Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

В квітні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що їй стало відомо про винесення державним виконавцем Покровського ВДВС у м.Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Івашиною Д.В. постанови про відкриття виконавчого провадження №64945810 від 24.03.2021 року, відповідно до якого боржником є позивач, а стягувачем ТОВ «ВЕЛЛФІН», підставою для відкриття провадження є виконавчий напис №3772, вчинений 01.03.2021 р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. Зазначив, що нотаріусом Головкіною Я.В. було порушено процедуру вчинення виконавчого напису, зокрема напис був вчинений за відсутності письмової вимоги боржнику про погашення заборгованості за кредитним Договором. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив безспірність вимог кредитора, оскільки нарахована стягувачем ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість не є безспірною та ним не наданий оригінал нотаріально посвідченої угоди. Також, нотаріусом не було перевірено дотримання строку, встановленого законом для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В.зареєстрований в реєстрі за №3772, вчинений 24.03.2021 року про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості за кредитним договором №323144 від 11.12.2017 року в розмірі 63510,00 грн.. Стягнути з ТОВ «ВЕЛЛФІН» на її користь понесені судові витрати. Ухвалою суду від 05.05.2021 по справі відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Витребувано у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Ян Вікторівни, належним чином завірену копію матеріалів щодо вчиненого виконавчого напису № 3772 від 21.03.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості. Представник позивача [PERSON] адвокат Гавращенко Л.А., подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати без її та позивача участі, позовні вимоги підтримала повністю, зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач ТОВ «ВЕЛЛФІН» до суду не прибув, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено поштовим повідомленням про отримання судових документів, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Третя особа, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. на виконання ухвали надала належним чином завірену копію виконавчого напису, вчиненого 01.03.2021 за №3772 та документи на підставі яких вчинявся виконавчий напис. Третя особа державний виконавець Покровського ВДВС у м.Кривому Розі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Івашиної Д.В. пояснень не надала. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 1 ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи 01.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3772, яким звернуто стягнення на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість, що виникла по кредитному договору №323144 від 11.12.2017 року, укладеному між ТОВ «ВЕЛЛФІН», боржником за яким є [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.12.2017 по 02.03.2020. Загальна сума заборгованості становить 62610,00 грн. та складається з : - простроченої заборгованості за сумою кредиту в сумі 2000,00 грн., - простроченої заборгованість за комісією в сумі 0,00 грн., - простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 60610,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України "Про нотаріат" отримано плату із стягувача ТОВ «ВЕЛЛФІН» в розмірі 900,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, яким є [PERSON] , на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН складає - 63510,00 грн. Також встановлено, що на примусовому виконанні у державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Івашиної Д.В. перебуває виконавче провадження №64945810 з примусового виконання виконавчого напису №3772 від 01.03.2021, виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості у розмірі 63510,00 грн.. Положеннями статей 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п.1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно з пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «ВЕЛЛФІН» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Крім того, в наданій нотаріусом копії документів за якими було винесено виконавчий напис, відсутнє підтвердження про направлення боржникові перед вчиненням виконавчого напису письмового повідомлення про порушення зобов`язання. Також, не встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість є безспірною. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Застосовуючи норми ст.141 ЦПК України і беручи до уваги, що суд позовні вимоги задовольняє, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн., а також сплачений позивачем судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved