Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги, підтримані в судовому засіданні, позивачка мотивує тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 19.03.1997 року. В шлюбі в них народилося четверо дітей, двоє з яких неповнолітні - дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на сімейне життя. Протягом подружнього життя відповідач вживав алкогольні напої, дебоширив, ображав її та наносив побої, що зумовило неможливість спільного з ним проживання та розпад сім"ї. В 2011 року вона з дітьми пішла від відповідача і поселилася в своєму будинку в с. Татарів. З того часу вони не підтримують сімейні відносини, шлюб носить формальний характер, а тому просить його розірвати. Неповнолітніх дітей просить залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Спору щодо розподілу майна, що є їх спільною власністю, на даний час у них не виникає. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та пояснив, що дійсно з 2011 року вони з позивачкою проживають окремо. На розірвання шлюбу згідний, оскільки така дружина, як позивачка, йому не потрібна. Спору щодо місця проживання дітей в них немає, вони проживатимуть з матір"ю, однак не бажає, щоб позивачка залишала собі прізвище [PERSON]. Суд, заслухавши сторін, дослідивши письмові докази та оцінюючи досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із наданого свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони одружилися 19 березня 1997 року, шлюб зареєстровано в Яблуницькій сільській раді Яремчанськохї міської ради Івано-Франківської області, актовий запис №6. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. \~ Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами склалися такі стосунки, які виключають спільне проживання та збереження сімейних відносин. Як вбачається з змісту позову та пояснень сторін, спільне життя сторін не склалося, систематичні сварки та конфлікти зумовили припинення сімейних відносин та спільне проживання. З 2011 року сторони проживають окремо, з того часу сімейні відносини не поновлювали і шлюб носить формальний характер. Тому сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки примирення і поновлення сімейних відносин виключається. Зважаючи на вищенаведене, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. При визначенні місця проживання малолітніх дітей суд враховує, що дочка [PERSON] та син [PERSON] проживають з матір'ю, і згідно домовленості між сторонами після розірвання шлюбу залишаються проживати з матір'ю. В силу вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка бажає залишити прізвище [PERSON]. Заперечення відповідача в цій частині не приймаються судом до уваги як такі, що не грунтуються на вимогах закону. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved