Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

До суду звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом про визнання права власності на спадкове майно до відповідача [PERSON] сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог вказують, що 27 серпня 2014 року помер їх батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 7 по вул. Набережна в с. Олефірівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, земельної ділянки площею 0,5201 га. розташованої по вул. Набережна с. Олефірівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, переданої для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства; земельної ділянки (пай № 69) площею 3.291 га. розташованої на території [PERSON] сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельної ділянки (пай № 68) площею 3.331 га. розташованої на території [PERSON] сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] заповіту не залишив, а тому вони є спадкоємцями за законом першої черги після його смерті, оскільки є його дітьми. Позивачі звернулися до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу з заявами про прийняття спадщини та укладення між ними договору про розподіл спадкового майна відповідно до якого: - позивачу 2 - видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, що розташовані за адресою: с. Олефірівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, вул. Набережна, 7; - позивачу 3 видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай № 69) площею 3.291 га. розташовану на території [PERSON] сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - позивачу 1 - видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай № 68) площею 3.331 га. розташовану на території [PERSON] сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Проте нотаріусом постановою від 08.12.2015 року їм було відмовлено в укладенні договору про розподіл спадкового майна та видачі свідоцтв про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок на ім'я [PERSON], що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.12.2015 року. Вказують, що за життя [PERSON], на виділеній йому земельній ділянці збудував вказаний житловий будинок, будівництво якого було завершено в 1964 році. Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області № 3138 від 08.12.2015 року померлий [PERSON] є головою домогосподарства житлового будинку в с. Олефірівка, вул. Набережна, 7 Петропавлівського району, Дніпропетровської області згідно запису в погосподарській книзі № 2 Позивачі також зазначають, що від спадщини вони не відмовлялися, фактично її прийняли, проте через вказані обставини не можуть розподілити спадщину, оформити спадкове майно на своє ім'я та розпоряджатися ним на правах власників, а тому змушені звернутися до суду з даним позовом. Позивачі в судовому засіданні позов підтримали, просять його задовольнити. На підтвердження позовних вимог також надали ксерокопію свідоцтва про право власності на житловий будинок від 04.10.1988 року № 116. Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника, позов визнають. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - управління Держземагенства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області, будучи повідомленим належним чином, в судове засідання не зявився. Вислухавши позивачів, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 27 серпня 2014 року помер батько позивачів [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 7 по вул. Набережна в с. Олефірівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, земельної ділянки площею 0,5201 га. розташованої по вул. Набережна с. Олефірівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, переданої для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства; земельної ділянки (пай № 69) площею 3.291 га. розташованої на території [PERSON] сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельної ділянки (пай № 68) площею 3.331 га. розташованої на території [PERSON] сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 588131 від 28.08.2014 року, копією свідоцтва про народження позивача 1 серії ІV-УР № 1235560 від 22.06.1962 року, копією свідоцтва про народження позивача 2 серії ІІ-АВ № 066165 від 27.06.1969 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-КИ № 429780 від 24.10.1986 року, копією свідоцтва про народження позивача 3 серії ІІ-УР № 239186 від 25.10.1960 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-КИ № 338168 від 14.07.1979 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КИ № 126282 від 05.06.2001 року, копією технічного паспорта на житловий будинок, копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 024714 від 12.01.2004 року, копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 029791 від 19.03.2002 року, копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 029792 від 19.03.2002 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За життя [PERSON] заповіту не залишив, а тому позивачі є спадкоємцями за законом першої черги після його смерті, оскільки є його рідними дітьми. Відповідно до діючого законодавства позивачі звернулися до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу з заявами про прийняття спадщини та укладення між ними договору про розподіл спадкового майна відповідно до якого: - позивачу 2 - видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, що розташовані за адресою: с. Олефірівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, вул. Набережна, 7; - позивачу 3 видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай № 69) площею 3.291 га. розташовану на території [PERSON] сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - позивачу 1 - видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай № 68) площею 3.331 га. розташовану на території [PERSON] сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Проте нотаріусом постановою від 08.12.2015 року їм було відмовлено в укладенні договору про розподіл спадкового майна та видачі свідоцтв про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок на ім'я [PERSON], що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.12.2015 року. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області № 3138 від 08.12.2015 року померлий [PERSON] є головою домогосподарства житлового будинку в с. Олефірівка, вул. Набережна, 7 Петропавлівського району, Дніпропетровської області згідно запису в погосподарській книзі № 2. Як розяснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень видачі спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав. Право власності [PERSON] на житловий будинок № 7 в с. Олефірівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області підтверджується також копією свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 04.10.1988 року № 116, в якому вказано, що житловий будинок, який розташований по вул. Набережній в с. Олефірівка дійсно належить [PERSON] на праві особистої власності. Згідно рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 15.12.2015р. № 53 «Про уточнення адреси житлового будинку, розташованого на території сільської ради» житловому будинку, головою господарства якого являється померлий [PERSON] присвоєно адресу: с. Олефірівка, вул. Набережна, 7, Петропавлівський район, Дніпропетровська область. Отже, [PERSON] за життя володів вказаним житловим будинком, ніхто його право власності до суду не оспорив, а тому він був належним власником вказаного нерухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст. 1267 ЦК України спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це не стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Від спадщини позивачі не відмовлялися, фактично її прийняли, проте через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок не можуть розподілити спадщину, оформити спадкове майно на своє ім'я та розпоряджатися ним на правах власників. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши докази позивачів, надані ними на підтвердження своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved