Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання доньки, [PERSON], [INFO] в розмірі 3000 гривень щомісячно, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних стосунках з 2004 року, після народження дочки відповідач покинув сім"ю, матеріально їх не забезпечує і не бере ніякої участі у вихованні дитини, хоча являється приватним підприємцем. Відповідач про судове засідання повідомлявся, не з»явився до суду повторно, суд у відповідності до ст.77 ч.2 ЦПК України розглянув справу в його відсутності. Зі згоди представника позивача суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів та доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] записаний батьком [PERSON], [INFO]. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Обов'язками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно до ст.150 СК України, є обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. У відповідності до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідач відмовляється в добровільному порядку утримувати дитину, яка проживає з матір"ю і на теперішній час знаходиться на її утриманні, що стверджується матеріалами справи. Судом враховані обставини, передбачені вимогами ст.182 СК України та п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,. У зв'язку з відсутністю домовленості між батьками щодо утримання дитини, стягнення аліментів проводиться з метою захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності, збереження по можливості того рівня життя, який дитина мала тоді, коли проживала з батьками. Суд стягує з відповідача аліменти в розмірі 30% всіх видів заробітку, оскільки останній являється приватним підприємцем, а стягнення аліментів у твердій грошовій сумі визначається, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід (ст.184 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved