Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

В грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування записів про реєстрацію права власності на нерухоме майно. В обґрунтування вимог посилається на те, що 22.10.2020 року державним реєстратором відмовлено у проведенні державної реєстрації правав влсності позивача на квартиру [ADDRESS] - з посиланням на те, що скасування державної реєстрації допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням рішенням суду речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства. Тобто, за вимогами Закону та вищезазначеного Порядку, підставою для проведення державної реєстрації перш за все є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Проте, право відповідачів на Ѕ частину вказаної квартири припинено судовим рішенням, яке набрало законної сили, отже його право власності на 1\\2 частку у праві власності і на цю квратиру має бути понволено.. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 07.12.2020 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Представник позивача просив суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч.1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.04.2016р. у цивільній справі № 490/205/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. З урахуванням участі подружжя у виконанні кредитних зобов`язань, за [PERSON] визнано право власності на 1/29 частину квартири [ADDRESS] . Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 27.05.2016р. рішення суду першої інстанції скасовано. У справі постановлено нове рішення суду, яким за [PERSON] визнано право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 13.06.2016 рокуу цивільній справі № 490/6024/16-ц накладено обтяження у вигляді арешту на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] Є Заборонено укладати усі види угод, які пов`язані з відчуженням вищевказаного нерухомого майна до вирішення спору по суті. Рішенням суду від 23.11.2016 року у цивільній справі № 490/6024/16-ц позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення кредитних кредитних зобовязань в порядку поділу майна подружжя задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 590 812,76 грн. в рахунок повернення 1/2 частки погашених кредитних зобов`язань за кредитним договором № NKH3GF07400082 від 24.06.2005 року за придбання квартири [ADDRESS] . Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 22.02.2017 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.11.2016 року змінено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 593 131,80 грн. в рахунок повернення 1/2 частки погашених кредитних зобов`язань за кредитним договором № NKH3GF07400082 від 24.06.2005 року за придбання квартири [ADDRESS] , між сторонами справи розподілено судові витрати. 21.11.2016 року [PERSON] подарувала [PERSON] належну її Ѕ частку вказаної квартири. Договір дарування посвідчений 21.11.2016 року Димовим О.С., приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1592. 21.11.2016 року договір дарування був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Номер запису про право власності - 17614490. 01.12.2016 року [PERSON] подарував [PERSON] Ѕ частку спірної квартири. Договір дарування посвідчений 01.12.2016 року Димовим О.С., приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1720. 01.12.2016 року договір дарування був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Номер запису про право власності 17857865. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.02.2020 року у цивільній справі № 490/2357/17 визнано недійсним договір дарування Ѕ частини квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , з другої сторони, який посвідчений 21.11.2016 року Димовим О.С., приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1592.Визнано недійсним договір дарування Ѕ частини квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , з однієї сторони та [PERSON] , з другої сторони, який посвідчений 01.12.2016 року Димовим О.С., приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1720. В жовтні 2020 року позивач звернувся до державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг ММР з заявою про проведення державної реєстрації права власності на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.02.2020 року у цивільній справі № 490/2357/17. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно №54707584 від 22.10.2020 року відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру в [ADDRESS] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №234289475 від 26.11.2020 року, квартира [ADDRESS] 1/2 частка належить [PERSON] . Частиною 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон) визначено, що державний реєстратор, серед іншого: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; на час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Відповідно до ст. 18 Закону, державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений КМУ. Для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі № 915/127/18, державна реєстрація права це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. ч. 1ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 5ст. 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За такого, матеріалами справи підтверджується порушення права позивача внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про право власності на спірний об`єкт за іншими особами - відповідачами у справі , правові підстави набуття права власності яких на теперішній час відсутні згідно вищезазначеного судового іршення. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задовлення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати сплачені при подачі позову.

Outcome: approved