Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Виконком Інгулецької районної у місті ради, як орган опіки та піклування звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] та є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відомості про дітей батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. На цей час малолітня [PERSON] , [INFO] за згодою матері мешкає разом із біологічною бабусею - [PERSON] в Одеській області. Оскільки [PERSON] ухилялась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя своїх дітей, що виразилось в антисанітарному стані помешкання, відсутні продукти харчування, у дітей обмежена кількість одягу була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП. При обстеженні місця проживання відповідача встановлено відсутність продуктів харчування, а також те, що [INFO] остання народила дитину, однак не оформила свідоцтво про її народження, внаслідок чого інспекторами ювенальної превенції з нею була проведена профілактична бесіда. [PERSON] неодноразово змінює місце мешкання та зі слів сусідів остання на тривалий час залишає дітей вдома, не здійснює за ними догляд. При відвідуванні сім`ї відповідача сімейним лікарем встановлено, що умови проживання дітей жахливі, відсутнє газо, електро та водопостачання, відсутні продукти харчування. Відповідно до наказу служби у справах дітей від 07 вересня 2020 року малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] взято на облік як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. 30 вересня 2020 року [PERSON] взято під соціальний супровід та неодноразово з нею проводились профілактичні бесіди з приводу належного догляду за дітьми. [PERSON] отримує соціальну допомогу на дітей, проте використовує її не за призначенням. Її образ життя унеможливлює подальше перебування дітей в її сім`ї та створює загрозу їх здоров`ю та життю. Просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнути з неї аліменти на їх утримання у розмірі 1/2 частини всіх видів її доходу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву, де просить розглянути справу без участі представника органу опіки та піклування, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначив про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Представники третіх осіб - Криворізького міського центру соціальних служб для сім?ї, дітей та молоді, Комунального закладу «Криворізький спеціалізований будинок дитини» ДОР в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу від 17 травня 2021 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16 червня 2021 року у справі залучено як третю особу - Комунальний заклад «Криворізький спеціалізований будинок дитини» ДОР. Дослідив письмові матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилась [PERSON] , [INFO] народилась [PERSON] , [INFO] народилась [PERSON] та їх матір`ю є відповідач у справі - [PERSON] , що видно із копій свідоцтв про народження (а.с. 8-10). Відповідно до Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження батько дітей вказаний на підставі ч.1 ст. 135 СК України (а.с.11-13). Постановою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2019 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП (а.с.15). Листами Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Виконкому Криворізької міської ради від 09 квітня 2019 року та 10 березня 2021 року начальника служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради було повідомлено про невиконання [PERSON] батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.16, 23). Стан житла відповідача задовільний, але потребує ремонту, що видно із Актів обстеження умов проживання від 21 серпня 2019 року та 24 березня 2021 року (а.с.17, 24). Листом Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 16 жовтня 2019 року начальника служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради повідомлено про те, що було здійснено відвідування за місцем мешкання [PERSON] та з останньою проведено профілактичну бесіду (а.с.18). Листом начальника служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради від 31 серпня 2020 року повідомлено Інгулецьке ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків (а.с.19). Рішеннями Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради від 07 вересня 2020 року за №28 малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] постановлено на облік як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.21). Відповідно до листів КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №7" Криворіької міської ради від 16 вересня 2020 року та 30 березня 2021 року при відвідуванні [PERSON] встановлено, що вода, світло, газ відсутні. Продуктів харування немає, умови проживання жахливі. На профілактичні щеплення мати з дітьми не з`явилась (а.с.22, 26). Рішенням Виконкому Інгулецької районної у місті ради №128 від 07 квітня 2021 року малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у відповідача вирішено було відібрати, Дочка [PERSON] мешкає у бабусі (а.с.27). Виконкомом Інгулецької районної у місті ради 21 квітня 2021 року прийнято рішення №145 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 39). Відповідно до рішення Виконкому Інгулецької районної у місті ради №144 від 21 квітня 2021 року малолітню [PERSON] , [INFO] влаштовано до Комунального закладу «Криворізький спеціалізований будинок дитини» ДОР (а.с.43-44). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що врегульовані ст.ст. 164- 166 СК України. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно з ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років. При цьому, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною (ст.166 СК України). Згідно із Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція), держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування повинно вирішуватися лише після всебічного дослідження позицій сторін, насамперед, з`ясування ставлення батьків до дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На думку суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Так, відповідачу, як матері малолітніх дітей в провину ставиться систематичне ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК). Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не піклується про виховання дітей, не працює. Наведене в своїй сукупності на думку суду може свідчити про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. Статтею 19 Сімейного Кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи видно, що Виконкомом Інгулецької районної у місті ради 21 квітня 2021 року прийнято рішення №145 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач свідомоухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітніх дітей, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. При цьому, суд не знаходить підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків, оскільки відповідачу надавалась можливість та час для виправлення свого ставлення до виховання дітей, такий час у неї був і протягом розгляду справи, але виходячи з наведених вище обставин, мати дітей таких заходів не вжила та не бажає їх вживати, про що також свідчить її аява про визнання позову про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. Згідно з положеннями ст. 167 СК України, якщо дитина проживала з тим із батьків, хто позбавлений батьківських прав, суд вирішує питання про можливість їхнього подальшого проживання в одному житловому приміщенні. Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. В даній справі встановлено, що малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] залишилися без батьківського піклування, відомостей про родичів дітей, які мають бажання і можливість взяти їх на виховання немає. Законодавчо не встановлено обов`язок суду здійснювати розшук таких осіб, тому суд приходить до висновку, що дітей слід передати органу опіки та піклування виконкому Інгулецької районної у місті ради. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вищевказаного, слід стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суду не надано доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей. Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки позов було пред`явлено 15 квітня 2021 року, то вони і мають бути стягнені саме з цього дня. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Також відповідно до ст. 142 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави у розмірі 908,00 грн. Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому статтею 169 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved