Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Директор Виноградівського дитячого будинку-інтернат [PERSON], звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] недієздатним, встановлення опіки та призначення опікуна, заінтересована особа відділ опіки та піклування виконавчого комітету Виноградівської міської ради. Вимоги заяви мотивовано тим, що [PERSON] , з 07.09.2009 року перебуває на вихованні та на утриманні у Виноградівському дитячому будинку-інтернату. Згідно протоколу діагностичного засідання обласної медико-педагогічної комісії №995 від 11.11.2013 року [PERSON] , встановлено діагноз «виражене відставання сформованості пізнавальних процесів, низький рівень розвитку мнестичної мисленої діяльності, концентрацій та обсягу уваги, осмисленості сприймання, значна недостатність функцій мовлення, неадекватність самооцінки, порушення поведінки на тлі постінийх емоцій та не сформованості саморегуляції, порушення функцій зору, соматична ослабленість», а згідно з Випискою з Протоколу діагностичного засідання ПМПК №17 від 28.08.2009 року, встановлено діагноз «помірна розумова відсталість епісиндром», в наслідок чого [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у зв`язку з цим може бути визнаний недієздатним. Заявник в судове засідання не з"явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що заявлені вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Представник органу опіки та піклування Виноградівської міської ради, в судове засідання не з"явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення вимог заявленої заяви. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд дійшов висновку, що заява директора Виноградівського дитячого будинку інтернат підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно зі ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (ч.2 п.1 ст.293 ЦПК України). Главою 2 Розділу ІV ЦПК України врегульовано саме порядок розгляду судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. У відповідності до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , з 07.09.2009 року перебуває на вихованні та на утриманні у Виноградівському дитячому будинку-інтернату. Згідно протоколу діагностичного засідання обласної медико-педагогічної комісії №995 від 11.11.2013 року [PERSON] , встановлено діагноз «виражене відставання сформованості пізнавальних процесів, низький рівень розвитку мнестичної мисленої діяльності, концентрацій та обсягу уваги, осмисленості сприймання, значна недостатність функцій мовлення, неадекватність самооцінки, порушення поведінки на тлі постінийх емоцій та не сформованості саморегуляції, порушення функцій зору, соматична ослабленість», а згідно з Випискою з Протоколу діагностичного засідання ПМПК №17 від 28.08.2009 року, встановлено діагноз «помірна розумова відсталість епісиндром», в наслідок чого [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. Як вбачається із Висновку судово-психіатричної експертизи КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м.Берегова» за №69 від 13.05.2021 року, [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді «Вираженої розумової відсталості». По психічному стані [PERSON] , не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно ч. 1ст. 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Стаття 63 ч.4 ЦК України, визначає, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обовязки опікуна чи піклувальника. Таким чином, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обовязком суду, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обовязок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобовязаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обовязок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоровя, родинні звязки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обовязки опікуна. Тому, оцінивши подані докази у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що звернення заявника є обґрунтованим, обставини, наведені ним, знайшли підтвердження під час судового розгляду справи, є передбачені законом підстави для задоволення заявлених вимог заяви, а відтак такі підлягають задоволенню. Згідно ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатним, встановити над ним опіку та призначити директора Виноградівського дитячого будинку-інтернат [PERSON], його опікуном. Строк дії даного рішення суд встановлює тривалістю у два роки з моменту набрання ним законної сили. Згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. У відповідності до вимог ч.2 ст.299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved