Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить виселити [PERSON], та будь-яких інших осіб з будинку № 153 по вул. Машинній в м. Запоріжжя. В позовній заяві [PERSON] вказує, що рішенням Заводського районного суду м.\~Запоріжжя від 21.10.2016 року по справі № 332/3998/15-ц витребувано з незаконного володіння [PERSON] будинок № 153 по вул.. Машинна, в м. Запоріжжя на користь неї й інших осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] На підставі вищевказаного рішення суду позивач зареєструвала за собою право власності на зазначений будинок, а, відповідно, відповідач не має правових підстав користуватись зазначеним будинком, однак останній ухиляється від добровільного звільнення будинку. Посилаючись на положення ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 316, 317, 383 ЦК України, позивач просить виселити [PERSON] та будь-яких інших осіб з будинку № 153 по вул.. Машинній в м. Запоріжжя. В свою чергу [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про розірвання договору та стягнення суми в рахунок відшкодування збитків. Ухвалою суду від 14.2.2018 року зустрічний позов обєднаний в одне провадження з первинним позовом. \~ \~ \~ \~[PERSON]\~в позові\~вказує,\~що 6.6.2012\~року \~між ним\~та \~[PERSON]\~укладено договір\~купівлі-продажу,\~який посвідчено\~нотаріально,\~відповідно до\~якого ним\~було передано\~[PERSON]\~грошові кошти\~в сумі\~214\~216\~гривень,\~за житловий\~будинок №153\~ по\~вулиці Машинній\~у місті\~Запоріжжя.\~Посилається на\~необхідність розірвання\~зазначеного договору\~купівлі-продажу\~від 06.06.2012\~року,\~укладеного між\~ ним,\~[PERSON],та [PERSON], відповідно до\~ст. 651 ЦК України, так як 21.10.2016 року заочним рішення Заводського районного суду м.\~Запоріжжя позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про витребування з незаконного володіння будинку задоволено. Вирішено витребувати з незаконного володіння [PERSON] будинок №153 по вул. Машинній в м. Запоріжжя на користь позивачів. Так, цим рішенням [PERSON] позбавлено того, на що він міг розраховувати при укладені договору з [PERSON] житлового будинку, тому вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині розірвання договору, так як він позбавлений права власності на житловий будинок. В звязку з цим, [PERSON] також просить стягнути з [PERSON] на користь нього в рахунок відшкодування збитків 214\~216 гривень, в якості суми переданої за договором купівлі-продажу, який підлягає розірванню, а також стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] вартість проведених ремонтних робіт в житловому будинку в сумі 6920 грн. В судове засідання представник [PERSON] позовні вимоги підтримав, з посиланням на викладені доводи та обґрунтування просить позов [PERSON] задовольнити. В задоволенні зустрічного позову просить відмовити. Представник [PERSON] просить в задоволенні первинного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити. Представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] просить в задоволенні зустрічного позову відмовити. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до наступного висновку, що в задоволенні основного позову необхідно відмовити, зустрічний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Згідно ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 06.06.2012 року [PERSON] укладено договір купівлі-продажу з [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстрований за №\~694, відповідно до якого [PERSON], покупцем, було сплачено грошові кошти у сумі 214\~216 гривень, а продавцем, [PERSON], продано належний їй на праві приватної власності житловий будинок №153 (сто пятдесят три) по вулиці Машинній у місті Запоріжжя, розташований на земельній ділянці площею 355\~кв.м., загальною площею 75,5 кв.м.. Відповідно до п.4 договору купівлі-продажу, укладеного 6.6.2012 року між [PERSON] та [PERSON], продаж житлового будинку №153 (сто пятдесят три) по вулиці Машинній у місті Запоріжжя відбувся за 214216 грн., котрі [PERSON] отримала від [PERSON] до підписання цього договору і будь-яких матеріальних претензій, які б стосувалися рахунків за проданий будинок до нього, вона не мала. Згідно до\~ст.655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Всі суттєві умови договору, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 6.6.2012 року були обумовлені нотаріально посвідченим договором й виконані в повному обсязі. [PERSON] отримав право власності на житловий будинок№153 (сто пятдесят три) по вулиці Машинній у місті Запоріжжя, на підставі чого вселився та зареєструвався в ньому, а [PERSON] отримала грошові кошти у сумі 214216 гривень від [PERSON] в якості плати за передання мені права власності на спірний житловий будинок, чого не заперечували також сторони. Житловий будинок № 153 по вулиці Машинній у місті Запоріжжя належав продавцю [PERSON] на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 6.1.2012 року у справі № 2-373/10, за яким позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: ОП ЗМБТІ, приватний нотаріус [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на будинок задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку № 153 по вул. Машинній в м. Запоріжжі від 06.01.1999 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відмінено реєстрацію від 11.1.1999 року права власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Визнано за [PERSON] право власності на будинок № 153 по вул. Машинній в м. Запоріжжі і зобовязано ОП ЗМБТІ зареєструвати право власності за [PERSON] на вищевказаний житловий будинок. В подальшому це заочне рішення переглядалося. Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.01.2012 року винесено аналогічне рішення, рішенню, яке зазначено вище. 4 червня 2015 року рішенням Апеляційного судом Запорізької області (справа №\~809/3/12, провадження № 22-ц/778/3149/15) апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.01.2012 року у цій справі скасовано та ухвалено нове рішення наступного змісту: «У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: ОП, ЗМБТІ, Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на будинок відмовити». За цим рішенням скасовано право власності на будинок№153 (сто пятдесят три) по вулиці Машинній у місті Запоріжжя, яке мала [PERSON], й на підставі якого вона уклала договір купівлі-продажу зазначеного будинку. 