Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Хорольської міської ради Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в обгрунтування якого вказала, що [INFO] у м. Хорол Хорольського району Полтавської області помер її син (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 22 липня 1967 року), [PERSON], про що видане свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . Відповідно до довідки виконкому Хорольської міської ради Хорольського району Полтавської області від 11 липня 2016 року №33711 [PERSON], [INFO], уродженець м. Хорол Полтавської області проживав та був зареєстрований один з 23 квітня 2004 року до дня своєї смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] Після смерті сина, [PERSON], відкрилась спадщина на земельну ділянку розміром 0,28 га та жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, за адресою [ADDRESS], розташовану на території Хорольської міської ради Хорольського району Полтавської області, які спадкодавець набув на підставі договору дарування від 09 липня 2003 року, серія ВАМ №106268, укладеного між померлим [PERSON] (обдарований) та [PERSON] (даритель). Померлим заповіт складений не був. За відсутності заповіту має місце спадкування за законом. Відповідно ст. 1261 Цивільного кодексу України позивачка, як мати померлого, належеть до спадкоємців першої черги. Позивачка вказувала, що у зв"язку з тим, що померлий [PERSON] за час свого життя не встиг здійснити державну реєстрацію прав на земельну ділянку та виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку, вона не має можливості зареєструвати дану ділянку на своє ім"я, а тому вимушена звертатися до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в своїй позовній заяві просила суд провести розгляд справи за її відсутності, а її позов задовольнити повністю. Відповідач Хорольська міська рада Полтавської областів судове засідання свого представника не направила, звернувшись до суду із письмовою заявою про розгляд справи за відсутності представника міської ради, зазначивши, що Хорольська міська рада Полтавської області при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши позицію сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у м. Хорол Хорольського району Полтавської області помер син позивачки (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 22 липня 1967 року), [PERSON], про що видане свідоцтва про смерть серія [NUMBER]. Після смерті сина позивачка [PERSON] звернулася до нотаріуса Хорольської державної нотаріальної контори Решти С.М. із заявою про прийняття спадщини. 19 вересня 2016 року у Хорольській державній нотаріальній конторі було відкрито спадкову справу №264/2016 до майна [PERSON], останнім місцем проживання якого було [ADDRESS], на підставі заяви позивачки - матері спадкодавця - про прийняття спадщини. Нотаріус пояснила позивачці, що вона є єдиним спадкоємцем на майно померлого [PERSON], що прийняв спадщину (повідомлення від 05.10.2016 року №1575/02-14). 19 вересня 2016 року завідувачем Хорольської державної нотаріальної контори Решта\~ С.М. було направлено запит про надання інформації відповідно до ст. 4, ст. 46 Закону України «Про нотаріат» до відділу Держгеокадастру у Хорольському районі Полтавської області із проханням повідомити чи отримував [PERSON], [INFO], який проживав [ADDRESS], помер [INFO], у відділі Держгеокадастру у Хорольському районі Державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 0,28 га на підставі (ВЗАМІН) договору дарування, посвідченого 09 липня 2003 року приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Рибкою К.О., зареєстрованого в реєстрі за номером 1932. 04.10.2016 року Відділом Держгеокадастру у Хорольському районі була видана довідка про те, що земельна ділянка, яка знаходиться за адресою м. Хорол, вул. Толстого, 12 на [PERSON] , станом на 01.01.2013 року не приватизована, державний акт на право власності на землю не виготовлявся, кадастровий номер земельній ділянці не присвоєно. 03 листопада 2016 року Відділом Держгеокадастру у Хорольському районі було надано витяг за №48/86 - 16 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, де вказано нормативно грошову оцінку земельної ділянку за 1 кв.м - 137,21 грн. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. У зв'язку із цим у позивачки виникли складнощі із обрахуванням вартості вищезазначеної земельної ділянки. Крім того відповідно до договору дарування та державного акта на право приватної власності на землю, виданого на ім'я дарителя [PERSON] земельна ділянка розміром 0,28 га надана для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства. Таким чином було встановлено, що померлим, [PERSON], за життя не була здійснена державна реєстрація права власності на цю земельну ділянку та не було отримано відповідний державний акт, проте належність спадкодавцю вказаного майна підтверджується договором дарування серія ВАМ №106268 від 09.07.2003 року. Згідно ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Таким чином, з наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин випливає наступне: позивачка [PERSON], є спадкоємицею за законом всього майна померлого [PERSON], що складається з жилого будинку номер 12 з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходить по [ADDRESS] а також земельної ділянки розміром 0,28 га, наданої для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за тією ж адресою. Право власності на зазначену земельну ділянку за померлим виникло на підставі договору дарування від 09.07.2003 року серія ВАМ № 106268. Судом встановлено, що у зв'язку із тим, що померлий за час свого життя не встиг здійснити державну реєстрацію прав на земельну ділянку та виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку, позивачка не має можливості зареєструвати дану ділянку на своє ім'я і тому змушена звернутися до суду для визнання права власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, з огляду на наведене, беручи до уваги неможливість оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку, суд вважає, що позов [PERSON] до Хорольської міської ради Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved