Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] , в особі свого представника адвоката Король Тетяни Володимирівни, з позовом до до Великоновосілківської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги позивача мотивовано неможливістю оформити спадщину після померлої матері [PERSON] через відсутність правовстановлюючого документу та зареєстрованого права власності на спадкове майно домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Сторони, їх представники в судове засідання не з`явились. Від представника позивача адвоката Король Т.В. надана суду заява, в якій вона вимоги, викладені в позові, підтримала повністю та просила суд здійснювати розгляд без їх участі. Від Веиконовосілківської селщної ради, надійшов лист в якому селищна рада позовні вимоги визнала повністю та клопотання про можливість розгляду справи без участі її представника. При даних обставинах, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними документами. Дослідивши матеріали справи судом встановлено. [INFO] в м. Курахово Мар`їнського району Донецької області померла [PERSON] , про що виконкомом Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області видане Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Відповідно до Свідоцтва про народження позивача, серія [NUMBER] від 17.11.1954 року померла [PERSON] є матір`ю позивача. Згідно матеріалів спадкової справи заведеної Великоновосілківською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадщина була прийнята спадкоємцем першої черги сином [PERSON] , діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від спадщини на користь сина спадкодавця [PERSON] . Згідно копії спадкової справи № 444/2005 заведеної Великоновосілківською державною нотаріальною конторою 01.10.2005 року за заявою позивача по справі. Заповітів спадкодавцем за життя складено не було. Згідно постанови нотаріуса Великоновосілківської державної нотаріальної контори від 29.06.2021 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок за адресою: [ADDRESS] через те, що спадкоємцями не надано правовстановлюючого документу на спадкове майно та документу, що підтверджує проведену державну реєстрацію права власності. Відповідно до відомостей Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого Комунальним підприємством «Великоновосілківське районне БТІ» станом на 14.05.2021 рік, домоволодіння яке складається з житлового будинку (А-1) загальною площею 116,3 кв.м , з якої житлової 39,2 м2 та допоміжної 77,1 м2, побудованого у 1990 році , прибудови (а-1 ) - у 1973 році, веранди а'-1 у 1990 році, сараю (В-1) у 1990 році, гаражу-сараю С-1 у 1972 році, погрібу (П-1) у 1974 році, ворота (№1) у 1972 році (а.с.17-24). Відповідно до довідки щодо показників на житловий будинок, господарські будівлі по [ADDRESS] , виданої Комунальним підприємством «Великоновосілківське БТІ», самочинного будівництва не має. З поданих позивачами доказів вбачається, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина вигляді житлового будинку. Великоновосілківською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу. Позивач єдиним спадкоємцем за законом який спадщину прийняв. Діти померлої відмовилися від прийняття спадщини за законом. Згідно виягу зі спадкового реєстру від 01.10.2005 року № 1516410 наявного в матеріалах спадкової справи, [PERSON] заповітів не складала. У спадковому реєстрі заповіти відсутні. Згідно довідки Великоновосілківської селищної ради житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] згідно погосподарських книг обліковувалося за [PERSON] . Згідно постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в УРСР", Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР від 31.01.1966, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31.10.1975 та інших нормативних актів з цього приводу доводить, що записи у погосподарських книгах є особливою формою статистичного обліку і визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право приватної власності. Зокрема, у п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п.3.1). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 128 ЦК Української РСР у редакції від 18.07.1963 року право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Обов`язкової реєстрації нерухомого майна на той час, з підстав, зазначених вище, не передбачалось. Таким чином, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] є спадковим майном. Неможливість оформити у встановленому порядку право власності на домоволодіння, порушує право позивача володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном та стало підставою для звернення про її відновлення в судовому порядку. Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до змісту пункту 3 частини 1статті 129 Конституції України, ст.ст. 79-81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Поданими позивачами доказами, визнаними відповідачем, доведено обґрунтованість заявлених вимог. В порядку ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В порядку ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цих прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Статтею 316Цивільного кодексуУкраїни передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст. 317 ЦК України). Згідно ст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до змісту статті 386 ЦК України, захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками та правомірно володіють майном на підставах передбачених законом виходячи зі змісту правочину, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності. Відповідно до вимог ст.ст.1216-1220ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1258ЦК України визначено черговість спадкування за законом . Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1268ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її та незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] у відповідності з діючим законодавством, позбавлений можливості отримати свідоцтво про право та спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно, що перешкоджає вільному володінню, користуванню, розпорядженню ним, а тому їх право підлягає захисту в судовому порядку. Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved