Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

В березні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітнього доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Зазначила, що відповідач не приймає участі у вихованні доньки та добровільно не надає належної допомоги на її утримання, а тому змушена звернутися до суду з позовом. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 30.07.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП №070658, виданого 30.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №999 (а.с. 4). Сторони по справі мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №182699, виданого 22.10.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.5). Дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою ТОВ Керуюча компанія КомЕнерго - Житомир №403 від 08.02.2017 року (а.с.6). Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 згаданого Закону). Положення статті 183 СК України передбачають, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, враховуючи межі заявлених позовних вимог та те, що відповідач повідомлений про розгляд справи жодних заперечень в обсязі заявлених вимог суду не надав, суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі, стягнувши з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову - 01.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави, що складаються з судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп., оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати.

Outcome: approved