Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

В уточненій позовній заяві [PERSON] просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 6,64 умовних кадастрових гектарів, із земель запасу в територіальних межах Грушинської сільської ради Первомайського району Харківської області. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він працював у колгоспі «1 Мая» села Грушине Первомайського району Харківської області водієм з січня 1985 року по жовтень 1996 року, а відповідно до протоколу № 1 від 17.01.1985 року був прийнятий у члени колгоспу. 29.01.1994 року колгосп «1 Мая» було реорганізовано у КСП «1 Мая», а 27.09.1995 року відповідно до рішення Первомайської районної Ради народних депутатів за № 52 від 21.08.1995 року сільськогосподарському підприємству «1Мая» Первомайського району Харківської області було видано державний акт на право колективної власності на землю серії ХР 22-00-00070, і до списку громадян-членів КСП «1Мая» він був включений. Однак пізніше його прізвище не було включене до уточнених списків громадян, що мають право на отримання земельної частки (паю) із земель колективної власності КСП «1 Мая», крім того він не отримав і сертифікат на право на земельну частку (пай), тому 15.03.2011 року він і звернувся до Первомайської районної державної адміністрації Харківської області з заявою про видачу сертифікату на право на земельну частку (пай), однак 02.04.2011 року у задоволенні його заяви було відмовлено. Тому позивач [PERSON] звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Первомайської районної державної адміністрації Харківської області про зобов`язання вчинити певні дії, який 01.11.2012 року своєю постановою у задоволенні адміністративного позову [PERSON] відмовив у повному обсязі, однак постановою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду Харківської області від 11.04.2013 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2012 року було скасовано та зобов`язано Первомайську районну державну адміністрацію Харківської області повторно розглянути та вирішити заяву [PERSON] від 15.03.2011 року. На вищевказану постанову Первомайською районною державною адміністрацією було подано касаційну скаргу, яка ухвалою колегії суддів Вищого адміністративного суду України 04.02.2016 року була залишена без задоволення, а постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013 року була залишена без змін. Після чого [PERSON] звернувся до Первомайської райдержадміністрації з вказаним питанням, яка 06.03.2018 року відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України направила на адресу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області для розгляду заяву [PERSON] про передачу йому у власність земельної ділянки із земель запасу за межами населеного пункту в територіальних межах Грушинської сільської ради Первомайського району Харківської області та 10.06.2019 року він одержав відповідь, що має звернутися до суду з позовом та визнати своє право на право на земельну частку (пай), у листі також було зазначено, що 01.01.2019 року відповідно до «Перехідних положень» ЗК України землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеного Закону перебували у приватній власності) вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Звернувшись до Грушинської сільської ради, позивачу по справі також було відмовлено у визнанні його права на отримання земельної частки (паю) із земель колективної власності колишнього КСП «1Мая» посилаючись на відсутність у [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай), зазначивши, що відповідно до п.17 розділу Х Перехідних положень ЗК України «Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства». Тому [PERSON] і звернувся до суду з відповідним позовом. У судове засідання позивач не прибув, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає (а.с.141). Від відповідача по справі голови Грушинської сільської ради Первомйського району Харківської області до суду надійшла заява, в якій він просить суд застосувати строки позовної давності, оскільки при подачі вищевказаного позову позивачем були порушені вимоги ЦК України, а позивач по справі не просить суд визнати поважними причини пропущення ним строків позовної давності та взагалі не наводить таких причин, а тому просять відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, а розгляд справи просять проводити без участі представника відповідача (а.с.56,57). Від представника третьої особи - Первомайської районної державної адміністрації Харківської області до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без їх участі, проти позовних вимог не заперечують (а.с.69). Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до суду надійшли пояснення в яких вони також просили розглянути справу у відсутність їх представника відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням наданих учасниками справи пояснень та доказів (а.с.118-121). Враховуючи, що всі сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України проводить засідання без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, письмові заперечення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини. [PERSON] з січня 1985 року по жовтень 1996 року працював у колгоспі «1 Мая» села Грушине Первомайського району Харківської області водієм, відповідно до трудової книжки (а.с.13), а відповідно до протоколу № 1 від 17.01.1985 року був прийнятий у члени колгоспу «1Мая». Членство підтверджується державним актом на право колективної власності на землю і первинним списком членів КСП (а.с.16-27). Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести свої вимоги та заперечення. Стосовно заперечення сторони відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності суд має зазначити таке: як у ЦК України 1963 року та і у нині діючому ЦК України передбачено загальний трирічний строк звернення до суду за захистом свого порушеного права. Права, що захищає позивач, саме такої категорії. Обидва Кодекси передбачають відмову у задоволенні позову у разі пропуску такого строку. Проте, норми цих Кодексів також передбачають право суду поновити вказані строки у разі визнання причини їх пропуску поважними. Суд вважає, що позивачем строк звернення до суду з цим позовом не пропущено і розглядати заяву представника відповідача про застосування наслідків пропуску цього строку немає необхідності. Так, відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Належне позивачеві право на земельну частку (пай) він може оформити у будь-який час. 29.01.1994 року колгосп «1 Мая» було реорганізовано у КСП «1 Мая», що вбачається з копії протоколу № 1від 29.01.1994 року зборів уповноважених членів колгоспу «1Мая» (а.с.15). Відповідно до указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до п.24 ППВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Таким чином, судом встановлено, що у 1994 році колгосп «1-е Мая» було реформовано в колективне сільськогосподарське підприємство «1Мая», яке отримало державний акт на право колективної власності на землю Серії ХР 22-00-000270 від 27.09.1995 року і почали складатися списки на отримання земельних сертифікатів, але з невідомих причин [PERSON] до уточненого списку включений не був. На даний час земельна ділянка площею 4269,1 га., яка була передана у колективну власність КСП «1 Мая», передана у приватну власність громадянам, які були членами вищевказаного КСП, а оскільки у [PERSON] відсутній основний правовстановлюючий документ, який би підтверджував його право на земельну частку (пай), тобто сертифікат на право на земельну частку (пай), то встановлення права на земельну частку (пай) та виділення йому земельної частки (паю) може бути вирішено лише у судовому порядку, а у разі встановлення такого права на земельну частку (пай) громадянина [PERSON] , йому може бути виділена земельна ділянка із земель державної або комунальної власності (резервного фонду), згідно листа ВК Грушинської сільської ради Первомайського району Харківської області від 02.07.2019 року № 02-20/178 (а.с.45,46). Тобто є можливість відновлення порушеного права на земельну частку шляхом надання земельного паю із земель резервного фонду та земель запасу. Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги стосовно визнання за позивачем права на земельну частку (пай) підлягають задоволенню. Відповідно до ст.3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», підставами для виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання здержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Тобто враховуючи вищевикладене, на даний час повноваження районної державної адміністрацій щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) виключені. За нормою статті 5 Закону України «Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема: розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв). Тобто суд доходить висновку, що Грушинська сільська рада Первомайського району Харківської області відповідно до покладених на неї завдань передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб. \~ \~ \~ \~З підстав вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги до Грушинської сільської ради Первомайського району Харківської області, третя особа: Первомайська районна державна адміністрація Харківської області та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права на земельну частку (пай) підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved