Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно їх неповнолітніх синів - [PERSON]. [INFO] та [PERSON], [INFO], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є їхнею бабусею і разом зі своїм чоловіком [PERSON] з 2012 року займаються вихованням онуків, піклуються про стан їх здоров'я, фізичний розвиток, діти повністю знаходяться на їх утриманні, в той час як мати та батько - відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] по відношенню до своїх дітей батьківської турботи тривалий час не проявляють, не піклуються про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не створюють належних умов для їх розвитку і природних здібностей, на підставі чого, діючи в інтересах неповнолітніх онуків, просить суд позбавити відповідачів батьківських прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON]. підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених вище, не заперчували проти заочного розгляду справи. Відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] до суду повторно не з'явилися, не повідомивши про причини неявки, хоча про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, згідно вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, викликаючись в суд через оголошення, про що свідчить публікація оголошення судді про їх виклик в газеті «Слобідський Край» від 16 жовтня 2014 року за № 124. Причину своєї неявки до суду відповідачі не повідомили. Відповідно до положень ч. 9 ст. 74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідача, він вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Прокурор в своєму висновку вважав доведеним факт ухилення від виконання відповідачами батьківських обов'язків по вихованню дітей, та доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав. Представники третіх осіб - служби у справах дітей Дворічанської районної держаної адміністрації та орган опіки і піклування Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області, в судовому засіданні вимоги позивача підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на підстави викладені в позовній заяві, надали до суду письмові висновки, в яких обґрунтували доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав по відношенню до їх неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 21 лютого 1998 року, виданого Вільшанською сільською радою Дворічанського району Харківської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 лютого 1998 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №2. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 18 жовтня 1999 року , [PERSON] народився [INFO]. Батьком значиться - [PERSON], матір'ю - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 24 жовтня 2005 року , [PERSON] народився [INFO]. Батьком значиться - [PERSON], матір'ю - [PERSON] . Відповідно до довідок, виданих виконавчим комітетом Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області № 448 та № 449 від 30.07.2014 року громадяни [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS],однак фактично не проживають з серпня 2012 року по теперішній час. Відповідно до довідок Вільшанської загальноосвітньої школи І - ІІІ ступенів Дворічанського району Харківської області від 31.07.2014 року № 116 та №115, виданих [PERSON] учню 9 класу та [PERSON] учню 3 класу, ні батько - [PERSON] ні мати - [PERSON] не приймають участі у навчанні та виховані синів. Як вбачається з матеріалів справи, та підтверджено в судовому засіданні неповнолітні діти: [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], фактично мешкають за місцем проживання бабусі - позивача у справі [PERSON], за адресою [ADDRESS], що підтверджується актом обстеження домоволодіння від 28 липня 2014 року, наданим головою органу опіки і піклування Вільшанської сільської ради Мараховським С.В. Згідно довідок виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Полтавської області №94/02-15 від 19.02.2014 року та № 76/01-14 від 10.04.2014 року відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON], в даний час проживають в селі Байрак Великобагачанського району Полтавської області без реєстрації, без власного житла, не мають постійного місця роботи, авторитетом серед жителів с. Байрак не користуються. Відповідно до висновків № 01-46/2546 від 03.10.2014 р. та № 0214/441 від 15.10.2014р. органу опіки та піклування Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області та органу опіки та піклування Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області відповідно, обґрунтовано доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відносно їх неповнолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON],[INFO] Відповідно до ч. 7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні. Відповідно до ч.2, 3 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» N 2402-III від 26.04.2001р., сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст.12 вищевказаного Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до положення ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень, наданих у п.16 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із ст..3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітніх дітей, що підтверджується сукупністю досліджених доказів у справі, та поясненнями сторін у справі, тому суд вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх дітей. На підставі ст. 51 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 164, 165, 166 СК України, Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007, № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст. 3 «Конвенції про права дитини»,

Outcome: approved