Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання їх спільної дитини, [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що з 03.02.2006 року позивач з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають малолітнрю доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Зазначила, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, дитина повністю знаходиться на утриманні позивача. В судовому засіданні позивач та її адвокат позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наполягали на їх задоволенні. Відповідач позовні вимоги визнав частково, про що надав суду письмові заперечення (вх. № 37085 від 11.11.2015 року), згідно яких позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини визнає в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування заперечень зазначив, що розмір аліментів, заявлений позивачем є необґрунтованими, оскільки при визначенні розміру аліментів суду необхідно врахувати матеріальне становище відповідача, а саме те, що 15.11.2012 року, під час перебування в шлюбі з [PERSON], між Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк сбербанк Росії» та [PERSON] укладено кредитний договір, отримані від якого кошти використовувались в інтересах сімї. На виконання умов кредитного договору відповідач щомісячно сплачує банку 1850,00 грн. Також, між Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк сбербанк Росії» та [PERSON] 10.10.2012 року укладено договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку, на виконання умов якого [PERSON] щомісячно сплачує банку 491,00 грн. Крім того, в звязку з великим фізичним навантаженням, які відповідач отримує на робочому місці, працюючи на Інгульській шахті ДП Схід ГЗК, [PERSON] має професійне захворювання. В звязку з чим, відповідач вимушений постійно звертатися за медичною допомогою та проходити курс стаціонарного лікування, на що витрачається значна сума коштів. Також на утриманні відповідача перебувають його непрацездатні батьки, з яким останній проживає (а.с. 22-24). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, адвоката позивача та відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Сторони з 03.02.2006 року перебувають в зареєстровано шлюбі, про що свідчить відмітка в паспорті громадянина України, [PERSON], серії ЕВ № 390307, виданого 08.07.2015 року Кіровським РВ у м. Кіровограді УДМС України в Кіровоградській області (а.с. 6 на звороті). В період шлюбу у них народилася донька, [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Вказані обставини не заперечується відповідачем та в силу статті 61 Цивільного процесуального кодексу України не потребують доказування. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], серії 1-ОЛ № 061961 від 02.06.2008 року, виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 1048 (а.с. 3). За статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина 1 статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у статті 182 Сімейного кодексу України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із ним, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Домовленість між батьками щодо утримання дитини відсутня. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, при цьому суд враховує, що дитина проживає з позивачем і знаходяться на її утриманні, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону. Проте, вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дитини та можливість відповідачем надавати таку допомогу, суд виходить з принципів розумності та справедливості. Суд не приймає заперечення [PERSON] щодо наявності в нього кредитної заборгованості, яку він має щомісячно сплачувати банку в розмірі 2341,00 грн. та яка виникла внаслідок отримання суми кредиту на потреби сімї, в звязку з їх безпідставністю, оскільки в даному провадженні розглядається питання утримання дитини та необхідне матеріальне забезпечення, необхідне для достатнього її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Також судом не приймаються посилання відповідача про наявність на його утриманні непрацездатних батьків, оскільки вони знаходяться на обліку в Управління Пенсійного фонду Країни м. Кіровограда (посвідчення № 135720 від 09.03.2004 року та посвідчення, серії ААБ № 147438 від 04.02.2003 року, а.с. 31, 32) та на підставі чинного законодавства України отримують пенсійне забезпечення. Крім того, проживання відповідача разом з батьками не є доказом їх утримання. Не довів відповідач також незадовільний стан свого здоров?я, так як подані два епікризи (а.с. 28, 29) про знаходження відповідача на лікуванні два рази у 2014 році не є достатнім доказом незадовільного стану здоровя, не свідчать про тривалий його розлад та не можуть бути враховані при визначені розміру аліментів, як перешкода здійснювати свій батьківський обовязок по утриманню дитини. З пояснень відповідача, наданих в судовому засіданні встановлено, що він працює на Інгульській шахті ДП Схід ГЗК та отримує заробітну плату в розмірі 4500,00-5500,00 грн. щомісячно, що надає суду можливість визначити розмір аліментів на утримання дитини в розмірі ? частки від заробітку (доходу) [PERSON], оскільки залишок заробітку платника аліментів є достатнім рівнем проживання для нього самого. Згідно пункту 1 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. За приписом частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки підстави, визначені Законом України "Про судовий збір" щодо звільнення відповідача від сплати судового збору відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved