Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

До Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Чечельницький відділ державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про визнання виконавчого напису №1952 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 21.02.2020 року таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовує незаконністю його вчинення оскільки, відсутнє підтвердження безспірності заборгованості та іншої відповідальності боржника перед стягувачем, порушені строки звернення стягувача для вчинення нотаріальної дії, жодних вимог щодо необхідності сплати заборгованості позивач не отримував та не мав інформації про відступлення права вимоги, при зверненні до нотаріуса для вчинення виконавчого напису не було надано документів необхідних для його вчинення, штрафні санкції та пеня військовослужбовцям не нараховується. Позивачем до суду було подано заяву про забезпечення позову, яку ухвалою суду 22.09.2021 року задоволено та зупинено стягнення у виконавчому провадження відкритому за спірним виконавчим написом. Ухвалою суду від 22.09.2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 07.10.2021 року від відповідача до суду надійшла заява про визнання позовних вимог. Крім того, відповідачем до суду 07.10.2021 року надано клопотання про врегулювання спору за участю судді у якому відповідач зазначає, що у разу сплати позивачем коштів в сумі 3238,34 грн. у строк до 11.10.2021 року, частина заборгованості у розмірі 14752,42 грн. буде списана, а заборгованість за кредитним договором №401417842 від 28.03.2013 року за виконавчим написом №1952 вважатись такою що погашена в повному обсязі; у разі погодження позивачем з вказаними умовами відповідач гарантує підписання мирової угоди. 18.11.2021 року позивач надав до суду письмові пояснення у який зазначає, що не має намір вирішувати даний спір у мировому порядку на запропонованих відповідачем умовах, оскільки вони не поліпшують його фінансовий стан. Ухвалою суду від 23.11.2021 року у задоволенні клопотання відповідача про врегулювання спору за участю судді відмовлено. Позивач надав до суду заяву з прохання розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач про дату, час і місце проведення підготовчого засідання повідомлений належним чином, представник відповідача до суду не прибув. Від Чечельницького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у відсутність представника відділу, під час розгляду справи покладаються на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про дату, час і місце проведення підготовчого засідання повідомлений належним чином до суду не прибув. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 20.01.2020 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» було укладено договір факторингу №20/01/20-1/2 про відступлення права вимоги за кредитними договорами до боржників перелік яких міститься у Додатку№1. У Додатку 1 до Договору факторингу №20/01/20-1/2 від 20.01.2020 року ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступило права вимоги ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» до боржників зазначених у реєстрі боржників у якому міститься інформація за №10528 про суми заборгованості [PERSON] за договором №401417842 від 28.03.2013 року, сума заборгованості 17840,75грн., з яких сума за основною сумою боргу - 6995,24 грн., за відсотками та комісією - 2195,51 грн., за пенею - 8650,00 грн. Виписка з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором №401417842 від 28.03.2013 року сформована ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», загальна сума заборгованості 17840,75 грн. з яких 6995,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2195,51 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 8650,00 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею. 21.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1952, про стягнення з [PERSON] , який народився [INFO] , місце народження: невідомо, місце роботи: невідомо, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» ЄДРПОУ 35017877, якому ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ЄДРПОУ 35625014 відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20/01/20-1/2 від 20.01.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Дата Майнінг Груп» ЄДРПОУ 35945570 відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, якому в свою чергу ПАТ «Альфа Банк» ЄДРПОУ 23494714 на підставі Договору факторингу відступлено право вимоги за Кредитним договором №401417842 від 28.03.2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] . Стягнути з [PERSON] за період 08.10.2016 року по 21.01.2020 року включно, суму у розмірі 6995,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2195,51 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 8650,00 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 150,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 17990,75 грн. Відповідач звернувся до Чечельницького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою про примусове виконання виконавчого напису. 27.07.2021 року за вищезазначеним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. відкрито виконавче провадження №66287066 та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Постанову про арешт коштів боржника, постанову про арешт майна боржника. Відповідно до частини першої ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначений висновок містить постанова Верховного суду у справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також у разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (пункт 2.2. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5). При цьому нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.3 глави 16 розділу ІІ вищевказаного Порядку). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та положень ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованості взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як вбачається з матеріалів справи, нотаріусу не було надано документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Суд обґрунтовує свій висновок таким. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Тобто, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог зазначених вище. У розпорядженні нотаріуса не було усіх необхідних для вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості документів, передбачених постановою від 29 червня 1999 року № 1172, а тому останнім не дотримано встановлену законом процедуру вчинення виконавчого напису. Окрім зазначеного, матеріали справи не містять доказів щодо наявного зобов`язання позивача перед відповідачем, первинних документів, щодо відступлення права вимоги за зобов`язаннями позивача не надано. Виконавчий напис вчинено після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно із частинами 1, 4 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що матеріали справи не містять доказів, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість була безспірною; відсутність доказів про відступлення права вимоги саме за зобов`язаннями позивача від первісного кредитора до відповідача; відсутність нотаріально посвідченого кредитного договору, а відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить до висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно з частино 1 статі 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судовий збір за подання до суду позовної заяви у розмірі 454,00 грн., та заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн. з державного бюджету має бути повернуто позивачу судовий збір у сумі 454,00 грн., сплачений відповідно до квитанції №56377 від 09 вересня 2021 року.

Outcome: approved