Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивувало тим, що 30.03.2009 [PERSON] отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання заяви №б/н від 30.03.2009, який у подальшому збільшився до 9000,00 грн. Відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, станом на 28.05.2020 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 32651.19 грн., яка складається з наступного: 16031.46 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 16031.46 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5601.28 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 11018.45 грн. - нарахована пеня. Позивач просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 32651.19 грн. та покласти на відповідача витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2102.00 грн. Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» було подано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.08.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів. У визначений ухвалою суду строк, відповідач ані відзиву на позов, ані клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Враховуючи викладене вище та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Судом встановлено, що 30.03.2009 року [PERSON] підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «КБ «ПриватБанк». (далі- договір) Згідно інформації, викладеної в наведеній вище заяві, відповідач підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківського обслуговування. Звертаючись до суду з позовом, позивач надав заяву від 30.30.2009 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанку», яка підписана відповідачем, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 30.03.2009, а також довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, www.privatbank.ua.згідно яких обслуговується відповідач. Відповідно до укладеного договору б/н від 30.03.2009 року [PERSON] , отримав від ПАТ «КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 500,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», який вподальшому був збільшений до 9000 грн., що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 19-33), а також довідкою про надання кредитної картки (а.с. 35) та довідкою про зміну умов кредитування. (а.с. 34) Крім того, позивач зазначає, що 30.03.2009 року відповідач підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» у якій відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений», а саме: погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за звітним в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості; сплата базової процентної ставки по кредиту 2,5% нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1)=(базова процентна ставка по договору)/30-нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується один раз в місяць, при наявності прострочки по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн.; штраф при порушені строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів -500 грн.+5% від суми заборгованості по кредиту; процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 3,75%. Отже, сторони погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами та досягли згоди з усіх істотних умов договору від 30.03.2009. На підставі цієї заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок з наданням платіжної картки, яка є ключем до рахунку, на який зараховано суму кредитного ліміту. Відповідач користувалась кредитними коштами, за період користування кредитними коштами здійснювала його часткове погашення, що не заперечується відповідачем та кореспондується з розрахунком заборгованості позивача, а тому вказані обставини в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнаються учасниками справи. Вказана обставина підтверджується також випискою про рух коштів за картковим рахунком відповідача. Банк, звертаючись до суду з позовом, надав заяву від 30.03.2009 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 30.03.2009, виписку по особовому рахунку, довідки про видані картки та зміну кредитного ліміту, та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 28.05.2020 року становить 32651,19 грн., яка складається з наступного: 16031.46 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 16031.46 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5601.28 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 11018.45 грн. - нарахована пеня. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, сплати нарахованих процентів, а також штрафних санкцій. Визначаючись щодо заявлених вимог, суд звертає увагу, що позивач просить стягнути тіло кредиту, проценти, а також штрафні санкції (пеню). Як вбчається з розрахунку заборгованості, тіло кредиту становить 16031.46 грн., вказаний розмір підтверджується матеріалами справи, а тому підлягає стягненню. Що стосується процентів, то як вбачається з розрахунку, заборгованість по процентам, які позивач просить стягнути згідно ст. 625 ЦК України становить 5601.28 грн. Статтею 1048 ЦК України встановлено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики. Разом з тим, сторони обумовили розмір процентів в довідці про умови кредитування, яка підписана позичальником, яка дійсно містить умови нарахування процентів за користування кредитними коштами, розмір яких встановлено на рівні 30 % річних (2,5% місячних). Однак, як вбачається з наданого банком розрахунку, з 01.11.2015 банк змінив розмір процентної ставки на 34,8 % річних, тобто розрахунок заборгованості по процентам проведений за різними розмірами процентних ставок (сума тіла кредиту розбита, виходячи із періодів дії процентних ставок в момент отримання коштів). При цьому матеріали цивільної справи не містять доказів, що сторони узгоджували право банку в односторонньому порядку змінювати проценту ставку. Крім того, як вбачається розрахунку забогованості станом на 28.05.2020 позивач нарахував відсотки згідно ст. 625 ЦК України по 84 %. Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч. 4-6 ст. 1056-1 ЦК України. Зокрема, договором має бути врегульовано періодичність збільшення процентної ставки, умови і порядок такого збільшення, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимальний розмір збільшення процентної ставки. Повідомлення про збільшення відбувається письмово, не пізніше ніж за 15 днів до дати збільшення. Як слідує з матеріалів справи, позивачем не було дотримано вказаних вимог закону при укладанні договору з відповідачем, а тому не можна вважати, що сторонами було узгоджено право банку в односторонньому порядку, на свій розсуд, збільшувати процентну ставку. Як зазначено в правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 в справі № 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Такої ж позиції притримується Верховний Суд в постанові від 28.03.2018 в справі №389/3409/16-ц. Отже, застереження, зазначені в статті 1056-1 ЦК України стосуються випадку збільшення процентної ставки в односторонньому порядку. Як зазначено вище, одночасно з підписанням заяви, 30.03.2009 відповідач підписала також Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», за змістом якої встановлена базова ставка за користування кредитом 2,5% в місяць, отже сторони обумовили розмір процентів на рівні 30 % річних (2,5% місячних). Всупепреч наведеному позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам у сумі 5601,28 грн., згідно ст. 625 ЦК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України (якщо саме її має на увазі позивач) передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, із наданого позивачем розрахунку слідує, що нарахування відсотків на прострочений кредит здійснювалось згідно ст. 625 ЦК України в сумі 5601,28 грн. з застосуваням позивачем процентної ставки в 84%. Такий розмір відсоткової ставки не передбачено законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України), а тому дана вимога не підлягає задоволенню. За несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів банком нараховується пеня=пеня(1)+пеня(2), де пеня (1)=(базова % ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення на суму від 50 грн та більше. Позивач просить стягнути з відповідача 11018,45 грн. - нарахованої пені. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Беручи до уваги викладене вище, зважаючи на порушення відповідачем своїх зобов`язань, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача пені в розмірі 11018,45 грн. Виходячи з наведеного вище, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.03.2009 в розмірі 27049,91 грн, з яких: 16031,46 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11018,45 грн. - пеня. Крім того, відповідно дост. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1796,41 грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved