Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій вказує, що 20.01.2001 року зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. 17.06.2002р. у них народився син - [PERSON] Подружнє життя у них з відповідачем не склалося. 01.03.2012 р. рішенням Тиврівського районного суду, шлюб між ними розірвано. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Більше трьох років вони з відповідачем проживають окремо. За цей час вона неодноразово зверталася до [PERSON] за допомогою в утриманні сина. Однак, відповідач на її прохання не реагував та добровільно надавати кошти на утримання дитини не бажає. Вона працює редактором відділу ТОВ «Редакція газети «Ваше здоров'я». Її середньомісячний заробіток складає 4900грн. Їхній син захворів, його лікування потребує значних коштів. За таких обставин, вони опинилися в скрутному матеріальному становищі і забезпечити потреби [PERSON] самостійно вона не має можливості. Оскільки заробіток відповідача є мінливим та нестабільним, більшу половину заробітку він отримує неофіційно, вважає, що він має сплачувати аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі. Крім того, 30.03.2015р. Ілля потрапив до клініко-діагностичного відділення «Інституту педіатрії, акушерства і гінекології НАМН України» з діагнозом: затримка статевого розвитку, гіпогеніталізм; транзиторна ювенільна гінекомастія, звідки він був виписаний 17.04.2015 р. За час стаціонарного та амбулаторного лікування нею було витрачено на медикаментозне лікування сина 3 510 грн. 23 коп. Також сину рекомендовано особливі навантаження (басейн двічі на тиждень лікувальна фізкультура, силові навантаження), масаж для стимуляції кровообігу, особливий режим харчування та санаторно-курортна реабілітація. З 17.04.2015 р. по 10.05.2015р. син пройшов санаторно-курортну реабілітацію в санаторії «Україна» м. Ворзель, двічі на тиждень він відвідує басейн. Також дитина потребує кваліфікованої допомоги психолога. Перший курс син пройшов, але проблема залишається і поки не буде досягнуто результату лікування, він має продовжити корекцію. На відвідування басейну і психолога вона витратила 12 790 грн. Крім того, через 3-4 місяці планується госпіталізація [PERSON] для контрольного обстеження в умовах клініко-діагностичного відділення І ПАГ. На лікування сина вона витратила 16 300 грн. Відповідно, вона претендує на відшкодування відповідачем половини понесених нею додаткових витрат - 8 150 грн., а також кошти в сумі 8 150 грн., що ймовірно становитимуть половину витрат, які вона вимушена буде понести в результаті лікування сина в майбутньому. Оскільки вона неодноразово зверталася до відповідача за допомогою в утриманні і відповідач ухилявся від обов»язку матеріально забезпечувати їх дитину, вважає, що має право на аліменти на утримання дитини за три минулих роки. Обраховуючи аліменти за три минулих роки, виходить з половини прожиткового мінімуму для дитини такого віку як їх син. Просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі, а саме по 2000 грн. щомісяця, на утримання сина - [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття, з часу звернення до суду з даним позовом. Рішення в частині виплати аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. Стягнути з [PERSON] додаткові витрати на лікування сина [PERSON] в сумі 16 300 грн. та аліменти на його утримання за три минулих роки в сумі 23 513грн. В ході судового розгляду представник позивачки [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення аліментів за три минулих роки збільшила до 50100грн. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, викладених у заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Надав письмові заперечення проти позову, згідно з якими позов в частині стягнення щомісячних аліментів визнав частково в сумі 500грн., в решті вимог позов не визнав, зазначивши, що має дитину від іншого шлюбу, крім того, він продовжує утримувати і спільного з позивачкою сина. Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. 20.01.2001 року Московським РУЮ в м. Київ зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 47. 01.03.2012 р. Рішенням Тиврівського районного суду, шлюб між ними розірвано. (а.с. 11) 17.06.2002р. у них народився син - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 10). Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, про що свідчать довідка Гніванського КП «Гніваньводопостач» від 02.06.2015р. та акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 26.03.2015р. (а.с. 8,9). Відповідно до ст.180 СК України відповідач також зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 10 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, що набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач працездатний, з 15.06.2015р. зареєстрований як фізична особа підприємець, відомості про перебування фізичної особи - підприємця в процесі припинення відсутні, що стверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 09.09.2015р. (а.с. 97-98). Згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України, наданих ДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області (а.с. 134,135) за період з 01.01.2015р. по 30.09.2015 р. відомості про його доход відсутні. Проте суд враховує, що на 2014-2015 роки в державі запроваджено мораторій на податкові перевірки суб»єктів підприємницької діяльності, а саме відповідно до пункту 3 розділу «Прикінцеві положення» Закону України від 28.12.2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України (щодо податкової реформи) у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб»єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Таким чином, зазначені відомості центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України, згідно яких у відповідача відсутні доходи від підприємницької діяльності, вказані лише з його слів, а тому суд критично оцінює дані докази. Разом з тим, 14.09.2013р. відповідач зареєстрував шлюб з [PERSON], 26.11.2013р. у них народилась дочка [PERSON] (а.с. 47,48) . Позивачка інших дітей не має, працездатна. Вона працює в ТОВ "Редакція газети «Ваше здоров»я»", її середньомісячна заробітна плата складає 4917, 81 грн., що стверджується довідкою даного товариства від 26.05.2015р. №15 (а.с. 12). Згідно договору оренди від 15.01.2015р. наймає квартиру в м. Київ. Дитина сторін [PERSON] хворіє, згідно витягу з історії хвороби Інституту педіатрії, акушерства і гінекології НАМН України (а.с. 6) у нього діагностовано хронічний холецистохолангіт, дискенезія жовчовивідних шляхів по гіпотонічному тип; рецедивуючий бронхіт, неповна ремісія; хронічний компенсований тонзиліт, регіонарний лімфоаденіт; вегетативна дисфукція , спадкова схильність з цефагліями та порушенням сну; затримка статевого розвитку, гіпогеніталізм; транзиторна ювенільна гінекомастія. З 30.03.2015р. по 17.04.2015р. дитина перебувала на лікуванні в даному лікувальному закладі. Разом з тим, слід також зазначити, що виходячи з положень ст. 185 СК України, витрати на лікування дитини можуть бути самостійним предметом судового розгляду. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 СК України) . Згідно ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач підприємець, є складнощі щодо перевірки його доходів, вимоги позивачки про визначення аліментів у твердій грошовій сумі є обґрунтованими. Суд також враховує, що відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років на даний час становить 1455 гривень в місяць (Закон України «Про Деравний бюджет України на 2016р.»). За наведених обставин, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів слід задоволити частково в розмірі 1000грн. щомісяця. Позов подано до суду через пошту 21.07.2015р., що стверджується штемпелем на конверті, а тому згідно із вимогами ч.1 ст.. 191 СК України, ч.6 ст. 70 ЦПК України аліменти стягненню підлягають з 21.07.2015р. Позов в частині стягнення додаткових витрат на лікування дитини підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. В період з 30.03.2015р. по 17.04.2015р. [PERSON] був госпіталізований до Інституту педіатрії, акушерства і гінекології НАМН України, згідно із призначенням лікарів даного лікувального закладу, наданих фіскальних чеків з аптеки №4 м. Вінниця на його лікування витрачено 2401,23 грн. (а.с. 6, 15-17, 27). Половина даної суми становить 1200,61грн., які підлягають стягненню. Касиром в чеках зазначена - [PERSON] Посилання відповідача на те, що вона -мати позивачки , не спростовують дійсності даних чеків. Разом з тим, відомостей про призначення лікарями вказаних у фіскальних чеках препаратів: біфонал-гель, диксаметазон, карсил карбонат, верапаміл, лімфоміазот, бронхаліс, фестал, морська сіль, суду не надано, а тому підстав для стягнення витрат на їх придбання не вбачається. Крім того, не зрозуміло, за які послуги зазначені витрати в корінцях до документів від 10.05. та 17.05. на загальну суму 700 грн. (а.с. 27), а тому суд їх до уваги не бере. Суд також вважає недоведеними вимоги щодо стягнення витрат на відвідування дитиною басейну, так як згідно квитанції ТОВ «[PERSON] [PERSON]» від 12.06.2015р. кошти в сумі 5000грн. сплачено від імені сторонньої по справі особою - [PERSON], а не позивачкою (а.с. 25). Згідно розписки від імені [PERSON] та [PERSON] остання купила у [PERSON] право на відвідування басейну за 5000грн. по вказаній квитанції. Проте з даної квитанції не зрозуміло, за які саме послуги [PERSON] сплачені вказані кошти. Договір ОСК 2825 від 12.06.2015р., на підставі якого сплачені 5000 грн. за даною квитанцією (а.с. 25), суду не надано. Доказів, що за вказаною квитанцією відвідував басейн [PERSON] також не надано. Крім того, по справі відсутні медичні рекомендації про те, що в зв»язку з особливими обставинами ( хворобою) [PERSON] потребує відвідування басейну. Також не вбачається підстав для стягнення витрат на отримання допомоги психолога. [PERSON], якою видано рахунок на оплату послуг психолога на 7000грн., має кваліфікацію психолога, що стверджується копією її диплома, проте з наданого рахунку на оплату від 10.06.2015р., свідоцтва про державну реєстрацію ФОП, свідоцтва платника єдиного податку від 30.05.2012р. (а.с. 28-30) не вбачається, що ФОП [PERSON] має право на надання психологічної допомоги неповнолітнім особам на комерційній основі. Згідно вказаного свідоцтва платника єдиного податку (а.с.30) ФОП [PERSON] має право на здійснення господарської діяльності: прання, оброблення білизни та інших текстильних виробів; роздрібна торгівля книгами, газетами, канцелярськими товарами; підбір та забезпечення персоналом; надання інших комерційних послуг; консультування з питань інформатизації; діяльність, пов»язана з банками даних; інші види діяльності у сфері розроблення програмного забезпечення, інші види індивідуальних послуг за класом 93.05.0, який відповідно до КВЕД-2005 включає\~надання будь-яких інших індивідуальних послуг, наприклад, експлуатацію автоматів (фотоавтоматів, автоматичних ваг, приладів для вимірювання артеріального тиску тощо), послуги чистильників взуття, носильників, послуг и з паркування автомобілів, надання супроводження (ескортів), дослідження генеалогії, послуги служб знайомств та бюро одружень, діяльність астрологів та екстрасенсів, послуги для домашніх тварин (утримання, догляд, дресирування) тощо. Крім того, по справі відсутні докази про те, що в зв»зку з особливими обставинами, зокрема із захворюванням, [PERSON] потребує психологічної корекції, тобто психологічної допомоги. Надані суду медичні документи з лікувальних закладів таких рекомендацій не містять. Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно витягу з історії хвороби Інституту педіатрії, акушерства і гінекології НАМН України (а.с. 6) дитина хворіє, планова її госпіталізація для контрольного обстеження в умовах клініко-діагностичного відділення ІПАГ через 3-4 місяці. Половина доведених по справі доказами витрат на лікування дитини становить 1200,61 грн., а тому вірогідна необхідність зазначених коштів на лікування дитини і в майбутньому. Позов в частині стягнення аліментів за три минулих роки суд вважає недоведеним виходячи з такого. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Однак, позивачем не надано ні доказів про вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача, ні про ухилення відповідача від надання утримання дитині, зокрема про зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір ухилитися від виконання обов'язку по утриманню. Крім того, відповідно до банківських квитанцій (а.с. 49- 63) за період з листопада 2011р. по вересень 2014р. відповідачем на утримання дитини перераховано позивачці 21400грн., а тому суд не погоджується з доводами позивачки про ухилення відповідача від надання утримання синові. Твердження представника позивача про те, що дані кошти відповідач сплачував не з власної ініціативи, а на неодноразову вимогу позивачки доказами також не підтверджені. Позивачка в частині позову щодо стягнення аліментів від сплати судового збору звільнена ( п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). Відповідно до ст.. 88 ЦПК суд присуджує судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved