Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

В поданій до суду позовній заяві позивач посилається на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 01 листопада 2010 року, [PERSON], отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг складає між нею та банком договір. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідачка як клієнт банку зобов'язана погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У порушення зазначених умов договору [PERSON], зобовязання за кредитним договором № б/н від 01 листопада 2010 року належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 31 січня 2015 року утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 16 322 грн. 91 коп. Представник позивача [PERSON], в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON], в судове засідання не зявилась, хоча була належно повідомлена про час та місце його проведення. Причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не подала. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 526, 651 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Як встановлено судом, 01 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством [PERSON] банк "Приватбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, до складу якого входить заява про надання кредиту, пам'ятка клієнта, умови та правила про надання банківських послуг, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON], зобов'язана погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення [PERSON], строків сплати за будь-якими грошовими зобов'язаннями, передбаченими дійсним договором понад 30 днів, вона зобов'язана сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих процентів та комісій. Відповідно до розрахунку позивача, прострочена сума заборгованості станом на 31 січня 2015 року становить 16 322 (шістнадцять тисяч триста двадцять дві) грн. 91 коп., яка складається з наступного: 7398 грн. 70 коп. заборгованість за кредитом; 6481 грн. 23 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом; 1189 грн. 51 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 753 грн. 47 коп. штраф (процентна складова) (а.с. 6-7). Розрахунок є належним доказом розміру заборгованості, що виникла у зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором, оскільки відповідачкою такий розрахунок не оспорений та не наданий суду інший розрахунок. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Отже, між сторонами існують цивільні правовідносини. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання по кредитному договору, за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальниця порушила умови договору, порушено майнові права ПАТ КБ «Приватбанк». Суд вважає доведеним отримання відповідачкою [PERSON], кредиту від позивача. Не викликає сумніву і факт неповернення відповідачкою [PERSON] позивачу кредиту в зазначеній позивачем сумі, оскільки в справі відсутні будь-які обєктивні дані про це. Відсутні також докази, які б заперечували вказаний договір за його безгрошовістю відповідно до ст. 1051 ЦК України. За таких обставин та при наявності таких доказів, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі, при тому, що відповідачкою [PERSON], допущено прострочення виконання зобовязання. Враховуючи викладене, з відповідачки підлягає стягненню загальна сума заборгованості, що становить 16 322 (шістнадцять тисяч триста двадцять дві) грн. 91 коп. Судові витрати, зокрема сплачені позивачем, суд вважає необхідним \~відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачки на користь позивача, при тому, що ці витрати підтверджені доданим до матеріалів справи платіжним дорученням.\~\~

Outcome: approved