Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

В листопаді 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 04 жовтня 2012 року в Бичківській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №7. В шлюбі народилася дитина [PERSON], [INFO] року. Спільне життя не склалося через сварки, скандали, відсутність взаєморозуміння. Тривалий час подружнім життям не живуть, спільного господарства не ведуть. Примирення вважає неможливим. Позивачка [PERSON] позов підтримує, суду пояснила, що з травня 2016 року вона з відповідачем подружніх відносин не підтримують, спільно не проживають. Просить розірвати шлюб з [PERSON], після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Беляк, дитину залишити проживати з нею, судові витрати, пов'язані з розірванням шлюбу, покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає, погоджується з ними, згідний на розірвання шлюбу. Вислухавши позивачку, відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04 жовтня 2012 року, який зареєстрували в Бичківській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №7, про що свідчить свідоцтво про шлюб. В шлюбі є син [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Між сторонами часто виникають сварки та скандали, сторони проживають окремо з травня 2016 року, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Відповідач проявив подружню невірність. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved