Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що перебувала в шлюбі з відповідачем. У них народились діти: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20.10.2016 шлюб між ними розірвано, місце проживання дітей визначено з матірю [PERSON] Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12.12.2016 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 01.08.2016 і до досягнення дітьми повноліття. Однак, всупереч рішенню суду відповідач присуджені аліменти не сплачує. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] №18700 від 06.09.2018 сума заборгованості за аліментами за виконавчим листом №559/1622 від 26.12.2016 станом на 01.09.2018 становить 22882,64 грн, за період з 01.08.2018 по 31.08.2018. Враховуючи вимоги закону, зокрема\~ст. 196 СК України, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, згідно її розрахунку (сума заборгованості за місяць х 1% х кількість прострочених днів), з 01.08.2018 по 31.08.2018, становить 6967,31 грн. Тому, просить стягнути з відповідача пеню за несплату аліментів. Позивачка, згідно поданої заяви, просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 31). Відповідач подав відзив на позов, згідно якого просив зменшити йому розмір пені до 3000 грн, взявши до уваги його матеріальне становище, те, що ніде не працює у звязку із відсутністю по місцю проживання робочих місць. Заборговані кошти по сплаті аліментів позичив і зобовязується сплатити поштовим переказом. Згідний, що свій обовязок по утриманню дітей виконував не в повній мірі, однак у літній період, коли є тимчасовий підробіток частково сплачує аліменти та купує одяг дітям та поповнює мобільний рахунок (а.с. 21). В судове засідання відповідач двічі не зявився, подав заяву 07.11.2018, згідно якої справу просив відкласти, так як перебував за межами області, та заяву від 07.12.2018, згідно якої розгляд справи просив відкласти у звязку із захворюванням, доказів на підтвердження зазначених обставин не надав. Дослідивши докази, суд вважає, що справа може бути розглянута у відповідності до ст.223 ЦПК України за відсутності відповідача в порядку спрощеного провадження, оскільки свою позицію відповідач виклав у поданому відзиві, причини його неявки в судові засідання визнані неповажними, оскільки не підтвердженні доказами, а позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Статтею 180\~СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] є сторони у справі (а.с. 8). Діти проживають з матірю, зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с.9). Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12.12.2016 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 01.08.2016 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 6). Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] №18700 від 06.09.2018 сума заборгованості за аліментами за виконавчим листом №559/1622 від 26.12.2016 станом на 01.09.2018 становить 22882,64 грн, за період з 01.08.2016 до 31.08.2018 (а.с. 10). [PERSON] в Дубенській міськрайонній філії Рівненського обласного центру зайнятості на обліку як безробітний не перебуває (а.с. 22), згідно довідки, виданої виконкомомСоснівської сільської ради Дубенського району Рівненської області "[PERSON] з його слів станом на 01.10.2018 не працює" (а.с. 23). У відповіді на відзив позивач наполягає на задоволенні позовної заяви, вважаючи, що факт не перебування [PERSON] на обліку в уентрі зайнятості не звільняє [PERSON] від сплати аліментів та не є доказом для зменшення пені за несплату аліментів. А навпаки доводить, що [PERSON] не шукає роботу і нічого не робить для того, щоб знайти бодай якусь роботу (а.с. 26). Спірні правовідносини сторін виникли з приводу стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст.196 СК Україниу разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. У статті 196\~СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Вказаний висновок, який викладеній у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), враховується судом в порядку ч.4 ст.263 ЦПК України. Згідно розрахунку позивача розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2016 року до 01 вересня 2018 року становить 6967,73 грн. (а.с. 3-4). Суд бере до уваги розрахунок позивача щодо суми неустойки за прострочені платежі по аліментах, оскільки він здійснений правильно, а позивач дійсно має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Суд розцінює критично зазначену відповідачем підставу для зменшення пені, а саме: відсутність у нього роботи і коштів на сплату аліментів та пені, оскільки він є особою працездатного віку, не є інвалідом, не має на утриманні інших осіб, а тому зобовязаний утримувати своїх дітей і за невиконання покладених на нього обовязків повинен нести матеріальну відповідальність відповідно до закону. Заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача, який з 2016 року регулярно не сплачував аліменти у відповідному розмірі, та не надав доказів, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів як стимул належного виконання обовязку. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141\~ЦПК України 704,80 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved