Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

В серпні 2012 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки, в якому просить визнати її та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Позивач пояснив, що колишня дружина та їх спільна донька були прописана у належній йому на праві приватної власності квартирі після одруження та народження дитини з 05 березня 2009 року , але фактично з того самого часу відповідачка проживає разом зі своїми батьками в їх квартирі за іншою адресою. В квартиирі немає речей відповідачки та дитини. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивач сплачує самостійно. На тепершній час він створив нову сім'ю, народилася дитина, проте він немає можливості розпорядитися своє власністю і продати цю однокімнатну квартиру з метою поліпшення житлових умов. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, направила свого представника, який позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що дійсно після народження дитини [PERSON] проживає разом з дитиною в квартирі своїх батьків , але в цій квартирі не проживає з поважних причин, а саме перешкоджання з боку позивача до її вселення з дитиною. Також зазначили, що квартира перебуває в кредиті, частина кредитних коштів сплачувалася за період шлюбу, отже [PERSON] має право на певну частку квартири як спільне сумісне майно подружжя. Посилалися на порушення житлових прав дитини. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні заперечувала про задоволення позовних вимог стосовно неповнолітньої дитини. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, квартира [ADDRESS] належить позивачу на підставі Свідоцтва про право власності від 01.03. 2006 р. - за рішенням виконкому ММР від 27.01.2006 р. 30 листопада 2004 року [PERSON] уклав кредитну угоду на суму 52995 грн. Терміном повернення 30 років на будівництво житла, загальною площею 37,6 кв.м. по [ADDRESS]. 04 липня 2008 року відповідачка уклала шлюб з [PERSON], від якого народилася дитина [PERSON] [INFO]. Після цього відповідачка зареєструвала своє місце проживання за місцем реєстрації чоловіка і фактично там проживала. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.11.2010 року шлюб між сторонами розірвано, судом встановлено, що сторони проживали окремо. Згідно наданих позивачем квитанцій, в період шлюбу позивачем сплачено близько 6 000 грн в рахунок погашення вищезазначеного кредиту . Згідно Довідки про склад сім'ї станом на 07 серпня 2014 року в спірній квартирі зареєстровані позивач, з 21 лютого 2014 року його дружина [PERSON], та син [PERSON], [INFO], та відповідачка з донькою [PERSON]. Крім пояснень позивача, визнання цієї обставини представником відповідачки, факт не проживання відповідача з дитиною в спірній квартирі з березня 2009 року підтверджується Актом про непроживання від 05.08.2042 року, складений комісією ОСМД "Північ-2"; Актом мешканців будинку [ADDRESS] про проживання [PERSON] з донькою [PERSON] в квартирі № 24 цього будинку з лютого 2009 року по теперішній час; Актом обстеження житлово-побутових умов від 12 травня 2011 року , складеного працівниками Служби у справах дітей адміністрації Заводського району м.Миколаєва стосвно задовільних умов проживання неповнолітньої [PERSON], [INFO] в чотирьохкімнатній квартирі ( у дівчинки окрема кімната) [ADDRESS] разом з матір'ю та бабусею та дідусем. Як вбачається з пояснень сторін, позивач неодноразово звертався до відповідачки з проханням знятися з реєстраційного обліку, але остання не бажає вирішити питання в добровільному порядку. Жодних доказів того, що відповідачка зверталася до позивача чи до компетентних ораганів с приводу перешкоджання з боку власника квартири [PERSON] щодо її з дитиною проживання в спірній квартирі суду не надано і про таке не зазначено. Не зверталася також відповідачка і до суду щодо розподілу спільного майна подружжя, в тому числі щодо певної частки спірної квартири. На підставі викладеного, у відповідності зі ч.2 ст.405 України суд дійшов до висновку про відсутність відповідачки без поважних причин понад один рік в квартирі [ADDRESS], враховуючи тривалість не проживання, добровільність виїзду з вказаної квартири і проживання за іншою адресою з родиною батьків, а також відсутність фактичної моживості проживати в однокімнатній квартирі двом окремим сім'ям з дітьми за наявності належних умов проживання відповідачки та дитини за адресою її теперішнього проживання, що є підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщення вказаної квартири. При цьому суд не може взяти до уваги заперечення представника відповідачів щодо порушення житлових прав дитини, оскільки дитина проживає разом з матір'ю в належних умовах для проживання, а також щодо набуття права власності на спірну квартиру як безпідставні. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved