Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

В жовтні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 31 липня 2010 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №137. В шлюбі народилися двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Причиною розірвання шлюбу є безпричинні скандали з боку відповідача, який ображає її, змінити поведінку не бажає. Просить розірвати шлюб з [PERSON], дітей залишити проживати з нею. Позивачка [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити. Суду пояснила, що залишила відповідача, не хоче до нього повертатися, оскільки він її ображає, між ними постійно виникають сварки та скандали в присутності дітей. Просить після розірвання шлюбу їй залишити прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] позов визнає, згідний з позовними вимогами. Суду підтвердив, що позивачка дійсно залишила сім'ю, на його прохання повертатися не хоче. Сварки між ними виникали, оскільки дружина не хотіла займатися домашнім господарством. Разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вислухавши позивачку, відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 31 липня 2010 року, який зареєстрували в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №137, про що свідчить свідоцтво про шлюб. В шлюбі народилися діти: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю. За час спільного подружнього життя належної сім'ї не склалося, між сторонами часто виникали сварки та скандали. Сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved