Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання, обгрунтовуючи позов тим, що за рішенням Івано-Франківського міського суду від 22.09.2014 року її батько (відповідач) сплачував аліменти на її утримання в користь матері, на утриманні та вихованні якої вона знаходилась та знаходиться. На даний час позивачка є повнолітньою та навчається на першому курсі Прикарпатського національного університету імені [PERSON] стаціонарної форми навчання, а тому працювати та забезпечувати себе матеріально не має можливості. Навчання та утримання вимагає значних витрат, на що доходів матері не вистачає. Таким чином, позивачка потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може надавати, оскільки, працює офіційно та має постійну заробітну плату. А тому просила суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на період навчання щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача. В судове засідання позивачка, не зявилась, подала до суду заяву, відповідно до якої, позовні вимоги підтримує, просить проводити розгляд справи без її участі (а.с.26). Відповідач в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої просив проводити розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не запреречив (а.с.29). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія І-НМ №007661 виданого 01.06.1999 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], 22.05.1999 р.н.(а.с. 6). Судом встановлено, що повнолітня [PERSON] проживає з матірю, перебуває на її утриманні та навчається на Факультеті філології спеціальність журналістика 2 курс ОР бакалавр денної бюджетної форми навчання. Передбачуваний термін закінчення навчання 30 червня 2020 року, що підтверджується довідкою №06-07/09-13/878 від 08.02.2018 року та копією Договору про надання освітніх послуг між ДВНЗ Прикарпатський національний університет імені [PERSON] та фізичною (юридичною) особою (а.с. 27, 28). У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Одже, обовязковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно довідки №06-07/09-13/878 від 08.02.2018 року виданої деканом Факультету філології Прикарпатського національного університету імені [PERSON] передбачуваний термін навчання позивачки визначено до 30.06.2020 року (а.с.27). Як вбачається із матеріалів справи, а саме Довідки №21/2/2-90 від 01.02.2018 року виданої військовослужбовцю Служби безпеки України [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], його грошове забезпечення за період липень 2017 року по грудень 2017 року становить 101 030,38 грн. (а.с.30). Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на користь позивачки. Крім цього, відповідач не заперечує щодо стягнення з нього щомісяця на користь доньки на її утримання аліментів в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) (а.с.29). За приписами ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, шляхом стягнення з відповідача в користь позивачки на її утримання щомісячно в розмірі 1/4 частини від усіх заробітків (доходів) до закінчення нею навчання 30.06.2020 року, починаючи з 22.06.2017 року. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини\~вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. . А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 640,00 гривень судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст.ст. 133, 141, 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved