Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з 13 лютого 1999 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від сумісного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося у зв'язку з різними характерами та поглядами на сім'ю. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, та з 2013 року проживають окремо. Спільне життя та збереження сім'ї неможливе, суперечить її інтересам, тому позивачка просить задовольнити її вимоги. Позивачка подала до суду заяву, якою підтвердила намір розірвати шлюб за обставин, викладених в позовній заяві. Крім того, просила розглянути справу без участі сторін на підставі наявних в справі даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідач, який у встановленому порядку повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 09 березня 2016 року суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони 13 лютого 1999 року зареєстрували шлюб у Стецьківській сільській раді Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис № 2, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданного Стецьківською сільською радою Старокостянтинівського району 13 лютого 1999 року. Від спільного сумісного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Стецьківською сільською радою Старокостянтинівського району ) від 04 травня 2000 року. Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально. Причинами розпаду сім'ї стало різні характери та погляди на сім'ю. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, та з 2013 року проживають окремо, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. На час розгляду справи про розірвання шлюбу майновий спір між сторонами відсутній. За змістом ст. 51 Конституції України, ст. 24, ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що сторони подружні стосунки не підтримують, жити однією сім'єю не бажають, суд прийшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим та буде суперечити їхнім інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 3 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, згідно яких, судові витрати присуджуються позивачці пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved