Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги обґрунтовував неповерненням відповідачами грошових коштів. Зазначав, що розмір заборгованості та солідарний обов'язок відповідачів з її сплати вже встановлений рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.07.2015р. у справі 369/5194/15-ц, зміненого рішенням Апеляційного суду Київської області від 19.07.2016р. Водночас, оскільки судовим рішення у вищезазначеній справі визначено обов'язок відповідачів повернути борг у валюті України, з встановленням суми такої заборгованості на дату винесення судового рішення, збільшення з того часу офіційного курсу долара США, терміну прострочення, а також враховуючи що відповідачами не здійснювалися дії з повернення заборгованості, позивач просить стягнути курсову різницю, відсотки за користування коштами, три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання та інфляційні втрати. З урахуванням заяви про збільшення і зменшення позовних вимог [PERSON] просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] 182 466,82 грн. курсової різниці, 11 035.1 дол. США процентів за користування позикою; 1 598.00 дол. США трьох процентів річних від основної суми боргу; 4268 грн. трьох відсотків річних від суми процентів за користування позикою, встановленою в рішенні Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.07.2015р. у справі 369/5194/15-ц. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов повністю з урахуванням заяви про збільшення та зменшення позовних вимог. Відповідачі проти позову заперечували, посилаючись на їх необґрунтованість. Суд, вислухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно вимог частини третьої ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи в травні 2015 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, розмір якої на момент звернення до суду становив 30 000 доларів США, а також нарахованих на вищезазначену суму відсотків за користування грошовими коштами - 4210,56 дол. СШАта трьох відсотків річних за прострочення виконання грошових зобов'язань - 894,60 дол. США. Оскільки позика була надана в іноземній валюті саме в цій грошовій одиниці позивач просив суд стягнути з Відповідачів як суму основного боргу так і суму нарахованих відсотків за користування чужими коштами та 3 % проценти річних. На підставі даного позову Києво-Святошинським районним судом Київської області було відкрито провадження у справі 369/5194/15-ц та ухвалено рішення. З вищезазначеного судового рішення вбачаються наступні обставини.09.11.2011р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким останній отримав в борг 35000 дол. США. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.04. 2014 р. між [PERSON] та [PERSON] затверджено мирову угоду, відповідно до якої [PERSON] передав [PERSON] в рахунок погашення заборгованості 3000 дол. США, решту суми зобов'язувався повернути до 22 травня 2014 року. В строк, встановлений мировою угодою заборгованість повернута не була. В межах зазначеної справи судом також було встановлено, що [PERSON] в рахунок погашення заборгованості передала [PERSON] грошові кошти в розмірі 2000 дол. США, а також написала розписку, якою вона підтверджує зобов'язання свого чоловіка [PERSON]перед [PERSON] в розмірі 30000 дол. США, та зазначила що кошти були використані в інтересах сім'ї. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 липня 2015р. у справі 369/5194/15-ц позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів задоволено: стягнуто з [PERSON] заборгованість в розмірі 661 868,34 грн. основного боргу; стягнуто з [PERSON] та [PERSON] 112 631,45 грн., з яких: 92 894,54 грн. - відсотки за користування грошовими коштами, 19 736,91грн. - три відсотки річних за прострочення виконання грошових зобов'язань. Сума, яку стягнув суд у валюті України розрахована ним відповідно до офіційним курсом НБУ гривні до долара США на дату винесення рішення у справі - (1 дол. США - 22.062278 грн.). Рішенням Апеляційного суду Київської області від 19.07.2016р., вищевказане рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області було змінено та доповнено тим змістом, що стягнення з [PERSON] та [PERSON] є солідарним, відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 02.04.2014р про визнання мирової угоди (справа№755/2588/14-ц). В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. З моменту вирішення справи 369/5194/15-ц [PERSON] та [PERSON] не вчиняли дії з погашення заборгованості, в примусовому порядку заборгованість також стягнута не була, що відповідачами не заперечується. Суд звертає увагу, що підстави виникнення заборгованості, її складові, розмір та солідарний обов'язок відповідачів з виконання зобов'язання встановлені судовим рішенням у справі між тими ж особами, а отже не підлягають доказуванню в межах даної справи за позовом [PERSON] про стягнення курсової різниці, відсотків та інфляційних втрат від сум заборгованості, визначених судом. Отже в межах даної справи судом перевіряється обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідачів курсової різниці, враховуючи що рішення суду, яким було стягнуто заборгованість за договором позики останніми не виконано, а також правомірність нарахування відсотків та інфляційних втрат за період, в т.ч. після винесення рішення у справі №369/5194/15-ц. За загальним правилом прийняття судового рішення не змінює зобов'язаних правовідносин сторін. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК. При цьому враховуючи що предметом договору позики була іноземна валюта (долари США), прийняття судового рішення про стягнення грошового боргу в національній валюті не змінює природу грошового зобов'язання як такого, що визначене в іноземній валюті. Правильність такого висновку підтверджується позицією Верховного суду України, висловленій у листі від 01.07.2014р. "Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві". Відповідно до вимог, встановлених частиною 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Вимогами частини 1 ст.1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. З огляду на фактичне задоволення в межах справи № 369/5194/15-ц позовних вимог [PERSON] про стягнення 30 000 доларів США основного боргу; 4210,56 дол. США процентів за користування коштами; 894,60 дол. США - трьох відсотків річних за прострочення виконання грошових зобов'язань в перерахунку в грошову одиницю України за офіційним курсом НБУ на день винесення рішення, зважаючи що офіційний курс гривні до долара зменшився що, відповідно, обумовило невідповідність сум заборгованості, встановлених в судовому рішенні реальній заборгованості відповідачів за договором позики та нарахованих на цю заборгованість відсотків, суд вважає що вимоги позивача про стягнення курсової різниці обґрунтованими, та такими що відповідають законодавству України. Станом на 07.02.2017 року офіційний курс гривні до долара, встановлений НБУ становить 2726,2733 грн. за 100 дол. США. Отже сума заявлених Позивачем вимог, які фактично були задоволені судом в справі № 369/5194/15-ц, на сьогоднішній день становили б: -30 000 дол. США х 27,26 = 817 800 грн., що на 155 931,61грн. більше ніж сума визначена до стягнення судом по основному боргу (817800 - 661 868,34.); -4210,56 дол. США х 27,26 = 114 779,86 грн., що на 21 885,32 грн. більше ніж сума, визначена до стягнення судом по відсоткам за користування грошовим коштами (114 779,86 - 92 894,54); -894,60 дол. США х 27,26 = 24386,80 грн., що на 4 649,89 грн. більше ніж сума визначена до стягнення судом по 3% річних ( 24 386,80 - 19 736,91 ) Таким чином, враховуючи коливання валютного курсу грошової одиниці України до грошової одиниці США вимоги позивача про стягнення курсової різниці в загальній сумі 182 466,82 грн. (155 931,61 + 21 885,32 + 4 649,89) підлягають задоволенню. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів відсотки за користування грошовими коштами відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України в розмірі облікової ставки НБУ за період з 01.05.2015 по 07.02.2017р., тобто з наступної дати після періоду, за який було нараховано та стягнуто з відповідачів відсотки рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.07.2015р. у справі № 369/5194/15-ц. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи що правовідносини сторін за договором позики внаслідок прийнятого судового рішення не припиняються, заборгованість не погашена суд вважає правомірною вимогу позивача про стягнення відсотків за користування грошовими коштами - основною сумою боргу. Зважаючи на невиконання відповідачами свого зобов'язання з повернення позики, позивачем також нараховано 3% річних відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України. Період нарахування аналогічний періоду, за який нараховано відсотки за користування грошовими коштами - з 01.05.2015 по 07.02.2017р., з огляду на те що 3% річних за попередній період також було стягнуто рішенням суду в справі № 369/5194/15-ц. Перевіривши подані суду розрахунки, суд вважає що до стягнення підлягає 11 035,1 дол. США за користування позикою, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 300816,83 грн., та 1598, 00 дол. США, що відповідно становить 43 561,48 грн. Відповідно до вимог ч.5 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. В справі № 369/5194/15-ц судом визначено суму заборгованості відповідачів за процентами за користування грошовими коштами. При цьому зазначене зобов'язання є грошовим, виникло не з судового рішення, а відповідно до вимог закону - ст. 1048 ЦК України. Рішення суду від 28.07.2015р. у справі № 369/5194/15-ц вищезазначене грошове зобов'язання лише зафіксовано. З огляду на вказане також підлягає стягненню 4268 грн. - три відсотки річних від суми процентів за користування грошовими коштами, визначеної в рішенні Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.07.2015р. за період з 29.07.2015 по 07.02.2017р. 3 %. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З огляду на задоволення позову про солідарне стягнення коштів з відповідачів в повному обсязі, сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню з відповідачів також в солідарному порядку. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved