Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів у сумі 16921 гривень за період з 09.12.2019 року по 30.06.2021 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що Новобузьким районним судом Миколаївської області від 21.02.2020 року винесено рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, яка доводиться відповідачу донькою та продовжує навчання у розмірі 3000,00 гривень щомісячно, до закінчення нею навчання. Виконавчий документа за вказаним вище рішенням суду перебуває на виконанні у Новобузькому відділі державної виконавчої служби ПМРУ МЮ (м.Одеса). Однак відповідач свої зобов`язання за вищевказаним рішенням належним чином не виконує, аліменти не сплачує, тому станом на 30.06.2021 року в [PERSON] утворилась заборгованість по аліментам, яка відповідно із розрахунком державного виконавця становить 52 594,81 коп. Тому позивач змушена звернутися до суду із даним позовом та просити стягнути із відповідача нараховану на заборгованість по аліментам пеню (неустойку) в розмірі 16921 гривень. Ухвалою суду від 19.07.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, проте надала на адресу суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте надав на адресу суду відзив на позов, згідно якого проти задоволення позовних вимог заперечував. Разом з тим всі доводи наведені у відзиві взагалі спрямовані на заперечення стягнення з нього аліментів на користь позивача у зв`язку з відсутністю роботи, хворобою та наявності на утриманні неповнолітньої дитини. Крім того просив зупинити провадження по справі до перегляду правовідносин за судовим рішенням за №481/1771/19 провадження 2/481/29/2020 (перегляд та скасування заочного рішення про стягнення аліментів). Суд, вивчивши доводи позовної заяви та відзиву, дослідивши додані до них письмові документи в їх сукупності, оглянувши матеріали справи 481/1771/19, приходить до наступного висновку. Розглядаючи клопотання про зупинення провадження у справі суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного. Позивач просив зупинити провадження у справі до розгляду по суті заяви про перегляд заочного рішення (справа 481/1771/19 пров.2-п/481/2/2021). Разом з тим на день розгляду клопотання, заява позивача про перегляд заочного рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (справа 481/1771/19 пров.2-п/481/2/2021) Новобузьким районним судом Миколаївської області розглянута та залишена без задоволення ухвалою від 17.09.2021 року (законної сили ухвала набрала 20.09.2021 року). Таким чином на момент розгляду справи вирішення даного питання втратило свою актуальність для сторони провадження, та з огляду на той факт що відсутня підстава для зупинення провадження заява задоволенню не підлягає. Також в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , доводиться відповідачу [PERSON] донькою (фотокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.12.2000 року). Заочним рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 21.02.2020 року №481/1771/19 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер платника податків [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання в розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень, починаючи стягнення з 09 грудня 2019 року і до закінчення нею навчання до 30 червня 2024 року, але не довше ніж до досягнення нею віку 23 років. Постановою від 03.04.2020 року державного виконавця Новобузького районного відділу Державної виконавчої служби ПРУМЮ (м.Одеса) було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного рішення суду за виконавчим листом №481/1771/19 від 31.03.2020 року. В зв`язку з наявною заборгованістю станом на червень 2020 року, внаслідок невиконання рішення суду, державним виконавцем було внесено відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників, встановлено тимчасові обмеження у користуванні зброєю, у праві полювання, праві виїзду за межі України, праві керування транспортними засобами та накладено арешт на кошти та майно боржника. Згідно розрахунку державного виконавця Новобузького районного відділу Державної виконавчої служби ПРУМЮ (м.Одеса) заборгованість відповідача [PERSON] по аліментам, стягуваним на користь [PERSON] , станом на 01.06.2021 року включно становить 52594,81 гривень. Статтею 198 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Так, відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 4 ст.195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" і відповідно до ч. 8 цієї статті спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Враховуючи, що між сторонами спір щодо наявності та розміру заборгованості по аліментам відсутній, суд приходить до висновку про відсутність необхідності перевірки цього питання судом. Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Зокрема згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Крім того, тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини 1 та 2 статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини 1 статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не сплачував аліменти на утримання дочки у повному обсязі, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість по аліментам. Доводи відповідача щодо неможливості сплачувати аліменти внаслідок відсутності постійного джерела існування не знайшли підтвердження, оскільки до відзиву відповідачем долучено фотокопію довідки про перебування на обліку в Новобузькій районній філії Миколаївського обласного центру зайнятості як безробітного лише з 02.07.2021 року, разом з тим позивач просить стягнути пеню за період по 30.06.2021 року. Крім того відповідачем до матеріалів відзиву долучено фотокопію лікарсько-консультативної довідки від 05.07.2021 року, відповідно до якої [PERSON] звільнено від фізичних навантажень на строк з 05.07.2021 року по 05.10.2021 року при виконанні обов`язків охоронника. Таким чином відповідачем не надано суду жодних належних доказів, які б спростовували наявність його вини у виникненні заборгованості за період з грудня 2019 року до червня 2021 року. Перебування на його утриманні неповнолітньої дитини ( [PERSON] , [INFO] ) жодним чином не впливає на обов`язок сплачувати аліменти на користь позивача ( для встановлення вини у виникненні заборгованості), оскільки зазначена обставина існувала на момент розгляду судом заяви про стягнення аліментів та була досліджена і врахована при визначенні їх розміру. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 01 червня 2015 р. по справі за № 6-94цс15, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Позивачем було здійснено розрахунок заборгованості саме за вказаним принципом та відповідно до нього пеня за несплату аліментів станом на 30.06.2021 року становить 16921 гривні. Разом з тим 25 квітня 2018 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову в справі № 572/1762/15-ц ( саме на зазначену позицію при здійсненні розрахунку посилався позивач), в якій вважала за необхідне відійти від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі 6-94цс15, відповідно до якої було обраховано розмір пені судом першої інстанції в даній справі, та дійшла висновку, що пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в новій редакції ч. 1 ст. 196 СК України, яка діє з 08 липня 2017 року, згідно положень якої, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З врахуванням правової позиції висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду в справі № 572/1762/15-ц від 25.04.2018 року, судом здійснено розрахунок пені, згідно якого: Рішення суду про стягнення аліментів з відповідача набрало законної сили 25.03.2020 року та 31.03.2020 року виконавчий лист за вищевказаним судовим рішенням був виданий та пред`явлений до виконання 03.04.2020 року. Разом з тим з матеріалів цивільної справи 481/1771/19 судом встановлено, що відповідач [PERSON] не отримав жодної повістки ( саме з цих підстав йому було поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, в задоволенні якої в подальшому відмовлено), крім того в матеріалах справи №481/1771/19 відсутні докази отримання копії заочного рішення про встановлення відповідачу обов`язку сплати аліментів на користь позивача. Згідно відзиву, про наявність обов`язку сплачувати аліменти відповідач дізнався 27.07.2020 року. В цьому ж місяці відповідно до розрахунку заборгованості останнім було здійснено оплату аліментів у сумі 631 гривня. Таким чином до зазначеної дати відповідач був не обізнаний про встановлення судом обов`язку сплачувати аліменти, що свідчить про відсутність вини, а отже перший день прострочки настав 28.07.2020 року, тобто виникло 456 днів прострочення виконання зобов`язання - за сумами платежів за період з 09.12.2019 року по 30.06.2020 року включно. Заборгованість по аліментам за період з 09.12.2019 року по 30.06.2020 року включно становить - 20225,81 гривень, кількість днів прострочення 338, таким чином пеня становить - 68363,23 гривень. Період з 01.07.2020 року по 30.06.2021 року: за липень 2020 року аліменти в сумі 2369 грн. х кількість днів прострочення 334 х 1% = пеня -7912,46 грн.; за серпень 2020 року аліменти в сумі 3000 грн. х кількість днів прострочення 303 х 1% = пеня -9090 грн.; за вересень 2020 року аліменти в сумі 3000 грн. х кількість днів прострочення 273 х 1% = пеня -8190 грн.; за жовтень 2020 року аліменти в сумі 3000 грн. х кількість днів прострочення 242 х 1% = пеня -7260 грн.; за листопад 2020 року аліменти в сумі 3000 грн. х кількість днів прострочення 212 х 1% = пеня -6360 грн.; за грудень 2020 року аліменти в сумі 3000 грн. х кількість днів прострочення 181 х 1% = пеня - 5430 грн.; за січень 2021 року аліменти в сумі 3000 грн. х кількість днів прострочення 150 х 1% = пеня - 4500 грн.; за лютий 2021 року аліменти в сумі 3000 грн. х кількість днів прострочення 122 х 1% = пеня - 3660 грн.; за березень 2021 року аліменти в сумі 3000 грн. х кількість днів прострочення 91 х 1% = пеня - 2730 грн.; за квітень 2021 року аліменти в сумі 3000 грн. х кількість днів прострочення 61 х 1% = пеня - 1830 грн.; за травень 2021 року аліменти в сумі 3000 грн. х кількість днів прострочення 30 х 1% = пеня - 900 грн. Разом з тим обов`язок зі сплати аліментів за червень 2021 року виникає лише 01.07.2021 року та саме з цієї дати починає перебіг днів прострочення, відповідно станом на 30.06.2021 року пеня за несплату аліментів за червень 2021 року нарахована бути не може. Крім того відповідно до розрахунку заборгованості зробленого державним виконавцем, останній зроблено станом на 01.06.2021 року, тобто розмір заборгованості за червень в розрахунку не обчислена, а отже розмір пені також не може бути розрахований. Отже, загальний розмір пені за вказаний період становить 126225,69 грн. При цьому, при проведенні розрахунку судом враховані положення ч.1 ст.196 СК України, згідно яких сума пені не може перевищувати 100% заборгованості за аліментами, яка станом на 30.06.2021 року становить 52594,81 гривень. Таким чином, загальний розмір пені за вказаний період не може перевищувати суми - 52594,81 грн. З огляду на те, що суд розглядає спір у межах заявлених позовних вимог, враховуючи встановлені судом обставини, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення пені по аліментам, необхідно задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача пеню в межах заявлених позовних вимог (суму яку просить стягнути позивач у позовній заяві) в розмірі 16921 гривень, що є меншою суми заборгованості за аліментами у вищевказаний період. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини.

Outcome: approved