Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з заявою про розірвання шлюбу. Заява мотивована тим, що 20 вересня 2003 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. 1 серпня 2007 року в них народилась донька [PERSON]. Спільне життя в сторін не склалося. З 2012 року [PERSON] та [PERSON] спільно не проживають. Заявники зазначають, що за цей час вони переконалися в тому, що вони є різними людьми. Також заявники досягли згоди, що майно набуте подружжям під час існування шлюбу після його розірвання переходить до [PERSON] і має бути використане в інтересах дітей [PERSON] та [PERSON]. Оскільки [PERSON]В та [PERSON] не мають наміру поновлювати подружні стосунки, тому вони звернулися до суду з даною заявою та просять розірвати шлюб між ними. В судовому засіданні заявник [PERSON]В заяву підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ній, та просили її задовольнити. Також додав, що просить визначити правовий статус майна. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, посилаючись на обставини, викладені в ній, та просила її задовольнити. Додатково пояснила, що під час реєстрації шлюбу прийняла прізвище чоловіка, однак після того, як вони припинили проживання однією сімєю, змінила його. Відповідно до її заяви, органами РАЦС було змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Діти проживають більше двох років з [PERSON] і надалі проживатимуть з ним. Також зазначила, що проживає в м. Вінниці та на спільно нажите майно в шлюбі вона не претендує та залишає чоловікові і дітям. Вислухавши пояснення заявників [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-АМ №185292, виданого повторно 22.12.2016 року, судом встановлено, що 20.09.2003 року між [PERSON] Вікторовичемта [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено актовий запис № 2179. Після одруження [PERSON] прийняла прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 41). Суд зазначає, що з пояснень наданих в судовому засіданні заявником [PERSON], остання вже відновила своє дошлюбне прізвище, ще до розірвання шлюбу. Також судом встановлено, що заявники [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 327079, виданого повторно 03.02.2016 року Відділом ДРАЦС Вінницького МУЮ у Вінницькій області (а.с. 42) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 082312, виданого 02.08.2007 року Відділом РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області (а.с. 43). Судом встановлено, що сторони між собою дійшли згоди відносно того, що діти після розірвання шлюбу будуть проживати з батьком, а мати братиме участь в їх вихованні. Також сторони погодили, що майно набуте подружжям за час шлюбу перейде до [PERSON] та має бути використане в інтересах дітей. Встановлено судом і те, що сімя позивача та відповідача фактично розпалася: сторони з 2012 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сімї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Частиною 3\~ст. 234 ЦПК України\~визначено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 2\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.109 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України,\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, збереження сім'ї неможливе та суперечило б інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги заявників підлягають задоволенню. Слід зазначити, що під час розгляду справи [PERSON] звернувся до суду з проханням про визначення правового статусу майна. З огляду на це, суд зазначає наступне. Всі заявлені вимоги мають міститися в прохальній частині заяви. Крім того, зі змісту заяви та пояснень заявників суду не відомо, яке саме ними було нажито майно в період шлюбу. В звязку з цим, суд позбавлений можливості дослідити обсяг спільно нажитого майна. Також, суд зазначає, що заявники можуть добровільно розділити спільно нажите майно, а в разі - звернутися до суду з відповідним позовом. Частиною 7 статті 235 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved