Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 15.09.2006 року по 25.06.2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На даний час позивачка разом із сином проживає за адресою: [ADDRESS]. Позивачка бажає зареєструвати сина за вказаною адресою та намагалася у досудовому порядку отримати згоду від батька дитини - [PERSON] на реєстрацію, однак батько відмовляється без поважних на те причин. У зв'язку з цим [PERSON] звернулася до суду та просила надати дозвіл Чаплинській селищній раді Васильківського району Дніпропетровської області здійснити реєстрацію місця проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], без згоди батька [PERSON]. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, якою просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Представники третіх осіб Чаплинської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області, Служби у справах дітей Васильківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та Орган опіки та піклування Чаплинської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином. Представник Чаплинської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області надав до суду заяву, у якій просив слухати справу за відсутності представника селищної ради, проти позову не заперечував, оскільки дитина проживає разом з матір'ю, яка його виховує, та реєстрація неповнолітнього [PERSON] за вказаною адресою відповідає інтересам дитини. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 15.09.2006 року по 25.06.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 25.06.2012 року по справі № 2-102-12. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 17.01.2007 року виконкомом Чаплинської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області, актовий запис №03. Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 26.11.2012 року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 14.11.2012 року до досягнення повноліття. Відповідно до Довідки-розрахунку від 01.12.2018 року, виданою державним виконавцем, заборгованість [PERSON] по аліментам складає 70763,89 гривень. На даний час неповнолітній син сторін - [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та перебуває на її повному утриманні, що підтверджується копією домової книги, актом №125 від 17.05.2018 року, складеним та посвідчений депутатом селищної ради Чайкою Н.А. та сусідами [PERSON] та [PERSON], довідкою №1167 від 13.06.2018 року Чаплинської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області, довідкою від 12.06.2018 року, виданою Чаплинською амбулаторією загальної практики сімейної медицини, довідкою, виданою Чаплинською середньою загальноосвітньою опорною школою Васильківського району Дніпропетровської області. Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Як передбачено ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно з ч.1 ст.242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Згідно з вимогами частини 1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За вимогами ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016року №207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до п. 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22.11.2012 р. №1077, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вноситься до заяви одного з них. При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно - довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно - територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно - довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС. Пунктом 3.3 Порядку передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за однією адресою при знятті з реєстрації одного з батьків разом з дитиною/дітьми до 14 років другий з батьків надає письмову згоду на зняття дитини/ дітей з реєстрації місця проживання. Відповідно до п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016 року №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Як встановлено, між сторонами існує спір, оскільки відповідач не надає письмової згоди на реєстрацію неповнолітнього сина. Вирішуючи питання щодо надання дозволу позивачці на реєстрацію дитини за її фактичним місцем проживання, суд враховує, що саме позивачка, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання, її вимоги зводяться на отримання дозволу на реєстрацію малолітнього сина за фактичним місцем проживання її та дитини, а без письмової згоди батька вона не може вчинити ці дії. Згідно з вимогами ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно до приписів ч. 2-4 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закон України «Про охорону дитинства»). При цьому, як визначено ст.3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому, переміщення або утримування дитини розглядаються як незаконні, якщо: при цьому порушуються права піклування про дитину, що належать будь - якій особі, установі або іншому органу, колективно або індивідуально, відповідно до законодавства держави, у якій дитина постійно мешкала до переміщення або утримування; та у момент переміщення або утримування ці права ефективно здійснювалися, колективно або індивідуально, або здійснювалися б, якби не переміщення або утримування. Отже, сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від сосунків батьків між собою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що реєстрація дитини за його фактичним місцем проживання та фактичним місцем проживання його матері повністю відповідає інтересам дитини, а відсутність згоди батька порушує її право на вільне пересування, відпочинок, оздоровлення та навчання, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved