Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Директор Державного навчального закладу «Професійно-технічне училище №21 м.Калинівка» звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі зареєстровані в гуртожитку за адресою:[ADDRESS]. Даний гуртожиток знаходиться на балансі ДНЗ «ПТУ №21 м.Калинівка». З 2012 року відповідачі не проживають в кімнаті [ADDRESS] гуртожитку та відповідно не виконують обов'язків наймача житлового приміщення, а саме не вносять плату за житлове приміщення та плату за комунальні послуги. Викладене стало підставою для звернення до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме кімнати [ADDRESS]. Представник позивача на підставі довіреності Рижук В.Ф. в судове засідання не з'явився, проте в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про час та дату судового засідання повідомлялась належним чином, через оголошення в газеті «Вінниччина» від 16.06.2017 року №46 (23187). За вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно карточок реєстрації відповідачі зареєстровані в гуртожитку за адресою:[ADDRESS]. Даний гуртожиток знаходиться на балансі ДНЗ «ПТУ №21 м.Калинівка». З 2012 року відповідачі не проживають в кімнаті [ADDRESS] гуртожитку та відповідно не виконують обов'язків наймача житлового приміщення, а саме не вносять плату за житлове приміщення та плату за комунальні послуги. Актом комісії в складі: коменданта ДНЗ «ПТУ №21 м.Калинівка» [PERSON], вихователя гуртожитку [PERSON] та чергової гуртожитку [PERSON] від 12.05.2017 року, встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з 2012 року не проживають в кімнаті [ADDRESS]. Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт непроживання відповідачів в кімнаті [ADDRESS], понад 6 місяців, однак останні залишаються зареєстрованими за даною адресою. Відповідно до ч. 1 ст. 163 Житлового кодексу Української РСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно положень ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. 4) виїзду у зв'язку з виконанням обов'язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов'язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Змінами до законів України від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду», від 4 березня 1992 року № 2163-ХІІ «Про приватизацію державного майна» передбачено, що гуртожитки включено до об'єктів державного житлового фонду, що підлягає приватизації (Закон України від 3 березня 2005 року № 2453-ІV «Про внесення змін до деяких законів України з питань забезпечення захисту житлових прав громадян, які проживають у гуртожитках»). Оскільки правовий режим гуртожитків, жилі приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняний до правового режиму жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, то на мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються норми статей 71, 72 ЖК УРСР. З урахуванням подібності правовідносин щодо користування жилою площею в гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами частини першої статті 71 ЖК УРСР щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутнім права на жиле приміщення протягом шести місяців слід застосовувати і в разі тимчасової відсутності особи, якій надавалася жила площа для проживання в таких гуртожитках (за відсутності підстав для виселення). Правову позицію з цього питання висловлено Верховним Судом України в постанові від 04.11.2015 року у справі №6-1166цс15. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи те, що факт непроживання відповідачів за місцем своєї реєстрації понад 6 місяців встановлений, а визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням має для позивача важливе юридичне значення та ніким не оспорюється, суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачем вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved