Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначила, що є власником житлового будинку по вул. Лермонтова, 10 в м. Липовець Вінницької області, в якому з 29.10.2008 року зареєстровано місце проживання її колишнього зятя [PERSON]. В домоволодінні відповідач не проживає більше трьох років, у зв'язку з чим позивач вважає, що [PERSON] втратив право на користування житлом. Оскільки відповідач не бажає самостійно знятися з реєстрації місця проживання, позивач вирішила звернутися до суду з вимогою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. Відповідач до суду відзив не подав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши покази свідків, суд встановив, що [PERSON]В є власником житлового будинку по вул. Лермонтова, 10 в м. Липовець Вінницької області, що підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння №12 від 26.03.1991 року (а.с. 4). У вказаному будинку зареєстрований [PERSON], що підтверджується записом в домовій книзі (а.с. 6-8). Відповідач являється колишнім зятем позивача, у зв'язку із чим останній був вселений до належного позивачу домоволодіння, яка як власник цього майна надала право відповідачу користуватись ним за проханням дочки, шлюб між яким припинено. На вимогу власника [PERSON] відмовляється добровільно знятись з реєстрації у спірному домоволодінні, при цьому не користується будинком в якому зареєстрований з серпня 2017 року, підтвердженням чого є покази свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За\~статтею 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При вирішенні спорів, пов'язаних з користуванням жилими приміщенням в будинках і квартирах, які належать громадянам на праві приватної власності, зокрема про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, слід виходити з норм [PERSON]\~6\~розділу\~ІІІ ЖК УРСР\~про користування жилими приміщенням в будинках (квартирах) приватного житлового фонду, а також положень\~статті 405 ЦК України. Частиною другою\~статті 405 ЦК України\~визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що оскільки [PERSON] не користується будинком в якому зареєстрований понад один рік, його слід визнати таким, що втратив право на користування зазначеним житлом, у зв'язку з чим позов слід задовольнити. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до\~[PERSON] 8 ЦПК України.

Outcome: approved