Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

В вересні 2017 позивач ПАТ «Укрсоцбанк» в особі представника звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про звільнення майна з-під арешту, та згідно вимог позовної заяви просив звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить ПАТ «Укрсоцбанк», а саме: будинок з господарсько-побутовими спорудами та земельну ділянку, що знаходяться: Дніпропетровська область, Дніпропетровський (Дніпровський) район, смт. Кіровське, вул. Темпівська, 111 в рамках виконавчого провадження № 53859205 (номер запису про обтяження 20388250), в рамках виконавчого провадження № 46405078 (номер запису про обтяження 8702060). Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.05.2007 року [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» уклали кредитний договір № 1827, за умовами якого, відповідач отримав кошти в сумі 74 000,00 доларів США. Також 14.05.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та відповідачем укладено іпотечні договори № 396 та № 397, відповідно до яких, на забезпечення виконання основного зобов'язання, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: будинок з господарсько-побутовими спорудами, що знаходиться Дніпропетровська обл., Дніпропетровський р-н, смт. Кіровське, вул. Темпівська, 111, загальною площею 147,2 кв.м. земельна ділянка, загальною площею 0,0812 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що має кадастровий номер - 1221455400-01-001-0108, місце розташування якої: Дніпропетровська обл., Дніпропетровський р-н, смт. Кіровське, вул. Темпівська, 111. Обтяження згідно вищевказаних іпотечних договорів зареєстровано 14.05.2007 року у Державному реєстрі іпотек за номером 4950419 за договором іпотеки № 397 та 4950474 за договором іпотеки № 396. У зв'язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором та значної заборгованості, [PERSON] згідно заяви, передав предмет іпотеки позивачу з метою добровільної його реалізації та спрямуванням котів від продажу на погашення заборгованості по кредитному договору. Однак позивачу стало відомо, що реалізувати заставне майно на даний час неможливо, оскільки Шевченківським ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області в рамках виконавчого провадження № 53859205 від 03.05.2017 року винесено постанову про арешт майна відповідача-1 та оголошення заборони на його відчуження, якими накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, також Бабушкінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ (нині Шевченківський ВДВС м. Дніпра) в рамках виконавчого провадження № 46405078 від 06.02.2015 року винесено постанову про арешт майна відповідача-1 та оголошення заборони на його відчуження, якими накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] в тому числі, що знаходиться в іпотеці позивача, що змусило позивача звернутись до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила суд їх задовольнити. Відповідачі та треті особи в судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 14.05.2007 року [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» уклали кредитний договір № 1827, за умовами якого, відповідач отримав кошти в сумі 74 000,00 доларів США. Також 14.05.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та відповідачем укладено іпотечні договори № 396 та № 397, відповідно до яких, на забезпечення виконання основного зобов'язання, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: будинок з господарсько-побутовими спорудами, що знаходиться Дніпропетровська обл., Дніпропетровський р-н, смт. Кіровське, вул. Темпівська, 111, загальною площею 147,2 кв.м. земельна ділянка, загальною площею 0,0812 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що має кадастровий номер - 1221455400-01-001-0108, місце розташування якої: Дніпропетровська обл., Дніпропетровський р-н, смт. Кіровське, вул. Темпівська, 111. Обтяження згідно вищевказаних іпотечних договорів зареєстровано 14.05.2007 року у Державному реєстрі іпотек за номером 4950419 за договором іпотеки № 397 та 4950474 за договором іпотеки № 396. У зв'язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором та значної заборгованості, [PERSON], згідно заяви, передав предмет іпотеки позивачу з метою добровільної його реалізації та спрямуванням котів від продажу на погашення заборгованості по кредитному договору. Однак позивачу стало відомо, що реалізувати заставне майно на даний час неможливо, оскільки Шевченківським ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області в рамках виконавчого провадження № 53859205 від 03.05.2017 року винесено постанову про арешт майна відповідача-1 та оголошення заборони на його відчуження, якими накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, також Бабушкінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ (нині Шевченківський ВДВС м. Дніпра) в рамках виконавчого провадження № 46405078 від 06.02.2015 року винесено постанову про арешт майна відповідача-1 та оголошення заборони на його відчуження, якими накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] в тому числі, що знаходиться в іпотеці позивача. Статтею 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленого цим Законом. Ст. 37, 38 ЗУ «Про іпотеку» передбачено право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки згідно якого Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до ст. 572 Цивільного Кодексу, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України іпотека є заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Частина 1 ст. 317 ЦК України зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до ч.7 ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень ЗУ «Про іпотеку». Законом України «Про іпотеку» (ст. 33) встановлений вичерпний перелік підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог іпотекадержателя, а саме: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до частини 6 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Отже, позивач довів те, що саме у нього виникло переважне право на звернення стягнення на заставне майно, тому наявність вказаного арешту порушують його право як Іпотекодержателя. На підставі викладеного, оцінивши усі представлені докази в сукупності суд приходить до висновку, що вимоги позивача про звільнення майна з-під арешту, а саме: будинок з господарсько-побутовими спорудами та земельну ділянку, що знаходяться: Дніпропетровська область, Дніпропетровський (Дніпровський) район, смт. Кіровське, вул. Темпівська, 111 є законними, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved