Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом та просили визнати за ними право власності за кожним по 1/2 частці житлового будинку [ADDRESS], як за спадкоємцями за заповітом після смерті їх батька [PERSON], який помер [INFO] в с.Селець. Позивачі в судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, заявлений позов підтримали, просили його задовольнити. Представник відповідача - Селецької сільської ради в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява з Селецької сільської ради, в якій висловлене клопотання про слухання справи у відсутності їх представника, позов визнав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи- Державної реєстраційної служби Черняхівського РУЮ в судове засідання також не з'явився та подав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, висловив думку про можливість задоволення позову. В зв'язку з визнанням позову відповідачами, суд прийшов до висновку про можливість винесення рішення по суті позову на попередньому розгляді справи згідно ст.130 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє із наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в с. Селець помер батько позивачів [PERSON] (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок [ADDRESS], який побудований у 1986 році. Реєстрація будинку проведена згідно діючого на той час законодавства шляхом внесення відповідного запису до погосподарської книги сільської ради, у відповідності з яким в погосподарській книзі №1 за 2001-2005 роки по особовому рахунку [NUMBER], погосподарській книзі №1 за 2006-2010 роки по особовому рахунку [NUMBER] та погозподарській книзі №2 за 2011-2015 роки по особовому рахунку [NUMBER] [PERSON] записаний власником спірного будинку (а.с.12,13). За життя, 12.03.1999 року, [PERSON], уклав заповіт, яким на випадок своєї смерті заповів своїм синам - [PERSON], [PERSON]- позивачам по справі, та [PERSON], відповідачу по справі, все належне йому майно, заповіт не змінено та не скасовано (а.с.34). Позивачі прийняли спадщину як спадкоємці, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що стверджується довідкою Селецької сільської ради №120 від 18.03.2013 року (а.с.12). [PERSON] спадщину у встановлений законом строк не прийняв та на неї не претендує. У відповідності до матеріалів спадкової справи, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає (а.с.37-48). Оформлення права на спадщину на спірний будинок в позасудовому порядку неможливо тому що, із довідки БТІ №603 від 18.12.2013 року вбачається, що за [PERSON] право власності на спірний будинок не зареєстровано (а.с.19). Вказані факти сторонами не оспорюються ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачами позову суд не вбачає. В зв'язку з цим, судом у відповідності із ст. 61 ЦПК України, визнані вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. Спірний будинок не є самовільною забудовою, та документи на підставі яких проводилась його реєстрація в сільській раді не збереглися і відновити їх неможливо. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що реєстрація будинку в погосподарських книгах сільської ради свідчить про те, що на зазначений будинок його власник мав правоустановлюючі документи без яких реєстрація була б неможливою. А тому, суд приходить до висновку, що [PERSON] за свого життя та на час відкриття спадщини, володів на праві власності будинком [ADDRESS]. В п.4 Перехідних положень ЦК України зазначено, що положення ЦК України (ред. 2004 р.) застосовуються до цивільних правовідносин, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до абз.2,3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 « Про судову практику в справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкодавців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом Оскільки спадщина після смерті [PERSON], який помер [INFO], відкрилася і була прийнята до 01січня 2004 року, а тому до даних спірних правовідносин слід застосувати законодавство, яке діяло на момент їх виникнення, а саме норми ЦК України(ред. 1963 р.) та Закону України «Про власність». Із ч. 1ст. 12 ЗУ «Про власність» вбачається, що праця громадян є основою створення і примноження їх власності. У відповідності із ч. 1 ст. 13 цього Закону, вважається, що об'єктами права приватної власності є жилі будинки. Згідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду від 4 жовтня 1991 року N 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»(назву змінено згідно з постановою Пленуму Верховного Суду від 25.05.98 р. N 15) із змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1992 року N 13, від 25 травня 1998 року N 15, 4 , відповідно до ст. 12 Закону України "Про власність" у приватній власності громадян можуть знаходитись жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці. Враховуючи викладене, суд вважає, що спірний будинок увійшов до складу спадщини після смерті [PERSON] в силу ст.548 ЦК України (ред. 1963 року). Відповідно до ч.2. ст. 548 ЦК України (ред. 1963 року), незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В зв'язку з цим, спірний будинок належить позивачам, як спадкоємцям за заповітом після смерті [PERSON] з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. У відповідності до ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В зв'язку з цим, та оскільки втрачені документи, які посвідчували право власності спадкодавця на спірний будинок, з моменту відкриття спадщини пройшло шість місяців, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає, нотаріус відмовив спадкоємцям у видачі свідоцтва про право власності на спадковий будинок, іншого, позасудового порядку, для визнання такого права не існує, слід визнати за позивачами [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частку спірного будинку, як за спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: approved