Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що з 04.10.1996 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який є відповідачем по справі, на даний момент сімейні відносини між ними припинилися, шлюб було розірвано судом у зв'язку з чим, позивач хоче поділити майно, набуте з відповідачем під час шлюбу. За спільні кошти, 21.11.2008 року подружжям було придбано автомобіль Skoda Octavia A5 (2008 року випуску), колір-чорний, державний номерний знак [NUMBER]. Але у 2012 році без відома своєї дружини, [PERSON] передав у власність автомобіль Skoda Octavia A5, [PERSON] тим самим порушивши право спільної сумісної власності на рухоме майно. [PERSON], та відповідач [PERSON] не домовлялися про продаж автомобіля, і їй взагалі нічого не було відомо про це , але у разі погодження з дружиною продажу автомобіля відповідач мав би укласти з нею письмову форму вказаного договору щодо продажу автомобіля, тому вважає, що угоду треба визнати недійсною, та повернути сторони в первинний стан. Крім того, вважає, що має право на визнання за нею права власності на ? частину автомобіля Skoda Octavia A5. У зв'язку із наведеним, просить суд визнати угоду від 18.08.2012 року, згідно якої [PERSON] передав, а [PERSON] отримав у власність автомобіль Skoda Octavia A5 (2008 року випуску), колір-чорний, державний номерний знак [NUMBER], недійсною і повернути сторони в первинний стан; визнати за [PERSON], право власності на ? частину автомобіля Skoda Octavia A5 (2008 року випуску), колір-чорний, державний номерний знак [NUMBER]. В судовому засіданні позивач та адвокат позивача, [PERSON], позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач, [PERSON] та його представник проти позову заперечували, происили відмовити в задоволенні позову, пославшись, що така згода не вимагалася для укладення оспорюваного правочину. Відповідач, [PERSON], позов не визнав, посилаючись на те, що йому нічого не було відомо про те, що автомобіль був переданий у право власності за договором купівлі-продаж без домовленості із дружиною, [PERSON], а також ним було сплачено повну вартість автомобіля [PERSON]. Вислухавши пояснення осіб, що приймають участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що з 04.10.1996 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Комсомольським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона. 14.11.2012 року рішенням Суворовського районного суду м. Херсона вказаний шлюб було розірвано. 21.11.2008 року подружжям було придбано автомобіль Skoda Octavia A5 (2008 року випуску), колір-чорний, державний номерний знак [NUMBER], що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні. У 2012 році [PERSON] передав у власність автомобіль Skoda Octavia A5, [PERSON], за наслідком укладання договору купівлі-продажу автомобіля Skoda Octavia A5 (2008 року випуску) від 27.06.2012р., зареєстрованого на обліку 18.08.2012р., [PERSON] є власником автомобіля Skoda Octavia A5, 2008 р.в., чорного кольору, державний номерний знак [NUMBER], відповідно до довідки УДАІ УМВС України в Херсонській області від 22.11.2012 року № 6/13887, крім того даний факт підтверджується довідкою-рахунком серії ДПІ № 454021, яка міститься в матеріалах справи. Судом встановлено, що автомобіль придбано під час перебування сторін в шлюбі, також сторонами не заперечувалася, що на момент відчуження транспортного засобу письмова згода дружини щодо вчинення правочину не надавалася. Також відповідачем, на підтвердження своїх заперечень не доведено в судовому засіданні, що вказаний правочин був здійснений в інтересах сім'ї, а також те, що майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї, в той час як з позовом про розірвання шлюбу [PERSON] звернувся вже в жовтні 2012року, тобто через два місяці після перереєстрації спірного автомобіля. Частиною 3 ст.10 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частин 1,3,4,5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. ч3. Ст. 215 ЦК України передбачено: якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Положеннями частин 1 та 2 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти: 1)правочини між юридичними особами; 2)правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3)правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованих мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою ст. 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 21.12.2007, № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). З вищевикладеного суд приходить до висновку, що право власності на спірний автомобіль Skoda Octavia A5 (2008 року випуску), колір-чорний, державний номерний знак [NUMBER] виникло у [PERSON] в період шлюбу між сторонами, спірний автомобіль є об'єктом права спільної сумісної власності та крім того, угода про відчуження автомобілю виходить за межі побутової, розпорядження ним могло відбуватись тільки за згодою іншого з подружжя, в наслідок чого суд вважає, що вказане нерухоме майно є спільно набутим майном подружжя і підлягає поділу, а угода такою, що є недійсною. На підставі викладеного,

Outcome: approved