Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до територіальної громади Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області в особі Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності по набувальній давності, в обґрунтування позову вказала, що її батько [PERSON] помер 29 червня 1988 року, мама [PERSON] померла 20 вересня 1992 році. Після смерті матері залишилась спадщина житловий будинок з надвірними будівлями №140 по вул. Леніна в с.Шелудьківка. Вона, тобто позивачка, вважала себе спадкоємицею після смерті матері і тому після її смерті фактично оселилась в будинку, в якому живе по цей час. З 1992 року відкрито користується цим будинком, експлуатує його, здійснює догляд за ним, ремонтує його, сплачує комунальні послуги та обробляє земельну ділянку. У липні 2012 року їй стало відомо, що в 1994 році державний нотаріус Зміївської районної нотаріальної контори видав [PERSON], який є її рідним братом, свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями №140 по вул. Леніна в с.Шелудьківка. [PERSON] помер 01.09.2008 року. 14 липня 2012 року син померлого [PERSON] [PERSON] написав заяву, яка нотаріально посвідчена, про те що спадщину після смерті свого батька він не прийняв, на неї не претендує, в суд за продовженням строку для прийняття спадщини звертатися не має наміру. Отже, позивачка вважає, що вона добросовісно, відкрито та безперервно заволоділа майном, тому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Дружби (колишня вул. Леніна) будинок №140 в с. Шелудьківка, Зміївського району, Харківської області по набувальній давності. Позивачка у судовому засіданні\~позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилась 12.07.1935 року та її батьками є [PERSON] та [PERSON].(а.с.4) Відповідно до свідоцтва про шлюб, [PERSON] 29.07.1959 р. уклала шлюб з [PERSON].(а.с.5) [PERSON] народився 16.05.1931 р. та його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження.(а.с.6) [PERSON] помер 29.06.1988 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть.(а.с.8) [PERSON] померла 22.09.1992 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть.(а.с.9) [PERSON] помер 01.09.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть.(а.с.7) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.02.1994 року [PERSON] є спадкоємцем житлового будинку з надвірними будівлями №140 по вул. Леніна в с.Шелудьківка після смерті матері [PERSON].(а.с.10) З заяви [PERSON], яка посвідчена приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області, вбачається, що спадщину після смерті свого батька він не прийняв, на неї не претендує, в суд за продовженням строку для прийняття спадщини звертатися не має наміру.(а.с.11) Відповідно до\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі\~ст. 344 ЦК України\~можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.\~\~\~\~\~\~\~\~ За набувальною давністю може бути отримано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, власник якого невідомий або відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні його власнику було відмовлено. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Матеріали справи свідчать, що у користуванні позивача знаходиться житловий будинок № 140 по вул.. Дружби (кол. Леніна) в с. Шелудьківка, Зміївського району Харківської області, який належав [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.02.1994. Свідки [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що [PERSON] з 1992 року і по теперішній час проживає у [INFO], обробляє земельну ділянку, експлуатує будинок, проводить його ремонт. Тобто, позивач на протязі більше, ніж десять років добровільно, відкрито та безперервно володіє житловим будинком №140 по вул. Дружби в с.Шелудьківка, Зміївського району, Харківської області підстав вважати недобросовісність заволодіння судом не вбачається. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Питання щодо розподілу судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved