Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, в якому зазначила, що квартира №16 в будинку №33 по пр.. Луніна, в м. Маріуполі належала на підставі свідоцтва на право приватної спільної сумісної власності на нерухоме майно [PERSON] та [PERSON] , які є її батьком та бабусею відповідно. 19.07.2007 р. її бабуся [PERSON] померла. Після смерті бабусі відкрилася спадщина за законом на частку вищезазначеної квартири, яку прийняв її батько - [PERSON] оскільки був зареєстрований у спірній квартирі на день смерті [PERSON] 01.09.2015 р. помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], яку вона прийняла, оскільки звернулася до Приватного нотаріуса [PERSON] із відповідною заявою у встановлений законом строк. Однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв"язку із відсутності оригіналу правовстановлюючого документа на підтвердження права власності на спірну квартиру спадкодавця [PERSON] Також зазначила, що у свідоцтві про народження її батька його мати записана як [PERSON], замість [PERSON]. Цю помилку усунено рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 07.04.2016 р. Просила визнати право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, приймала участь у розгляді справи через свого представника - [PERSON], який також в судове засідання не зявився, проте звернувся до суду із письмовою заявою, в якій просив розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявився, але від нього надійшла письмова заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з урахуванням вимог ст. 174 ЦПК України, оскільки визнаний відповідачем в повному обсязі. Судом встановлено, що квартира № 16 у будинку № 33 по пр..Луніна в місті Маріуполі, загальною площею 56,63 кв.м., належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності 22952776, виданого 13.06.2014 р. , про що свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №54922817 від 11.03.2016 р. (а.с. 7). Як вбачається з довідки ККП КК «Приморська» №408 від 23.06.2010 р. та №1720 від 12.10.2015 р., [PERSON] була зареєстрована в спірній квартирі з 11.04.1967 року по день смерті. [PERSON] був зареєстрований в спірній квартирі з 10.02.1988 року по день смерті. Аналогічні відомості містяться в особовому рахунку №2477 (а.с. 32,33,34). Згідно свідоцтва про народження VІ-УР №267781, виданого Жовтневим ЗАГС Донецької області 23.07.1966 р., [PERSON] народився 16.03.1961 р. та його матір"ю є [PERSON] (а.с. 11). З свідоцтва про смерть 1-НО №218921 зареєстрованого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану ММУЮ Донецької області від 19.07.2007 р. вбачається, що [PERSON] померла 19.07.2007 р. про що складено відповідний актовий запис №647 (а.с. 8 об. стор.). З свідоцтва про смерть 1-БК №350312, виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 01.09.2015 р. вбачається, що [PERSON] помер 01.09.2015 р. про що складено відповідний актовий запис №13308 (а.с. 8). Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 07.04.2016 р. №266/1161/16-ц, яке набрало законної сили 19.04.2016 р., встановлено, що [PERSON], [INFO], яка померла 19.07.2007 р., є матірю [PERSON], [INFO], померлого 01.09.2015 року ( а.с.4) Відповідно до статті ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, за життя [PERSON] набув у власність квартиру №16 у будинку №33 по пр..Луніна у м. Маріуполі в цілому, оскільки є таким, який прийняв спадщину після померлої [PERSON] відповідно до ст.1268 ЦК України оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем. 22.10.2015р. в установлений законом строк позивач звернулася із заявою №111 до приватного нотаріуса [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 23). Як вбачається з копії свідоцтва про народження VІІІ-НО №395388, виданого відділом ЗАГС Приморського райвиконкому 30.08.1991 р., [PERSON] народилась 05.08.1991 р., та її батьком є [PERSON]( а.с. 28). Зі спадкової справи №47/2015, що відкрита приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], вбачається, що інші спадкоємці, які заявили прио прийняття ними спадщини після смерті [PERSON], відсутні. (а.с. 22-51). 03.03.2016 р. позивач звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру (а.с.39). Постановою від 11.03.2016 р. нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру, оскільки не надано документа на підтвердження права власності спадкодавця [PERSON] на спірну квартиру. (а.с. 41). З абз. 3 п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином приймаючи до уваги, що обтяжень на спірну квартиру не зареєстровано, представник відповідача проти задоволення позову не заперечував, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], що помер 01.09.2015р.,обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved