Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Відповідач в судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи заперечення проти позову або заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд встановити факт права власності померлого [INFO] року [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], встановити факт складення заповіту [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], визнати за нею, позивачем, право власності на зазначену квартиру в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] року [PERSON]. В обґрунтування позову посилається на те, що з 1986 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], вони проживали однією сім'єю і вели спільне господарство. 15 липня 2000 року вони за спільні кошти на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, покупцем за яким був [PERSON], придбали двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. В цей же день, 15 липня 2000 року, [PERSON] на випадок своєї смерті , склав на її користь заповіт, яким заповідав їй придбану квартиру, і цей заповіт був посвідчений тим же приватним нотаріусом [PERSON], яка посвідчувала договір купівлі-продажу квартири. Влітку 2000 року вони разом із [PERSON] вселилися до придбаної квартири і спільно мешкали в ній, і в період з 24 червня 2003 року до 30 травня 2006 року вона була зареєстрована у зазначеному житловому приміщенні. [INFO] року [PERSON] помер, і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], в якій вона, позивач, проживала разом із померлим до часу його смерті. Протягом встановленого законом шестимісячного строку після смерті [PERSON] вона звернулася до [PERSON], приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого [PERSON] та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Також до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся його єдиний спадкоємець за законом першої черги син [PERSON] Але у видачі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] нотаріусом їй було відмовлено, оскільки в заповіті та в її, позивача, паспорті існують розбіжності в написанні її прізвища, а саме: в заповіті її прізвище зазначено «[PERSON]», а в паспорті «[PERSON]», і також право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], не зареєстровано в державному реєстру речових прав на нерухоме майно, і до теперішнього часу право власності на квартиру зареєстроване за продавцем квартири за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу [PERSON]. Зазначене пояснюється тим, що після нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири, [PERSON] не зареєстрував договір купівлі-продажу в ОКП «Дніпродзержинське БТІ», а потім з 01 січня 2013 року не зареєстрував за собою право власності на квартиру в реєстраційній службі Дніпродзержинського міського управління юстиції. Не зважаючи на відсутність реєстрації на померлим права власності на придбану ним квартиру, вона належала [PERSON] з моменту передачі йому нерухомого майна, яке він придбав на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, що було передбачено законодавством, діючим на момент придбання квартири. Але через відсутність реєстрації права власності на спадкову квартиру та через розбіжності в написанні її прізвища в заповіті та в паспорті, вона позбавлена можливості нотаріально оформити свої права на квартиру як спадкоємець за заповітом і вимушена для захисту своїх прав звернутися до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до судового розгляду справи надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позов по суті та за обставинами справи підтримала в повному обсязі, просить його задовольнити і у випадку неявки відповідача - згодна на розгляд справи за його відсутності на підставі наданих доказів та ухвалення заочного рішення. Позивачу роз'яснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача. Третя особа - приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до судового розгляду справи надала заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, заперечення проти позову від неї не надійшли. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи від в.о. начальника реєстраційної служби Рудь-Мірзахаятова О.В. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника реєстраційної служби , заперечення проти позову від третьої особи не надійшли. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, приватного нотаріуса [PERSON] та представника реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції згідно вимог частини 2 ст. 158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином рекомендованими поштовими відправленнями за його зареєстрованим місцем проживання - [ADDRESS], про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті у відсутність відповідача, суд, з її згоди, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні: - технічний паспорт на квартиру, розташовану по [ADDRESS] (а.с. 7-8), яким підтверджуються технічні характеристики квартири, її загальна площа 57,5 кв.м., житлова площа 33,2 кв.м.; - довідка про склад сім'ї від 14 жовтня 2005 року (а.с. 9), якою підтверджується факт реєстрації позивача у квартирі [ADDRESS] разом із [PERSON] , як його співмешканки станом на 14 жовтня 2005 року; - довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с. 10), якою підтверджується факт присвоєння позивачу номеру платника податків на прізвище [PERSON]; - свідоцтво про смерть (а.с. 11), яким підтверджується факт і дата смерті [INFO] року [PERSON]; - заповіт (а.с. 12), яким підтверджується факт складення [PERSON] 15 липня 2000 року заповіту на користь [PERSON] та нотаріальне посвідчення цього заповіту; - договір купівлі-продажу квартири від 15 липня 2000 року (а.с. 13), яким підтверджується факт укладення між [PERSON], як покупцем, та [PERSON], як продавцем, договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], та факт нотаріального посвідчення цього договору приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 848; - роз'яснення приватного нотаріуса [PERSON] від 08 квітня 2014 року (а.с. 14), яким підтверджується факт відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] через розбіжності у прізвищі позивача у заповіті та в паспорті та через відсутність реєстрації за померлим права власності на спадкову квартиру; - лист ОКП «Дніпродзержинськ БТІ» від 28 березня 2014 року (а.с. 15), яким підтверджується фаут відсутності на підприємстві реєстрації права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] на паперових носіях; - акт про проживання ТОВ «Крона» від 15 квітня 2014 року ( а.с. 17), яким підтверджується факт проживання позивача разом із померлим [PERSON] з липня 2000 року до дня смерті спадкодавця, - копія паспорту позивача (а.с. 18), якою підтверджується її особа громадянина України , видача паспорту у січні 2000 року на прізвище [PERSON] і факт реєстрації позивача у спадковій квартирі з 24 червня 2003 року по 30 травня 2006 року; - спадкова справа № 13/2014 після померлого [PERSON] (а.с. 39 -67), якою підтверджується факт заведення Спадкової справи приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу на підставі заяви про прийняття спадщини за законом від імені [PERSON] та на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом від імені [PERSON] Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] дійсно з липня 2000 року знаходилася у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON], і вони разом проживали у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], в цій же квартирі позивач була зареєстрована в період з 24 червня 2003 року по 30 травня 2006 року, що підтверджується актом про проживання, що складений ТОВ «Крона» 15 квітня 2014 року на підставі свідчень сусідів позивача - мешканців квартир [ADDRESS] ([PERSON]) та [ADDRESS] ([PERSON]), та відмітками в паспорті позивача про реєстрацію та зняття з реєстраційного обліку по зазначеній квартирі (а.с. 8-9). Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] за договором купівлі-продажу квартири, який був укладений 15 липня 2000 року між ним, як покупцем, та [PERSON], як продавцем, і який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 848 ( а.с. 13). Але [PERSON] дійсно після укладення договору купівлі-продажу квартири не зареєстрував цей договір в Дніпродзержинському БТІ, хоча в договорі нотаріусом було зазначено, що у відповідності до ст. 227 ЦК України ( 1963 р.) цей договір підлягає реєстрації в БТІ. Суд також встановив, що в день укладення договору купівлі-продажу, тобто 15 липня 2000 року, [PERSON] склав заповіт, в якому на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: квартиру, що йому належить та знаходиться у [ADDRESS], він заповідає [PERSON]. Цей заповіт також був посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 849 (а.с. 12). Зважаючи на надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що [PERSON] зробив заповіт саме на користь [PERSON], але при складанні заповіту нотаріус [PERSON] ,через відсутність паспорту особи, на користь якої посвідчувався заповіт, виконала помилку при перекладі прізвища спадкоємця за заповітом з російської мови на українську, зазначивши її прізвище «[PERSON]» замість «[PERSON]». [INFO] року [PERSON] помер (а.с. 11- свідоцтво про смерть), і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], в якій [PERSON] проживав з 2000 року до часу смерті, що підтверджується довідками ТОВ «Абонент ХХІ» (а.с. 42, 43). Спадкоємцем першої черги за законом померлого [PERSON] є його син - відповідач у справі [PERSON], а спадкоємцем за заповітом - позивач [PERSON]. І спадкоємець за законом, і спадкоємець за заповітом своєчасно звернулися до приватного нотаріуса [PERSON] із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 40, 41). При цьому відповідач у своїй заяві стверджував, що в разі наявності заповіту, складеного не на його користь, він не має права на обов'язкову частку в спадщині, тобто є працездатним за віком і за станом здоров'я. Згідно Витягу із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), зроблений [PERSON] 15 липня 2000 року заповіт був чинним на момент його смерті ( а.с. 45), що свідчить про те, що право на спадкування після померлого [PERSON] має право позивач, як спадкоємець за заповітом. Але через відсутність реєстрації за померлим права власності як на паперових носіях, яку виконувало ОКП «Дніпродзержинське БТІ», так і в електронному реєстрі, яку з 01 січня 2013 року виконує реєстраційна служба міського управління юстиції, позивач дійсно позбавлена можливості нотаріально оформити спадщину та отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Приймаючи до уваги, що при укладенні договору купівлі-продажу квартири сторонами були дотримані вимоги закону щодо його нотаріального посвідчення, і квартира, яка була предметом договору, передана покупцю [PERSON] у власність, в якій він зареєструвався і яка була його єдиним постійним місцем проживання до дня смерті, суд вважає, що [PERSON] правомірно набув право власності на квартиру [ADDRESS], оскільки реєстрація права власності на придбане нерухоме майно у 2000 році не була обов'язковою умовою для набуття права власності. Зважаючи на те, що позивач [PERSON], яка є спадкоємицею за заповітом після померлого [PERSON], своєчасно прийняла спадщину, звернувшись протягом шестимісячного строку після смерті спадкодавця до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, суд вважає, що є підстави для визнання квартири [ADDRESS] спадковим майном [PERSON] і для визнання за [PERSON] права власності на зазначену квартиру в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON] Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ч.1 ст. 128 ЦК України (1963 р.) право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до ст. 227 ЦК України (1963 р.) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування згідно ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або законом. Відповідно ч.1 до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. На підставі вивчених судом матеріалів справи, з'ясованих обставин справи, які досліджені доказами, суд дійшов до висновку, що на момент смерті [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS], яку він заповідав саме позивачу [PERSON], і вона має право на спадщину у вигляді цієї квартири, як спадкоємець за заповітом.

Outcome: approved