Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

В січні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 15 червня 2013 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 130. Від подружнього життя в них є спільна дитина [PERSON], [INFO]. Протягом останнього року спільного проживання відповідач неодноразово повертався додому в нетверезому стані, тому між ними часто виникали суперечки. З травня 2015 року шлюбні відносини між подружжям припинені, [PERSON] проживає у своїх батьків. Позивачка вирішила поїхати на заробітки за кордон, їй пообіцяли працевлаштування. Тому в даній ситуації просить визначити місце проживання малолітньої дитини з батьком. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити з мотивів, наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 15 червня 2013 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 130. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. З травня 2015 року шлюбні відносини між сторонами припинені. Сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Причиною припинення сімейних відносин стали суперечки на ґрунті вживання відповідачем алкогольних напоїв. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Малолітню дитину сторін після розірвання шлюбу суд залишає проживати з батьком.

Outcome: approved