Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Кредитної спілки «Кредитно-депозитний центр «Професіонал» про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав споживачів. З позовної заяви вбачається? що між позивачем та відповідачем була укладена письмова угода № 539-14 від 13 травня 2014 року про внесення додаткового пайового внеску у сумі 80000 грн. 00 коп. строком на 1 місяць під 28,2% річних. Грошові кошти вона за цією угодою внесла, що підтверджується квитанцією № 828 від 13.05.2014, але по закінченню строку дії вказаної угоди відсотки та сума внеску відповідачем виплачені не були. Відділення відповідача за юридичною адресою зачинено, телефони не відповідають. Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 01.12.2015 року на її користь з відповідача стягнуто суму внеску та відсотків у розмірі 116015 (сто шістнадцять тисяч п'ятнадцять) грн. 78 коп. за період з дати укладання угоди по 17.02.2015 року. Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 14.07.2015 року на її користь з відповідача стягнуто за угодою № 539-14 від 13 травня 2014 року за період з 17.02.2015 року по 14.07.2015 року суму відсотків та інфляційних витрат в розмірі 39252 (тридцять девять тисяч двісті пятдесят дві) грн. 39 коп. Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 27.07.2016 року на її користь з відповідача стягнуто заборгованість зі сплати відсотків, індексу інфляційних витрат та трьох відсотків річних за період з 14.07.2015 року по 18.04.2016 року у розмірі 9100,27 грн. за угодою № 539-14 від 13.05.2014 р. Свої зобов'язання за угодою позивач виконала, тоді як відповідач неналежно виконує зобов'язання за вказаним договором. Відповідач і до теперішнього часу зобов'язання за угодами не виконує. Внаслідок невиконання відповідачем умов угоди і неповернення їй внесків з нарахованими процентами вона почала систематично хвилюватися за долю свого внеску, безуспішно розшукувала відповідача, щоб забрати свій внесок з нарахованими процентами, була змушена змінити звичайний уклад свого життя, зокрема звертатися до судів за захистом своїх прав та до правоохоронних органів для кримінального переслідування злочинців, що потребувало від неї додаткових зусиль для організації її повсякденного життя. По причині неповернення внеску з відсотками вона не мала і не має зараз грошей, щоб купляти саме необхідне, продукти, ліки, не мала грошей, щоб сплачувати комунальні послуги. Слідчим відділенням Селидівського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області за її заявою проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12014050500001382 від 23.07.2014 року за ч. 5 ст. 191 КК України, по якому вона визнана потерпілою. На даний час відповідач не повернув їй її внески разом із сумою нарахованих за користування ним процентів, що потягло за собою зміну звичайного укладу її життя, що свідчить, зокрема і про те, що їй була заподіяна також моральна шкода внаслідок порушення її прав споживача. Вважає, що неповернення їй відповідачем внеску з відсотками це порушення її прав споживача те дефекту, неякісна послуга, недолік послуги, відсутність послуги. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь 10000 гривень відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав споживача, внаслідок недоліків фінансових послуг, їх фактичним ненаданням. Позивач [PERSON] та представник позивача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали суду заяву про слухання справу за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу без його участі. Згідно ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Вивчивши доводи позовної заяви, проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та Кредитною спілкою «Кредитно-депозитний центр «Професіонал» 13.05.2014 року було укладено угоду № 539-14 про внесення додаткового пайового внеску у сумі 80000 грн. 00 коп. строком на 1 місяць під 28,2 % річних. (а.с.7). Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордеру № 828 від 13.05.2014 року Кредитною спілкою «Кредитно-депозитний центр «Професіонал» прийнято від [PERSON] 80000 грн. 00 коп. у якості доповнюючого пайового внеску за угодою № 539-14. (а.с.8). Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 01.12.2015 року на її користь з відповідача стягнуто суму внеску та відсотків у розмірі 116015 (сто шістнадцять тисяч п'ятнадцять) грн. 78 коп., з яких: суму внеску 80000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 коп., 28,2 % річних 17368 (сімнадцять тисяч триста шістдесят вісім) грн. 11 коп., 3 % річних 1847 (тисяча вісімсот сорок сім) грн. 67 коп., індекс інфляційних витрат 16800 (шістнадцять тисяч вісімсот) грн. 00 коп. (а.с.11-12). Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 14.07.2015 року на її користь з відповідача стягнуто за угодою № 539-14 від 13 травня 2014 року за період з 17.02.2015 року по 14.07.2015 року суму відсотків та інфляційних витрат в розмірі 39252 (тридцять девять тисяч двісті пятдесят дві) грн. 39 коп., з яких: 28,2 % річних 9085 (девять тисяч вісімдесят пять) грн. 81 коп.; 3% річних 966 (девятсот шістдесят шість) грн. 58 коп.; інфляційні витрати 29200 (двадцять девять тисяч двісті) грн. (а.с.13-14) Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 27.07.2016 року на її користь з відповідача стягнуто заборгованість зі сплати відсотків, індексу інфляційних витрат та трьох відсотків річних за період з 14.07.2015 року по 18.04.2016 року у розмірі 9100,27 грн. за угодою №539-14 від 13.05.2014 р. (а.с.15). Згідно листа Слідчого управління Головного управління національної поліції в Донецькій області Національної поліції України № С-863кц/20/02-2016, С-871/20/02-2016 від 24.12.2016 року, [PERSON] повідомлено, що за її заявою слідчим відділенням Селидівського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області проводиться кримінальне провадженні № 12014050500001382 від 23.07.2014 за ч. 5 ст. 191 КК України, за фактом привласнення колишнім керівником КС «КДЦ «Професіонал» [PERSON] чужого майна шляхом зловживання службовим становищем, в особливо великих розмірах. За результатами розслідування 27.07.2016 слідчим повідомлено про підозру [PERSON] у скоєнні ним вказаного злочину, 28.07.2016 підозрюваного оголошено в розшук. На теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, проводяться слідчі (розшукові) дії, направлені на повне та всебічне дослідження обставин скоєного кримінального правопорушення (а.с.20). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Визначення моральної шкоди міститься у положеннях статті 23 ЦК України, у якій зазначено, що моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при вирішенні вимог споживачів про відшкодування на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» моральної шкоди суди повинні виходити з роз'яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у постанові від 31 березня 1995 р. N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виробника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. Відповідно до статті 4 ч. 1 п. 5 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачає, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Таким чином, у спорах про захист прав споживачів діюче законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така шкода завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим пошкодженням здоровя. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивачка свої позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтовувала тим, що така шкода заподіяна їй внаслідок невиконання за угодою відповідачем своїх зобовязань, та полягає у душевних стражданнях, викликаних зміненням звичайного укладу її життя, неможливістю вільного витрачання власних коштів, продовження активного громадського життя, порушенням стосунків з оточуючими людьми. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та КС «Кредитно-депозитний центр «Професіонал» було укладено угоду про внесення додаткового пайового внеску, за якою у сторін виникли взаємні права та обовязки. За своєю правовою природою угода є договірним зобовязанням, а тому ці правовідносини регулюються цивільним законодавством. Суд не вбачає підстав для застосування Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи безспірні обставини: факт укладення угоди між [PERSON] та КС «Кредитно-депозитний центр «Професіонал» та невиконання відповідачем взятого на себе зобов'язання за цією угодою, суд визнає, що порушення прав позивачки мало місце і це зумовило порушення нормальних життєвих зв'язків позивача, негативно відбилося на її фізичному та психічному стані, змусили змінити спосіб життя, і таким чином, [PERSON] завдано моральну шкоду. Визнаючи розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги конкретні обставини справи, характер та глибину пов'язаних з цим моральних і фізичних страждань, ступінь вимушеного порушення нормального укладу його життя та необхідність докладання для його організації додаткових зусиль, та, виходячи із суті позовних вимог, засад розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн., завданої неповерненням суми внеску та несплатою процентів. Разом з тим, суд зазначає, що моральна шкода відшкодовується на підставі ст. 23, ч. 1 ст. 1167 Цивільного Кодексу України, а не на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» як обґрунтовує позивачка, бо підставою для відшкодування моральної шкоди за Законом є недоліки (дефект) продукції, що в даному випадку не мається. Позивачем при зверненні до суду за захистом порушеного права судові витрати не понесені. Приймаючи до уваги, що позивач, на користь якого постановлене рішення, звільнений від сплати судових витрат при зверненні з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved