Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Токмацький районний відділ УДМС України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачці на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Зазначена квартира належить їй на праві приватної власності, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Крім неї, в даній квартирі зареєстрований її син [PERSON], [INFO], який з 2012 року у вказаній квартирі не проживає. Спілкуючись з сином, вона просила того знятися з реєстрації в належній їй квартирі, син не заперечував, але з реєстрації до теперішнього часу не знявся. У звязку з тим, що вартість належних до сплати комунальних послуг залежить від кількості зареєстрованих в квартирі мешканців, вона змушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, а також не може розпоряджатися належним їй майном у повному обсязі. Відповідно до вище викладеного вважає, що відповідач є таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Тому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, - квартирою 28 будинку 35 по вул. Шевченка в м. Токмак Запорізької області та у відповідності до ст. 217 ЦПК України визначити порядок виконання судового рішення, вказавши про те, що дане рішення суду є підставою для зняття Токмацьким районним відділом УДМС України в Запорізькій області [PERSON] з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Позивачка до суду не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про час та місце розгляду повідомлений справи належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Представник третьої особи - Токмацького РВ УДМС України в Запорізькій області до судового засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що заперечень проти позову не має та просить розглядати справу за його відсутності. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно за номером 26424029 від 05.09.2014 року, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 26424572 від 05.09.2014 року. Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу Токмацького РВ УДМС України в Запорізькій області, станом на 16.10.2015 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [INFO], який, згідно свідоцтва про народження (повторного) серії 1-ЖС № 044710, виданого Токмацьким міським відділом РАЦС Запорізького обласного управління юстиції 24.10.2006 року, є сином [PERSON]. Відповідач [PERSON] у вказаній квартирі не проживає з 2012 року по теперішній час, що підтверджується довідкою ЖБК «Первенец» від 30.09.2015 року, а також актом без номера та дати, підписаним трьома мешканцями будинку №35 по вул. Шевченка в м. Токмак та головою ЖБК «Первенец», згідно яких [PERSON] не проживає в [INFO] з 2012 року. Згідно довідки ЖБК «Первенец» від 30.09.2015 року, [PERSON] всі рахунки за комунальні послуги по утриманню квартири в житлово-будівельному кооперативі «Первенец» за адресою: [ADDRESS], сплачує сама. Заборгованості станом на 30.09.2015 року не має. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 p., Першого протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст. ст. 71, 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад строки встановлені законом без поважних причин. Відповідачі позовні вимоги про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням визнали, про що свідчать наявні в матеріалах справи заяви. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). За викладених обставин позовні вимоги про визнання [PERSON], таким що втратив право користування житловим приміщенням знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, в звязку з чим підлягають до задоволення. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 16 січня 2012 року у справі N 6-57цс11. Зокрема, у тексті постанови зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньої; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд не позбавлений права на визначення порядку виконання рішення, що дозволить виконати вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950 р., відповідно до якої права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс. Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, суд в порядку ст.217 ЦПК України, вважає за необхідне встановити порядок виконання рішення суду, зазначивши, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: approved