Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення піклування та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [PERSON] є її дочкою, з 2002 року дочка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] року народження. Проте сімейне життя між ними не склалося, в 2004 році шлюб розірвано, а в березні 2015 року дочка померла. З того часу малолітня [PERSON] проживає з нею, а батько ухиляється від обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання доньки, ніде не працює життям та виховання дитини піклується вона. Просить позбавити відповідача батьківських прав, її призначити піклувальником та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини його заробітку до досягнення дитиною повноліття на її користь, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що [PERSON], [INFO] року народження є його донькою. Дитина проживає разом з бабусею [PERSON], а він вихованням та утриманням доньки не займається, ніде не працює, власного житла не має, тому проти позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини не заперечує. Представник органу опіки та піклування П'ятихатської районної державної адміністрації Черняк О.М. в судовому засіданні позов підтримала і пояснила, що відповідач долею дитини не цікавиться, уваги та турботи їй не приділяє. Дитина проживає з бабусею [PERSON], яка займається її вихованням та матеріально забезпечує, тому вважають доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] року народження, а опікуном малолітньої дитини призначити [PERSON] Прокурор Романова К.С. в судовому засіданні проти позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] року народження не заперечила. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] з 06 березня 2002 року по 15 жовтня 2004 рік перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження та копією свідоцтва про розірвання шлюбу/а.с.12,13/ Від шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON] [INFO] року народження /а.с.14/. [INFO] року мати малолітньої дитини [PERSON] померла, що підтверджуєтсья копією свідоцтва про смерть/а.с.17/. Відповідно до довідки виконавчого комітету П'ятихатської міської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області № 744 від 17.03.2015 року [PERSON] проживає в [ADDRESS] /а.с.46/, вказана квартира належить позивачу на праві спільної сумісної власності, про що свідчить копія свідоцтва про право власності на житло /а.с.22/. З акту обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON] від 17 березня 2015 року слідує, що комісією під час обстеження квартири [ADDRESS] виявлено, що квартира опалюється газовим опаленням, в квартирі зроблений косметичний ремонт, умови проживання задовільні, квартира оснащена необхідними меблями та побутовою технікою /а.с.21/. За місцем проживання позивач [PERSON] характеризується позитивно /а.с.44/, має задовільний стан здоров'я /а.с.43/, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась /а.с.45/. Відповідач [PERSON] за місцем проживання характеризується посередньо /а.с.16/ згідно заяви, посвідченої приватним нотаріусом П'ятихатського районного нотаріального округу проти втсановлення над [PERSON] опіки не заперечує /а.с.41/ Відповідно до висновку органу опіки та піклування П'ятихатської райдержадміністрації останні вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO] року народження, опікуном дитини призначити [PERSON] /а.с.40/ Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини. її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя: поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленумом Верховного Суду України в п.п. 15, 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, наведені обставини дають підстави для висновку, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дочки, оскільки не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, не спілкується з нею і перешкод в спілкуванні з дитиною йому ніхто не чинив і не чинить, тому з врахуванням інтересів дитини відповідача слід позбавити батьківських прав. Згідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття, позбавлення батьківських прав не припиняє такого обов'язку. За вимогами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, при чому ч. 1 ст. 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, при цьому, мінімальний розмір аліментів згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком встановлених випадків. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] року народження, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню в повному об'ємі. На підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми місячного платежу. Оскільки малолітня [PERSON], [INFO] року народження залишилась без батьківського піклування, виходячи з інтересів дитини, її опікуном слід призначити [PERSON] Оскільки позивач за подання позову про стягнення аліментів відповідно до Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, то з відповідача на користь спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved