Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Заява обґрунтована наступним. 24.02.2007 року [PERSON] вступила до зареєстрованого шлюбу з [PERSON] . Від спільного життя народився неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2018 року заявниця з сином потерпають від агресивної поведінки чоловіка, який лається нецензурно, вчиняє постійні скандали та побої по відношенню до заявниці, що відбувалися у присутності сина та дуже вплинули на психіку та стан здоров`я останнього. У 2016-2019 роках [PERSON] неодноразово був притягнений до адміністративної відповідальності, в 2017 році притягувався до кримінальної відповідальності. 01.09.2020 року з вищевикладених підстав заявниця звернулася до Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, внаслідок чого були винесені термінові заборонні приписи стосовно кривдника, якими [PERSON] було заборонено вхід та перебування у місці проживання заявниці, а також контакти з нею у будь-який спосіб. Строк дії термінового припису закінчився 10.09.2020 року і заявниця має всі підставі побоюватися продовження переслідувань з боку колишнього чоловіка після закінчення припису, тим більше, що наявність припису не завадило йому постійно телефонувати заявниці, а 09.09.2020 року о 23:00 годині проникнути до її житла через балкон (вона мешкає на 1 поверсі), тобто порушити умови припису. Просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові заборони: заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; наближатися на 50 м до місця проживання ( перебування) [PERSON] , дитячих та навчальних закладів, інших місць частого відвідування, а саме: СШ №103 вул. Новокузнецька,18-А; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою суду від 15.09.2020 року відкрито провадження у справі. В судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилася. В судовому засіданні представник заявниці - адвокат Луньова Л.В. заяву підтримала, просила її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не надано. Суд, заслухавши представника заявника, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 24.02.2007 року [PERSON] вступила до зареєстрованого шлюбу з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Від спільного життя народився неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Згідно копії паспорту [NUMBER] , виданого Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 24 травня 2007 року заявниця [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-71/13794 від 22.09.2020 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відносно [PERSON] було двічі застосовано термінові заборонні приписа: серія АА № 155169 від 01.09.2020 року, серія АА № 155179 від 01.09.2020 року. Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п. п. 6, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особою, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь, згідно із п.3, 6, 7, 8 ч.1, ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст.26 Закону України передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до п.7 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Зміст п. 4 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» полягає у наступному - обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, серед яких: 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо заявниці, застосовані термінові заборонні приписи практично не були виконані [PERSON] , є висока вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо заявниці, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до [PERSON] необхідно видати обмежувальний припис на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові заборони: заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; наближатися на 50 м до місця проживання ( перебування) [PERSON] , дитячих та навчальних закладів, інших місць частого відвідування, а саме: СШ №103 вул. Новокузнецька,18-А; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Беручи до уваги відповідь Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-71/13794 від 22.09.2020 року, згідно якого [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , дає суду підстави дійти висновку, що у останнього мається місце для проживання та ночівлі. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч.2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. Згідно ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved