Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], доньки - [PERSON], [INFO], що є предметом позову. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснила, що з 01 вересня 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у подружжя народились діти: син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO]. З 02 січня 2013 року відповідач покинув сім'ю, з цього часу проживає окремо, місцезнаходження відповідача не відоме, діти постійно проживають разом з позивачем, перебувають на її утриманні, в свою чергу відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не цікавиться їх станом здоров'я та розвитком, не виявляє бажання спілкуватись з дітьми, тому ці обставини змусили позивача звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу, на підставі заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 листопада 2013 року шлюб між сторонами розірвано. З моменту розірвання шлюбу відношення відповідача до дітей не змінилось, відповідач продовжує нехтувати інтересами дітей, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, достовірно знаючи, що позивач, після народження молодших дітей перебуває у відпустці по догляду за дітьми, не має можливості працевлаштуватись, тому сім'я перебуває у скрутному матеріальному становищі. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей, однак відповідач не виконує рішення суду, яким присуджено до стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, у зв'язку з чим виникла заборгованість по аліментам, вжитим державним виконавцем заходами не виявилось за можливе встановити місцезнаходження відповідача, тому до цього часу відповідач аліменти не сплачує, як і не надає матеріальної допомоги в іншій спосіб. Зважаючи на те, що відповідач, як батько дітей, самоусунувся від виховання дітей, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не має бажання спілкуватись з дітьми, хоча ніхто жодним чином не перешкоджав йому виконувати свої батьківські обов'язки, тому таке байдуже ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов'язків, ігнорування інтересами дітей, не бажання цікавитись життям та здоров'ям дітей, не виконання обов'язків щодо матеріального утримання дітей, дає підстави позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та пояснень, наданих позивачем в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових викликів за адресою, вказаною у позовній заяві, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористався. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації Кушнір С.Б., в судовому засіданні підтримав позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей та наданий органом опіки та піклування висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки відповідач самоусунувся від вихованням дітей, до органу опіки та піклування або до суду про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини не звертався. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи Кушнір С.Б., дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частини першої ст.122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документами закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Судом встановлено, що з 01 вересня 2005 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у подружжя народились діти: син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO]. На підставі заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 листопада 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.5) 16 грудня 2013 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення, яким присуджено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2013 року до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до положень статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.4 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч.5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв'язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Згідно Висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації (протокол засідання Комісії №18 від 30 вересня 2014 року), орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що він ухилився від виховання та утримання дітей. (а.с.38-39) Як роз'яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Як з'ясовано судом, підтверджується наявними справі доказами, з 01 вересня 2005 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, на підставі заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 листопада 2013 року шлюб між сторонами розірвано, після припинення шлюбу малолітні діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], залишились проживати разом з матір'ю, яка самостійно займається вихованням дітей, забезпечує дітям нормальні умови для їх повноцінного розвитку, діти перебувають на повному утриманні матері, в свою чергу відповідач, як батько дітей, самоусунувся від виховання дітей, не піклується про стан здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, за даними Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві [PERSON], як боржник у процедурі виконавчого провадження, яке відкрите на підставі виконавчого листа №755/27066/13 ц виданого 08 січня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва, в період з жовтня 2013 року по серпень 2014 року не сплачує аліменти в розмірі ? частини заробітку щомісячно, присуджені на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей, загальний розмір заборгованості по аліментам складає 18398,90 грн., ці обставин не спростовані відповідачем під час розгляду судової справи, відповідач не скористався правом подати письмові пояснення (заперечення) та докази, які мали підтвердити належне виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи зі змісту ст. 59 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження заявлених позовних вимог позивач посилається на покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були допитані в судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що перебуває в дружніх стосунках з сім'єю [PERSON], знайома з позивачем та відповідачем більше десяти років, підтвердила, що з на даний час позивач самостійно виховує своїх чотирьох малолітніх дітей, які перебувають на її повному утриманні, з невідомих для свідка обставин відповідач, після народження молодших дітей, пішов з дому, до цього часу встановити його місцеперебування не виявляється можливим, матеріальної допомоги відповідач не надає, тому сім'я перебуває у тяжкому матеріальному становищі, всі знайомі та друзі намагаються надавати будь-яку можливу допомогу позивачу та її дітям. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що перебуває в дружніх стосунках з сім'єю [PERSON], знайома з позивачем та відповідачем більше трьох років, підтвердила, що позивач самостійно виховує чотирьох своїх малолітніх дітей, які перебувають на її повному утриманні, починаючи з січня 2013 року батько дітей самоусунувся від виховання своїх дітей, пішов з сім'ї, його місцезнаходження встановити не можливо, на телефонні дзвінки не відповідає, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, у зв'язку з чим сім'я перебуває у тяжкому матеріальному становищі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює вихователем в Дошкільному навчальному закладі №452, з вересня 2010 року знайома з позивачем та відповідачем, як батьками дітей - [PERSON] та [PERSON], які відвідують Дошкільний навчальний заклад №452, сім'я [PERSON] дуже хороша, діти вихованні та доглянуті, спочатку дітей приводили у садочок як батько, так і мати, однак з січня 2013 року дітей у садочок приводила та забирала лише мати, на день народження дітей батько у садочок не прийшов, хоча діти його дуже чекали, після дня народження дітей батько прийшов у садочок приніс дітям у подарунок розмальовки, в подальшому свідок батька дітей не бачила, що трапилось в їх сім'ї їй особисто не відомо, ці обставини вона не з'ясовувала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знайомий з позивачем та відповідачем, проживає з ними по сусідству, підтвердив, що починаючи з осені 2012 року відповідач не проживає зі своєю сім'єю, вихованням дітей не займається, позивач самостійно виховує своїх чотирьох малолітніх дітей, піклується про їх фізичний стан та розвиток, старші діти відвідують футбольну секцію, де тренером працює свідок, до секції дітей приводить та забирає мати, хоча раніше дітей приводив батько. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач самоусунувся від виховання дітей, не цікавиться станом здоров'я та розвитком дітей, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, які проживають разом з матір'ю та перебувають на її повному утриманні, тому враховуючи інтереси дітей та спираючись на норми чинного законодавства, суд вважає доведеними обставини ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, що дає підстави позбавити його батьківських прав з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень ст. 168, 169 Сімейного кодексу України, відповідач, як батько дитини, у разі позбавлення батьківських прав, не позбавлений права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною, так і з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню, ухвалюючи рішення суд вирішує позбавити [PERSON], [INFO], громадянина України, батьківських прав відносно малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], доньки - [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., який сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду, що підтверджується оригінал платіжного документа. (а.с.1) Враховуючи наведене та

Outcome: approved