Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про перегляд рішення суду від 28.02.2019 за нововиявленими обставинами у цивільній справі № 139/1257/18. Заяву мотивувала тим, що після винесення вказаного рішення суду стали відомі обставини, які є істотними для справи і які не були і не могли бути відомі під час розгляду цієї справи. Тому просила рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області № 139/1257/18 від 28.02.2019 скасувати та винести нове рішення яким визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 18.05.2020 було прийнято до розгляду заяву [PERSON] і відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також, за клопотанням позивача витребувано з канцелярії Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області матеріали цивільної справи № 139/1257/18. Ухвалою суду від 03.06.2020 за клопотанням позивача з Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори витребувано копію спадкової справи № 79/2014, заведену щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Заявник в судове засідання не з`явилася, в поданій заяві просила справу розглянути у її відсутності (а.с. 1 зворот). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі(а.с.24). Третя особа [PERSON] також в судове засідання не з`явився, викликався своєчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив (а.с.23). Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 429 ЦПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 28.02.2019, що залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 14.05.2019, було у задоволенні позову [PERSON] до Територіальної громади сіл Конищів, Знаменівка та Ягідне в особі Конищівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, - відмовлено (аркуші оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 139/1257/18: 59-61, 88-90). Зокрема, у вказаній справі позивач просила визнати за нею право на земельну частку (пай), що перебувала у колективній власності КСП «Україна» с. Конищів Мурованокуриловецького району, розміром 2,23 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належне померлій на підставі сертифіката серії [NUMBER], в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та прийняла спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , та яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] і не оформила спадкових прав. Підставою для відмови у позову стало недоведеність позивачем тієї обставини, що [PERSON] , яка померла [INFO] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та належність [PERSON] за життя права на спірну земельну частку (пай). Разом з тим, рішенням Барського районного суду Вінницької області від 05.02.2020 у справі № 125/1937/19, що набрало законної сили 07.03.2020, було встановлено факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , до дня її смерті, а саме, до [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-5). Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Частиною другої статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справ; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. Відповідно до частини п`ятої статті 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову. Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначення обставин нововиявленими необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, - це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (Постанова Верховного Суду № 61-16371св19 від 17.12.2019). Процедура скасування остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, заява № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року). В даному випадку, оскільки рішення суду про перегляд якого за нововиявленими обставинами звернулася [PERSON] в частині відмови у позові мотивоване саме відсутністю доказів прийняття [PERSON] , яка померла [INFO] спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , однак вказана обставина існувала на час розгляду справи в суді, проте стала відомою лише після винесення Барським районним судом Вінницької області рішення від 05.02.2020 про встановлення факту постійного проживання зазначених осіб на час смерті [PERSON] за однією адресою, суд вважає таку обставину нововиявленою, оскільки вона могла спростувати факти, покладені в основу судового рішення від 28.09.2019, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Отже, рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 28.02.2019, що набрало законної сили 14.05.2019 слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов [PERSON] до Територіальної громади сіл Конищів, Знаменівка та Ягідне в особі Конищівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задовольнити повністю. Так, судом встановлено, що [INFO] в с. Ягідне Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON] (аркуш оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 139/1257/18: 6). [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП "Україна" Конищівської сільської ради, розміром 2,23 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Вартість вказаної земельної частки (паю) становить 58784 грн. Державний акт на земельну ділянку не виготовлявся та не видавався (аркуші оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 139/1257/18: 19-20). Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 р.). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року, яка була чинна на час відкриття спадщини, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Із довідки ВДРАЦС Мурованокуриловецького РУЮ Вінницького ОУЮ МЮ України № 141/68 від 26.10.2007 (аркуш оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 139/1257/18: 11), експертного висновку (аркуш оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 139/1257/18: 14), довідки Конищівської сільської ради № 823 від 25.10.2018 (аркуші оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 139/1257/18: 15) вбачається, що єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] була його мати - [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом відсутні. Зокрема, з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 54584644 та № 54584664 від 21.12.2018 слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, заповіти останнім не вчинялися (аркуші оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 139/1257/18: 27-28). [INFO] в с. Ягідне Мурованокуриловецького району Вінницької області померла [PERSON] (аркуші оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 139/1257/18: 7). [PERSON] належало прийняте у спадщину після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай), яке вона, за життя, у встановленому законом порядку не оформила. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1223 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Свідоцтвом про народження [PERSON] (аркуші оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 139/1257/18: 12), експертним висновком (аркуші оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 139/1257/18: 14), свідоцтвом про одруження (аркуші оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 139/1257/18: 13) вбачається, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] була її дочка - [PERSON] . Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно довідки Конищівської сільської ради № 824 від 25.10.2018, з [PERSON] на час смерті ніхто не був зареєстрований. Без реєстрації з нею проживала її дочка [PERSON] (аркуш оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 139/1257/18: 16). З копії спадкової справи № 173/2008 заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON] слідує, що єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті останньої була [PERSON] . Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області у справі № 2-о-64/2008 від 27.10.2008, яке набрало законної сили 07.11.2008 встановлено факт, що померла [INFO] [PERSON] була рідною матір`ю [PERSON] . Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області у справі № 2-359/2007 від 05.11.2007, яке набрало законної сили 16.11.2007, [PERSON] було надано додатковий строк в три місяці для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті матері Після винесення судом вказаного рішення [PERSON] не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. (аркуші оглянутої в судовому засіданні цивільної справи №139/1257/18: 36-41). Разом з тим, рішенням Барського районного суду Вінницької області від 05.02.2020, що набрало законної сили 07.03.2020 встановлено факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , до дня її смерті, а саме, до [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-5). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, суд вважає доведеним, що [PERSON] єдиний спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину в порядку передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України. [INFO] в м. Бар Вінницької області [PERSON] померла (аркуш оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 139/1257/18: 8). [PERSON] належало прийняте у спадщину після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай), яке вона, за життя, у встановленому законом порядку не оформила. Із оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 79/2014 заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що остання за життя [INFO] вчинила заповіт яким все своє майно заповіла позивачу [PERSON] 05.06.2014 звернулася до Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та 28.12.2017 отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину майна. Отже, суд вважає доведеним, що позивач - єдиний спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину в порядку передбаченому ст.1269 ЦК України. Однак оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору вона не може, оскільки оригінал сертифіката, що посвідчував право [PERSON] на земельну частку (пай) серії [NUMBER] втрачено (аркуші оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 139/1257/18: 18, 24). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач та третя особа позов визнали повністю і його задоволення, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай), після смерті [PERSON] . Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення. Відповідно до ч. 6 ст. 429 ЦПК України, з набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі.

Outcome: approved