16.12.2015 року заочним рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про витребування з незаконного володіння будинку задоволено. Вирішено витребувати з незаконного володіння [PERSON] будинок №153 по вул.\~Машинній в м. Запоріжжя на користь позивачів. Зазначене рішення переглядалося. 21 жовтня 2016 року повторним заочним рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про витребування з незаконного володіння будинку задоволено. Вирішено витребувати з незаконного володіння [PERSON] будинок №153 по вул.\~Машинній в м. Запоріжжя на користь позивачів. В звязку з цим, позовні вимоги за зустрічним позовом в частині розірвання договору купівлі-продажу від 6.6.2012 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстрований за №\~694, відповідно до наступного. Згідно до\~ст. 651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. 21 жовтня 2016 року заочним рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до мене, [PERSON] та [PERSON] про витребування з незаконного володіння будинку задоволено. Вирішено витребувати з незаконного володіння [PERSON] будинок №153 по вул. Машинній в м. Запоріжжя на користь позивачів. Відповідно до ч.3\~ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тому суд вважає, що [PERSON] було позбавлено того, на що він міг розраховувати при укладені договору з [PERSON] права власності на житловий будинок №153 (сто пятдесят три) по вулиці Машинній у місті Запоріжжя, тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині розірвання договору від 06.06.2012 року між ним, [PERSON], та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстрований за №\~694. Саме з моменту винесення 21.10.2016 року заочного рішення Заводського районного суду м.\~Запоріжжя, яким витребувано з володіння [PERSON] будинок №153 по вул. Машинній в м. Запоріжжя, [PERSON] довідався про порушення свого права власності на зазначений будинок, через що заява [PERSON] про застосування до правовідносин між сторонами наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Окрім того, відповідно до ч. 1\~ст.\~661\~ЦК України у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих обставин. Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав " було надано роз'яснення судам в частині того, що у разі якщо позов власника про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до ст.\~661\~ЦК звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до його продажу. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] зобов'язана відшкодувати [PERSON] грошові кошти в розмірі 214\~216 грн., які [PERSON] отримала під час продажу житлового будинку, про що зазначено в п. 4 договору купівлі-продажу, укладеного 06.06.2012 року між [PERSON] та [PERSON], за яким остання продала [PERSON] житловий будинок №153 (сто пятдесят три) по вулиці Машинній у місті Запоріжжя за 214216 грн., котрі [PERSON] отримала від [PERSON] до підписання цього договору і будь-яких матеріальних претензій, які б стосувалися рахунків за проданий будинок до нього, вона не мала. Зазначений договір купівлі-продажу підлягає розірванню, в звязку з тим, що [PERSON] позбавлений права власності на будинок, а отримання права власності для нього було суттєвою умовою договору, про що зазначено вище. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст.\~1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Згідно вимог ч. 2 ст.\~1213\~ЦК України у разі неможливості повернути в натурі безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Окрім цього, за той час коли [PERSON] набув на правомірній підставі право власності на житловий будинок , ним було зроблено в ньому ремонт, про що надаються відповідні квитанції. Загальна сума ремонтних робіт становить 6920 грн, які суд вважає, що підлягають стягненню в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які на теперішній час отримали право власності на житловий будинок. Щодо позовних вимоги за позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення, то суд прийшов до висновку про необхідність в їх задоволенні відмовити відповідно до наступного. Згідно ч.1 ст.30\~Конституції України кожному гарантується недоторканність житла. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч. ч.1,3 ст.47\~Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч.4 ст.311\~ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, для задоволення вимог власникам про виселення з житлового приміщення інших осіб необхідно доказувати, не тільки що він є власником, але й визначені ним особи чинять йому перешкоди у користуванні житлом, через що й підлягають виселенню. Жодних доказів щодо того факту, що [PERSON] чи інші особи чинять позивачеві, [PERSON], перепони у здійсненні його права користування ним не надано. Частиною 4 ст.9\~ЖК УРСР\~визначено, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.2. ст.109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Отже, у ч.2. ст.109 ЖК УРСР встановлено загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Крім того, [PERSON] не надано об'єктивних, допустимих і переконливих доказів про те, що [PERSON] був належним чином письмово повідомлений про виселення відповідно до вимог ст.109 ЖК УРСР. \~ \~ \~ \~ Окрім\~того,\~згідно п.9\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~12.4.1985\~року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. [PERSON] вселився до житлового будинку на законних підставах, так як набув право власності на нього на підставі укладеного між ним та [PERSON], нотаріально посвідченого, договору купівлі-продажу. Він зареєстрований в цьому будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Машинна, 153 й це є для нього єдине житло, постійним місцем його проживання. Щодо вимог про виселення будь-яких інших осіб, які проживають в будинку, то в судовому рішенні необхідно не тільки визначити осіб, які підлягають виселенню, а й обґрунтувати належним й допустимими засобами доказування в звязку з чим вони підлягають виселенню. В звязку з цих у задоволенні позовних вимог про виселення будь-яких інших осіб з житлового будинку №153 (сто пятдесят три) по вулиці Машинній у місті Запоріжжя також необхідно відмовити. \~ \~ \~ \~Розподіл судових\~витрат підлягає\~відповідно до\~ст.141\~ЦПК України.\~

Outcome: approved