Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 12.08.2019 року надійшла позовна заява [PERSON] до Осичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права на спадкове майно за законом. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла бабка позивача [PERSON] , [INFO] , яка до дня смерті проживала в [ADDRESS] та якаа заповіту не залишила. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] був її син, батько позивача - [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкова справа після смерті бабки не заведена. Проте за життя [PERSON] звертався до Оратівської державної нотаріальної контори Вінницької області з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за законом, але нотаріус надав йому роз`яснення про оформлення спадкових прав в судовому порядку. Батько за життя не встиг переоформити спадщину після смерті своєї матері та заповіту не залишив. Після смерті [PERSON] спадкоємицею першої черги на спадкове майно є сестра позивача - [PERSON] , яка від прийняття спадщини відмовилась. Після смерті бабки залишилось спадкове майно, що складається з земельної ділянки, розташованої на території Осичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту площею 2,8122 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку сepiї ЯЛ № 782860, виданим 26.10.2011 року відділом Держкомзему в Оратівському районі Вінницької області та Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області. У зв`язку з тим, що батько позивача [PERSON] помер і не оформив за життя спадщину після смерті [PERSON] , позивач звернувся до суду із даним позовом та просить суд встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8122 га, розташовану на території Осичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку cepiї ЯЛ № 782860, виданого 26.10.2011 року Відділом Держкомзему у Оратівському районі Вінницької області та Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті бабки [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 28.01.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 24.02.2021 року. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. При цьому, до суду надійшла заява від позивача Вх.№ 447/21-Вх. від 10.02.2021 р. про розгляд справи без його участі, згідно якої він позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач Осичнянська сільська рада Оратівського району Вінницької області, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, повноважного представника до суду не направила. При цьому, 09.02.2021 року до суду надійшла заява Оратівського селищного голови Лошак Г.В., яка на підставі рішення, прийнятого 15.12.2020 року Оратівською селищною радою Вінницької області 2 сесією 8 скликання «Про реорганізацію Осичнянської сільської ради» на час реорганізації здійснює повноваження Осичнянської сільської ради, правонаступником якої вважається Оратівська селищна рада. У вказаній заяві просить суд розгляд справи здійснювати без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Як вбачається із матеріалів справи, від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Осичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області 27.03.2017 року, [PERSON] померла [INFO] в м. Тетіїв Київської області. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку cepiї ЯЛ № 782860, виданого 26.10.2011 року Відділом Держкомзему у Оратівському районі Вінницької області та Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області, та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0516652032019 від 05.08.2019 року, [PERSON] була власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8122 га, розташованої на території Осичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту. Станом на 24.03.2017 року середня вартість земельної ділянки (паю) на території Осичнянської сільської ради за межами села Осична становить 90784 грн, що підтверджується довідкою № 0-2-0.31-161/101-19 від 05.08.2019 року, виданою Відділом в Оратівському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. В довідці № 323 від 01.08.2018 року, виданій Осичнянською сільською радою Оратівського району Вінницької області, зазначено, що відповідно до запису в по господарській книзі виконавчого комітету Осичнянської сільської ради за №2, особовий рахунок № [NUMBER] [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована по [ADDRESS] . На день смерті спадкодавця за вказаною адресою осіб, які були зареєстровані і проживали не значиться. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , матір`ю записана [PERSON] . Згідно листа № 428/01-16 від 02.08.2018 року в.о. державного нотаріуса Оратівської ДНК Манус В.В., [PERSON] рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] помер в м. Тетіїв Київської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до заяви від 07.08.2019 року [PERSON] , [INFO] , від прийняття спадщини після смерті [INFO] баби [PERSON] , відмовляється. Згідно повідомлення в.о. завідувача Оратівською державною нотаріальною конторою Манус В.В. № 66/01-16 від 16.02.2021 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 63581777 від 16.02.2021 року спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилась. Визначаючись щодо встановлених правовідносин, суд керується наступним. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Як вбачається з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно пунктів 1,2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Наведений у ст.273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Отже, в силу положень частини першої ст.1269 ЦК України спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , є син спадкодавиці - [PERSON] . Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У разі, коли спір виникає у зв`язку з неможливістю документального оформлення права на спадщину, за відсутності спору про безпосереднє право на неї, спадкоємець може оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій у судовому порядку. Крім того, як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Так, за наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи норми ст. 50 Закону України «Про нотаріат» та норми Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, справи щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні повинні розглядатися в порядку позовного провадження як спір про право. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Судом встановлено та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно після померлого [INFO] батька [PERSON] . Оскільки [PERSON] звертався до державного нотаріуса Оратівської ДНК для оформлення спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON] , в силу положень частини першої ст.1269 ЦК України він є спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] . Проте за життя [PERSON] не встиг оформити прийняття спадщини, тому [PERSON] не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини. При цьому, інший спадкоємець першої черги за законом [PERSON] від прийняття спадщини відмовляється, а відповідач Осичнянська сільська рада Оратівського району Вінницької області згідно поданої заяви від 09.02.2021 року не заперечує проти задоволення позовних вимог. За вказаних обставин, суд враховуючи норм чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, та той факт, що спадкодавець [PERSON] за час свого життя отримала правовстановлюючий документ на спірне нерухоме майно, а також, приймаючи до уваги повне і безумовне визнання позову відповідачем, та те, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню з метою захисту спадкового майнового права позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved