Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Територіальної громади сіл Вербовець та Виноградне в особі Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позов мотивувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . До складу спадкового майна після його смерті належало право на земельну частку (пай), що перебувала в колективній власності КСП «Хлібороб» с.Вербовець в розмірі 4,24 в умовних кадастрових гектарах (сертифікат серії ВН № 0411631). Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] (яка померла [INFO] та не прийняла спадщини). Спадщину прийняв [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак не оформиву своїх спадкових прав. [INFO] помер [PERSON] . До складу спадкового майна після його смерті належало право на земельну частку (пай), яке він успадкував після смерті [PERSON] Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є позивач. Остання спадщину прийняла, вчасно звернувшись до нотаріуса із заявою про її прийняття. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину відсутні. Разом з тим, сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] - втрачено, у зв`язку з чим нотаріусом позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Тому позивач змушена звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 16.09.2019 було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] і відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою судом за клопотанням позивача витребувано з Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 41/2019, заведену щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 10.10.2019 у справі закрито підготовче провадження та призначено її до судового розгляду по суті на 31.10.2019. Позивач в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила справу розглядати у її відсутність. (а.с.3) Відповідач копію ухвали від 16.09.2019 та доданих до неї матеріалів отримав 25.09.2019, відзиву до суду не направив. Його представник в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі(а.с. 32, 44). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа [PERSON] копію ухвали від 16.09.2019 та доданих до неї матеріалів отримала 23.09.2019, письмових пояснень до суду не направила, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала у повному обсязі(а.с. 30-31, 33-36). Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] вважала підставними та такими, що підлягають до задоволення. Суду пояснила, що померлий [PERSON] був її вітчимом, а [PERSON] його батьком. Останній хоч і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак проживав разом з ними за адресою: [ADDRESS] . Його дружина [PERSON] проживала по [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] [PERSON] не прийняла. Останню прийняв її вітчим - [PERSON] , здійснив поховання [PERSON] , взяв на зберігання свідоцтво про право власності на майновий пай. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в смт Муровані Курилівці Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 5). [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП "Хлібороб" Вербовецької сільської ради, розміром 4,24 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] . Вартість вказаної земельної частки (паю) становить 111436 грн 94 коп. Державний акт на земельну ділянку не видавався (а.с. 15-16). Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 р.). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року, яка була чинна на час відкриття спадщини, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Із свідоцтва про народження (а.с. 9) вбачається, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] був його син [PERSON] Згідно довідки Мурованокуриловецької селищної ради № 951 від 29.03.2019, на день смерті з [PERSON] була зареєстрована [PERSON] (а.с. 13). [PERSON] померла [INFO] в смт Муровані Курилівці Вінницької області (а.с. 6). На день смерті вона була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] повністю підтвердили пояснення третьої особи [PERSON] , пояснивши, що вони тривалий час проживають по сусідству з сім`єю [PERSON] , і їм достеменно відомо те, що [PERSON] , до смерті проживав разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивачем разом з позовною заявою було надано копію свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат), що виданий на ім`я [PERSON] , що був на зберіганні у [PERSON] до його смерті (а.с. 18). З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 56430663 та № 56430646 від 06.06.2019, слідує, що спадкова справа щодо майна [PERSON] не заводилася, заповіти за життя ним не вчинялися (а.с. 22). Згідно постанови Верховного Суду № 61-18890 від 27.02.2019, для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Таким чином, для встановлення тієї обставини, з якою стаття 549 ЦК Української РСР пов`язувала факт прийняття спадщини, необхідно встановити, чи фактично такий спадкоємець вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, і для цього недостатньо наявності лише реєстрації спадкоємця за місцем проживання спадкодавця на час смерті останнього. Отже, суд вважає доведеним, що [PERSON] - єдиний спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину в порядку передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР. Інший спадкоємець [PERSON] спадщини у встановленому законом порядку не прийняла. [INFO] в смт Муровані Курилівці Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] належало прийняте у спадщину після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай), яке він за життя, у встановленому законом порядку не оформив. При житті, 09 серпня 2018 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів [PERSON] . Заповіт чинний (а.с. 8, 19). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1223 ЦК України). Свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 7), заповітом (а.с. 8) стверджується, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка має право на спадкування. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки Мурованокуриловецької селищної ради № 943 від 27.03.2019 слідує, що на день смерті [PERSON] разом з ним за однією адресою: [ADDRESS] , проживали позивач [PERSON] та треті особи - [PERSON] , [PERSON] (а.с. 11). З копії спадкової справи № 41/2019 заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] слідує, що єдиним спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину є позивач [PERSON] , яка 30.03.2019 подала нотаріальній конторі заяву про її прийняття. Інші спадкоємці відсутні (а.с. 37-43). Отже, суд вважає доведеним, що позивач - єдиний спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину в порядку передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Однак оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору вона не може, оскільки оригінал сертифіката, що посвідчував право [PERSON] на земельну частку (пай) серії [NUMBER] втрачено (а.с. 10, 17). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач та треті особи позов визнали повністю і його задоволення, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай), після смерті [PERSON] . Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 1114 грн (а.с. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В даному випадку відповідач та треті особи позов визнали ще у підготовчому засіданні, однак позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем чи третіми особами при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved