Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] та просить визнати за нею право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: с.Широке, вул. Ів.Франка, 67 «А» і складається з - будівлі бригадного будинку №18 (літера «А»), площею 51,1 кв.м.; будівлі сараю для міндобрив (літера «Б»), площею 33,7 кв.м.; будівлі навісу (літера «В»), площею 915,5 кв.м., вартість якого вона відповідачці вже оплатила, і вже користується та фактично володіє ним як власник, однак відповідачка ухиляється від укладення договору-купівлі продажу майна, який за попередньою домовленістю між ними мав бути укладений до 09.08.2016 року. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, згідно поданої до суду заяви просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не зявилася, подала до суду\~ заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи у її\~ відсутність. Дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає\~ задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивачка в своїй позовній заяві, відповідачка повністю визнала позов, що не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Виноградівського районного суду від 13.11.2013 року за відповідачкою [PERSON] визнано право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: с.Широке, вул. Ів.Франка 67 «А» і яке складається з - будівлі бригадного будинку №18 (літера «А»), площею 51,1 кв.м.; будівлі сараю для міндобрив (літера «Б»), площею 33,7 кв.м.; будівлі навісу (літера «В»), площею 915,5 кв.м., 20 липня 2016 року між сторонами був укладений попередній договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна, згідно якого відповідачка [PERSON] отримала від позивачки [PERSON] повну вартість вищезазначеного майна в розмірі 200 000,00 (двісті тисяч) гривень і зобовязалася до 09.08.2016 року підготувати всі документи для нотаріального посвідчення основного договору купівлі-продажу цього майна. Факт отримання грошей підтверджується п.4 попереднього договору від 20.07.2016 року. Крім того, відповідачка взяла на себе зобовязання сплатити нотаріальні послуги при посвідченні основного договору купівлі-продажу. Дане майно належить відповідачці на праві власності на підставі рішення Виноградівського районного суду від 13.11.2013 року та ухвали Виноградівського районного суду від 11.03.2014 року. До 09.08.2016 року відповідачка свої зобовязання, щодо виготовлення всіх документів для нотаріального посвідчення основного договору купівлі-продажу, взяті на себе попереднім договором від 20.07.2016 року не виконала, на звернення позивачки відговорювалася, що час затягують експерти. Таким чином відповідачка уникає зустрічей з позивачкою і до обумовленої дати попереднім договором купівлі-продажу до 10.08.2016 року основний договір купівлі-продажу не укладений з вини відповідачки. Пунктом 6 попереднього договору передбачено, що у разі, якщо одна з сторін ухилятиметься від укладення основного договору, інша може звернутись до суду з вимогою про примушення укласти основний договір або визнати право власності на майно за Стороною -2, тобто Позивачем. Позивачка підготувала всі необхідні, з її сторони, документи для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу майна, фактично вже володіє і користується цим майном, однак оскільки відповідачка, ухиляється від укладення договору купівлі-продажу майна, який мав бути укладений до 09.08.2016 року, позивачка змушена звернутись до суду з метою захисту своїх прав, та визнання права власності на майно, за яке вже заплатила, користується та фактично володіє ним як власник. Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, а ч.2 даної статті передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачкою доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved