Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

В грудні 2017 року до Баранівського районного суду звернулася [PERSON] (надалі також позивач) з позовом до [PERSON] (далі також відповідач) про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що позивач та відповідач проживають спільно без реєстрації шлюбу., при цьому мають трьох дітей, а саме: доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], 02.11.2012 року, донку [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою Баранівської міської ради. Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від обовязку утримувати дітей, крім того, не надає допомоги на утримання позивача, у звязку з чим позивач вирішила звернутися до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду подала заяву згдно якої наполягала на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві, справу просила розглядати за її відсутності Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву згідно якої позовні вимоги визнав повністю, справу просив розглядати за його відсутності. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач та відповідач проживають спільно без реєстрації шлюбу. Згідно свідоцтв про народження серії 1-ТП №236031, серії 1-ТП №236032, серії 1-ТП №274776, позивач є матірю, а відповідач є батьком [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON]. [INFO], Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні дитини. Отже, за змістом\~статті 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Згідно ст.. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. З огляду на вимог чинного законодавства щодо обов'язку обох батьків брати участь в утриманні своїх дітей до їх повноліття, якому кореспондує право дитини на належний рівень життя, достатній для її соціального розвитку, суд прийшов до висновку, що вимога про стягнення аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню, адже відповідач перебуває у працездатному віці, доказів щодо наявності на утриманні інших осіб не надав, проти позову не заперечував, а отже, фактично його визнав. Окрім того, відповідно до\~ст. 84 Сімейного Кодексу України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Зважаючи на вище викладене, враховуючи те, що відповідач визнав заявлені позивачем вимоги, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років підлягає задоволенню. Окрім того, в силу п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивач звільняється від сплати судового збору щодо вимоги про стягнення аліментів, а тому,

Outcome: approved