Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 18.12.2020р. надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] (третя особа - Управління-служба у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітньою дитиною. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 10.02.2021р. позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження з призначенням розгляду в загальному позовному провадженні у підготовче засідання. Цією ж ухвалою було витребувано від Управління-служби у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради відповідний висновок щодо розв`язання спору про встановлення способу участі у вихованні дитини (а.с.№ 18). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 23.12.2017р., який розірвано рішення суду від 03.04.2020р. До реєстрації шлюбу, а саме [INFO] в них народився син [PERSON] , який наразі постійно проживає з відповідачкою. Після розірвання шлюбу він не бажає переривати стосунків з сином, втім, на день подачі позову відповідачка не дає йому можливості спілкування з сином. У зв`язку з чим він і звернувся до Соборної районної у м. Дніпрі ради з заявою про визначення способу у вихованні сина. В первісній редакції позовних вимог [PERSON] наполягав на зобов`язанні матері [PERSON] не чинити перешкод йому у вихованні та спілкуванні з сином та встановити йому у такому вихованні та спілкуванні з сином певні способи участі, побачень з дитиною. Так, позивач просив визначити побачення з дитиною щотижня у суботу з 10.00. до 14.00. та неділю з 14.00. до 18.00. 03.03.2021р. відповідачкою підготовано відзив на позов (а.с. № 23-25), де заперечуючи проти задоволення позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що в них з позивачем є син, який народився до реєстрації шлюбу, а саме [INFO] . Позивач у справі у листопаді 2019р. пішов з родини та повідомив про припинення шлюбних стосунків. Після розриву шлюбних стосунків, [PERSON] залишився проживати з нею. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2020р. з [PERSON] на її користь на утримання дитини стягнуто аліменти і до поки рішення не набрало законної сили (рішення суду [PERSON] оскаржувалося в апеляційному порядку), позивач добровільно не сплачував аліменти, перераховувати аліменти почав лише з грудня 2020р. Проти позовних вимог в первісній редакції вона заперечувала, оскільки [PERSON] зовсім не враховані години, коли дитина спить та не врахована особиста прихильність [PERSON] до батька, бо позивач пішов із сім`ї, коли сину було лише 2 роки. Отже, вона погодиться лише на спілкування батька з сином лише в її присутності та за попередньою домовленістю. 14.06.2021р. до суду надійшов висновок Голови Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради Федоренка В.В. від 14.06.2021р. № 5/6-82 про визначення позивачу способів участі у вихованні сина, в якому зазначено, що вважається доцільним встановити такі способи участі у вихованні сина: щосуботи з 10.30. до 13.00. та щонеділі з 17.00. до 20.00 в присутності матері дитини (а.с. № 44-45). Позивач 20.07.2021р. надав суду заяву, в якій уточнив свої позовні вимоги та просив визначити йому такі способи участі у вихованні дитини, про які вони домовилися в суді з відповідачкою та на які вона погодилася, а саме кожної середи з 18год.00хв. до 20год.00хв. в присутності матері в місцях, що відповідають віку дитини та кожної суботи з 11год.00хв. до 13год.00хв. в присутності матері в місцях, що відповідають віку дитини (а.с. № 56). Також в цій заяві позивач просив справу розглянути з ухваленням рішення в підготовчому засіданні 20.07.2021р. Ця заява також містила в собі прохання до суду цивільну справу 20.07.2021р. розглядати за його відсутності та без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с. № 56). Відповідачка [PERSON] заявою від 20.07.2021р. дійсно погодилась з позовними вимогами [PERSON] в уточненій редакції від 20.07.2021р., просила ухвалити рішення в підготовчому засіданні 20.07.2021р. за її відсутності та без технічної фіксації. В цій заяві також зазначила, що перешкод у спілкуванні позивача з сином вона чинити не буде, окрім випадків, якщо дитина буде хворіти (а.с. № 58). Заява [PERSON] була написана в присутності її адвоката Муравського В.В. (діє за ордером від 03.03.2021р. - а.с. № 31зв.ст., а.с. № 58). Представник третьої особи - Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради - Голик О.І. (діє на підставі довіреності від 12.01.2021р. - а.с. № 54), ознайомившись з заявами сторін у справі від 20.07.2021р., заперечень проти визначення саме такого способу участі позивача у вихованні сина, про який сторони домовилися в суді, не висловила. Також в цій заяві просила ухвалити рішення в підготовчому засіданні 20.07.2021р.за її відсутності та без технічної фіксації (а.с. № 60). Ухвалою суду від 20.07.2021р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) була здійснена заміна третьої особи з Управління-служба у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради на Адміністрацію Соборного району Дніпровської міської ради (а.с. № 62). Ухвалою суду від 20.07.2021р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) було постановлено про розгляд справи на підставі заяв сторін у справі та представника третьої особи за їх відсутності та про ухвалення рішення суду в підготовчому засіданні у відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України, оскільки відповідачка уточнену редакцію позовних вимог 20.07.2021р. визнала та просила ухвалити рішення в підготовчому засіданні. У відповідності до положень ст. 223, ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи в підготовчому засіданні 20.07.2021р. здійснювався без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку, як змісту первісного позову позивача, так і його уточненій редакції від 20.07.2021р., заявам відповідачки та представника третьої особи від 20.07.2021р., висновку Голови Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради Федоренка В.В. від 14.06.2021р. № 5/6-82 , всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у відповідності до положень ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги в редакції від 20.07.2021р. підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). При розгляді справи встановлено наступні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Стаття 51 Конституції України гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічна норма міститься також у ч. 6 ст. 7 СК України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братися до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08.07.2003р., «Цаунеггер проти Німеччини» від 03.12.2009р.). Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства", на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частина 3 ст. 11 та ст. 15 вищеназваного закону встановила, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків, прямих контактів. Стаття 141 СК України зазначає, що мати, батько мають рівні права, обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частинами 2, 3 ст. 157 СК України той з батьків, з ким проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий із батьків має право звернутися з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ч. 1 ст. 151 СК України). Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 2 ст. 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов`язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України). При розгляді справи встановлено наступні обставини справи і відповідні їм правовідносини. З 23.12.2017р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2020р. у справі № 201/1019/20 було розірвано, рішення суду набрало законної сили 07.08.2020р. (а.с. № 6, 62-63). [INFO] у сторін народився син [PERSON] (а.с. № 7), який після розірвання шлюбно-сімейних стосунків залишився проживати з матір`ю. Цих обставин сторони у справі не заперечували. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2020р. у справі № 201/1048/20 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини доходів боржника, рішення суду набрало законної сили 03.12.2020р. (а.с. № 64-65, 66-69). Позивач по тексту позову стверджував, що після розірвання шлюбу та на день подачі позову відповідачка не давала йому можливості спілкування з сином, у зв`язку з чим він в свій час і звернувся до Соборної районної у м. Дніпрі ради з заявою про визначення способу у вихованні, спілкуванні з малолітнім сином. Цю заяву було розглянуто та 14.06.2021р. до суду надійшов висновок Голови Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради Федоренка В.В. від 14.06.2021р. № 5/6-82 про визначення позивачу способів участі у вихованні сина, відповідно до якого доцільним вважається визначення батькові [PERSON] таких способів участі у вихованні сина [PERSON] та спілкуванні з ним, а саме: щосуботи з 10.30. до 13.00. та щонеділі з 17.00. до 20.00 в присутності матері дитини (а.с. № 44-45). При розгляді справи судом враховано, що після отримання обома сторонами 15.06.2021р. в суді вищезазначеного висновку від 14.06.2021р. № 5/6-82 (а.с. № 45), позивач 20.07.2021р. уточнив свої позовні вимоги, а саме наполягав на участі у вихованні та спілкуванні з сином у такі дні та години, про які вони домовилися 20.07.2021р. в суді з відповідачкою, та на які вона погодилася, а саме: кожної середи з 18год.00хв. до 20год.00хв. в присутності матері в місцях, що відповідають віку дитини та кожної суботи з 11год.00хв. до 13год.00хв. в присутності матері в місцях, що відповідають віку дитини (а.с. № 56, 58). Визначення такого способу, порядку, часу спілкування та участі позивача у вихованні сина буде повністю відповідати положенням, як вищезазначених Закону України „Про охорону дитинства" і відповідних норм сімейного законодавства, так і ст.ст. 9, 12 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. (ратифікована ВРУ 27.02.1991р.), де зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним або обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це не суперечить найкращім інтересам дитини. При прийнятті судом рішення про задоволення позовних вимог також враховані положення ч.8 ст. 7 СК України, де зазначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливім урахуванням інтересів дитини, а оскільки сторони між собою домовилися про дні та години та інші умови участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, то суд у відповідності до положень ч.6 ст. 19 СК України визначає ті способи участі у вихованні, спілкуванні батька з [PERSON] , про які батьки малолітньої дитини дійшли згоди 20.07.2021р. (а.с. № 56, 58), та з якими погодилась і представник третьої особи [PERSON] (а.с. № 60). При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ч.1 ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідачка визнала позовні вимоги в редакції від 20.07.2021р. За вищезазначеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в редакції від 20.07.2021р. підлягають задоволенню в повному обсязі. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позовні вимоги в уточненій редакції задоволено в повному обсязі, судові витрати, які понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 840грн. 80коп. (за ставками судового збору на 2020р., коли і було подано позов - а.с. № 2), слід стягнути з відповідачки на користь позивача. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved