overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] виданого 03 грудня 1986 року виконкомом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області на ім'я «[PERSON]». В обґрунтування заяви посилалась на те, що у вищезазначеному свідоцтві невірно записано відомості про власника, зокрема його прізвище «[PERSON]», а у свідоцтві зазначено «[PERSON]», через що вона не може оформити своїх спадкові права в державні нотаріальній конторі. Заявник звернулася до суду із заявою в якій просить справу розглянути у її відсутності. Представник заінтересованої особи - виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, який належним чином повідомлений, до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько заявника - [PERSON]. Також, встановлено, що [PERSON] належить праві особистої власності належить свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS], видане виконавчим комітетом Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району. В свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, як власника, помилково вказано прізвище "[PERSON]", замість правильного - «[PERSON]», що є перешкодою для заявника в оформленні своїх спадкових прав, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Дані обставини підтверджуються даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.12.2011 року, даними постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16.06.2016р. №2223/02-31, даними свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 03.12.1986 року, даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.05.2016 року, даними витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 29.03.2012р. На підставі викладеного та відповідно до положень ст.ст.256 - 259 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS], виданого 03 грудня 1986 року виконкомом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області на ім'я «[PERSON]». В обґрунтування заяви посилалась на те, що у вищезазначеному свідоцтві невірно записано відомості про власника, зокрема його прізвище «[PERSON]», а у свідоцтві зазначено «[PERSON]», через що вона не може оформити своїх спадкові права в державні нотаріальній конторі. Представник заявника звернулася до суду із заявою в якій просить справу розглянути у її відсутності. Представник заінтересованої особи - виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, який належним чином повідомлений, до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] Також, встановлено, що [PERSON] належить праві особистої власності належить свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] В свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, як власника, помилково вказано прізвище "[PERSON]", замість правильного - «[PERSON]», що є перешкодою для заявника в оформленні своїх спадкових прав, після смерті [PERSON], який помер [INFO] Дані обставини підтверджуються даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.12.2011 року, даними постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16.06.2016р. №2223/02-31, даними свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 03.12.1986 року, даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.05.2016 року, даними витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 29.03.2012р. На підставі викладеного та відповідно до положень ст.ст.256 - 259 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу (заробітку) [PERSON], щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Зазначена заява обгрунтована тим, що від шлюбу з відповідачем позивачка народила дитину- доньку [PERSON], [INFO]. Подружжя на даний час проживає окремо. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивачці відомо, що останнім місцем роботи відповідача є ПАТ "Кременчуцький міськмолокозавод". Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання повторно не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти заявлених позовних вимог не надав, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд ухвалив про розгляд справи в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, відповідно ст.224 ЦПК України. В силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу останнього судового засідання судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що під час шлюбу з [PERSON] позивачка \~03 липня 2010 року народила доньку [PERSON]. Сторони проживають окремо, їх донька перебуває на повному утриманні у позивачки. Відповідач [PERSON] зі слів позивачки не надає матеріальну допомогу на утримання своєї доньки в добровільному порядку. Відповідно до ст.180 СК України, - батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищевикладеного вбачається, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою, та перебуває на її утриманні, з відповідача слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, які стягувати починаючи від дня предявлення заяви і до досягнення донькою повноліття. З підстав ч. 3 ст. 88 ЦПК України, - з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 25.11.1994 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що зроблено актовий запис №2304. Під час перебування у шлюбі народилась донька Галина, 17.04.1995 року уродження. Позов мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сімю, шлюб між ними фактично розпався, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. На підставі вищезазначеного позивач просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового звязку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними в матеріалах справи документами. Судом встановлено, що 25 листопада 1994 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №2304. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, через що позивач відмовляється від примирення. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази по справі у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечило б інтересам позивача, що бажає їх припинення, у звязку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 липня 2011 року відповідач став клієнтом банку та отримав кредитну картку «Універсальна картка». 23 квітня 2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну картку «Універсальна Gold 55 днів» відповідно до якої він отримав кредит у розмірі 21000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 30 квітня 2016 року має заборгованість в сумі 37262,00 гривень. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, проти позову не заперечував. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви від 19 липня 2011 року (а.с.10), копією тарифів по престижних картках «Visa» (а.с.11-12) витягом з умов і правил надання банківських послуг (а.с.13-36), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.41). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-9) станом на 30 квітня 2016 року сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 37262,00 грн. в тому числі: 17214,84 грн. заборгованість за кредитом; 16857,25 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 939,34 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1750,57 грн. штраф процентна складова. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно\~ стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 07 жовтня 2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 30 квітня 2016 року має заборгованість в сумі 19203,47 гривні. Просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 19203,47 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 07 жовтня 2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копією анкети-заяви (а.с.8), копією довідки про умови кредитування (а.с.9), копією витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.10-33), копією нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.37). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-7) станом на 30 квітня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 19203,47 грн. в тому числі: 2064,63 грн. заборгованість за кредитом; 12948,20 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2800,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 890,64 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно\~стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 11 травня 2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2400,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 31 травня 2016 року має заборгованість в сумі 21563,34 гривень. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 21563,34 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 11 травня 2010 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копією анкети-заяви (а.с.8), копією довідки про умови кредитування (а.с.9-11), копією витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.12-35), копією нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.40). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-7) станом на 31 травня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 21563,34 грн. в тому числі: 2356,88 грн. заборгованість за кредитом; 14853,44 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2850,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1003,02 грн. штраф (процентна складова) Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно\~стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 13 липня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 30 квітня 2016 року має заборгованість в сумі 20812,55 гривні. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 13 липня 2007 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копією заяви (а.с.9), копією умов і правил надання банківських послуг (а.с.10-15), копією нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.20). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-8) станом на 30 квітня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 20812,55 грн. в тому числі: 2330,70 грн. заборгованість за кредитом; 14352,68 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 979,17 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно\~стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 16 липня 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2900,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 31 березня 2016 року має заборгованість в сумі 20158,34 гривні. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 20158,34 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16 липня 2012 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копією анкети-заяви (а.с.8), копією довідки про умови кредитування (а.с.9-10), копією витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.11-34), копією нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.39). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-7) станом на 31 березня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 20158,34 грн. в тому числі: 1997,82 грн. заборгованість за кредитом; 13724,41 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 936,11 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно\~стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

В червні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 21 жовтня 2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1800,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 30 квітня 2016 року має заборгованість в сумі 16798,80 гривень. Просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 16798,80 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21 жовтня 2013 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копією анкети-заяви (а.с.7), копією довідки про умови кредитування (а.с.8-9), копією витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.10-33), копією нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.39). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6) станом на 30 квітня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 16798,80 грн. в тому числі: 1749,00 грн. заборгованість за кредитом; 11073,67 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 776,13 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно\~стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved