Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" про стягнення невиплаченої орендної плати за оренду земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 24.01.2020 року успадкувала від матері [PERSON] земельну ділянку площею 6,064 га (пай) під кадастровим номером 1222682200:01:002:0261, яка розташована на території Веселівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Дана земельна ділянка знаходилась у користуванні товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога» згідно з договором оренди землі №587 від 01.12.2009 року. Відповідач на підставі договору оренди (п.9) зобов`язався сплачувати орендодавцю щорічно до 01 січня року, наступного за звітним, орендну плату в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка на дату укладення договору (2009 рік) становила 2054,46 гривень за рік оренди, з урахуванням коефіцієнта індесації вартості земельної ділянки (п.12 договору). Згідно з п.44 даного договору, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, не є підставою для зміни умов або розірвання договору. ТОВ «Перемога» користувалось даною земельною ділянкою до 19.11.2020 року після чого передало (повернуло з оренди) їй цю ділянку з оформленням відповідного Акту приймання-передачі. Орендарем було сплачено їй орендну плату за користування землею за 2019 рік в сумі 13258,00 гривень, а за 2020 рік орендну плату сплачено не було. У телефонних розмовах відповідач неодноразово обіцяв їй сплатити заборгованість з орендної плати за 2020 рік, однак не зробив цього. 25.02.2021 року вона отримала довідку №223 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми нарахованих доходів та отриманих податків за 2020 рік, згідно з якою відповідачем у третьому кварталі 2020 року нараховано та сплачено їй разову благодійну допомогу в сумі 2940,00 гривень на поховання її покійної матері, а у четвертому кварталі 2020 року нараховано дохід в сумі 16470,00 гривень, як орендну плату за 2020 рік, а також нараховано та утримано податок на доходи фізичних осіб в сумі 2964,60 гривень. Згідно з п.34 договору оренди та ч.2 ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасної виплати орендної плати. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість з виплати орендної плати в сумі 13505,40 гривень, судовий збір та витрати на правову допомогу. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, останній надав заяву, в якій підтримав позов у повному обсязі, просив його задовольнити та розглянути справу без його участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, не скористався правом на відзив та не направив до суду письмовий відзив на позовну заяву. Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Ч.7 - у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Ч.8 - днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Частинами 1 та 2 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 01 грудня 2009 року між [PERSON] та відповідачем ТОВ «Перемога» був укладений договір оренди земельної ділянки №587, який був зареєстрований у Межівському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що в Книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 17.11.2010 року за № 041012401472. Відповідно до умов зазначеного договору в оренду передається земельна ділянка площею 6,064 га (пай) під кадастровим номером 1222682200:01:002:0261, яка розташована на території Веселівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, яка належить орендодавцю згідно Державного акта на право власності на землю ДП №036800, виданого на підставі рішення №194-р від 31.05.2002 року та зареєстрованого в книзі реєстрації Державних актів на право власності за №010412400764 від 25.05.2004 року. Строк дії договору десять років. Згідно п.9 даного договору оренди, орендна плата сплачується орендодавцю щорічно до 01 січня року, наступного за звітним, орендну плату в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з урахуванням коефіцієнта індесації вартості земельної ділянки (п.12 договору). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №197557841, а також Виятгу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №59140068, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,064 га (пай) під кадастровим номером 1222682200:01:002:0261, на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Згідно з п.44 даного договору, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, не є підставою для зміни умов або розірвання договору. У судовому засіданні встановлено, що ТОВ «Перемога» користувалось земельною ділянкою, кадастровий номер 1222682200:01:002:0261, до 19.11.2020 року після чого передало [PERSON] цю ділянку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №241857039 та Актом приймання-передачі земельної ділянки від 19.11.2020 року. З матеріалів справи вбачається, що 20 січня 2021 року представником позивача, адвокатом Починком В.В. було направлено адвокатський запит директору товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога`стосовно надання йому інформації у вигляді бухгалтерської довідки (чи у іншому вигляді) про нараховану [PERSON] орендну плату за 2020 рік та податок на доходи фізичних осі, який підлягає утриманню, згідно з умовами договору та вимонами Податкового кодексу України. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми нарахованих доходів та отриманих податків за 2020 рік №223 від 25.02.2021 року вбачається, що відповідачем у третьому кварталі 2020 року нараховано та сплачено [PERSON] разову благодійну допомогу в сумі 2940,00 гривень на поховання її покійної матері, а у четвертому кварталі 2020 року нараховано дохід в сумі 16470,00 гривень, як орендну плату за 2020 рік, а також нараховано та утримано податок на доходи фізичних осіб в сумі 2964,60 гривень. Однак як було встановлено у судовому засіданні за 2020 рік орендну плату позивачу сплачено не було. Твердження позивача про неотримання ним коштів в якості орендної плати відповідач не спростував, отже, на підставі ч. 4 ст. 81 ЦПК України, суд визнає факт невиплати позивачу відповідачем коштів як орендної плати за 2020 рік. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 509 ЦК України (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 23.03.2017 року №1984-VIII), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ст.- 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 37 Договору, орендар зобов`язувався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату на рахунок орендодавця, вказаний у Договорі. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач порушив умови вищевказаних нормативних актів, умови Договору оренди земельної ділянки від 28.04.2006 року та Додаткової угоди № 2 від 03.02.2017 року, а саме: систематично не сплачував орендну плату. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Відповідно до приписів частин 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. З урахуванням зазначених положень та обставин даної справи відповідач ТОВ «Перемога» прострочило зобов`язання. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в загальній сумі 13505,40 гривень. Щодо вимог сторони про відшкодування судових витрат слід зазначити наступне. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в повному обсязі в сумі 908 грн. 00 коп. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивач, [PERSON] , просила суд стягнути з відповідача, понесені нею витрати в сумі 4000,00 гривень на професійну правничу допомогу адвоката у суді у зв`язку із розглядом цивільної справи. На підтвердження обставин понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано договір №11/01/21 про надання правової допомоги від 11 січня 2021 року, ордер серії АЕ №1051657 від імені [PERSON] , рахунок про оплату №64 від 15 липня 2021 року, акт надання послуг №64 від 15.07.2021 року та платіжне доручення №66528357 від 15 липня 2021 року. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 року визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд вважає, що позивачем [PERSON] доведено обставину отримання професійної правничої допомоги в межах даної цивільної справи, і заявлений розмір витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову.

Outcome: approved