Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

В грудні 2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, який згодом було уточнено до [PERSON], Маріупольської міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання спадкоємцями четвертої черги та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначили, що після смерті [PERSON], який помер 20.06.2017 року відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки житлового будинку за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Машинобудівна, буд.85. Спадкоємцем за законом після смерті останнього є рідна сестра [PERSON], в телефонному режимі вона повідомила , що приймати спадщину після смерті брата вона не збирається.\~ 27 вересня 2017 року померла мати позивачів [PERSON] Віля Семенівна. Вищевказаний будинок був набутий у шлюбі між матірю позивачів та [PERSON]. Зазначили, що проживали однією сімєю з матірю та її чоловіком з 2009 року по день їх смерті, доглядали за ними, оскільки вони часто хворіли, вели сумісний бюджет та ховали їх за власний рахунок. На підставі вищевикладеного просили встановити факт проживання однією сімєю з [PERSON] з 2009 року за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Машинобудівна, буд.85, визнати спадкоємцями четвертої черги та визнати за ними право власності по 1/2 частки житлового будинку. Позивачі в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності не заперечувала щодо встановлення факту проживання позивачів однією сімєю з [PERSON], питання щодо визнання права власності на спадкове майно залишила на розсуд суду. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення позивачів та його представника, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ Нормами ст.1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 2ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1264 ЦК України до спадкоємців за законом четвертої черги віднесено осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.\~ Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч.2 ст.1220 та ч.1 ст.1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що 11 листопада 1950 року у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом серії ЯЮ №667268. Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯЛ №333772, виданого Іллічівським відділом РАЦС, встановлено, що 09 липня 1953 року у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON]. 18.09.1970 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] в Палаці одруження м. Жданова Донецької області, актовий запис №3317. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «Левада». 13.10.1972 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] в Палаці одруження м. Жданова Донецької області, актовий запис №3434. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «Інякіна». 26.05.1982 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] в Палаці одруження м. Жданова Донецької області, актовий запис №1707. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «Комарчин». Як вбачається з копії технічного паспорту на житловий будинок №85 по вул. Машинобудівній в м. Жданов Донецької області [PERSON] на підставі договору від 01.06.1968 року була надана земельна ділянка в безстрокове користування. [PERSON] є власником будинку №85 по вул. Машинобудівній в м. Маріуполі Донецької області на підставі свідоцтва №363 про право особистої власності на будівництво від 25.04.1988 року, яке зареєстроване у Жданівському бюро технічної інвентаризації 26 квітня 1988 року за №33476. 27 вересня 2016 року померла [PERSON] Віля Семенівна, що підтверджується свідоцтвом серії І-НО №964443, виданого 28 вересня 2016 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Після смерті матері позивачі звернулись до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори, що підтверджується витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17.10.2016 року, номер у спадковому реєстрі 59652332 та від 17.10.2016 року, номер у спадковому реєстрі 59652332 про реєстрацію спадкової справи. 20 червня 2017 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом серії І-НО №994697, виданого 22 червня 2017 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Як вбачається із постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.01.2018 року за №79/02-31 [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла 27 вересня 2016 року, оскільки право власності на будинок №85 по вул. Машинобудівній в м. Маріуполі Донецької області належить чоловікові померлої [PERSON], який прийняв спадщину та був зареєстрований за адресою із спадкодавцем з 18 жовтня 1973 року. Як вбачається з відповіді Третьої маріупольської державної контори Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 12.06.2018 року за №1883/01-16, інформація щодо наявності спадкової справи після смерті [PERSON], померлого 20.06.2017 року відсутня, коло спадкоємців повідомити неможливо, крім того в справах нотаріальної контори спадкової справи №603/2016 до майна померлої 27 вересня 2016 року [PERSON] маються заяви доньок померлої [PERSON], [INFO], вх. №1500 від 17.10.2016 року та [PERSON], [INFO], вх. №1501 від 17.10.2016 року. На підтвердження факту проживання однією сімєю разом із [PERSON], позивачі надали акт №24 від 22 травня 2018 року, складений, Головою КСН «Лучистий», з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON], які являються доньками [PERSON] Вілі Семенівни, проживали разом зі своєю матірю та [PERSON] з червня 2009 року за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Машинобудівна, буд.85 та проживаються по теперішній час, а також довідки №53 та №54, видані Головою КСН «Лучистий». В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є сином позивачка [PERSON], а [PERSON] Віля Семенівна була його бабкою. Пояснив, що позивачі є рідними сестрами, з 2009 року вони стали проживати за адресою: [INFO] зі своєю матірю та її чоловіком [PERSON], доглядали за ними, купували ліки, вели спільне господарство, поховали їх за власний рахунок. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив факт того, що позивачки з 2009 року проживали за адресою: [INFO] зі своєю матірю та її чоловіком [PERSON], вели спільне господарство, разом відзначали свята, лікували та ховали за власний рахунок. Також на підтвердження факту проживання позивачів з [PERSON], останні надали суду гарантійні талони на придбання побутової техніки, чеки з аптеки, а також світлини із зображенням позивачів зі своєю матірю [PERSON] та її чоловіком [PERSON] Отже судом встановлено, що дійсно [PERSON], [INFO] та [PERSON], 11 листопада 195 року народження, спільно постійно\~ проживали із [PERSON] однією сімєю, починаючи з 2009 року по 20 червня 2017 року включно. Тому, потрібно встановити вказаний факт та визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON] спадкоємцями четвертої черги за законом після [PERSON], який помер 20 червня 2017 року, а також визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на спадкове майно за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Машинобудівна, буд.85.

Outcome: approved