Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

До Малиновського районного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розлучення, стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1000 грн., а також стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON], 27.06.2008р.н., також в розмірі 1000 грн., посилаючись на те, що шлюб фактично розпався, чоловік проживає довгий час окремо, на утримання сина та на її утримання матеріальну допомогу не надає. В судовому засіданні [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти не в твердій грошовій сумі, а в розмірі % частки від всіх його доходів. Пояснила, що з травня 2010р., чоловік проживає окремо від неї та дітей. Примирення є неможливим та спільне проживання не має сенсу. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги ані на її утримання, ані на утримання дитини. Також позивачка просила при розірванні шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище - Кругоус. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Пояснив, що надавати аліменти не в змозі, у зв'язку із невеликою заробітною платою та з причини особистої неприязні до позивачки. При вирішенні вимоги про стягнення аліментів поклався на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з насту пних підстав. В судовому засіданні встановлено, шо 1 березня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, про що Першим відділом реєстрації актів цивільного стан) Малиновського районного управління юстиції м. Одеси зроблений відповідний актовий запис про шлюб № 90. Від шлюбу у сторін є син - [PERSON], 27 червня 2008р.н., який проживає з матір'ю. Встановлено, що сторони проживають окремо з травня 2010р. Для кожної із сторін це перший шлюб. Шлюбні стосунки припинені, спільного господарства сторони не ведуть. Іайн -ні спір у сторін відсутній. Відновити сімейні стосунки неможливо, позивач заперечує проти 7- -Г-С-НЯ. З іповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України ги з'ясовані фактичні взаємовідносини подружжя, причини розірвання шлюбу, якими є відсутн~ госзуміння та взаємної поваги, неможливість подальшого збереження шлюбу, а спільне життя \\ ¦ ' - ¦ перечило б інтересам подружжя та їх дитини. Пг «ш 2: \\ваги те. що між сторонами не існує спору щодо утримання та виховання дітей, уме з і г*дю надання їм повноцінного батьківського піклування, суд вважає, що розірвання шлюбу не г г _ я ~ г -Е 7 гей. встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини та ін. законедін-^в актами та узгоджується з положенням ч. З ст. 56 СК України, відповідно до якої кожен з по_тг>жж* -газ припинити шлюбні відносини. Ан^ - - ;¦ діеникладені обставини, зокрема те, що позивач не бажає зберігати шлюб, враховую1- "7" 7 ,г7-: вільності шлюбу та моральні засади правового інституту сім'ї, а також інтереси ажа: можливим розірвати шлюб. За заявою позивачки [PERSON], відповідно до ст. 1 13 СК України, їй присвою^т-. : 7 ' - 7НЄ 7 5 1^Є ЬфЧТОУС». Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, с\\д також задовольняє вимоги про стягнення аліментів на підставі наступного. Вбачається, що позивачка не працює в звязку із знаходженням на її утриманні малолітньої доньки. З наданих відповідачем в судовому засіданні документів вбачається, що він працює на посаді електромеханіка в ТОВ «ДК Європродукт» та отримує заробітну плату за серпень місяць - 639,29 грн., за вересень - 895 грн. З пояснень позивачки в судовому засіданні, які не спростовувались поясненнями відповідача, вбачається, що відповідач не виконує свої обовязки щодо виховання та утримання дитини. Враховуючи стан здоровя відповідача, а також те, що він є працездатною особою та не обмежений конкретною роботою на даному підприємстві, відсутність доказів неможливості працевлаштуватися на іншій роботі, суд не приймає до уваги його доводи щодо неможливості надання матеріальної допомоги на утримання сина в звязку з низьким доходом. Суд вважає, що відповідачем свідомо надана довідка про низький рівень доходів з метою уникнення виконання обовязків щодо утримання дитини. Зобов'язуючи одного з батьків проводити виплату аліментів на утримання дитини суд керується положеннями ч. З ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, де закріплений обовязок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття. Суд також вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, що передбачена ч. 2 ст. 84 СК України. Стягуючи аліменти з відповідача суд виходить з положень ч. 2 ст. 183 ЦПК України, яка передбачає виплату аліментів у встановленій частці від заробітку, доходу одного з батьків. При цьому суд враховує положення ст. 182 Сімейного кодексу України, яка дає перелік обставин при визначення розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальний стан дитини; стан здоров'я та матеріальний стан платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; та інші обставини, які мають суттєве значення. Стягуючи аліменти в розмірі по 14 частині на дитину та на утримання дружини від заробітку відповідача суд враховує, що ним не надані документи, які б спростовували можливість надання допомоги у цьому розмірі, в т.ч. наявність в нього утриманців, про стан здоровя, дохід.

Outcome: approved