Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що житловий будинок [ADDRESS], 1989 року збудований під час шлюбу [PERSON] та [PERSON], а тому належав у відповідності до статті 22 КпШС УРСР до спільного сумісного майна подружжя. В погосподарській книзі за 1986-1990 рік Станіславчицької сільської ради вказаний житловий будинок не відображений, сім'я проживала в іншому дворі. До даного житлового будинку вона та її сім'я були приписані 11 лютого 1992 року. Рішенням виконкому Станіславчицької сільської ради №22 від 29.12.1994 року затверджено списки власників житлових будинків по Станіславчицькій сільській раді Ставищенського району Київської області для отримання свідоцтв про право власності, де власником житлового будинку [ADDRESS] вказаний [PERSON]. Проте, за життя правовстановлюючий документ на вказаний будинок останній не отримав та реєстрація права власності до 01.01.2013 р. не проводилась. В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні. Спільними дітьми подружжя є: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Сином [PERSON] є [PERSON]. Жоден з них не оспорював і не оспорює право власності на вказаний житловий будинок своїх батьків і рішення виконкому Станіславчицької сільської ради №22 від 29.12.1994 року, яким це право визнане. Строки позовної давності щодо оскарження вказаного рішення спливли. Рішенням 15 сесії 5 скликання Станіславчицької сільської ради Ставищенського району Київської області №131 від 3 липня 2008 року «Про упорядкування нумерації будинків по вулицях села Станіславчик» житловому будинку [ADDRESS] присвоєно №30. 11 грудня 2015 року рішенням №17 третьої сесії VII скликання Станіславчицької сільської ради вулицю «Комсомольська» перейменовано на «Садову». [INFO] у віці 64 років помер [PERSON], який постійно до дня смерті проживав в селі Станіславчик Ставищенського району Київської області. До Ставищенської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини звернулася дружина спадкодавця [PERSON]. Із заявами про відмову від прийняття спадщини до вказаної нотаріальної контори звернулися діти спадкодавця: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Дочка спадкодавця [PERSON] пропустила строк на прийняття спадщини після смерті батька. [PERSON] до спадкування не закликається, оскільки не має із спадкодавцем кровного споріднення і не усиновлювався останнім. Вважає, що [PERSON] за життя набув право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] як частку в спільному майні подружжя, а тому це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] внаслідок смерті останнього. Станіславчицька сільська рада Ставищенського району Київської області свідоцтва про право власності на ім'я спадкодавця за життя не видала. 20 липня 2018 року державний нотаріус винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок. Як видно з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, на земельній ділянці [ADDRESS] розташовані: житловий будинок літер «А-1» загальною площею 90,4 м2, житловою площею 54,4 м2, погріб окремо збудований літер «В/пг», прибудова літер «а», сарай-прибудова літер «б», сарай літер «Б-1», літній душ літер «61», убиральня літер «62», ґанок літер «а1», колодязь питний 1/2 частина №1, ворота №2, хвіртка №3, огорожа №4. Ринкова вартість житлового будинку становить 123210 гривень. Земельна ділянка біля будинку не приватизована. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] та право власності в порядку визначення частки в майні подружжя на ? частину вказаного житлового будинку, загальною площею 90,4 м2, житловою площею 54,4 м2, вартістю 123210 гривень. В підготовче судове засідання позивач не з'явилася, відповідно до заяви просить справу розглядати у її відсутність. Представник відповідача Станславчицької сільської ради в підготовче судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та розгляду справи у відсутність представника сільської ради. Треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву представника відповідача Станіславчицької сільської ради про визнання позову та дослідивши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до погосподарських книг Станіславчицької сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 (а. с. 31-36), довідок Станіславчицької сільської ради (а. с. 15-16), архівного витягу Ставищенської РДА (а.с. 14), копії свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 25), житловий будинок [ADDRESS], 1989 року збудований під час шлюбу [PERSON] та [PERSON], а тому належав у відповідності до статті 22 КпШС УРСР до спільного сумісного майна подружжя. В погосподарській книзі за 1986-1990 рік Станіславчицької сільської ради вказаний житловий будинок не відображений, сім'я проживала в іншому дворі. До даного житлового будинку вона та її сім'я були приписані 11 лютого 1992 року. Рішенням виконкому Станіславчицької сільської ради №22 від 29.12.1994 року затверджено списки власників житлових будинків по Станіславчицькій сільській раді Ставищенського району Київської області для отримання свідоцтв про право власності, де власником житлового будинку [ADDRESS] вказаний [PERSON]. Свідоцтво про право власності Станіславчицькою сільською радою на вищевказаний будинок на ім'я [PERSON] та позивача не видавалось (а. с. 10), реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 р. не проводилась (а. с. 13) та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні. Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок не приватизована (а.с. 11). З матеріалів спадкової справи (а. с. 20-26) встановлено, що [INFO] [PERSON] помер (а.с. 22 зворот), спадщину після якого прийняла його дружина [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини. Постановою від 20 липня 2018 року за №562/02-31 державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок через відсутність реєстрації права власності на ім'я спадкодавця та неможливість її здійснити через припинення його правоздатності (а.с. 27). Відповідно до технічного паспорта вказаний будинок загальною площею 90,4 кв. метри житловою площею 54,4 кв. метри вартістю 123210 гривень. На земельній ділянці розташовані: житловий будинок літер «А-1» загальною площею 90,4 м2, житловою площею 54,4 м2, погріб окремо збудований літер «В/пг», прибудова літер «а», сарай-прибудова літер «б», сарай літер «Б-1», літній душ літер «б1», убиральня літер «б2», ґанок літер «а1», колодязь питний 1/2 частина №1, ворота №2, хвіртка №3, огорожа №4 (а. с. 80-82). Листом № 155 від 03.05.2018 р. виконком Станіславчицької сільської ради відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на ім'я [PERSON] через припинення його правоздатності (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. За ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У відповідності з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. ст. 22, 28 КпШС, який діяв на час виникнення правовідносин та побудови вказаного будинку, зазначено, що майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Частинами 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію оречових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Беручи до уваги, що спадкодавець [PERSON] за життя набув право власності на ? частину вищевказаного житлового будинку, проте, не здійснив державну реєстрацію права власності на нього, а після його смерті право на спадщину на вказану частину даного житлового будинку набула позивач, а також право власності в порядку визначення частки в майні подружжя на ? частину вказаного житлового будинку також має позивач і відповідачем позов визнається, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, за позивачем слід визнати право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вказаний житловий будинок. Оскільки Станіславчицька сільська рада до пред'явлення позову про визнання права власності в порядку спадкування за законом не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України суд не вирішує питання про стягнення або розподіл судових витрат.

Outcome: approved