Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить встановити юридичний факт родинних відносин, а саме, що померла [INFO] року [PERSON] являється її матір'ю; встановити юридичний факт прийняття нею спадщини - 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка відкрилася [INFO] року після смерті її матері [PERSON]. Крім того, позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка відкрилася [INFO] року після смерті її матері [PERSON] в порядку спадкування за законом. Вказуючи на те, що вона проживає [INFO] з 1970 року. Дану квартиру вона отримала разом із матір'ю - [PERSON], яку вони приватизували в рівних частках. [INFO] року мати позивача [PERSON] померла. Позивачка є єдиною спадкоємницею майна померлої, однак, оформити право власності на 1/2 частину квартири після смерті матері в установленому законом порядку не має можливості, оскільки за життя були втрачені правовстановлюючі документи, а саме свідоцтва про її народження та її матері. У зв'язку з неможливістю підтвердити родинні стосунки між спадкоємцем та спадкодавцем [PERSON], постановою державного нотаріуса від 30.03.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, що стало передумовою звернення до суду з даним позовом. У судове засідання сторони не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви від 31.08.2016 року [PERSON] просила проводити розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Зі змісту заяви представника Васильківської районної державної адміністрації Київської області від 30 серпня 2016 року вбачається, що останній просить проводити розгляд справи без його участі, при вирішенні позову покладається на розсуд суду. Суд, повно, всебічно та обґрунтовано дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 16 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Частиною 4 ст. 10 ЦПК України, передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57, 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, за ч. 4 ст. 60 ЦПК України, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] року народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 61). Згідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], виданим 25.03.2016 року відділом реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, що 16.05.1970 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], змінивши прізвище на «[PERSON]» (а.с.21). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 200 виданим 21.04.1993 року Фастівським бюро технічної інвентаризації, [PERSON] (спадкоємець) та [PERSON] (спадкодавець) є співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с.10). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.04.1995 року, місце реєстрації виконком Дослідницької селищної ради Васильківського району Київської області, актовий запис про смерть № 5 (а.с.22). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.04.1993 року [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.10). Факт належності спірної квартири [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] підтверджується також технічним паспортом та домовою книгою на квартиру (а.с.11-20). З огляду матеріалів спадкової справи № 61/2016, відкритої до майна померлої [INFO] року [PERSON], встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем до майна померлої матері (а.с. 47-56). Однак, постановою державного нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.03.2016 року вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, оскільки відсутні докази родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). В свою чергу, з повідомлення Державного архіву Алтайського краю № К98 від 30.03.2016 року встановлено, що книги записів актів цивільного стану по с. Зорянка Тальменського району Алтайського краю за 1933 року на зберігання до КГКУ ГААК не надходили, а тому підтвердити факт народження [PERSON] не є можливим (а.с.5). З довідки відділу по комплектації документів Управління запису актів цивільного стану Алтайського краю № 1099 від 19.04.2016 року встановлено, що по архівним фондам запису актів цивільного стану Тальменського району Алтайського краю за 1930-1936 роки запис про народження [PERSON], [INFO] не встановлена (а.с.36, 39). Аналогічного змісту повідомлення було надано 09.04.2016 року та 12.04.2016 року Тальменським відділом запису актів цивільного стану Управління запису актів цивільного стану Алтайського краю (а.с. 40-41). Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані та дослідженні по справі докази, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON], яка померла [INFO] року є рідною матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як роз'яснено у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом Враховуючи, що спірні правовідносини виникли під час дії ЦК УРСР, то при вирішенні справи, зокрема щодо положень спадкування, суд керується нормами цього Кодексу та іншого законодавства, що діяло на момент виникнення цих правовідносин. Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. За змістом статті 524 ЦК УРСР , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач відповідно до ст. 549 ЦК УРСР фактично вступила в управління та володіння спадковим майном померлої матері, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала у спадковій квартирі і продовжує проживати в ній. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані та дослідженні по справі докази, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР після смерті матері[PERSON], яка померла [INFO] року, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном у вигляді 1/2 частини спадкової квартири [ADDRESS], оскільки після смерті матері [PERSON] позивачка постійно проживала в неї та користувалась даною квартирою, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом. На підставі ст. ст. 86, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року,

Outcome: approved