Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про стягнення з [PERSON] на її користь кошти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дати подання позову і до повноліття дитини посилаючись на те, що відповідач ухиляється від обов`язку утримувати свою дитину та в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги. В судове засіданні позивач не з'явилася, при цьому надала суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судовому засіданні визнав позов в повному обсязі. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши надані докази, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами 1, 2, 4 статті 174 ЦПК України встановлено: позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" з'ясовуючи після доповіді про обставини справи, чи підтримує позивач свої вимоги, чи визнає відповідач вимоги позивача та чи не бажають сторони укласти мирову угоду або звернутися для вирішення спору до третейського суду, головуючому необхідно уточнити, в якому обсязі та з яких підстав підтримується позов або в якій частині визнається позов, а якщо сторони мають намір укласти мирову угоду, то на яких конкретно умовах (стаття 173 ЦПК). У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання позову в даній справі є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позов визнано відповідачем, враховуючи дану обставину, наявні всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Суд, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, з урахуванням обставин визначених в ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, а саме: стану здоров'я та матеріального становища дитини та відповідача, наявності у нього інших дітей, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.11.2014 року і до досягнення повноліття. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243, 60 грн., оскільки при зверненні до суду з вищезазначеною заявою позивач була звільнена від сплати судових витрат. На підставі викладеного

Outcome: approved