overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

В травні 2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 16 липня 1977 року в Шульганівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №28. В шлюбі є діти, які вже повнолітні. З відповідачкою вони припинили сімейні відносини п'ятнадцять років тому, миритися не бажають. Сім'я фактично розпалась, тому просить розірвати шлюб з [PERSON] Позивач [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити. Суду пояснив, що з відповідачкою вони не проживають більше п'ятнадцяти років, не підтримують ніяких відносин. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в суд поступила заява, в якій просить справу слухати в її відсутності, з позовом згідна, просить шлюб розірвати. Вислухавши позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 16 липня 1977 року, який зареєстрували в с. Шульганівка Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №28, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Сторони проживають окремо п'ятнадцять років, спільного господарства не ведуть. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечииме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 14 листопада 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 300,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 31 березня 2016 року має заборгованість в сумі 11866,92 гривні. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14 листопада 2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копією анкети-заяви (а.с.8), копією довідки про умови кредитування (а.с.9-10), копією витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.11-34), копією нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.39). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-7) станом на 31 березня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 11866,92 грн. в тому числі: 179,99 грн. - заборгованість за кредитом; 7265,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3380,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 541,28 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 15 січня 2015 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 14555,06 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 11 квітня 2016 року має заборгованість в сумі 19141,89 гривень. Просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 19141,89 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в котре просила відкласти розгляд справи у зв'язку із сімейними обставинами. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15 січня 2015 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копією анкети-заяви (а.с.7), копією генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт від 15 січня 2015 року (а.с.8), копією витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.9-32), копією нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.37). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6) станом на 11 квітня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 19141,89 грн. в тому числі: 12555,92 грн. - заборгованість за кредитом; 1807,40 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3515,61 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1262,96 грн. - штраф (відповідно до п.2.2 Генеральної угоди). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 18 липня 2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 11 квітня 2016 року має заборгованість в сумі 71488,45 гривень. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 71488,45 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18 липня 2013 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копією анкети-заяви (а.с.11), копією витягу з тарифів по картам (а.с.13), копією витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.14-23), копією нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.26). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.8) станом на 11 квітня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 71488,45 грн. в тому числі: 14939,91 грн. - заборгованість за кредитом; 50250,37 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2417,77 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3380,40 грн. - штраф (процентна складова) Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1798,00 грн. (1378,00 грн. - судовий збір, 420,00 грн. - витрати на оголошення в пресі).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 19 грудня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 31 березня 2016 року має заборгованість в сумі 20812,55 гривні. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19 грудня 2007 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копією заяви (а.с.9), копією умов і правил надання банківських послуг (а.с.10-15), копією нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.20). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-8) станом на 31 березня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 11375,45 грн. в тому числі: 2836,49 грн. заборгованість за кредитом; 6909,18 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 850,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 529,78 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно\~стягнути понесені судові витрати в сумі 1798,00 грн. ( 1378,00 грн.- судовий збір, 420,00 грн. - витрати на оголошення в пресі)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 19 липня 2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 500,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 29 лютого 2016 року має заборгованість в сумі 12378,64 гривні. Просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19 липня 2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви (а.с.7), довідки про умови кредитування (а.с.8-9), витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.10-33), нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.38). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5-6) станом на 29 лютого 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 12378,64 грн. в тому числі: 489,39 грн. - заборгованість за кредитом; 7653,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3170,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 565,65 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

В травні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові [PERSON] вказала, що з відповідачем спільне життя не склалося, збереження сім'ї є неможливе оскільки вони перестали знаходити спільну мову одне з одним, фактичні шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, почуттів між ними більше немає. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] [INFO] Позивач просила розірвати шлюб та залишити на подальше проживання та виховання з нею малолітнього сина. В судове засідання позивач не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила відновити їй дошлюбне прізвище "[PERSON]" Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав до суду подав заяву про розгляд справи в його відсутність. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. Проти розірвання шлюбу не заперечив. Відповідно до ст.158 ЦПК України за наявності поданих заяв суд здійснює розгляд справи у відсутність сторін. Суд, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 06.09.2014 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Степківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, актовий запис за №3 від 06.09.2014 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] [INFO]. Сторони зберегти сім'ю не бажають, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, які мають різні погляди на життя, разом не проживають, а тому суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, а отже збереження даної сім'ї є неможливим та недоцільним. Дитину - [PERSON] [INFO] слід залишити проживати з позивачем, спір про місце проживання якої відсутній. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Суд роз'яснює сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, на підставі ст.112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що він є сином [PERSON], яка померла 29 грудня 2016 року. На обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказав, що після смерті [PERSON], яка є його матір"ю, відкрилася спадщина. Заявник, будучи спадкоємцем за законом, не може реалізувати свої спадкові права, оскільки виявилося, що в його свідоцтві про народження прізвище матері записано як [PERSON], а у свідоцтві про смерть - [PERSON]. Дану розбіжність заявник пояснює тим, що його батьки [PERSON] і [PERSON] проживали разом, але не були одружені, оскільки мати не розірвала шлюб з іншим чоловіком. При реєстрації актового запису про його народження прізвище матері записали за прізвищем батька, хоча в погосподарських книгах по с.Томашівка прізвище матері було записано як [PERSON]. В судове засідання заявник, який у встановленому порядку був оповіщений про час і місце розгляду справи, не з"явився, подав до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав та просив справу розглянути у його відсутності. Представник заінтересованої особи - Томашівської сільської ради Ярмолинецького району, яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце судового засідання, до суду не з'явився, подав заяву, в якій проти задоволення заяви не заперечував та просив справу розглянути у його відсутності. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає в порядку окремого провадження, в тому числі, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В силу п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, які належать до справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON], який народився 30 листопада 1962 року в с. Томашівка Ярмолинецького району Хмельницької області, є сином [PERSON], яка померла 29 грудня 2016 року в с. Нове Село Ярмолинецького району Хмельницької області. Факт родинних відносин підтверджується, зокрема, свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-БВ №290490 від 03.01.2017, згідно якого вона померла у віці 88 років в с. Нове Село Ярмолинецького району Хмельницької області (а.с. 8); свідоцтвом про народження [PERSON] серії V-УР №1096095 від 21.01.1963 (а.с. 6), довідкою виконкому Томашівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької обалсті від 19.01,2017 № 115 про те, що згідно запису в погосподарській книзі №6 за 1962 - 1966 роки (особовий рахунок 466) батьками [PERSON], [INFO], зазначені [PERSON] - мати, [PERSON] - батько (а.с. 10). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин із [PERSON], що передбачено ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про надання права на шлюб, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з [PERSON] вона зустрічається з 2016 року. Вони з [PERSON], дійшли спільної згоди про їх спільне проживання в законному шлюбі. Мати заявниці не заперечує проти укладення між ними шлюбу. Тому заявник просить суд надати їй, право на шлюб. Заявник та заінтересовані особи в судове засідання не зявились надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі , заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Суд, дослідивши в сукупності надані докази, дійшов висновку про обґрунтованість заяви і необхідність її задоволення виходячи з наступного. Відповідно до\~ст.23 СК України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Із матеріалів справи вбачається, що заявник вагітна, терміном 12-13 тижнів, що підтверджується довідкою № 40 від 10 квітня 2017 року Ізюмської центральної міської лікарні ( а.с.11), а тому їй необхідно терміново зареєструвати шлюб до народження дитини. Згідно\~ст.22 СК України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до роз'яснень п.2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"\~заява про надання особі, яка досягла чотирнадцяти років, права на шлюб повинна розглядатися судом в окремому провадженні. При цьому до участі в справі залучаються один або обоє батьків неповнолітньої дитини, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Судом встановлено, що заявник [PERSON] Генрієта Петрівна народилася, 02 січня 2000 року ( а.с.8). Таким чином, на даний час заявник не досягла шлюбного віку, передбаченого\~ст.22 СК України. Вирішуючи заяву [PERSON] про надання права на шлюб, суд враховує спільне бажання заявника та особи, з якою має бути укладений шлюб укласти шлюб, їх спільний намір створити сім'ю, у зв'язку з чим вважає, що таке право буде відповідати їх інтересам та інтересам їх майбутньої сім'ї. Отже, за обставинами справи встановлені правові підстави для задоволення заяви про надання права на шлюб.

Outcome: approved