Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна №98-793, а саме трикімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 71,9 кв.м., житловою площею 40,9 кв.м., зареєстрованого 15.10.1998 року Одеською універсальною біржею «Вітязь», за яким [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені і від імені і в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , а [PERSON] придбала квартиру, дійсним. В обгрунтування вимоги позивач вказувала на те, що вона як покупець та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як продавці, виконали всі істотні умови договору: позивач сплатила вартість майна, відповідачі виселились з квартири та забрали свої речі, після укладення договору позивач сплачує комунальні послуги, виконує усі\~ права та обов`язки власника. На теперішній час позивачу стало відомо, що такий договір підлягає нотаріальному посвідченню, в зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, судом здійснено всі можливі заходи відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України щодо повідомлення про дату, місце та час судового засідання, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відповідно до\~положень ст.ст.280,281\~ЦПК України,\~суд з \~письмової згоди\~позивача ухвалює\~рішення при\~заочному розгляді\~справи на\~підставі наявних\~у справі\~доказів. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В ході\~розгляду справи\~було встановлено,\~що 15 жовтня 1998 \~року\~ [PERSON] , [PERSON] , діюча від свого імені та від імені та в інтересах своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру, яка має загальну площу 71,9 кв.м., складається з 3-х кімнат житловою площею 40,9 кв.м., а також: кухні, туалету, ванної кімнати, коридору, вбудованої шафи, кладовки, за адресою: [ADDRESS] . Договір зареєстрували на Одеській Універсальній Біржі «Вітязь», реєстраційний №98-793, але нотаріально його не посвідчили. На підставі даного договору за позивачем\~ з 30.10.1998 року було зареєстровано право власності на придбаний об`єкт нерухомості в ОМБТІ та РОН під №292пр. стр. 77- р.№78 (а.с.10-зворот) Свої зобов`язання за правочином сторони виконали у повному обсязі: відповідачі передали у власність позивача вказану квартиру, а позивач сплатила за це її вартість. Дані обставини підтверджуються тим, що право власності на даний об`єкт нерухомості зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» на ім`я позивача. Цивільні правовідносини між сторонами по даній справі виникли до набрання законної сили Цивільним кодексом України\~і тому, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України\~ від 16 січня 2003 року,\~ регулюються Цивільним кодексом\~ Української РСР від 18 липня 1963 року, ст.47 ЦК УРСР \~якого передбачає можливість визнання судом правочину, що вимагає нотаріального посвідчення дійсним, якщо одна із сторін повністю виконала усі умови договору, але друга ухилилась від його нотаріального посвідчення. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.\~ Покупець та продавці нотаріально договір не оформляли, так як працівники товарної біржі запевнили в тому, що біржові договори купівлі-продажу не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню, про що також зазначено в тексті договору. При цьому, суд враховує, що станом на день укладення угоди діяли норми Закону України "Про товарну біржу ". Так за нормою ст.15 вказаного Закону угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Яких-небудь суперечок між сторонами договору судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Однак порушена форма угоди, тому що при оформлені її не була дотримана нотаріальна форма договору, передбачена ст..227 ЦК Української УРСР 1963 року. Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність», який діяв станом на 1994 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно одержане внаслідок укладення угод не заборонених законом. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, на підставі викладеного,оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, протизаконних дій не містить, і була укладена на біржі відповідно до норм\~ Закону України «Про товарні біржі», який діяв на той час, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved