Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

В червні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона та відповідач [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , яка є неприватизованою. Головним квартиронаймачем цієї квартири є їх батько [PERSON] , який помер [INFO] . До нього цю квартиру отримав за ордером його батько [PERSON] , який також помер. Таким чином, вона та відповідач мають ті самі права, що мав і наймач. Відповідач з 18.05.2010 року зареєстрована у цій квартирі, однак з моменту реєстрації, тобто з 18.05.2010 року, не проживала в цій квартирі. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 9 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Донецької області від 10 квітня 2018 року, по справі за її позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, в позові було відмовлено. Цим же рішенням встановлено що відповідач не проживала у спірній квартирі з поважних причин. Однак тоді другим відповідачем по справі був її син [PERSON] , який на той час був неповнолітнім, а тому підставою відмови у позові було саме відсутність у нього будь-якого іншого житла. На даний час він є повнолітнім та у спірній квартирі не зареєстрований і не користується нею. 29.04.2021 року вона звернулася до відповідача із пропозицією щодо приватизації квартири шляхом надання заяви-згоди на приватизацію квартири. Однак відповідач не надала ані заяви-згоди, ані взагалі будь-якої відповіді, отже вона створює перешкоди у реалізації її права на приватизацію квартири. Таким чином, відсутність відповідача у спірній квартирі без поважних причин понад встановлені строки та ненадання згоди на приватизацію квартири є перешкодою для реалізації її права на приватизацію цієї квартири. На підставі наведеного, просила визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала клопотання, в якому підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась, не повідомила про причини неявки, у встановлений судом строк відзив на позов не подала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Покровська міська рада Донецької області в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без участі її представника на розсуд суду. Згідно ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносини. ЖКК СУ № 7 треста «КШС» [PERSON] видано ордер № 426 від 10.09.1958р. на право займання жилплощі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією цього ордера (а.с.9). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.10). [INFO] помір [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.12). Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області № 132 від 14.04.2021 року позивачу відмовлено в зміні договору найму жилого приміщення з [PERSON] - основного наймача квартири - на неї у зв`язку з відсутністю згоди інших членів сім`ї (а.с.23). Згідно повідомлення Покровської міської ради Донецької області позивачу відмовлено в приватизації спірної квартири через відсутність пакету документів на [PERSON] та документів про основного наймача житла (а.с.21-22.) 29.04.2021 року [PERSON] звернулася до [PERSON] із пропозицією щодо приватизації спірної квартири шляхом надання заяви-згоди на приватизацію квартири, яку відповідач отримала 30.04.2021р. (а.с.18-20). Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Покровської міської ради Донецької області № 6833 від 11.06.2021р. за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] - з 18.11.1988р. по теперішній час, [PERSON] - з 28.08.2018р. по теперішній час, [PERSON] - з 04.02.2016 по теперішній час, [PERSON] та [PERSON] - з 04.07.2011 по теперішній час, [PERSON] - з 18.05.2010 по теперішній час (а.с.24). Конституція України у статті 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Стаття 72 ЖК УРСР передбачає можливість визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності понад встановлені законом строки в судовому порядку, а стаття 71 ЖК УРСР передбачає специфічну підставу припинення права користування жилим приміщенням - відсутність наймача або членів його сім`ї в місці їх постійного проживання понад шість місяців без поважних причин. Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення пава власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Факт відсутності відповідача в місці її постійного проживання понад шість місяців без поважних причин підтверджений актом Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» № 01-12/2256 від 31.05.2021р., згідно якого [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована з 18.05.2010 року, але не проживає з 09.02.2018 року по теперішній час (а.с.15). За змістом ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. За змістом ст.ст.71, 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин. Оскільки відповідач не намагалася продовжити строк зберігання жилого приміщення шляхом подання заяви до наймодавця та не зверталася до суду з позовом про продовження строку зберігання жилого приміщення, не надала докази, що підтверджують поважність відсутності за місцем проживання понад установлені строки, - суд приходить до висновку, що права позивача порушено відповідачем, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.47 Конституції України, ст.ст.71, 72 ЖК УРСР, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved