Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений із [PERSON]., який зареєстрований 24.11.2012 року, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, через відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого їхнє спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам подружжя, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин. Зазначила, що їхня сім'я остаточно розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим та недоцільним. Суд, ухвалив справу розглядати без участі позивача та відповідача, кожен з яких представив заяви, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу у їхню відсутність /заяви в матеріалах справи/, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. При цьому відповідач в поданій заяві зазначив, що визнає позов, просить шлюб розірвати. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони уклали шлюб 24.11.2012 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2846 /а.с.5/, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження /а.с.4/. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім'ї неможливе, тому суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати. З огляду на те, що позивач просив усі судові витрати залишити за ним, суд, виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст.11 ЦПК України, вважає за можливе не стягувати при задоволення позову з відповідача судові витрати. Згідно до ст.113 ЦК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на те, що позивач просить повернути їй дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе задовольнити таке клопотання, та повернути їй прізвище, яке вона мала до одруження, а саме - «[PERSON]».

Outcome: approved