Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду\~м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 27 жовтня 2006 року Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 575. Позовні вимоги мотивовані тим, що подружнє життя з відповідачем стало неможливим через тривалі непорозуміння та суперечки, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків, примирення між подружжям неможливе. Подальше спільне життя сторін, як подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам позивача та відповідача, а також інтересам їх дітей. З жовтня місяця 2019 року відповідач [PERSON] припинив нормальне спілкування з позивачкою [PERSON] , при випадкових зустрічах застосовує образливу нецензурну лексику при дітях, що негативно відображається на їх психічному стані. Позивач висловила неможливість подальшого подружнього життя з відповідачем і наполягає на розлученні. Також позивач просить після розірвння шлюбу повернути дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , діти проживають з позивачем [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2021 року було вікрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено судове засідання на 27 жовтня 2021 року. У судове засідання 27 жовтня 2021 року сторони не з`явились, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , 27 жовтня 2006 року Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис № 575, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Подружжя від шлюбу має двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , діти проживають з позивачем [PERSON] . Подружнє життя у сторін не склалось через тривалі непорозуміння та суперечки, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків, примирення між подружжям неможливе. Подальше спільне життя сторін, як подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам позивача та відповідача, а також інтересам їхніх дітей. Спору з приводу проживання та утримання дітей немає. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд не знаходить підстав для відмови у зміні прізвища позивача на дошлюбне. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.

Outcome: approved