Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

До суду надійшла заява [PERSON], заінтересована особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] про встановлення факту належності документу, а саме: факт належності [PERSON], правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] від 31.08.2002р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстра за № 4061. Від заявника надійшла заява в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, вимоги підтримала в повному обсязі. Від заінтересованої особи надійшла до суду заяву в якій просила розгляд справи провести за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.08.2002р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстра за № 4061. Даний договір було зареєстровано в ОМБТІ та РОН 06.10.2002р. В даному договорі ім'я покупця було вказано як "Перчуі", згідно її паспорту. 03.02.2003р. заявниця отримала новий паспорт в якому її ім'я було зазначено як «Перчуи». Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ч. 2 ст. 317 Цивільного кодексу України, встановлює, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, в порядку окремого провадження суди розглядають справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Зважаючи на викладене, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заявник довів факт належності [PERSON], договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] від 31.08.2002, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстра за № 4061, де її імя зазначено як «Перчуі».

Outcome: approved