Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , з вимогами: «виключити з актового запису № 1665 від 26 червня 2013 року, вчиненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про народження [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Києва, громадянина України, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Чернігів, громадянина України». 11 жовтня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 14 грудня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про призначення експертизи судово-медичної генетичної ідентифікації та зупинено провадження до проведення експертизи експертами Міського бюро Судово-медичної експертизи. 24 липня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відновлення провадження у цивільній справі. 06 вересня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закінчення підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. 28 жовтня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про призначення повторної експертизи судово-медичної генетичної ідентифікації та зупинено провадження до проведення експертизи експертами Державної установи «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України». 06 березня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відновлення провадження у цивільній справі. 10 липня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про призначення повторної експертизи судово-медичної генетичної ідентифікації та зупинено провадження до проведення експертизи експертами Медико-генетичного центру «МамаПапа». 06 березня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відновлення провадження у цивільній справі. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 24 листопада 2018 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов з викладенням своїх міркувань по суті предмету позову з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 12 грудня 2018 року позивач [PERSON] подала відповідь на відзив з викладенням своїх заперечень щодо позиції відповідача та просила задовольнити позов на підставі наявних у справі доказів. Позивач та представник позивача -адвокат Буркацький В.Л. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та додатково пояснили, що з 30 березня 2007 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в період перебування у шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] . 03 лютого 2017 року ухвалено рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Під час перебування у шлюбі позивач не повідомляла з різних причин відповідача про те, що останній не являється біологічним батьком дитини, однак [PERSON] , який не є біологічним батьком дитини, подав позов до суду про визначення місця проживання дитини з батьком, що змусило позивача подати позов про виключення запису про батьківство, з метою захисту прав дитини на отримання достовірних відомостей. Відповідач та представник відповідача - адвокат Глушко М.С. в судовому засіданні позов не визнали, просили в позові відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов з урахуванням заяви про застосування строків позовної давності, відповідач наголосив, що з моментам народження опікується дитиною, займається його вихованням, незважаючи на висновок експертизи, який виключає його батьківство відносно дитини, вважає неправомірним рішення про виключення запису про його батьківство з актового запису про народження дитини, оскільки позивач звернулась з цим позовом до суду поза межами строків позовної давності, яка починається від дня реєстрації народження дитини, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Представник третьої особи - Дніпровського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, оцінивши викладені відповідачем заперечення щодо предмету позову, які наведено у відзиві на позов, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Так, засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначає Сімейний кодекс України. Порядок визначення походження дитини регулює глава 12 Сімейного кодексу України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма ст. 7 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що з 30 березня 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. 03 лютого 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно свідоцтва про народження, виданого 26 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] народився [INFO] в місті Києві, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження внесено запис за №1665. В свідоцтві про народження дитини батьком записано - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 138 СК України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як про батька дитини з актового запису про народження дитини і така вимога матері відповідно до ч. 2 цієї статті може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною чоловік може будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертиз. Підставою для виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною. Важливе значення в процесі доказування даного факту має висновок експерта. За результатами проведення судово-біологічної (генетичної) експертизи із застуванням методики генотипоскопії (аналізу ДНК) експерти можуть визначити батьківство із ймовірністю до 99,9 відсотків або дійти висновку про його виключення. Дійти висновку про виключення батьківства можливо і на підставі судово-імунологічної експертизи (експертизи крові), або судово-медичної експертизи, яка б визначила здатність особи до зачаття дитини. Однак, експертиза ДНК, на сьогодні, є найбільш ефективним доказом, що підтверджує наявність чи відсутність батьківства особи щодо дитини. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Відповідно до частин 1-4 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. 14 грудня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про призначення експертизи судово-медичної генетичної ідентифікації. На виконання ухвали суду, 12 липня 2019 року експертом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи Юрченко О.В. складено Висновок №103-141-2019, яким встановлено: «біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] , народженого [PERSON] , виключається» (а.с.54-56) Дана експертиза проведена методом ДНК-аналізу. При проведенні експертизи виділення ДНК проводилось згідно з методикою, викладеною в методичних рекомендаціях: «Використання ДНК-аналізу у судово медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства (материнства, підміни дітей)» МОЗ України, з використанням іонообмінної смоли Chelex 100. В порядку дослідження висновку експерта, експерт Юрченко О.В. в судовому засіданні пояснила, що висновок судово-медичної генетичної ідентифікації №103-141-2019 від 12 липня 2019 року є законним та обґрунтованим, відповідь на питання, яке викладене в ухвалі суду про призначення даного виду експертизи є категоричним, зразки крові [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були відібрані на паперові фільтри, виділення ДНК проводились згідно з методики, викладеного в методичних рекомендаціях. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. ( ч.1 та ч.2 ст.102 Цивільного процесуального кодексу України). За змістом положень ч.2 ст.113 Цивільного процесуального кодексу України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумнів в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Повторна експертиза призначається у тому разі, коли у суду виникають сумніви щодо наукової відповідності висновків, які містяться в експертному висновку, слабкій аргументації таких висновків, наявності протиріч у висновках різних експертів. Повторна експертиза, на відміну від додаткової, доручається іншому експерту (експертам). Призначення повторної експертизи пов`язане з оцінкою доказів, безпосередньо первісного висновку експерта (експертів). Оцінка доказів здійснюється в судовому засіданні, у зв`язку з чим цивільним процесуальним кодексом України передбачено порядок дослідження висновку експерта (експертів) в судовому засіданні та призначення додаткової експертизи. 10 липня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про призначення повторної експертизи судово-медичної генетичної ідентифікації. Згідно Висновку експерта №27369 від 25 серпня 2020 року, складений спеціалістом-генетиком [PERSON], встановлено: «біологічне батьківство учасника [PERSON] , [INFO] , відносно учасника [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, виключається. Ймовірність батьківства складає 0%». (а.с.194-209) При перевірці та оцінці експертних висновків суд встановив, що висновки про визначення біологічного критерію містять докладний опис отриманих матеріалів та відомостей, які встановлені при дослідженні об`єктів експертизи, є повними, зрозумілими, вичерпними та науково обґрунтованими. Таким чином, висновком експерта спростовані викладені у відзиві твердження відповідача про те, що відповідач є біологічним батьком дитини [PERSON] . Статтею 134 СК України визначено, що на підставі, зокрема рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з абз. 9 п. 20 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до Положення про внесення змін, доповнень, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін в актовий запис цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5від 12.01.2011 року підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану зокрема є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно з п. 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За таких обставин, з урахуванням викладеного, зважаючи на зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача щодо визнання батьківства в повному обсязі. Відповідно до ст.20 СК України, До вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Згідно ч.2 СК України, у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Таким чином ст.20 СК України є спеціальною нормою, яка регламентує застосування позовної давності саме до вимог, які виникають із сімейних відносин. Згідно із до ч. 1ст. 138 СК України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. Таким чином, перебіг строку позовної давності починається з дня реєстрації народження дитини. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст.136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Закон наділяє матір правом на оспорювання батьківства свого чоловіка. Це право є способом спростування презумпції шлюбного батьківства матір`ю дитини. Таким чином вимога про оспорення батьківства - це вимога, яка пред`являється відповідно до норм саме Сімейного кодексу України, що свідчить про те, що на зазначені правовідносини поширюється дія ст.20 СК України, яка прямо встановлює винятки, за яких позовна давність застосовується в порядку, який визначено Цивільним кодексом України, якщо інше не передбачено Сімейним Кодексом України (ч.2 ст.20 СК України). Однак, встановлення позовної давності для вимоги матері не означає відступлення від конституційного принципу рівності статей. Відмінність між ними - результат певних біологічних закономірностей, на які закон не може не зважати. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18) зазначено, що "для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог (див. пункти 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц)". Подавши заяву про застосування строку позовної давності, відповідач обмежився посиланням на положення ч.3 статті 138 Сімейного кодексу України, посилаючсиь на своє право, як відповідача у цивільному процесі, подати заяву про застосування строків позовної давності. В свою чергу, висуваючи заперечення щодо поданої до заяви про застосування строків позовної давності, позивач наголосила, що оскільки дитина народилась під час перебування позивача у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в актовому записі про народження дитини батьком записано відповідача, однак після народження дитини відповідач вихованням дитини не займався, ігнорував своїми батьківськими обов`язковими, подружжя проживало окремо, в різних містах, позивач мала певні сумніви щодо батьківства відповідача, але вимушена була звернутись з цим позовом до суду лише після звернення відповідача до суду із самостійним позовом про визначення місця проживання дитини разом з ним, з метою захисту інтересів дитини. Позивач вважає, що позов подано в межах визначених законодавством строків позовної давності та за наявності безспірних доказів, які виключають батьківство відповідача відносно дитини, підлягає задоволенню. Оцінивши наведені сторонами доводи та заперечення щодо підстав застосування строків позовної давності, суд вважає доведеними обставини, які достовірно підтверджують відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, в такому випадку позивачем правомірно обораний спосіб захисту про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини, подана відповідачем заява про застосування строків позовної давності є формальною, тому підстав для застосування строків позовної давності судом не встановлено. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частини першої ст.13 Цивільного процесуального кодексу України с уд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. ( ст. 89 ЦПК України) З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Дніпровський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини. Враховуючи наведене та

Outcome: approved