overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

[PERSON]звернулася в суд з позовною заявою в якій просить розірвати шлюб із [PERSON]. В обґрунтування позову вказала, що 26.06.2004 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб у Скварявській сільській раді Золочівського району Львівської області, актовий запис № 3. Від даного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що з 2009 року відповідач почав зловживати алкогольними напоями. Крім того, у нетверезому стані вчиняє безпричинні сварки, ображає позивача і її батьків нецензурними словами. Вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, вимоги позову підтримує, просить шлюб розірвати, залишити їй прізвище "[PERSON]" та стягнути з відповідача на її користь половину судового збору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву у якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовну заяву визнав, на розірвання шлюбу погодився. За таких обставин розгляд справи проводиться у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], 26 червня 2004 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Скварявській сільській раді Золочівського району Львівської області, актовий запис № 3. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З часу фактичного припинення шлюбних відносин та знаходження позову в суді примирення між сторонами не відбулось. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження шлюбу, такий суперечить інтересам позивача, у зв'язку з чим доцільно його розірвати, а позов відповідно задовольнити. Відповідно до ст. 142 ЦПК України позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача в користь позивача 352,40 гривень судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку до досягнення трирічного віку їх дочкою [PERSON], [INFO]. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка [PERSON] посилається на те, що з 23 лютого 2013 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого в них є дочка [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем не склався, і вона звернулася з окремим позовом до суду про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дочки. В даний час вона не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, і інших доходів, крім соціальних виплат на дитину, вона не має. Відповідач їй матеріальної допомоги не надає, хоча має можливість надавати допомогу на її утримання, оскільки має нормальний стан здоров"я, іншим особам аліменти не виплачує і на утримання нікого не має. В судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала заявлені нею в позовній заяві вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав повністю і пояснив, що він згоден сплачувати аліменти на утримання позивачки до досягнення їх дочкою трирічного віку. Вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивачки законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 2013 року. Копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], підтверджується, що позивачка [PERSON] являється матір"ю дитини, а відповідач [PERSON] батьком. В судовому засіданні також встановлено, що в даний час сторони проживають окремо, і що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дружини, про що пояснила в судовому засіданні позивачка у справі. Відповідно до ч.2ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, оскільки він являється особою працездатного віку, іншим особам аліменти не сплачує, на утриманні нікого не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку ( доходу ) відповідача до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивачка частково збільшила заявлені нею у позовній заяві вимоги і пояснила, що від шлюбу з відповідачем вони мають двох малолітніх дітей. Відповідач зловживає алкогольними напоями, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В даний час вона з відповідачем проживають окремо. Діти проживають з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає їй матеріальну допомогу на утримання дітей. Тому просила задовольнити її позовні вимоги і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача.. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги позивачки і пояснив, що в даний час він не працює і тому не може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивачки законні, обгрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Копіями свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], підтверджується, що позивачка [PERSON] являється матір"ю дітей, а відповідач [PERSON] - батьком. Довідкою з КП « Служба Єдиного Замовника » підтверджується, що діти сторін проживають разом з позивачкою у справі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, про що пояснила в судовому засіданні позивачка у справі, чого не заперечував в судовому засіданні і відповідач у справі. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку ( доходу) відповідача до закінчення дочкою навчання. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що відповідач доводиться батьком [PERSON], котра в даний час навчається в Ніжинському медичному коледжі і потребує матеріальної допомоги. Всі витрати по утриманню дочки несе вона, а відповідач у добровільному порядку не надає допомогу на утримання дочки. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні зменшила позовні вимоги і просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача до закінчення дочкою навчання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав повністю і пояснив, що він згоден сплачувати аліменти на утримання дочки. З урахуванням того, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає необхідним його прийняти. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення", за змістом частини 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З урахуванням вищенаведеного суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки заробітної плати відповідача до закінчення сином навчання. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що відповідач доводиться батьком [PERSON], котрий на даний час навчається в Ніжинському професійному ліцеї побуту та сервісу і потребує матеріальної допомоги. Син проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не надає допомогу на утримання сина. Позивачка [PERSON] судовому засіданні підтримала позовні вимоги викладені нею в позовній заяві і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав повністю і пояснив, що він згоден сплачувати аліменти на утримання сина. З урахуванням того, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає необхідним його прийняти. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення", за змістом частини 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З урахуванням вищенаведеного суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що у 2014 році вона з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, відповідач у добровільному порядку не надає допомогу на утримання дитини. Відповідач по інших виконавчих листах стягнень не має, працює у філії Чернігівської чайної компанії в м. Ніжині. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені нею в позовній заяві вимоги і пояснила, що в даний час вона з відповідачем проживають окремо. Відповідач у добровільному порядку не надає допомогу на утримання дитини. Тому просила задовольнити її позов. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав позовні вимоги позивачки і пояснив, що він згоден виплачувати на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Вислухавши пояснення позивачки та відповідача у справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачки з наступних підстав. Копією свідоцтва про народження [PERSON] підтверджується, що позивачка [PERSON] являється матір"ю дитини, а відповідач [PERSON] - батьком (а.с.4). В судовому засіданні встановлено, що малолітній син сторін [PERSON] проживає з позивачкою у справі і знаходиться на її утриманні, і що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, про що пояснила в судовому засіданні позивачка у справі. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги викладені нею в позовній заяві і пояснила, що після розірвання шлюбу з відповідачем їх неповнолітній син проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо від них, і у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча може це робити, оскільки являється приватним підприємцем. Тому просила задовольнити її позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги позивачки і пояснив, що він згоден сплачувати аліменти на утримання дитини. З урахуванням того, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає необхідним його прийняти. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення", за змістом частини 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З урахуванням вищенаведеного суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] 09 травня 1987 року в Семидубській сільській раді Дубнівського району Рівненської області за актовим записом під № 12 - розірвати, мотивуючи це тим, що спільне життя з відповідачем стало неможливим, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, протягом останніх шести років подружнього життя не ведуть, спільними та взаємними правами і обов'язками не пов'язані. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач твердо переконана, що в таких умовах шлюб зберегти неможливо і рахує за необхідне шлюб між нею та відповідачем розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилась. Натомість її представник надав суду заяву, в якій позов [PERSON] підтримав у повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з"явився. Разом з тим, через канцелярію суду надав заяву, в якій справу просив розглянути без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює під час судового засідання рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач у поданій суду заяві позов визнав і визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що взаєморозуміння між подружжям відсутнє, заходи для збереження сім'ї сторонами не вживаються, шлюбні відносини сторони не підтримують протягом останніх шести років. Позивач та відповідач бажання продовжити спільне життя, не виявляють. З викладеного, суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, оскільки суперечить їх інтересам. Тому, шлюб, який існує лише юридично, необхідно розірвати. Враховуючи вище викладене, на підставі статей 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] 3 червня 1989 року Млинівським районним відділом ЗАГС за актовим записом № 28 - розірвати, мотивуючи це тим, що спільне з відповідачем життя стало неможливим, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя. Від шлюбу з відповідачем мають повнолітніх дітей. Під час подружнього життя шлюбні відносини між ними, як чоловіком і жінкою погіршувались, що призвело до фактичного їх припинення. На даний час не проживають однією сім"єю, шлюб носить формальний характер, спроби налагодити взаємовідносини не дали практичних позитивних результатів. Позивач твердо переконана, що в таких умовах шлюб зберегти неможливо, оскільки він суперечить її інтересам і рахує за необхідне шлюб між нею та відповідачем розірвати. В підготовче судове засідання [PERSON] не зявилася, однак до початку розгляду справи через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю. Справу просила розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] також в підготовче судове засідання не з"явився. Водночас, до початку його проведення через канцелярію суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, а справу просив розглядати без його участі. Відповідно до ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав. Оскільки відповідач позов визнає і визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, так-як діти подружжя є повнолітніми, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що взаєморозуміння між подружжям відсутнє, заходи для збереження сім'ї сторонами не вживаються, шлюбні відносини сторони не підтримують тривалий час. У наданні строку для примирення позивач та відповідач бажання не виявляють. З викладеного, суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, оскільки суперечить їх інтересам. Тому, шлюб, який існує лише юридично, необхідно розірвати. Враховуючи вище викладене, на підставі статей 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], в якій просить виділити їй в натурі 7/48 часток житлового будинку з усіма господарськими будівлями і спорудами, розташованого по вул. Чернігівська, 91, в м. Ніжині Чернігівської області, та встановити порядок користування земельною ділянкою по вул. Чернігівська, 91 в м. Ніжині між нею та відповідачкою. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що відповідно до рішення Ніжинського міськрайонного суду від 10.12.2014 року вона є власником 7/48 часток житлового будинку № 91, з господарськими будівлями та спорудами, по вул. Чернігівська в м. Ніжині, в порядку спадкування після померлої [PERSON]. Власником іншої 41/48 частки є відповідачка [PERSON], в порядку спадкування після померлої [PERSON] Вона неодноразово зверталась до відповідачки з приводу вирішення питання щодо користування належною їй часткою, але домовленості між ними не досягнуто. Після проведення у справі судової будівельно-технічної експертизи позивачка подала до суду письмову заяву в якій просить стягнути з відповідачки на її користь 72869 гривень грошової компенсації за належну їй частку в житловому будинку, та стягнути з відповідачки на її користь 2880 гривень в рахунок відшкодування витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи. Зміну своїх позовних вимог позивачка обґрунтовує тим, що відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи виділ в натурі 7/48 часток житлового будинку з усіма господарськими будівлями і спорудами, розташованого по вул. Чернігівська, 91, в м. Ніжині, неможливий. Тому відповідно до ст. 364 ЦК України вона просить стягнути з відповідачки на її користь грошову компенсацію вартості належної їй частки житлового будинку. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги, викладені позивачкою у позовній заяві підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити. Представник відповідачки адвокат [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідачка визнає позовні вимоги позивачки. Оскільки визнання позову відповідачкою не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає необхідним його прийняти. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення", за змістом частини 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З урахуванням вищенаведеного суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], в якій просить: - визнати, що будинок [ADDRESS], та гараж під номером [ADDRESS], є об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], - визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS], та на 1/2 частину гаражу під номером [ADDRESS], - визнати за нею право власності на 1/2 частину земельних ділянок площею 0,25 га та площею 0,10 га, що розташовані на території Вертіївської сільської ради у [ADDRESS], та стягнути з відповідача на її користь витрати по оплаті судового збору.. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 21 листопада 1998 року відділом РАГС Ніжинського міськвиконкому Чернігівської області зареєстровано їх шлюб з відповідачем, про що зроблено актовий запис № 477. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. На підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 04 листопада 1999 року, вони з відповідачем придбали жилий будинок [ADDRESS]. На підставі договору купівлі-продажу гаража від 04 вересня 2001 року, вони з відповідачем придбали гараж № [ADDRESS]. Оскільки придбанням будинку та гаража займався відповідач, тому договори купівлі-продажу було вчинено від його імені. Рішенням Вертіївської сільської ради від 29 грудня 1999 року відповідачу було передано у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарчих будівель земельну ділянку площею 0,25 га, а також земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,10 га, розташовані в [ADDRESS]. Спірні будинок та гараж були придбані ними за їх спільні кошти, а тому вони з відповідачем мають право кожен на 1/2 частки у праві власності на будинок, гараж та на земельні ділянки у відповідності до ст.22, 28, 29 КпШС України, ст. 60, 62, 63, 69, 70 СК України. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник Гринь Л.В. повністю підтримали заявлені позивачкою у позовній заяві вимоги і просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повністю визнав заявлені позивачкою позовні вимоги і не заперечував проти їх задоволення. З урахуванням того, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає необхідним його прийняти. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення", за змістом частини 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З урахуванням вищенаведеного суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивачки.

Outcome: approved