Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 лютого 2008 року Суворівською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 02, мотивуючи тим, що шлюбно-сімейні стосунки між ними розпалися з причин відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, втрати любові та поваги один до одного, в зв'язку з чим їх сім'я фактично розпалася, вони разом не проживають, та сумісного господарства не ведуть. Зазначила, що примирення між ними не можливо. Від шлюбу мають дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], яки проживають разом з позивачем. Спор про місце мешкання дітей та розподіл спільного майна відсутній. Також [PERSON] просить стягнути аліменти з відповідача на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Окрім цього, позивач просить стягнути аліменти з відповідача на своє утримання, у твердій грошовій сумі - 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення [PERSON] трьох років. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем від шлюбу мають малолітню дитину, яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач на даний час проживає окремо, від надання допомоги на утримання дітей у добровільному порядку ухиляється у зв'язку з чим вимушена звернутися до суду. Позивач в судовому засіданні свою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином сповіщеним , у судове засідання не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності не надіслав. За згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Статтею ст.56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 лютого 2008 року Суворівською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 02.Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, тому на даний час шлюб між ними носить виключно формальний характер. Майновий спір у сторін або спір про місце мешкання дітей на час розгляду справи відсутній. Від спільного шлюбу сторони мають малолітніх дітей : сина -[PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їх особисті та майнові права після розірвання шлюбу не будуть порушені, суд дійшов до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і шлюб може бути розірваний. Що стосується стягнення аліментів на дітей суд виходить з наступного. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.182 СК України та виходячи зі встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2017 рік" прожиткового мінімуму, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення обох сторін, підлягає задоволенню та стягненню з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1000 гривень на кожного щомісячно , з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч.ч.2, 4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Так, у судовому засіданні встановлено, що від спільного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає спільно з позивачем, знаходиться на її вихованні та утриманні. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню та стягненню з відповідача аліменти на утримання позивача у твердій грошовій сумі - 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.ст.79, 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ч.2 ст.367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в доход держави в розмірі 551, 20 грн.

Outcome: approved