтракт-Н» скористатися своїм переважним правом та поновити договір оренди землі, строк дії якого закінчився, що підтверджує наявність підстав визнання договору оренди землі від 05.09.2014 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Рось-Інвест» недійсним, а договір оренди землі від 09 жовтня 2008 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт - Н» та [PERSON] поновленим. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати солідарно. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved