Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь на утримання їх спільного сина, [PERSON], [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі, починаючи з моменту подачі заяви до суду і до досягнення ним повноліття в розмірі 800,00 грн. щомісячно. Заявою позивача (вх. № 34966 від 19.09.2014 року) позовні вимоги змінені та викладені наступним чином: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання їх спільного сина, [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення сином повноліття (а.с. 31) Позов мотивований тим, що з сторони проживали разом без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Зазначила, що в даний час її доходу не вистачає на те, щоб забезпечити дитину належним чином, відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву (вх. № 34968 від 19.09.2014 року; вх. № 40130 від 03.11.2014 року) про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з врахування заяви про їх зміну, та просить їх задовольнити (а.с. 30, 39). Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 18, 38). Надав до суду письмові заперечення (вх. № 32628 від 28.08.2014 року) про невизнання позову в повному обсязі та просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки неодноразові намагання відповідача самостійно допомогти дитині позивачем відторгнуті, дитина з ним не спілкується протягом багатьох років, крім того на утриманні відповідача знаходиться ще одна малолітня дитина, а тому вважає, що [PERSON] не доведено обґрунтованості позовних вимог (а.с. 19-20). Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони проживали разом без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджено довідкою № 332 від 24.10.2014 року, виданою Квартальним комітетом № 14 Кіровського району м. Кіровограда (а.с. 40). Згідно відновленого свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 28.11.2001 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Кіровограда, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 31 (а.с. 4). [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], про що свідчить свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] від 05.09.2008 року, видане Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції (а.с. 7). За статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленністю між ними (частина 1 статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у статті 182 Сімейного кодексу України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із ним, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Домовленість між батьками щодо утримання дитини відсутня. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при цьому суд враховує, що дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів, суд враховує наявність у відповідача ще одніє малолітньої дитини, [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Кіровоградської області (а.с. 24) та не приймає доводи відповідача про відсутність на даний час роботи, оскільки відповідач є працездатним та в запереченнях вказує, що має нерегулярний дохід. Також суд не приймає посилання відповідача на наявність на його утриманні матері, оскільки на підтвердження вказаної обставини відповідачем не надані докази. Згідно пункту 1 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. За приписом частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки підстави, визначені Законом України "Про судовий збір" щодо звільнення відповідача від сплати судового збору відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved