Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

В жовтні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 23 лютого 1980 року в с. Звиняч Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №3. Неповнолітніх дітей немає. З відповідачем спільного життя не склалося. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та суперечки, що виникають між ними. Відповідач скандалить, підносить на неї руку, б'є її, побив вікна в літній кухні, коли вона намагалась від нього заховатись. В неї немає більше сил та бажання терпіти його негативну поведінку та приниження. Подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, відповідач залишає сім'ю та періодично їздить на заробітки. Фактично їх сім'я розпалася, існує лише формально, тому позивачка просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути за її відсутності, оскільки прибути в судове засідання не має можливості. Позов підтримує, просить задовольнити, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява, в якій він просить справу розглянути за його відсутності, оскільки прибути в судове засідання не має можливості, так як виїжджає за межі України. Позовні вимоги визнає, проти позову не заперечує, згідний на розірвання шлюбу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23 лютого 1980 року, який зареєстрували в с. Звиняч Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №3, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу. Протягом останніх років сторони відносин не підтримують. З будь-якого питання сімейного життя в них почали виникати різні непорозуміння, сварки, скандали, що стало причиною розірвання шлюбу. Відповідач скандалить, підносить на дружину руку, б'є її, побив вікна в літній кухні, коли вона намагалась від нього заховатись. В позивачки немає більше сил та бажання терпіти його негативну поведінку та приниження. Подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, відповідач залишає сім'ю та періодично їздить на заробітки. Вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між сторонами носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved