Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з вище вказаним позовом, просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0.25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] та земельну ділянку площею 0.21 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що після смерті її чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеного нерухомого майна. При зверненні позивачки із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, нотаріус відмовився видати їй свідоцтво про право на спадщину, посилаючись на те, що право приватної власності спадкодавця на вищезазначені земельні ділянки не було зареєстровано у встановленому законом порядку і рекомендував їй звернутися до суду для вирішення цього питання. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду письмову заяву про підтримання позову, з клопотанням розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Відзив на позовну заяву не подали. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Факт спорідненості позивачки і померлого [PERSON] підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 0.25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] та земельної ділянки площею 0.21 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Як встановлено в судовому засіданні єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його дружина - позивач у справі [PERSON] Як було з'ясовано під час розгляду справи та підтверджується матеріалами спадкової справи, позивачка вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Однак, нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтв про право на спадщину через те, що право приватної власності спадкодавця на вищезазначені земельні ділянки не було зареєстровано у встановленому законом порядку і рекомендував їй звернутися до суду для вирішення цього питання. Позивачка не змогла надати нотаріусу правовстановлюючих документів на земельні ділянки, оскільки право власності на них не було зареєстроване за померлим належним чином. Факт належності зазначених земельних ділянок [PERSON] підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 21 квітня 2008 року, виданими державним нотаріусом Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори Ігнатенко В.С. Таким чином, оскільки право власності на спірні земельні ділянки не було зареєстровано у встановленому законом порядку, позивачка не може реалізувати своє право та оформити спадщину, а тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. За положеннями ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1262 ЦК України до другої черги спадкоємців за законом відносяться рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, в тому числі в порядку спадкування згідно ст. 131 Земельного кодексу України. Після смерті [PERSON], його дружина [PERSON] є єдиним спадкоємцем, що звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У пунктах 3.1, 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/04-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30 травня 2008 року також роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, належним способом захисту прав спадкоємця у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є звернення спадкоємця до суду з вимогами про визнання права власності, в порядку спадкування. З огляду на викладене, суд приймає до уваги наявні письмові докази і приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved