Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що з [PERSON] вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.08.2015 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу, їх спільне життя з відповідачем ускладнилось, часто сваряться та тяжко найти взаєморозуміння, мають різні погляди на сімейне життя. Вони втратили почуття один до одного і зберегти сім`ю неможливо. З початку лютого 2021 року вони спільно не проживають і вона 23.02.2021 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. На даний час, діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі у їх вихованні не приймає. Відповідач працевлаштований, є фізично здоровою людиною, тому вважає, що він має можливість та повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Ніяких домовленостей з [PERSON] з приводу сплати аліментів на дітей у них немає. Враховуючи викладене, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову та судові витрати. В підготовчому судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав. Згідно з положеннями ст. 200 ЦПК України, у випадку визнання позову відповідачем у підготовчому судовому засіданні, суд, у відповідності зі ст. 206 ЦПК України, та за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши сторони, повно і всебічно з`ясувавши обставин, на які посилалися позивач в позовній заяві, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає наступне. Судом установлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , про що свідчать відповідні копії свідоцтв про народження. Діти проживають з матір`ю - позивачем [PERSON] . Відповідач живе окремо і матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до положень ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому діючим законодавством. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і, згідно з положеннями ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. У разі відсутності такої домовленості, чинне законодавство передбачає право того з батьків, з ким проживає дитина, звернутися до суду для зобов`язання батька чи матері, які проживають окремо, надати другій стороні утримання на підставах і в порядку, що встановлені законом. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи положення ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України (ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"). У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Враховуючи вище викладене, всі обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, те, що жодних домовленостей між сторонами щодо утриманні дітей не досягнуто, та те, що відповідач позовні вимоги визнав, суд вважає, що [PERSON] повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки, згідно зі свідоцтвами про народження, являється їхнім батьком та зобов`язаний їх утримувати, а розмір аліментів, які просить стягнути позивач є достатнім та обґрунтованим. На підставі ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Щодо судових витрат, то суд вважає наступне. Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову, - на відповідача. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем, до закінчення судового розгляду, надано розрахунок понесених судових витрат, які суд вважає належними. Прийшовши до висновку про задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що витрати позивача у сумі 1000 гривень 00 копійок - витрати на оплату правової допомоги, підлягають до задоволення, відповідно необхідно стягнути з відповідача [PERSON] понесені позивачем [PERSON] витрати на правову допомогу у сумі 1000 гривень 00 копійок. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 908 гривні 00 копійок. На підставі наведеного та

Outcome: approved