Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Вінницької міської ради про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку, в якому просять визначити,\~що розмір\~часток співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0539 га, з кадастровим номером 0510136600:02:068:0106, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану в [ADDRESS] , зареєстровану за ними на праві спільної сумісної власності 05.12.2006 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на праві спільної сумісної власності: за №010600101183 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №371641, виданого на ім`я [PERSON] із зазначенням [PERSON] і [PERSON] як співвласників земельної ділянки, за №010600101184 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №371642, виданого на ім`я [PERSON] із зазначенням [PERSON] і [PERSON] як співвласників земельної ділянки, за №010600101185 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №371643, виданого на ім`я [PERSON] із зазначенням [PERSON] і [PERSON] як співвласників земельної ділянки, є рівними\~і становлять по 1/3 ідеальній частці кожного з 3-х співвласників, в тому числі, частка померлої [INFO] [PERSON] на день її смерті становила 1/3 ідеальну частку; частка [PERSON] становить 1/3 ідеальну частку; частка [PERSON] становить 1/3 ідеальну частку. Позов мотивовано тим, що позивачі у справі [PERSON] та [PERSON] є одна одній матір`ю та дочкою і є співвласниками житлового домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , а саме: [PERSON] є власником 21/100 часток домоволодіння на підставі договору дарування частини будинку від 12.09.2002 року за №4557 (право власності зареєстроване КП ВООБТІ 24.09.2002 року за №11199), [PERSON] є власником 79/100 часток, з яких: 17/100 часток домоволодіння набула на підставі договору дарування від 23.02.1991 року за №4-116, ухвали Ленінського райсуду м. Вінниці від 24.01.1996 року (право власності зареєстроване КП ВООБТІ 04.06.1996 року за №11199), та 62/100 часток на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.10.2019 року за реєстром №2-1954 після смерті її матері [PERSON] (право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.10.2019 року за №1928807305101). При житті [PERSON] всі співвласники вищезазначеного будинковолодіння (померла та позивачі) вирішили приватизувати земельну ділянку, на якій розташовано домоволодіння. Рішенням Вінницької міської ради від 25.05.2006 року за №89 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] була передана у власність з цільовим використанням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, земельна ділянка площею 0,0539 га, з кадастровим номером 0510136600:02:068:0106, яка розташована в [ADDRESS] . Кожному зі співвласників видано Державні акти про право власності на земельну ділянку, частка кожного із співвласників визначена не була. Земельну ділянку всі співвласники використовували разом, після смерті [PERSON] позивачі продовжують спільно нею користуватися. Належна [PERSON] частина земельної ділянки входить до складу спадкового майна після її смерті. Однак, у зв`язку з тим, що частки співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку при житті [PERSON] не були визначені державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну покійній частку земельної ділянки, про що 09.10.2019 року винесено відповідну постанову. Викладене стало підставою для звернення позивачами до суду з цим позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2020 року прийнято справу до розгляду у загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання. Відповідач відзив на позов до суду не надав. Ухвалою Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 23.07.2020\~року витребувано\~від Третьої\~вінницької\~державної\~нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , підготовче провадження у справі закрито. 21.09.2020 року до суду на виконання ухвали від 23.07.2020 року надійшла копія спадкової справи до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . В судове засідання позивачі не з`явилися, надали до суду заяви, в яких позов підтримали, просили його задовольнити, судове засідання проводити за їх відсутності. В судове засідання представник відповідача повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся двічі завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі п.п.1-2 ч.3 ст.223 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивачів та представника відповідача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 с.247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами глави 26 книги ІІІ ЦК України стосовно права спільної власності на майно. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №183435395 від 03.10.2019 року вбачається, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою вінницькою державною нотаріальною конторою 03.10.2019 року за реєстром №2-1954, на праві власності належить 62/100 часток в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] (а.с.14-15). Крім того, [PERSON] є власником 17/100 часток в цьому ж житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, на підставі договору дарування, посвідченого Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 23.02.1991 року за реєстром 4-116, свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 27.10.1992 року, ухвали Ленінського райсуду від 24.01.1996 року (а.с.9-10, 12-13). Згідно договору дарування частини будинку, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Д.Ю. 12.09.2002 року за реєстром №4557, [PERSON] є власником 21/100 часток будинку, який знаходиться в [ADDRESS] (а.с.11). Такий розподіл часток між співвласниками [PERSON] та [PERSON] у праві власності на будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] , також вбачається з копії технічного паспорту на житловий будинок (а.с.16-19). Позивачам [PERSON] , [PERSON] та за життя [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка площею 0,0539 га, кадастровий номер 0510136600:02:068:0106, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] , що підтверджується державними актами про право власності на земельну ділянку серії ЯД №371641, 371642, 371643 (а.с. 20-22). Частка у спільній сумісній власності кожного співвласника не визначена. [INFO] [PERSON] померла (а.с.23). Після її смерті відкрилася спадщина. З копії спадкової справи №57/17 до майна померлої [INFO] [PERSON] що остання за життя залишила заповіт, згідно якого все належне їй майно вона заповіла чоловіку [PERSON] (помер [INFO] ), а у випадку його смерті онучці [PERSON] (а.с.72,89). Спадкоємець за заповітом [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] на користь своєї матері [PERSON] , яка після смерті своєї матері [PERSON] , як зазначалося вище, успадкувала 62/100 часток в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] (а.с.69,70, 104-105). Однак, у видачі позивачу [PERSON] після смерті її матері [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, площею 0,0539 га, розташованої за адресою : [ADDRESS] , з кадастровим номером 0510136600:02:068:0106, якою померла володіла за життя, державний нотаріус Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовська В.С. відмовила, про що 09.10.2019 року винесла відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.26). Така відмова, згідно постанови, мотивована тим, що з державного акту про право власності на земельну ділянку, яка знаходиться в [ADDRESS] , встановити склад спадкового майна неможливо, оскільки в ньому зазначено, що земельна ділянка належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності без визначення часток кожного співвласника. Згідно\~ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення часток спадкодавця та інших співвласників (позивачів по справі) у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку з метою реалізації права позивача на спадкування за законом. Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, визначені нормами спадкового права, а також нормами ЦК України щодо власності. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Зі змісту\~ст.\~357\~ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5\~постанови Пленуму Верховного суду України\~\~від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Визначаючись щодо позовних вимог суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, а також ту обставину, що жодних інших домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів щодо домовленостей про інший розмір часток суду не представлено, а також те, що частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а невизначення часток не дає можливості спадкоємцю набути право власності на вказану вище частину земельної ділянки в порядку спадкування. При цьому суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 2\~ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.1261 ЦК України,\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачі, заявляючи вимогу про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, посилаються на рівність часток співвласників. Жодних доказів щодо інших домовленостей між співвласниками суду не надано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визначення розміру часток позивачів [PERSON] , [PERSON] та померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0539 га, розташованої за адресою : [ADDRESS] , з кадастровим номером 0510136600:02:068:0106, по 1/3 частці кожного з них - підлягає задоволенню. Приймаючи вказане рішення суд не вирішує питання про права та обов`язки особи, правоздатність та дієздатність якої припинилась (в даному випадку [PERSON] ), оскільки в цьому рішенні суд лише констатує, що за життя [PERSON] їй належала 1/3 частка у праві на майно, яке їй належало на ряду з іншими співвласниками на праві спільної сумісної власності. Суд не присуджує їй майно, не зменшує її частку, а лише констатує наявність права на майно, яке їй належало за життя, за для можливості реалізації [PERSON] своїх спадкових прав на майно, яке входить у спадкову масу. Судові витрати позивачі просили залишити за ними, тому розподіл судових витрат суд не проводить. На підставі викладеного,

Outcome: approved