Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

До суду з названим позовом звернулася Ганнич Н.В.‚ з посиланням на те, що вона з відповідачем у період з 24 листопада 2007 року по 20 березня 2018 року перебувала у шлюбі, в період якого ними за спільні кошти набуто спірне майно - житловий будинок № 2 за адресою провулок Клубний села Розкішна Ставищенського району, вартість якого на той час становила 62 590 грн. 00 коп.. Після розірвання шлюбу вони не можуть дійти згоди щодо розподілу вищевказаного будинку. Позивач просить розподілити вищевказаний житловий будинок, виділивши кожному\~з них\~по ?\~частині житлового будинку. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини на які посилається в позовній заяві. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав, зробивши про це усну заяву.. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, усну заяву відповідача про визнання позову, перевіривши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З матеріалів справи встановлено, що сторони з 24 листопада 2007 року по 20 березня 2018 року перебували в шлюбі (а.с. 10). В період шлюбу сторонами 10 серпня 2012 року придбано житловий будинок № 2 по провулку Клубному в с. Розкішна, право власності на який було зареєстровано КП Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» 08.10.2012 року за № 29702676, що підтверджується копією договору купувлі-продажу житлового будинку (а.с. 13-14) та витягом про державну реєстрацію речового права (а.с. 16). Відповідно до копії договору купувлі-продажу житлового будинку (а.с. 13-14) та технічного паспорта (а. с. 17-18) на земельній ділянці за зазначеною адресою розташовані: житловий будинок загальною площею 65,8 кв. метри житловою площею 24,4 кв. метри (1946 року побудови), господарські будівлі та споруди: погріб цегляний, позначений „Г, вбиральня цегляна, позначена „Д (1946 року побудови), сарай цегляний, позначений „Б (1947 року побудови), гараж цегляний, позначений „В (1980 року побудови), вартістю 62590 гривень. У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. У відповідності ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до п.п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями по провулку Клубному в с. