Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Заступник керівника Краматорської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Донецькій області звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Краматорська міська рада про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного пошкодження до ступеня припинення росту сиро ростучих дерев. Згідно позову,13 липня 2017 року до чергової частини Краматорського відділу поліції ГУ НП України в Донецькій області надійшло повідомлення про те, що невстановлені особи 13 липня 2017 року на території водозабірного басейну № 247 у с. Пчелкіно, на території Краматорської міської ради здійснили незаконну рубку дерев. Відповідні відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.07.2017 за № 12017050390002001 про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 246 КК України по факту незаконної порубки дерев. Під час проведення огляду місця події від 13.07.2017 встановлено, що на території водозабірного басейну № 247 у с. Пчелкіно, на території Краматорської міської ради особа за допомогою бензопили спиляла сироростучі дерева породи (клен, акація).В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12017050390002001 від 14.07.2017 встановлено, що 13 липня 2017 року [PERSON] [INFO], народився у м. Горлівка, Донецької області, проживає за адресою [INFO] (далі- Відповідач) в порушення статтей.\~5,\~12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статей\~24,\~67,68 Лісового кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 №\~761 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів» порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відновлення лісу, незаконно, без спеціального на те дозволу, здійснив незаконну порубку дерев, а саме: спиляв 96 сироростучих дерева породи (клен, акація) діаметрами у корі біля шийки кореня від 7,5 до 45,5 сантиметрів на території Краматорської міської ради, на місці розташування водозабірного басейну № 247 у с. Пчелкіно. Також, досудовим розслідуванням встановлено, що 07.07.2017 між Філією «Орджонікідзе» дочірнього підприємства «Агрофірма «Шахтар» та [PERSON] укладено договір купівлі продажу предметом якого є плити залізо-бетонні у кількості 80 штук водозабірного басейну инв. № 245 (с. Малотаранівка), водозабірного басейну інв. № 246 та водозабірного басейну инв. № 247 (с. Пчелкіно). Внаслідок протиправних дій [PERSON]В, які виразились в незаконній (без дозвільних документів) вирубці дерев, державі заподіяно шкоду в розмірі 52\~848 (п'ятдесят дві тисячі вісімсот сорок вісім) гривень 58 (п'ятдесят вісім) копійок, що підтверджується розрахунком шкоди виконаним державним інспектором з охорони навколишнього природнього середовища у Донецькій області [PERSON], проведеного згідно з додатком 1 Додатку до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу». 26.09.2017 кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017050390002001 від 14.07.2017 закрито у звязку з відсутністю у діяннях [PERSON] кваліфікуючої ознаки істотної шкоди, відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 10.12.2004 за № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля», у справах про злочини, відповідальність за які передбачена ст. 246 КК України, шкода визнається істотною, коли: були знищені певні види дерев у тій чи іншій місцевості; погіршилися породний склад, якість, захисні, водоохоронні й інші екологічні властивості лісу; виникли труднощі у відтворенні заліснення в певній місцевості; знизилась якість атмосферного повітря; змінились ландшафт місцевості, русло річки; сталась ерозія ґрунту; тощо. Якщо внаслідок незаконної порубки дерев, чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях істотна шкода не настала, винна особа за наявності до того підстав несе відповідальність за статтями 64-67 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 03.10.2017 Державною екологічною інспекцією у Донецькій області відділом екологічного контролю ПЗФ, рослинного та тваринного світу складено протокол № 000457 про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 65-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення на [PERSON], [INFO]. Також, Державною екологічною інспекцією у Донецькій області відділом екологічного контролю ПЗФ, рослинного та тваринного світу 03.10.2017 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення за № 06-43, за вчинення [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 65-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн. 00 коп. Вказана постанова набрала чинності 13.10.2017 та у встановленому законом порядку не оскаржувалась, та дії Державної екологічної інспекції у Донецькій області відділу екологічного контролю ПЗФ, рослинного та тваринного світу не оспорювались. Штраф за постановою № 06-43 від 03.10.2017 сплачено, що підтверджується платіжним ID дорученням за № Р24А327025884А32169 від 24.11.2017. На виконання пункту 6.17. Положення про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04.11.2011 № 429, Державною екологічною інспекцією у Донецькій області 28.11.2017 за вих. № 06-1828, з метою досудового врегулювання спору та спонукання до добровільного відшкодування шкоди у розмірі 52\~848 гривень 58 копійок [PERSON] надіслано лист-пропозиція по сплаті розрахунку шкоди заподіяної державі. Станом на день звернення до суду з позовною заявою [PERSON] у добровільному порядку шкоду, завдану навколишньому природньому середовищу внаслідок пошкодження до ступеня припинення росту 96 сироростучих дерев породи (клен, акація), шляхом незаконної порубки дерев, не відшкодував. З огляду на викладене, [PERSON], допустив протиправну діяльність у вигляді пошкодження до ступеня припинення росту 96 (дев'яносто шести) сироростучих дерев породи клен, акація, на місці розташування водозабірного басейну № 247 у с. Пчелкіно, на території Красноторської селищної ради, чим заподіяв збитки державі на суму 52\~848, 58 грн., а відтак, на виконання вимог чинного законодавства повинен бути притягнутий до відповідальності за правопорушення, тобто має відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок допущення ним незаконного вирубування дерев. Просить суд стягнути з [PERSON] шкоду, завдану незаконним пошкодженням полезахисної лісової смуги на території Краматорської міської ради на місці розташування водозабірного басейну № 247 у с. Пчелкіно у розмірі 52\~848 (п'ятдесят дві тисячі вісімсот сорок вісім) гривень 58 (п'ятдесят вісім) копійок з них: 30% грошових стягнень до спеціального фонду Державного бюджету України, 70% грошових стягнень до спеціального фонду Краматорської міської ради, а також стягнути з відповідача на користь прокуратури Донецької області судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок, сплачений при поданні позову. В підготовчому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. В підготовчому судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. В підготовче судове засідання третя особа не зявилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, та ухвалити рішення на розсуд суду. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши позов та надані докази: копію витягу з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 14.07.2017 року (а.с.13); копію рапорту інспектора поліції від 13.07.2017 року (а.с.14); копію протоколу огляду місця події з фототаблицею від 13.07.2017 року (а.с.15-19); копію договору купівлі-продажу від 07.07.2017 року (а.с.20-21); копію переліку пошкоджених дерев від 04.08.2017 року (а.с.23-25); копію розрахунку шкоди (а.с.26); копію пояснення [PERSON]В.( а.с.27); копію протоколу, складеного відносно [PERSON] від 03.10.2017 року (а.с.30); копію постанови про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення від 03.10.2017 року ( а.с. 31); копію листа-пропозиції по сплаті розрахунку шкоди, заподіяної державі від 28.11.2017 року (а.с. 33-34); копію листа начальнику Державної екологічної інспекції в Донецькій області від 16.01.2018 року ( а.с. 35-37); копію відповіді начальника Державної екологічної інспекції в Донецькій області від 25.01.2018 року ( а.с. 38), вважає, що позов підлягає задоволенню. На органи прокуратури відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України покладений обовязок представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ст. 19 ЦПК України, у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України(статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Відповідно до ч.1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Так, статті\~1,\~3 Лісового Кодексу України\~встановлюють, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно природоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Лісові відносини в Україні регулюються\~Конституцією України,\~Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища»,\~Лісовим кодексом України, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до статті 39 Лісового кодексу України ліси України за екологічним і соціально-економічним значенням та залежно від основних виконуваних ними функцій поділяються на такі категорії: 1) захисні ліси (виконують переважно водоохоронні, ґрунтозахисні та інші захисні функції); 2) рекреаційно-оздоровчі ліси (виконують переважно рекреаційні, санітарні, гігієнічні та оздоровчі функції); 3) ліси природоохоронного, наукового, історико-культурного призначення (виконують особливі природоохоронні, естетичні, наукові функції тощо); 4) експлуатаційні ліси. Поділ лісів на категорії залежно від основних виконуваних ними функцій проводиться в порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 66 Конституції України\~кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Частиною 1 стаття 67 Лісового кодексу України встановлено, що вирубка дерев проводиться в порядку спеціального використання лісових ресурсів. Згідно з частиною 1 статті 69 Лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. Статтею 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Згідно із ч.1 ст.41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відповідно до ч. 4 ст. 68 цього ж Закону підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Згідно із ч.5 цієї ж статті застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Частиною 1 статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Стаття 70 Закону України № 1264-XII від 25 червня 1991 року «Про охорону навколишнього природного середовища»\~передбачає, що визначення складу екологічних правопорушень і злочинів, порядок притягнення винних до адміністративної та кримінальної відповідальності за їх вчинення встановлюються\~Кодексом України про адміністративні правопорушення\~та\~Кримінальним кодексом України. Згідно з пунктами 1, 5 частини другої\~статті 105 Лісового кодексу України , відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи: винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників; винні у порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів. Відповідно до\~статті 107 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Частиною 2\~статті 40 Закону України "Про рослинний світ" унормовано, що відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об'єктів рослинного світу. Згідно з частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто, порубка дерев визнається незаконною, якщо вчинена: без відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені у дозволі; порід, вирубку яких заборонено. Як встановлено у судовому засіданні, у [PERSON] наявні усі елементи складу цивільного правопорушення, зокрема: протиправна поведінка відповідача, яка виражається у пошкодженні до ступеня припинення росту сироростучих дерев породи клен, акація у полезахисній лісосмузі, безпосередній причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою Відповідача, оскільки шкода виступає об'єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання природоохоронного законодавства. При цьому вина [PERSON] полягає у протиправній діяльності, що виразилася у незаконному вирубуванню лісових насаджень, що підтверджується наявними у справі доказами. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача необхідно стягнути шкоду, завдану незаконним пошкодженням полезахисної лісової смуги у сумі 52848,58 грн. Статтею 142 Конституції України встановлено, що природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування. Відповідно до вимог ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», частина грошових стягнень за порушення норм і правил охорони навколишнього природного середовища та шкода, заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища спрямовується до спеціально створених фондів охорони навколишнього природного середовища у відповідних місцевих бюджетах за місцем заподіяння екологічної шкоди. Відповідно до пункту 7 частини 3 статті \~29, пункту 4 частини 1 статті 69-1\~Бюджетного кодексу України, джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України у частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності; до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать: 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів обєднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Відповідно до ст. 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обовязком держави, при цьому допущені відповідачем порушення свідчать про порушення інтересів держави. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до с.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи визнання позову відповідачем на стадії підготовчого провадження, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору в розмірі 881,00 грн., а інші 50 відсотків судового збору, стягнути на його користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved