Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтуванні позовних вимог посилалася на те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. був виданий виконавчий напис з приводу стягнення із позивачки грошових коштів у розмірі 19\~954,27 грн. за кредитним договором №DNALRB213782860 від 27.07.2013 року. Позивачка зазначає, що вона укладала з банком зовсім інший кредитний договір. Із вказаним виконавчим написом позивачка не згодна, вважає його таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед АТ КБ «ПриватБанк» за відповідним договором, а також не врахував пропуск стягувачем строку позовної давності, оскільки право пред`явлення вимоги до позивачки закінчилось ще у 2016 році. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 18.08.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований у реєстрі №12205, про стягнення з [PERSON] грошових коштів у сумі 19954,28 грн. на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №DNALRB213782860 від 27.07.2013 року. Представник приватного\~нотаріуса Київського\~міського нотаріального\~округу Швеця\~Р.О.\~ \~ [PERSON] \~надав до\~суду відзив\~на позов\~у якому\~зазначив,\~що нотаріус\~є неналежним\~відповідачем,\~оскільки відповідачем\~має бути\~особа,\~на чию\~користь вчинено\~виконавчий напис. Пред`явлення позову до неналежного відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно до норм законодавства для вчинення виконавчого напису представником АТ КБ «Приватбанка» було надано: - заяву про вчинення виконавчого напису; - оригінал і копія кредитного договору. Оригінал вказаного договору було повернуто представнику АТ КБ «ПриватБанк», а копія договору залишилась у матеріалах нотаріальної справи; - виписку з рахунку боржника про заборгованість, яка була завірена печаткою АТ КБ «ПриватБанк» ; - копію письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором; - підтвердження надіслання вимоги про усунення порушень кредитного договору. На підставі наданих документів 18.08.2017 року нотаріусом був вчинений виконавчий напис за реєстровим №12205. При досліджені доказів, які були надані представником АТ КБ «Приватбанк», для вчинення виконавчого напису, згідно з пунктом 4 глави 16 II розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що 27.07.2013 року між позивачем ( [PERSON] та відповідачем АТ «КБ «Приватбанк» був укладений публічний кредитно-заставний договір №DNALRB213782860 шляхом приєднання позивача до Умов і правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» шляхом підписанням заяви позичальника. Пунктом 15 заяви позичальника позивач надав згоду, що заява є кредитно-заставним договором. За даним договором позивач отримав кредит у сумі 7740,86 грн. строком на 36 місяців до 27.06.2016 року. У своїй відповіді на відзив позивачка зазначила, що нотаріус є належним відповідачем, оскільки є безпосереднім порушником її прав. На підставі лише одного кредитного договору нотаріус не може визначити безспірність заборгованості. Подання позивачкою заяви про видачу кредиту не є доказом того, що вказаний кредит вона отримала. Крім того, заява позивачки на отримання кредиту не містить істотних умов як має бути у кредитному договорі, тому її не можна вжати кредитним договором. Таким чином, у нотаріуса не було необхідних документів для вчинення виконавчого напису. Крім того, позивачка зазначає, що вона не отримувала від банку будь-яких претензій. Оскільки умовами договору встановлено, що визначено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту неотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. У виконавчому написі зазначено, що строк, за який здійснюється стягнення, становить 1446 днів, а саме з 27.07.2013 року по 12.07.2017 року, що явно перевищує трирічний строк стягнення. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, її представник [PERSON] надала до суду заяву, якою просила позов задовольнити та розглянути справу за її відсутності на підставі матеріалів справи. Представник відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки до суду не повідомив. Відповідач Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки до суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, матеріали нотаріальної справи за вказаним виконавчим написом, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 27.07.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] була підписана заява позичальника №DNALRB213782860 (а.с.107). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого відповідачем, та який міститься в матеріалах нотаріальної справи, за вказаним договором станом на 27.07.2013 року заборгованість складає 19954,28 грн. (а.с.108). 21.07.2017 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу [PERSON] письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором №DNALRB213782860 від 27.07.2013 року (а.с.110). Доказів отримання вказаного листа позивачем суду не надано. 22.07.2017 року за заявою представника ПАТ КБ «ПриватБанк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. був вчинений виконавчий напис (а.с.106). Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно з п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Як вбачається з матеріалів нотаріальної справи, приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. представником ПАТ КБ «ПриватБанк» були надані оригінали наступних документів: копія заяви позичальника, розрахунок заборгованості за кредитним договором, вимога про усунення порушень за Кредитним договором, розрахунковий документ про оплату послуг поштового зв`язку, опис вкладення в цінний лист, а також заява про вчинення виконавчого напису (а.с.106-110). Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до вимог ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п.10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином, існують підстави зробити висновок про те, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, нотаріус не переконався у належному повідомленні боржника про суму заборгованості, представником банку до суду також не надано підтвердження того, що позивач отримував письмову вимогу про усунення порушень за договором №DNALRB213782860 від 27.07.2013 року, тому суд вважає позовні вимоги задовольнити та визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 18.08.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований у реєстрі №12205, про стягнення з [PERSON] грошових коштів у сумі 19954,28 грн. на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №DNALRB213782860 від 27.07.2013 року. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved