Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з 2009 року позивачка [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Від спільного проживання у них народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 29.07.2014 року [PERSON] усиновив [PERSON], [INFO]. Із останньої декади липня 2013 року по 30.04.2016 року відповідач умисно, нехтуючи правом своєї доньки - позивачки [PERSON] - на статеву свободу, статеву недоторканість, нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток неповнолітніх, з метою задоволення своєї статевої пристрасті природнім та неприроднім способом, використовуючи її безпорадний стан, систематично вчиняв декілька разів на місяць статеві акти, за що Тальнівським районним судом Черкаської області 16.11.2016 року до відповідача були застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. Тому позивачі змушені звернутися до суду та просять позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. 17.05.2017 року до початку розгляду справи по суті представник позивачів подав до суду заяву позивачки [PERSON] про зміну позовних вимог, в якій остання скористалася своїм правом та до початку розгляду справи змінила предмет та підставу позову та просить скасувати її усиновлення відповідачем [PERSON] та виключити з актового запису № 17 від 11.02.1999 року, зробленого відділом РАЦСу Тальнівського районного управління юстиції Черкаської області, відомості про те, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Від відповідача до суду надійшло заперечення проти позову, в якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні. Представник органу опіки і піклування Тальнівської райдержадміністрації Черкаської області в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову, вказуючи на те, що питання позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дітей розглядалося на відповідному засіданні комісії з питань захисту дітей, про що був даний відповідний висновок. Вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, і їх необхідно задовольнити, так як це сприятиме захисту прав та інтересів дітей. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] 02.10.2009 року. Прізвище після одруження [PERSON] (а.с. 7). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 8-9). Як вбачається з рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 29.07.2014 року [PERSON] усиновив [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Згідно висновку № 02-08/Б-227 від 19.08.2016 року Тальнівської районної державної адміністрації встановлено невиконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків щодо виховання своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], тому Тальнівська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно дітей (а.с. 15). Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 16.11.2016 року до [PERSON], [INFO], застосований примусовий захід медичного характеру - госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом, за те, що він вчинив суспільно-небезпечні діяння, які кваліфікуються за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 155, ч. 2 ст. 156 Кримінального кодексу України, відносно своєї неповнолітньої доньки [PERSON] (а.с. 16-18). Згідно довідок № 452, 453 від 15.02.2017 року, виданих виконкомом Тальнівської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] (а.с. 19, 20, 27). Відповідно до ч. 2-4 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Ч. 1, 2 ст. 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Конвенцією про права дитини у ст. 18 визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом, відповідач по справі протягом тривалого часу: з липня 2013 року по жовтень 2015 року постійно вчиняв протиправні дії, які в подальшому кваліфіковані судом за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 155, ч. 2 ст. 156 Кримінального кодексу України, відносно своєї неповнолітньої доньки [PERSON], позивачки у справі. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» дитина має право на сім`ю, спілкування з обома батьками та на піклування як з боку матері, так і з боку батька. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків. Частиною 2 ст. 238 СК України скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття. Усиновлення може бути скасоване після досягнення дитиною повноліття, якщо протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача загрожує життю, здоров'ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім'ї. Відповідно до ч. 2 ст. 241 СК України орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, суди мають приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно вищезгаданої Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім'ї усиновлювача та інше. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про скасування усиновлення, є обгрунтованими, оскільки як встановлено судом та підтверджено належними та допустимими доказами, що протиправна поведінка відповідача відносно доньки загрожує її життю та здоров'ю, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Що стосується заявлених позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] з підстав п. 6 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, то суд приходить до наступного висновку. Суд вважає, що для застосування вимог п. 6 ч. 1 ст. 164 СК України не потрібно встановлювати наявність злочинних (протиправних) дій стосовно саме тих дітей, відносно яких ставиться питання про позбавлення батьківських прав відповідача. Судом було встановлено, що відповідач вчиняв протиправні дії лише відносно доньки, і дані дії посягають на статеву свободу та статеву недоторканість особи і отримали кваліфікацію за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 155, ч. 2 ст. 156 Кримінального кодексу України. Суспільна небезпечність вищевказаних кримінальних правопорушень полягає в тому, що вони спричиняють шкоду нормальному моральному та фізичному становленню неповнолітніх, формує антиморальні погляди у дитини. На думку суду, вчинення таких протиправних дій з боку відповідача відносно доньки свідчить про його підвищений ступінь суспільної небезпечності, тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] з підстав п. 6 ч. 1 ст. 164 СК України. Разом з тим, суд роз'яснює відповідачу про те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Враховуючи наведене,

Outcome: approved