Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], звернулася в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON], [INFO], в порядку спадкування за законом після смерті його бабусі [PERSON], яка померла 25 квітня 2017 року, право на земельну частку (пай) площею 2,47 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Жирівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на яку померла мала право на підставі Сертифіката на право приватної власності на землю(середню земельну частку) серії ЛВ №4701, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №313 від 21 травня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку), що видаються Жидачівською РДА по Жирівській сільській раді 23 травня 1997 року за №339. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 25 квітня 2017 року померла бабуся [PERSON] [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до якої входить земельна частка (пай) площею 2,47 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Жирівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на яку померла мала право на підставі Сертифіката на право приватної власності на землю(середню земельну частку) серії ЛВ №4701, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №313 від 21травня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку), що видаються Жидачівською РДА по Жирівській сільській раді 23травня 1997 року за №339. На випадок своєї смерті померла склала заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла [PERSON]. Проте, остання в законодавчо визначений строк спадщини не прийняла. Відтак, [PERSON], як єдиний спадкоємець, що виявив бажання отримати свідоцтво про право на спадщину, яку фактично прийняв, оскільки на момент відкриття спадщини проживав спільно із спадкодавцем, звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте отримав відмову у видачі такого, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку(пай) в майні ВАТ «Ходорівське», що знаходиться на території Жирівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, належала померлій та є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє [PERSON] можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON], подала заяву, в якій просить розглянути дану справу за відсутності представника міської ради, оскільки вони не заперечують проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Територіальної громади с. Жирова в особі Ходорівської обєднаної територіальної громади [PERSON] подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за відсутності представника територіальної громади, оскільки вони не заперечують проти задоволення позову. Відповідно до\~ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд,\~за правилом\~ч.1\~ст.13\~ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями\~15,\~16 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Стаття 41 Конституції України\~зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В судовому засіданні також встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що 25 квітня 2017 року, у віці 64 років, в м. Стрий Львівської області померла [PERSON], про що 25 квітня 2017 року зроблено відповідний актовий запис №223 та [PERSON] міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, від 25 квітня 2017 року, видано свідоцтво про смерть серії І-СГ №458742 /арк. справи 15/. Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що спадщина померлої, складається із права на земельну частку (пай) площею 2,47 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Жирівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на яку померла мала право на підставі Сертифіката на право приватної власності на землю(середню земельну частку) серії ЛВ №4701, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №313 від 21 травня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку), що видаються Жидачівською РДА по Жирівській сільській раді 23 травня 1997 року за №339 /арк. справи 19/. Так, згідно із витягу №68/0/194-18, виданого відділом Дергеокадастру у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 28 березня 2018 року, Сертифікат на право приватної власності на землю(середню земельну частку) серії ЛВ №4701, виданий на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №313 від 21 травня 1997 року та зареєстрований в Книзі реєстрації Сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку), що видаються Жидачівською РДА по Жирівській сільській раді 23 травня 1997 року за №339, земельна частка(пай) розміром 2,47 умовних кадастрових гектарів. Така перебуває у колективній власності ВАТ «Ходорівське» і її вартість становить 45667,85 грн. Державний акт на право власності на землю взамін на сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався /арк. справи 20/. З наявної в матеріалах справи копії заповіту від 25 березня 2017 року, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно якого належне їй майно заповіла [PERSON], [INFO]. Вказаний заповіт на день смерті спадкодавця не змінений та не скасований /арк. справи 17-18/. Проте, дослідженими судом матеріалами справи встановлено, що зазначена особа протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталися, з спадкодавцем на момент відкриття спадщини спільно не проживали, а відтак, спадкову масу за заповітом не прийняла. Вказаний факт додатково підтверджується долученою до матеріалів справи копією належним чином сформованої та завіреної заяви [PERSON], з якої вбачається що остання на спадкове майно не претендує /арк. справи 22/. Відповідно до ч.ч. 2 та 3\~ст. 1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч.1\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. В судовому засіданні живих спадкоємців 1-4 черги не встановлено /арк. справи 12-13/. Проте, з матеріалів позову(свідоцтва про народження серії 1-СГ №122114 та витягу №00019904170, паспорта громадянина України №000412987), що [PERSON], в інтересах якого до суду звернулась [PERSON] є онуком спадкодавця, а відповідно спадкоємцем за законом /арк. справи 10-11, 14/. Відповідно до\~ст. 1265 ЦК України\~у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно із\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, з долученої до матеріалів справи довідки виданої Житлово-експлуатаційною конторою №4 від 22 лютого 2018 року за №377, вбачається що до дня смерті і на день смерті [PERSON] (спадкодавця) разом з нею, був зареєстрований та проживав її онук [PERSON] /арк. справи 16/. За таких обставин, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], як такий, що виявив бажання прийняти спадщину та фактично її прийняв оскільки на момент її відкриття проживав із спадкодавцем, та в законодавчо визначений строк не відмовився від неї та звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Разом з тим, згідно з повідомленням про відмову у вчиненні нотаріальних дій №1100/02-14 виданою завідувачем [PERSON] державною нотаріальною конторою від 04 травня 2018 року, встановлено факт звернення [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову земельну частку(пай), у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку(пай) в майні ВАТ «Ходорівське», що знаходиться на території Жирівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, належала померлій та є спадковим майном /арк. справи 21/. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування"роз'яснено, що відповідно до статті 1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Разом з тим, відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно із ст.ст. 81,126\~ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7\~передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON]П в інтересах якого діє [PERSON] оформити право на спадкове майно(земельну частку(пай), в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; представник відповідача позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.5\~ст.268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved