Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

В лютому 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів та стягувати щомісячно із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо. Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 30.11.2010 року відповідача зобов`язано сплачувати на її користь на утримання сина аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Проте, на даний час таких коштів на утримання дитини не вистачає, оскільки з часу визначення розміру аліментів за попереднім рішенням, через значні інфляційні процеси в Україні підвищилась вартість життя і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. В зв`язку з цим, визначена сума аліментів не відповідає належному рівню утримання їх дитини. Також зазначила, що вона офіційно не працевлаштована та отримує лише нестабільні доходи від тимчасових заробітків, яких не вистачає на забезпечення іноді навіть мінімальних потреб дитини. Крім цього, зазначила, що їх син навчається у КЗ «Луцьким навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів №7 природничий ліцей» м. Луцьк Волинської області, в зв`язку з чим вона змушена винаймати квартиру у м. Луцьк, що потребує додаткових коштів. Просить суд змінити розмір стягуваних аліментів з відповідача, збільшивши його розмір до 2000 гривень, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 14 лютого 2020 року призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами з викликом позивача і відповідача у судове засідання. (а.с. 20) В судове засідання [PERSON] не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове\~засідання,\~будучи належним\~чином повідомленим\~про час\~і дату\~судового розгляду,\~шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет : http://ml.rv.court.gov.ua/sud1712/, не з`явився ( а.с. 28). Будь - яких заяв, відзивів на позов, чи пояснень по суті справи, на адресу суду не надіслав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з`явився на судовий розгляд справи, хоча був завчасно повідомлений про час, місце і дату розгляду справи в суді, а причини його неявки судом визнані неповажними, крім цього, відзиву на позов у визначений ухвалою суду строк відповідач не надав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Судом встановлено, що рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 30.11.2010 року [PERSON] зобов`язано сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7) Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Законом України № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08 липня 2017 року внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, з 08.07.2017 року збільшився мінімальний розмір аліментів. Із вказаної дати мінімальний розмір аліментів на одну дитину становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, незалежно від того як стягуються аліменти: в частці від заробітку чи у твердій грошовій сумі. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено на 2020 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. На момент пред`явлення позову сину позивача виповнилось 13 років. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивач отримує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Відтак, стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст.182 СК України, призводить до порушення її прав на належне матеріальне забезпечення. А тому існують правові підстави для збільшення розміру аліментів. Крім цього, як видно з пояснень позивача та підтверджується матеріалами справи, на даний час їх син навчається у КЗ «Луцьким навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів №7 природничий ліцей» м. Луцьк Волинської області, в зв`язку з чим, вона змушена винаймати квартиру у м. Луцьк для їх спільного проживання, що потребує додаткових витрат. Відтак, коло інтересів дитини зросло, а відтак і потреби на їх забезпечення, збільшились. Витрати на дитину, за твердженням позивача, і чого не спростовано відповідачем, у місяць складають, приблизно, 4200 гривень. Збільшуючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує вищевказані обставини справи, а також те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про час, дату і місце судового засідання, відзиву на позов, своїх заперечень чи пояснень з приводу заявлених позовних вимог, не подав. Будь-яких доказів, на спростування заявленого позивачем розміру аліментів, також не подав і судом таких не здобуто. А тому, суд приходить до висновку, що [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, у зв`язку з чим, рахує необхідним стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в твердій грошовій сумі, в розмірі по 2000 гривень, щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а її позовні вимоги задоволені, судовий збір в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved