Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

В провадженні суду знаходилась цивільна справа №127/6062/21 за позовом [PERSON] до Агрономічної сільської ради, [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2021 р. позов [PERSON] до Агрономічної сільської ради, [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку задоволено. (а.с. 187-189) Представник позивача [PERSON] - адвокат Тунік Ю.М. звернувся до суду з клопотанням про ухвалення додаткового рішення щодо понесених витрат позивачем [PERSON] на правничу допомогу. Просить додатковим рішенням стягнути з відповідачів Агрономічної сільської ради, [PERSON] на користь [PERSON] 7000,00 грн витрат на правничу допомогу. (а.с. 182) В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Тунік Ю.М. заявлене клопотання підтримав, просить його задоволити та стягнути з відповідачів понесені судові витрати. В судове засідання представник відповідача [PERSON] - адвокат Путілін Є.В. не з"явився, надав заяви про розгляд питання у його відсутність і про зменшення витрат на правничу допомогу сторони позивача, оскільки розмір витрат не є співмірним зі складністю справи, обсягом виконаних робіт адвокатом. (а.с. -196, 202-203) В судове засідання представник Агрономічної сільської ради не з`явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду клопотання. (а.с. 193) З`ясувавши думку представника позивача, суд вважає можливим вирішити питання щодо ухвалення додаткового рішення у відсутність осіб, що не з"явились, відповідно до ст. 270 ч. 4 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що є підстави для ухвалення додаткового рішення і часткового задоволення заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Туніка Ю.М. щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст. 270 ч. 1 п. 3 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. На а.с. 183 - копія додатку до договору про надання правової допомоги №16/12 від 16.03.2021 р., укладеного між позивачем [PERSON] та адвокатом Туніком Ю.М. Згідно довідки №16/12 позивач [PERSON] за надання правової допомоги сплатила адвокату 7000,00 грн витрат за правничу допомогу. (а.с. 186) На а.с. 184 - розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу, згідно якого загальна вартість витрат на правничу допомогу (виконавець -адвокат Тунік Ю.М.) складає 7000,00 грн. Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133 ч. З п. 1 ЦПК України). Згідно ст. 137 ч. 2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (ст. 141 ч. 2 п. 1 ЦПК України). Згідно ст. 137 ч. 4, 5, 6 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В постанові Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підставі викладеного, враховуючи те, що справа, що розглядалась, не є складною, в справі - невелика кількість письмових доказів (справа в одному томі), представником відповідача [PERSON] - адвокатом Путіліном В.М. подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення: стягнути з відповідачів Агрономічної сільської ради і [PERSON] на користь позивача [PERSON] по 3000,00 грн витрат на правничу допомогу з кожного. В стягненні решти витрат на правничу допомогу необхідно відмовити.

Outcome: approved