Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

В березні 2014 року орган опіки і піклування Новодністровської міської ради Чернівецької області звернувся до суду, в інтересах малолітньої [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON], встановлення опіки та стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, свої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач будучи повідомленою належним чином в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала повністю та не заперечила проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] будучи повідомленою належним чином в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Просить позов задовольнити. Прокурор подав заяву про розгляд справи у відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню згідно слідуючих підстав. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER], [PERSON] народилась [INFO], її матір'ю є [PERSON] Згідно з довідкою виданою відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новодністровського міського управління юстиції від 14.03.2014 року № 81/04-11, відомості про батька [PERSON] записані згідно з ч. 1 ст.135 Сімейного Кодексу України за вказівкою матері [PERSON] Відповідно до рішення виконавчого комітету Новодністровської міської ради від 11.09.2009 року № 205/9 (тимчасово, на час перебування матері [PERSON], [INFO], в місцях позбавлення волі) призначено опікуном [PERSON], [INFO], її бабусю [PERSON] У відповідності до характеристики, наданої в.о. директора Новодністровської загальноосвітньої школи І ступеня Чернівецької області Олійника Л. від 18.02.2014 р. № 6, вбачається, що підготовкою малолітньої [PERSON] до школи займалась бабуся [PERSON], потім вихованням дівчинки почала займатись мати [PERSON], яка повернулась додому, однак таке виховання продовжилось лише на протязі двох місяців. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Судом встановлено, що мати малолітньої [PERSON]- [PERSON] разом з дитиною не проживає, не приймає жодної участі по вихованню дитини, а саме не займається її утриманням, не цікавиться життям і здоров'ям; не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не дбає про матеріальне забезпечення, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дівчинкою, не проявляє турботи, не сприяє розвитку природних здібностей, не утримує її матеріально. Дитина позбавлена батьківського піклування, догляд за дитиною здійснює бабуся [PERSON], яка турбується про неї та матеріально утримує. Даний факт також підтверджується письмовою заявою [PERSON] Доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] підтвердив висновок органу опіки і піклування Новодністровської міської ради Чернівецької області та подання про встановлення опіки та призначення опікуна, в якому зазначено, що гр. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків стосовно дочки [PERSON], [INFO], не займається її вихованням, утриманням, не цікавиться життям і здоров'ям; про дитину дбає бабуся [PERSON], [INFO], яка забезпечує її потреби, створює умови для проживання і розвитку. Дані факти підтверджуються : рішенням виконавчого комітету Новодністровської міської ради № 133/10 від 09.10.2013 року, реєстраційно-контрольною карткою, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2013 року, окремою постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 20 серпня 2009 року, актом обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 08.01.2014 року; заявою [PERSON], актом обстеження сім'ї від 17.12.2013 р., характеристикою [PERSON], довідкою про склад сім'ї, довідкою управління Пенсійного фонду України в Сокирянському районі про отримання [PERSON] пенсії, довідкою та характеристикою на вихованця, письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 164 ч.1 п.2 СК України відповідача слід позбавити батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO] В статті 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Згідно ст. 3 Конвенції Організація Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Суд застосовує крайню міру, позбавивши [PERSON] батьківських прав, проте з урахуванням конкретних обставин даної справи, зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захистити інтереси дитини. Відповідно до ч. 2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 184 даного Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може зазначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки на даний час відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, жодних доказів щодо її доходу суду не надано, тому розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання малолітньої дочки суд, визначає в 386 грн. щомісячно і до досягнення повноліття дитиною. Розмір аліментів, згідно ч.2 ст. 184 СК України, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 243, 244 СК України опіка встановлюється над дитиною, позбавленою батьківського піклування, яка не досягла чотирнадцяти років. Опіка над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. За ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. При встановлені опіки та призначені опікуна судом враховано думку ймовірного опікуна. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved