Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання недійсними договорів дарування та витребування земельних ділянок з незаконного володіння. На обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 04.04.2013 року ним було предявлено позов в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до [PERSON], [PERSON], третя особа на стороні відповідачів управління Держземагенства у Хмельницькому районі про визнання незаконними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки загальною площею 0,12 га (розташовані по вул. Південній, буд. 8/1), їх реєстраційних записів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.06.2013 року у задоволенні вказаного позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 08.10.2013 року згадане рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю, а саме: визнано недійсними державні акти на імя [PERSON] на право приватної власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 6810100000:08:003:0160 та 6810100000:08:003:0161, загальною площею 0,12 га, що розташовані по вул. Південній, 8/1 у м. Хмельницькому та скасовано їх реєстраційні записи, визнано незаконними договори купівлі-продажу на вказані земельні ділянки, укладені 26.08.2011 року між [PERSON] та [PERSON] Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.02.2014 року касаційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення апеляційного суду Хмельницької області від 08.10.2013 року залишено без змін. Відповідно до змісту норм ст. ст. 317, 319 ЦК України лише власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Разом з цим, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.03.2016 року №54965722, наданої листом управління земельних ресурсів та земельної реформи Хмельницької міської ради від 18.03.2016 №736/02-01-11, встановлено, що [PERSON] незаконно розпорядився земельними ділянками, розташованими по вул. Південна, буд. 8/1, загальною площею 0,12 га та 01.04.2015 року за договорами дарування №№1009 та 1010 подарував їх [PERSON] Встановлено, що рішеннями приватного нотаріуса від 01.04.2015 №20444335 та 20445788 за [PERSON] зареєстровано право власності на вказані вище земельні ділянки, чим порушено права Хмельницької міської ради та інтереси територіальної громади міста щодо законного володіння, користування та розпорядження землями комунальної власності. Таким чином, оскільки [PERSON] в установленому законом порядку прав власності на вищевказані земельні ділянки, загальною площею 0,12 га не набув, то він і не вправі був ними розпоряджатись, а саме відчужувати їх [PERSON] Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа ним. Враховуючи те, що спірні земельні ділянки вибули з комунальної власності територіальної громади м. Хмельницького в особі Хмельницької міської ради поза її волею та взагалі без жодних правових підстав, зазначена міська рада вправі витребувати їх із незаконного володіння [PERSON] Згідно із ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Згідно із п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК. Статтею 121 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в судах у випадках, визначених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Незаконними діями [PERSON], який знав та усвідомлював, що після прийняття апеляційним судом Хмельницької області рішення від 08.10.2013 у справі №686/6931/13-ц спірні земельні ділянки йому не належать, однак без належних правових підстав розпорядився ними та внаслідок подальшого прийняття [PERSON] за договорами дарування згаданих земельних ділянок у власність, порушено інтереси держави в особі Хмельницької міської ради, оскільки із комунальної власності на користь [PERSON] неправомірно вибули земельні ділянки загальною площею 0,12 га вартістю 395 тис. грн., що суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України та ст. 5 Земельного кодексу України. В судовому засіданні від 23.02.2017 року представник Хмельницької місцевої прокуратури позовні вимоги зменшив в частині витребування земельних ділянок (кадастровий номер 6810100000:08:003:0160 та кадастровий номер 6810100000:08:003:0161) з незаконного володіння та просив визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 01.04.2015 року №1009, яку передано у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,10 га, розташовану по вул. Південній 8/1 у м. Хмельницькому (кадастровий номер 6810100000:08:003:0160) та договір дарування земельної ділянки від 01.04.2015 року №1010, яку передано у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,02 га, розташовану по вул. Південній 8/1 у м. Хмельницькому (кадастровий номер 6810100000:08:003:0161). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні вказав, що вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом обєктивно встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 3 лютого 2010 року визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,12 га (0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 0,2 га для ведення особистого підсобного господарства) по вул.. Південній 8/1 в м. Хмельницькому (кадастровий номер 6810100000:08:003). Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 18 травня 2010 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 3 лютого 2010 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2012 року - рішення Хмельницького міськрайонного суду та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 31 серпня 2012 року позовну заяву [PERSON] до підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», управління земельних ресурсів та земельної реформи Хмельницької міської ради, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку залишено без розгляду. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.06.2013 року у задоволенні позову заступника прокурора м. Хмельницького в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до [PERSON], [PERSON], третя особа на стороні відповідачів управління Держземагенства у Хмельницькому районі про визнання незаконними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки загальною площею 0,12 га (розташовані по вул. Південній, буд. 8/1), їх реєстраційних записів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу відмовлено. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 08.10.2013 року рішення Хмельницького міськрайонного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю, а саме: визнано недійсними державні акти на імя [PERSON] на право приватної власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 6810100000:08:003:0160 та 6810100000:08:003:0161, загальною площею 0,12 га, що розташовані по вул. Південній, 8/1 у м. Хмельницькому та скасовано їх реєстраційні записи; визнано незаконними договори купівлі-продажу на вказані земельні ділянки, укладені 26.08.2011 року між [PERSON] та [PERSON] Вказаним рішенням встановлено, що земельні ділянки, право власності на які посвідчено оспорюваними державними актами на імя [PERSON] є іншими, відмінними від земельної ділянки, право власності на яку до [PERSON] перейшло за договором купівлі-продажу від 04.07.1996 року. [PERSON] безпідставно та в порушення вимог закону набув право власності на земельні ділянки відповідно до державних актів від 09.04.2010 року серія ЯЛ №503499 та №503500, відтак вказані державні акти слід визнати недійсними. За таких обставин оспорюванні договори купівлі-продажу земельних ділянок, укладені між [PERSON] та [PERSON] 26.08.2011 року не відповідають вимогам закону. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.02.2014 року касаційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення апеляційного суду Хмельницької області від 08.10.2013 року залишено без змін. 01.04.2015 року [PERSON] отримала від [PERSON] в дар земельну ділянку площею 0,02 га. та земельну ділянку площею 0,1 га. по вул.. Південній 8/1 в м. Хмельницькому. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатну майно (дарунок) у власність. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочиннів недійсними» передбачено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У звязку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути предявлена тільки стороні недійсного правочину. Відповідно до частини пятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Згідно статті 216 ЦК України - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що договір дарування земельної ділянки від 01.04.2015 року №1009, якою передано у власність [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,10 га, розташовану по вул.. Південній 8/1 у м. Хмельницькому (кадастровий номер 6810100000:08:003:0160) та договір дарування земельної ділянки від 01.04.2015 року №1010, якою передано у власність [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,02 га, розташовану по вул.. Південній 8/1 у м. Хмельницькому (кадастровий номер 6810100000:08:003:0161) є недійсними.

Outcome: approved