Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що 23.11.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №3790. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір'ю, позивачем по справі. На даний час у провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа №127/15574/18 про розірвання шлюбу між сторонами, які припинили подружні відносини і ведення спільного господарства, проживають окремо. Щомісячно на утримання дитини позивач витрачає значні кошти, оскільки дитина потребує постійного догляду, нормального харчування та догляду, а також інших витрат, пов'язаних з забезпеченням рівня життя необхідного для фізичного та розумового розвитку дитини. Відповідач офіційно не працює, допомоги на утримання дочки не надає, участі у вихованні дитини не бере, матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні представник позивача підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав частково, погодившись сплачувати на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1100 грн. щомісячно. Згідно з поясненнями відповідача в судовому засіданні на теперішній час він не працевлаштований та постійного заробітку немає, тому змоги сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно у нього немає. При визначенні розміру аліментів просив врахувати, що йому необхідно проводити операцію на лівій стопі внаслідок отриманої професійної травми на роботі в Польщі, також він матеріально допомагає своєму непрацездатному батькові та 96-річній бабусі, яка є учасником бойових дій у Великій вітчизняній війні. Відповідач визнає розмір аліментів 1100 грн. щомісячно, крім того, стверджує про те, що буде додатково придбавати одяг, продукти харчування оплачувати гуртки, оплачувати відпочинок дочки в період канікул, і на його думку, в разі стягненні аліментів у розмірі, який просить позивач, частина коштів витрачатиметься не на потреби дитини, а на витрати позивача на закордонні поїздки для її особистого відпочинку. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. 23.11.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №3790. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір'ю, позивачем в справі. На даний час в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа №127/15574/18 про розірвання шлюбу між сторонами, які припинили подружні відносини і ведення спільного господарства, проживають окремо. Щомісячно на утримання дитини позивач витрачає значні кошти, оскільки дитина потребує постійного догляду, нормального харчування та догляду, а також інших витрат, пов'язаних з забезпеченням рівня життя необхідного для фізичного та розумового розвитку дитини. Відповідач офіційно не працює, матеріальну допомогу на утримання дочки надає нерегулярно. Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є обов'язком батьків. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Законодавче визначення рівного обов'язку відносно кожного з батьків передбачає і добросовісне його виконання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На виконання положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судом при вирішенні цього позову враховано стан здоров'я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 р. N 2475-VIII було внесено, зокрема, зміни до ст. 182 Сімейного кодексу України. Встановлено, що: - мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів; - суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Тобто запроваджено такі поняття як «мінімальний гарантований розмір аліментів» та «мінімальний рекомендований розмір аліментів». Який з них має сплачувати платник, вирішує суд. З пояснень [PERSON] в судовому засіданні суду стало відомо, що на теперішній час він не працевлаштований та постійного заробітку немає Можливості сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 3000 грн., як про це просить позивач, у відповідача не має. В той же час відповідачем не надано докази про те, що він шукає роботу, в службі з питань зайнятості на обліку він не перебуває. Про рівень його доходів можна стверджувати, виходячи з тих обставин, що в 2012, 2016 2017 роках він відпочивав з дочкою [PERSON] за кордоном, в судовому засіданні надав квитанцію від 21.01.2019 р. на купівлю для дочки гіроскутера вартістю біля 8300 грн. В судовому засіданні відповідач пояснив, що коли вони разом проводять час із дитиною, він купує їй все, що вона забажає, але якщо будуть стягуватись аліменти, він впевнений, що частину коштів на свої особисті потреби буде витрачати отримувач аліментів - ати дочки. Позивач, визначаючи розмір аліментів у 3000 грн., виходила з того, що середня заробітна плата в м. Вінниці в IV кварталі 2018 р. складала 8200 грн. і відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» розрахунок по аліментах, визначений у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, якщо він не працює, буде визначатись, виходячи із середньостатистичної заробітної плати у відповідному регіоні. Позивач просить стягнути аліменти в розмірі 3000 грн. щомісячно, що складає більше 30 % від середнього заробітку в м. Вінниці в IV кварталі 2018 р. з врахуванням тієї обставини, що відповідач інших утриманців не має. Проаналізувавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про платоспроможність [PERSON] сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. і часткове задоволення позову. Такий розмір аліментів відповідає мінімальному рекомендованому розмірі аліментів, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (в період з 01.01.2019 р. по 30.06.2019 р. - прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років - 2027 грн.). Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Оскільки згідно з ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, то він підлягає стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved