Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовною заявою , вимоги за якою 08.12.2017р. були уточнені, до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки в сумі 30\~802, 17 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що працювала в публічному акціонерному товаристві «Рівнеазот» ( на даний час приватне акціонерне товариство «Рівнеазот»). Наказом\~№ 902 від 28.03. 2017\~ звільнений з 31.03.2017р. з роботи на підставі \~ст. 38 КЗпП України\~за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником законодавства про працю. Розрахунку при звільненні з нею не проведено. Розрахункові кошти не отримала по даний час. Враховуючи, що з дня звільнення з роботи, а саме з 31.03. 2017 року нарахована при звільненні заробітна плата не виплачена , то у відповідності до вимог\~ст.117 КЗпП України\~ПрАТ « Рівнеазот» зобовязаний \~\~виплатити їй \~\~середній заробіток\~\~за час затримки\~\~розрахунку, починаючи з 31.03.2017 по 08.12.2017 року середній заробіток за час затримки в сумі 30\~802,17 грн. з розрахунку: 22,3853 грн. (середньогодинна зарплата) х 8 годин = 179,0824 (середньоденний заробіток) х 172 (кількість робочих днів за період затримки) = 30\~802,17 грн. Представник позивача адвокат [PERSON] згідно угоди-доручення від 04.10.2017р., в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю в межах доводів позовної заяви, просили позов задовольнити повністю. Представник ПрАТ «Рівнеазот» [PERSON] заперечив проти задоволення\~\~позовних вимог, покликаючись на ту обставину, що вини ПрАТ « Рівнеазот» у невиплаті\~\~належних звільненому працівникові сум немає, оскільки ПрАТ» Рівнеазот» не отримало всіх належних сум за надані послуги від РОВКП «Рівнеоблводоканал. Крім того, з 07 березня 2017 року на підприємстві повністю обмежили поставку природного газу, не давши змоги виробити продукцію. Вважає, що ПрАТ « Рівнеазот», порушуючи строки\~\~розрахунку із звільненими працівниками діяв у стані крайньої\~\~необхідності, а тому на підставі\~\~ч.2\~ст. 1171 ЦК України\~просить суд звільнити ПрАТ « Рівнеазот» від відшкодування\~\~шкоди частково або повністю. За таких обставин, просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослiдивши письмовi докази по справi, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] працювала на ПрАТ «Рівнеазот» та з 31.03.2017р. \~звільнена з роботи на підставі\~ст. 38 КЗпП України\~за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником законодавства про працю згідно наказу № 902 від 28.03.2017 року. Розрахунок на день звільнення з нею не проведено. Встановлено, що розрахункові кошти [PERSON] не отримала по даний час. Відповідно до частини 1статті 117\~КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із ст.47, частиною 1 статті\~116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1статті 117\~КЗпП України\~обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116\~КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум належних при звільненні роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Така правова позиція, яка відповідно до положеньстатті 360-7\~ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів України, викладена в постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 р. у справі № 6-144цс13. Так, вимога [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненнні стосуються періоду з 31.03.2017 року по 08.12. 2017 року, повний розрахунок з [PERSON] не проведено . За таких обставин та враховуючи те, що мало місце порушення ст.ст. 116,177 КЗпП , суд приходить до висновку , що позов підлягає до задоволення, та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненнні за період з 31.03. 2017 р. по 08.12. 2017 р., що становить 172 робочих дні . З довідки про середню заробітну плату № 2924 від 07.12.2017р. вбачається, що загальна сума доходу [PERSON] за січень-лютий 2017 року становить 5815,70 грн., середньогодинна заробітна плата становить 22,3853 грн., відпрацьовано 259,80 годин за період січень-лютий 2017 року. Період затримки розрахунку з позивачем складає: з 31.03.2017 року року по 08.12. 2017 року включно, заборгованість становить 30\~802,17 грн. : 22,3853 грн. (середньогоднна зарплата) х 8 годин = 179,0824 (середньоденний заробіток) х 172 (кількість робочих днів за період затримки) = 30\~802,17 грн. Суд\~\~не приймає до уваги\~\~ покликання представника відповідача на той факт, що невиплата заробітної плати позивачу відбулась\~\~у стані крайньої необхідності, а відтак на підставі ч.2\~ст. 1171 ЦК України\~суд може звільнити ПрАТ «Рівнеазот» від відшкодування шкоди оскільки\~право\~позивача на отримання\~\~середнього заробітку\~\~за час затримки розрахунку\~є\~абсолютним і виникає із трудових правовідносин, і до вказаних правовідносин не можуть застосовуватись норми, які випливають із деліктних\~зобов»язань, оскільки правила\~ст. 1171 ЦК України\~застосовуються\~\~при вирішенні\~\~спору, що стосуються відшкодування шкоди.. Суд визнає безпідставними і покликання\~\~представника відповідача на\~\~відсутність їх вини у\~\~невиплаті заробітної плати, оскільки подані\~\~ним докази, зокрема, рішення\~\~міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі про призупинення\~\~дії антидемпінгових мит та рішення Господарського\~\~суду Рівненської області\~\~про стягнення з ОВКПВ КГ «Рівнеоблводоканал» на користь ПрАТ « Рівнеазот» заборгованості, жодним\~\~чином\~\~не свідчать про відсутність\~\~вини відповідача щодо невиплати заборгованості із заробітної плати позивачу. Відповідно до ст. 88 ЦПК судові витрати - судовий збір в сумі 640,00 грн., сплачений позивачкою при пред'явленні позову, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved