Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , адресу: [ADDRESS] ; встановити факт постійного проживання її на час відкриття спадщини, тобто [INFO] , зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вимоги мотивовані тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , з 01.08.1992 року, у шлюбі мають сина [PERSON] , [INFO] . [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично ніколи за даною адресою не проживав, мешкав разом з нею у квартирі [ADDRESS] . На час смерті чоловіка у вказаній квартирі [ADDRESS] були зареєстровані вона та син [PERSON] , однак фактично проживали вона та чоловік [PERSON] . За час шлюбу нею з чоловіком придбана спільна сумісна власність - нежитлова будівля, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25800692 від 08.04.2010 року. Таким чином, після смерті чоловіка відкрилась спадщина, до складу якої входить, зокрема Ѕ частині нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] за життя заповіту не залишив. Вона є спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] як його дружина, заяву про прийняття спадщини не подавала так як вважала, що після смерті чоловіка усе майно належить їй з сином, а нежитлова будівля придбана в тому числі і за її кошти. Лише в 2020 році, коли вона вирішила продати вищезазначене нерухоме майно, виникла необхідність в отриманні свідоцтва про право на спадщину і реєстрацію даної нежитлової будівлі. 20.10.2020 року вона звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гуменної Л.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке за життя належало [PERSON] , проте приватний нотаріус відмовила у вчиненні таких дій через необхідність надання документу, що підтверджує факт спільного проживання з [PERSON] на день смерті останнього. Враховуючи те, що на дату смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживав за адресою: [ADDRESS] , необхідно визначити місце відкриття спадщини після померлого чоловіка. Зважаючи на неможливість спадкоємцем оформити право на спадщину , заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту, який має юридичне значення. Заявник [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримала , просила задовольнити. Заінтересована особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гуменна Л.П. звернулася із заявою про розгляд даної справи за її відсутності на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Заінтересована особа [PERSON] просив розглядати справу за його відсутності, підтвердив фактичні обставини справи, викладенні у заяві. Вивчивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. З 01.008.1992 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 736 від 01.08.1992 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 166 від 02.12.2014 року. [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак фактично проживав з дружиною - заявником у справі за адресою: [ADDRESS] , до часу смерті. У квартирі [ADDRESS] зареєстровані заявник у справі [PERSON] з сином [PERSON] , який фактично к у даній квартирі не мешкає. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку заявниця прийняла фактично. 20.10.2020 року [PERSON] на звернення до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гуменної Л.П. отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з рекомендацією звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання з [PERSON] . Факт спільного проживання заявника [PERSON] разом з її чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , знайшов своє підтвердження, доведений належними письмовими доказами. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 1 Сімейного кодексу України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року (Постанова) судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки. Пунктом 7 цієї Постанови передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину тощо. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення такого факту. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як встановлено при розгляді справи, факт постійного проживання однією сім`єю заявника та її чоловіка [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , необхідно для вирішення питання щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] . Оскільки строк звернення спадкоємця, який фактично прийняв спадщину до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини строком не обмежений, інші спадкоємці, які б мали намір звернутись із заявою про прийняття спадщини, як встановлено в судовому засіданні, відсутні, спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказані заявником вимоги обґрунтованими, які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved