Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 11 травня 2003 року, який 14 вересня 2006 року розірвано. Від шлюбу у них народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які знаходяться на її повному утриманні та вихованні. Відповідач, як батько дітей не надає матеріальну допомогу на їх утримання, що ставить її у важке матеріальне становище. Враховуючи вище наведене, просила винести рішення, за яким стягувати із відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, по 400 гривень, на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, допустивши негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, в межах суми платежу за один місяць. Позивачка - [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликаючись на доводи наведені в позовній заяві, просить такі задовольнити. Відповідач - [PERSON] та його представник [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та показали суду, що відповідач сплачує аліменти на утримання дітей добровільно, та не відмовляється й надалі сплачувати аліменти на їх утримання, однак в меншому розмірі, ніж просила позивачка, а саме по 400 гривень на двох дітей, оскільки він ніде не працює та являється інвалідом. Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 травня 2003 року, у виконкомі Водицької сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області, за актовим записом №10, що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Свідоцтвом про розірвання шлюбу стверджено, що шлюб між сторонами було розірвано, 14 вересня 2006 року. Відповідач [PERSON], являється батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] - [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження. На даний час діти проживають з позивачкою. Окрім вказаних дітей, на утриманні позивачки знаходяться інші двоє дітей він іншого шлюбу, на даний час вона проживає з співмешканцем, який являється інвалідом першої групи, вони проживають в будинку батьків, власного житла не мають, матеріально побутові умови важкі. Вказана обставина підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Водицької сільської ради та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки [PERSON] За змістом ст.ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дитину, аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, де враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі цього, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, дійсно оплачував позивачці, аліменти добровільно, про те такої суми недостатньо для задоволення розумних потреб дітей, також відповідачем не надано жодних доказів щодо наявності в нього інших аліментних зобов'язань. У відповідності до вимог сімейного законодавства, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток. При визначенні розміру аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача, суд бере до уваги матеріальне становище як позивачки, яка утримує малолітніх дітей, власного житла не має, ніде не працює, так і відповідача, який є інвалідом 3-ї групи, ніде не працює, інших утриманців не має, не має постійного доходу. Отже, з врахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати у твердій грошовій сумі, по 4000 грн., на кожну дитину, щомісячно. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку, з 25 березня 2014 року. Відповідно до ч.3 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області слід стягнути 243.60 грн. судового збору. В силу ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved