Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Вказуючи на те, що у сторін від спільного проживання, народилася донька [PERSON], 01. 11. [INFO], батьком якої записаний саме позивач, але відповідач у 2013 році переїхала проживати до своєї матері в с. Велика Рудка Диканського району Полтавської області, а потім залишивши доньку у своєї матері, у 2014 році переїхала проживати у м. Полтава. На даний час відповідачі забороняють позивачу бачитись та спілкуватись з донькою, яка проживає з бабусею відповідачкою [PERSON] в с. Велика Рудка Диканського району Полтавської області, вул. Молодіжна, 2. В подальшому позивач неодноразово звертався до відповідачів про вирішення питання стосовно участі позивача у вихованні доньки [PERSON] та не чинити перешкод позивачу у спілкуванні із донькою, але відповідачі продовжують ігнорувати позивача та не допускають його до доньки, у зв'язку з чим позивач звернувся із даним позовом до суду. В судове засіданні позивач [PERSON] не з"явився, а до суду подав письмову заяву, в якій просив його позовні вимоги задоволити, а розгляд справи проводити в його відсутність. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, хоча про час слухання справи були повідомлені шляхом направлення поштового повідомлення за зареєстрованим місцем проживання в порядку, визначеному ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Причини своєї неявки суд не повідомили, заперечень проти позову не подали. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Диканської районної державної адміністрації Полтавської області, яка була залучена відповідно до ухвали Диканського районного суду від 06. 01. 2016 року в якості третьої особи, в судове засідання не з"явився, а до суду надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність та висновок щодо доцільності задоволення позовних вимоги позивача. За вказаних обставин розгляд справи був проведений без участі сторін на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, вивчивши письмові пояснення позивача та висновок про можливість побачень позивача [PERSON] з донькою [PERSON] наданий представником третьої особи по справі та дослідивши наявні по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до положень ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та зазначених і доведених ними обставин. В суді встановлено, що сторони на протязі 2009-2011 років проживали спільно у незареєстрованому шлюбі в с. Стасі Диканського району. Від спільного проживання у них 01. 11. 2011 року народилася донька [PERSON], яка в подальшому з 2013 року почала проживати разом з відповідачкою [PERSON], яка являється її бабою, окремо від позивача, в с. Велика Рудка Диканського району Полтавської області. Під час неодноразового звернення позивача [PERSON] до відповідачки [PERSON] дати побачитися з донькою, остання відмовляла у даній пропозиції та і надалі чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Декларація прав дитини проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно ст. 157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що не уможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст. 158 СК України за заявою мати або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. З огляду на викладене та враховуючи позитивний висновок Служби у справах дітей Диканської районної державної адміністрації Полтавської області щодо можливості побачень [PERSON] з донькою [PERSON], [INFO], суд приходить до переконання, що відповідач [PERSON] обмежує право позивача спілкуватися з дитиною в тій мірі, в якій воно необхідно для дитини і яке він може і бажає надати їй як батько в її інтересах і для її повноцінного розвитку. Згідно зі ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. І тоді суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, місця та часу їхнього спілкування. Тому, суд з врахуванням віку та стану здоров'я дитини вирішує встановити відповідні дні та час для спілкування дитини з батьком з відвідуванням дитиною його місця проживання, оскільки він має власне житло.

Outcome: approved