Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

До Шполянського районного суду Черкаської області надійшов позов, в якому позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі однієї чверті доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особовий рахунок дитини, починаючи з моменту надходження заяви до суду та до його повноліття. В обгрунтування позову позивач вказав, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні свого сина [PERSON] та не виконує свої батьківські обов`язки. Дитина проживає в сім`ї опікуна, [PERSON] .. Мати хлопчика померла. Батько, засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України , звільнений з місць позбавлення волі 20.03.2021 року. За місцем реєстрації не проживає, власного житла не має, умови та засоби для повноцінного розвитку дитини у батька відсутні. 11.03.2021року відкрито провадження у справі. 01.07.2021року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила, що відповідач відбув покарання за вбивство матері [PERSON] .. Після того, як відповідач звільнився з місць позбавлення волі після відбуття покарання, сином не цікавився та у його вихованні і утриманні участі не бере. Також звертала увагу, що протягом перебування справи на розгляді суду у судові засідання не з`являвся, до органів опіки не звертався. Дитина проживає зі своєю бабою, яка є його опікуном. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 27.08.2021 року судом вирішено провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 01.02.2008, серія [NUMBER] , виданого виконкомом Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області, актовий запис №5. (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області 26.07.2014 року, мати [PERSON] , [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №55 (а.с.5) Згідно вироку від 11.07.2017 року Черкаського районного суду Черкаської області у справі №710/2190/14-к [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України і призначено йому покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі (а.с.6-7). Відповідно до розпорядження голови Шполянської районної державної адміністрації Черкаської області від 18.08.2014 року №280 надано малолітньому [PERSON] , [INFO] , статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.11). Згідно розпорядження голови Олевської районної державної адміністрації Житомирської області від 03.09.2014 року №150 встановлено опіку над дитиною, позбавленою батьківського піклування [PERSON] , [INFO] , влаштувавши в сім`ю опікуна. Призначено [PERSON] опікуном малолітнього [PERSON] (а.с.8). Із відповіді ВПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 05.02.2021 року вбачається, що [PERSON] звільнений з місць позбавлення волі 20.03.2020 року ( а.с.13) Довідкою видаю виконавчим комітетом Олевської міської ради Житомирської області від 08.02.2021 №31 підтверджується той факт, що [PERSON] - [INFO] , є опікуном онука [PERSON] , [INFO] , а батько [PERSON] участі у вихованні дитини не бере (а.с.12). Згідно з висновком комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Шполянської міської ради ОТГ визнано доцільним позбавлення батьківських [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Рішенням виконавчого комітету Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області від 18.02.2021 № 115 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який відповідає інтересам дитини (а.с.9). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.п.15, 16 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналізуючи зібрані докази, суд вважає доведеним факт свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини та ураховуючи поведінку відповідача, який достовірно знає про наявність справи про позбавлення батьківських прав щодо його сина, про що свідчать матеріали справи, зокрема телефонограми, присутність у підготовчому судовому засіданні 02.06.2021 року, отримання позову, та не проявляє наміру змінити такі обставини, при цьому про наявність перепон, які створюються іншими особами у спілкуванні з сином суд не повідомляв, суд дійшов висновку про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав щодо сина, що буде відповідати інтересам останнього. Згідно ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Враховуючи те, що відповідач не надав доказів щодо неможливості сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, а саме однієї чверті доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту надходження заяви до суду та до його повноліття, суд вважає, що такі підлягають задоволенню. Рішення в частині стягнення аліментів з відповідача за один місяць підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved