Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом в якому зазначила, що з травня 2002 року і по теперішній час вільно, відкрито та безперервно володіє та користується виробничим будинком ваговою, яка розташована за адресою: с. Красна Поляна, вул. Ювілейна, буд. № 37/20 і усі витрати по утриманню цієї будівлі та прилеглої території несе одна. Право власності на цю будівлю ні за ким не зареєстровано, а тому просить визнати за собою право власності на цю будівлю за набувальною давністю. Позивачка до суду не зявилася, але надала заяву, згідно якої просить розглянути позов без її присутності та задовольнити його. Відповідач до суду не зявився, надав заяву в якій просить розглянути справу за відсутності його представника, зазначив що позов визнає. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.. 61 цього кодексу. Відповідно до п. 2 Постанова Пленуму Верховного суду від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК , а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Так судом встановлено, [PERSON], [INFO], з травня 2002 року і по теперішній час вільно, відкрито та безперервно володіє та користуюся виробничим будинком ваговою, яка розташована за адресою: с. Красна Поляна, вул. Ювілейна, буд. № 37/20. Усі витрати по утриманню цієї будівлі та прилеглої території несе одна. 15.06.2016 року ФОП [PERSON] за замовленням позивачки було виготовлено технічний паспорт на цей виробничий будинок, відповідно до якого дана будівля має загальну площу 25,0 кв. м. з якої виробнича 23,2 кв. м., допоміжна 1,8 кв. м., та складається з будівлі вагової, побудованої у 1970 році, позначеної як А-1, навісу (А'1), автомобільні ваги (а-1). Відповідно до Довідки щодо показників на виробничий будинок № 37/20, вул. Ювілейна, в с. Красна Поляна, Великоновосілківського району Донецької області, виданої ФОП [PERSON] № 83/16 від 15.06.2016 року, самочинне будівництво відсутнє. Відповідно до Довідки № 1267 від 01.08.2016 року, виданої виконкомом [PERSON] полянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, будівля вагової перебуває у користуванні позивачки з 2002 року. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частинами 1 та 4 ст. 344 ЦК України, передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Частина 1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка ратифікована Україною, передбачає право на ефективне мирне володіння майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 цього Закону, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. За таких обставин суд находить позов позивача таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved