Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав, в якому просить: позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що з серпня 2011 року вони з [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини записано відповідача, на підставі поданої ним особисто заяви, відповідно до ст.125 СК України. Спільне життя з [PERSON] не склалось, та з червня 2014 року вони проживають окремо. Донька проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач у вихованні та матеріальному забезпечені дитини участі не приймає, у зв`язку з чим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року присуджено до стягнення з останнього на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1 000 грн. [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, не сплачує аліменти та має по їх сплаті заборгованість, останній самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Ключник С.В. в судове засідання не з`явились, від представника до суду надійшло клопотання, відповідно до змісту якого останній просив справу розглядати за їх з позивачем відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення судом по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Про поважні причини свого неприбуття суд не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності та письмовий відзив проти позову до суду не надав. Третя особа: представник Департамену служб у справах дітей Харківської міської ради Федоровська О.С. в судове засідання не з`явилась, надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Рішення по справі просила прийняти з урахуванням наданого висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до слідуючого. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 серпня 2012 року народження Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції., актовий запис № 1256. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1 000 грн., щомісячно, на утримання [PERSON] , [INFO] , до її повноліття включно, починаючи з 24 грудня 2015 року; також присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок погашення додаткових витрат, пов`язаних з витратами на лікування [PERSON] , [INFO] єдино разову грошову суму у розмірі 593 грн. Дане рішення суду набрало законної сили 10 травня 2016 року, по справі видано виконавчі листи. Згідно довідки-розрахунку вбачається, що [PERSON] , станом на 21 липня 2019 року має заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 43 161 грн. 28 коп. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 16 січня 2019 року, неповнолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] . Згідно копії медичного висновку № 718 про дитину - інваліда віком до 18 років від 06 липня 2017 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , має захворювання (паталогічний стан), який відповідає розділу І, пункту 1 (G40 ), підпункту 1.15 переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08 листопада 2001 року № 454/471/516. Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради від 16 січня 2019 року, [PERSON] дійсно перебуває на обліку у відділі соціальних допомог управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради та отримує допомогу згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства» на дитину [PERSON] , [INFO] в період з 10 серпня 2017 року по 31 липня 2019 року. Згідно інформації Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №117 Харківської міської ради» від 17 грудня 2018 року № 01-36/318, Підлісна [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад № 117 з 01 вересня 2014 року. Мати приділяє належну увагу вихованню доньки, спілкується з вихователем. Всі питання щодо перебування [PERSON] , [INFO] в дошкільному закладі вирішує її мати [PERSON] Батька дитини - [PERSON] в дошкільному закладі не бачили. Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 07 серпня 2019 року № 504, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , вбачається доцільність у позбавленні батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки вихованням [PERSON] , 2012 року народження займається лише її мати [PERSON] Мати приділяє належну увагу вихованню доньки, вирішує всі питання, що стосуються перебуванню в дошкільному закладі. Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року з батька дитини [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1 000 грн., починаючи з 24 грудня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Останній аліменти не сплачує, у зв`язку з чим має заборгованість по їх сплаті. [PERSON] не проживає разом з дитиною, не цікавиться її життям, станом її здоров`я, не приймає участі у її вихованні, та не підтримує матеріально. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Останній не займається вихованням доньки, не піклується про їх здоров`я, духовний та моральний розвиток, не цікавиться їх життям, не готує їх до самостійного життя та не забезпечує матеріально. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 названої постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. На підставі викладено, враховуючи, що дослідженими матеріалами справи встановлено, що відповідач у справі [PERSON] свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків щодо виховання доньки [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів.

Outcome: approved