Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, в особі Філії «Южне головне регіональне управління» Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», місцезнаходження: 65036, м. Одеса, вул. Святослава Ріхтера, буд. 125/1, в якому просила визнати недійсними транзакції по списанню 08 квітня 2017 року коштів у загальній сумі 15000,0 гривень з картки ПАТ КБ «ПриватБанк» за [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] ; Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] 15000,0 гривень; Визнати недійсною транзакцію по списанню 08 квітня 2017 року коштів у сумі 13000,0 гривень з картки ПАТ КБ «ПриватБанк» за [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] , посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів», посилаючись на такі обставини. На підставі договору про розрахунково-касове обслуговування підприємства/організації з видачі заробітної плати/стипендії з використанням платіжних карток № 11208000097 від 08.02.2011, укладеного між відповідачем та КУ "ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ДИТЯЧА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ" (клієнт), позивачеві як працівникові цієї установи відповідачем у липні 2014 відкрито картковий рахунок для виплати заробітної плати та видано зарплатну платіжну банківську картку за № [NUMBER] , а також кредитну картку за № [NUMBER]. 08 квітня 2017, у вихідний день - субота, на фінансовий телефон позивача почали виходити СМС-повідомлення про спроби списання коштів з її карткових рахунків, які супроводжувались дзвінками з номеру [NUMBER] особи, яка представлялась як співробітник Приватбанку, та намагалась дізнатися її персональні данні за картками. За для запобігання заволодіння невідомими особами її коштами, позивач відразу зателефонувала на цілодобовий телефон підтримки Приватбанку та заблокувала свої картки, також працівник банку переконав її, що жодної операції за її рахунками не можливо здійснити до перевипуску карток та їх особистого отримання позивачем у відділенні Приватбанку. На підтвердження зазначеного на фінансовий телефон позивача також надійшло відповідне СМС- повідомлення від відповідача. При зверненні у робочий день до відділення Приватбанку позивачеві було повідомлено про списання 08 квітня 2017 з її зарплатної картки за № [NUMBER], її особистих коштів в розмірі 15 000,00 грн., а також - з кредитної картки за № [NUMBER] кредитних коштів в розмірі 13 000,00 грн. Отже загалом, з рахунків позивача 08 квітня 2017 було списано 28 000,00 грн. Позивач звертає увагу суду на те, що позивачем не здійснювались дії щодо розблокування карток, також на телефон позивача не надходило жодних СМС-повідомлень про списання грошей та вхід до сервісу «Приват24». За допомогою численних письмових та усних звернень до відповідача позивач змогла з`ясувати наступну хронологію подій 08 квітня 2017 банківських операцій: 1. Блокування зарплатної картки за [NUMBER] та кредитної картки за [NUMBER] позивача здійснено відповідачем о 13 год 01 хв.; 2. З зарплатної картки за [NUMBER] здійснено о 14 год 06 хв. списання коштів в сумі 10 000,00 грн. та 14 год 07 хв. списання коштів в сумі 5 000,00 грн. з призначенням платежу - поповнення аккаунта MAIL.RU; 3. З кредитної картки за [NUMBER] здійснено списання коштів в сумі 13 000,00 грн. з призначенням платежу - поповнення аккаунта MAIL.RU. За допомогою численних письмових та усних звернень до відповідача позивачеві не вдалось вирішити спірне питання шляхом переговорів, замість сприянню вирішення питання Приватбанк почав надсилати листи з погрозами про арешт всього майна та примусове стягнення не існуючої заборгованості, а також здійснюються щоденні телефонні дзвінки колекторами. Позивач зазначає, що нею 14 квітня 2017 року подана заява до правоохоронних органів, відомості за якою внесено до ЄРДР, яка також не надала жодних відповідей, яким чином відбулось списання коштів та на користь кого. У своїх відповідях, на адресу позивача, відповідач посилався на Умови і правил надання банківських послуг (є загальнодоступними та розміщені за посиланням https://privatbank.na/terms) при цьому ним замовчено виконання позивачем своїх обов`язків передбачених ними, а саме: 1.1.2. Права та обов`язки клієнта. 1.1.2. Права та обов`язки Клієнта. 1.1.2.1. Обов`язки Клієнта: 1.1.2.1.13. Інформувати Банк, а також правоохоронні органи про факти втрати картки, стікера РауРаss, ПІНа , SІМ-картки мобільного телефону або отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищезазначених випадків необхідно звернутися до відділення Банку або за телефонами 3700 (безкоштовно) по Україні, [NUMBER] (для дзвінків з-за кордону). 1.1.2.1.21. Негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка до Колл-центру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома Клієнту, про втрату/викрадення карти, стікера РауРаss , SІМ-картки мобільного телефону, несанкціоновані транзакції за його рахунками (а також за рахунками 3-х осіб). Також відповідачем замовчено невиконання ним своїх обов`язків визначених в положеннях Умов і правил надання банківських послуг, а саме: 1.1.3. Права та обов`язки банку 1.1.3. Права та обов`язки банку 1.1.3.1. БАНК ЗОБОВ`ЯЗАНИЙ: 1.1.3.1.7. У разі виникнення овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення власника або довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Умовами та правилами, про втрату/крадіжку картки або про можливість несанкціонованого використання картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням картки. Також відповідач наділений правом: відповідно до п. 1.1.3.2.32. з метою моніторингу шахрайських/ризикових банківських операцій та/або проведення заходів щодо погашення заборгованості Банк має право протягом терміну дії Договору про надання банківських послуг встановити геопозиціювання телефону клієнта/уповноваженої особи клієнта, номер якого зазначений у договорі, а також використовувати інформацію про місце перебування клієнта/уповноваженої особи клієнта, отриманої Банком на підставі геопозиціювання телефону. Відповідно до Розділу 1.1.5. Відповідальність сторін Умов і правил надання банківських послуг, 1.1.5.29. Держатель картки несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту звернення Власника Карти в Банк та блокування Карти, і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в СТОП-ЛИСТ Платіжною системою, в разі якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати електронного платіжного засобу, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. В своїх відповідях відповідач підтвердив, що позивач вжив всіх необхідних дій задля унеможливлювання здійснення будь-яких платежів за його картковими рахунками, також відповідач не довів наявність обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. На думку позивача, зазначене в позові, свідчить про списання коштів у результаті шахрайських дії третіх осіб, яким відповідач мав змогу перешкодити, та порушення відповідачем прав позивача, як споживача банківських послуг і для їх захисту необхідним є відновлення становища, яке існувало до порушення, а саме - стягнути з відповідача на користь позивача 15 000,00 грн., її особистих грошових коштів, а також визнання недійсними транзакцій від 08.04.2017 щодо списання коштів з карткових рахунків позивача. Позивач та її представник в судовому засіданні повністю підтримали визначені в позові вимоги, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача підготовчому судовому засіданні наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог, подала відзив та доповнення до відзиву. В подальшому в судове засідання не з`явилася. Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилається на те, що позивачка стверджує, що по телефону просила заблокувати картки, що «ПриватБанк» і зробив, однак вона не повідомила головної обставини - що вона повідомила не тільки конфіденційні дані картки, а й дані, що дали можливість третім особам скористатися її аккаунтом «Приват24». «ПриватБанк» не має права на власний розсуд блокувати будь-які рахунки та/чи вхід до особистого кабінету «Приват24» - працівник Колл-ценгру блокує тільки ту картку/картки, які вкаже клієнт. І якщо Клієнт не заявив про блокування ішпого (в т.ч. входу до аккаунту «Приват24»), то оператор не може з власної ініціативи це зробити. Наразі «ПриватБанку» відомо із позовної заяви та фабули ухвали Комінтернівського суду (про виїмку), що позивачка просила заблокувати тільки картки, а не аккаунт у «Приват24». Тобто, «ПриватБанк» просить суд взяти до уваги, що блокування картки і блокування особистого аккаунту інгернет-Банкінгу - це різні операції, і блокування картки не тягне за собою неможливість її використання через «Приват24». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених представником позивача письмових доказів. У липні 2014 року позивачеві, як працівникові КУ «ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ДИТЯЧА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ», відповідачем відкрито картковий рахунок для виплати заробітної плати та видано зарплатну платіжну банківську картку за № [NUMBER] , а також кредитну картку за № [NUMBER], на підставі договору про розрахунково-касове обслуговування підприємства/організації з видачі заробітної плати/стипендії з використанням платіжних карток № 11208000097 від 08.02.2011, укладеного між відповідачем та КУ «ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ДИТЯЧА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ». 08 квітня 2017 р. позивачу надійшли дзвінки з номеру [NUMBER] особи, яка представлялась як співробітник «Приватбанку», та намагалась дізнатися її персональні данні за картками. Задля запобігання заволодіння невідомими особами її коштами, позивач відразу зателефонувала на цілодобовий телефон підтримки «Приватбанку» та заблокувала свої картки, також працівник банку переконав її, що жодної операції за її рахунками не можливо здійснити до перевипуску карток та їх особистого отримання позивачем у відділенні «Приватбанку». На підтвердження зазначеного на фінансовий телефон позивача також надійшло відповідне СМС- повідомлення від відповідача. При зверненні до відділення «Приватбанку» позивач дізналася про списання 08 квітня 2017 р. з її зарплатної картки за № [NUMBER] її особистих коштів в розмірі 15 000,00 грн., а також - з кредитної картки за № [NUMBER] кредитних коштів в розмірі 13 000,00 грн. Отже загалом, з рахунків позивача 08 квітня 2017 було списано 28 000,00 грн. Відповідно до відповіді ПАТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-20170601/1749 встановлено наступне: 1. Блокування зарплатної картки за [NUMBER] та кредитної картки за [NUMBER] позивача здійснено відповідачем о 13 год 01 хв.; 2. З зарплатної картки за [NUMBER] здійснено о 14 год 06 хв. списання коштів в сумі 10 000,00 грн. та 14 год 07 хв. списання коштів в сумі 5 000,00 грн. з призначенням платежу - поповнення аккаунта MAIL.RU; 3. З кредитної картки за [NUMBER] здійснено списання коштів в сумі 13 000,00 грн. з призначенням платежу - поповнення аккаунта MAIL.RU. При численних зверненнях в усній та письмовій формі до відповідача позивачеві не вдалось вирішити спірні питання шляхом переговорів, замість сприянню вирішення питання відповідач почав надсилати листи з погрозами про арешт всього майна та примусове стягнення не існуючої заборгованості за формами неіснуючих судових рішень. За означеними обставинами, 14 квітня 2017 року позивачем подано заяву до правоохоронних органів, відомості за якою внесено до ЄРДР та відкрито кримінальне провадження за № 12017160490001831 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. За час досудового розслідування, за означеним кримінальним провадженням, не вдалося з`ясувати яким чином відбулось списання коштів та на користь кого. Все це спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого позивачка звернулась до суду. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 статті 40-1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що сквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб`єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобігання або припинення зазначених переказів. Згідно із п. 8 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених Постановою правління Національного банку України № 705 від 5 грудня 2014 року, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, в якому він був перед виконанням цієї операції. Також в п. 9 визначено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18) вказану правову позицію підтримав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. За правилом ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Несанкціоновані позивачем транзакції, щодо переказу коштів в загальній сумі 28 000,00 грн. з її карткових рахунків, не відповідають загальним вимогам, встановленим ст. 203 ЦКУ, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, суперечить ч. 3 ст. 203 ЦКУ, яка встановлює, що волевиявлення учасника правочину має бути спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved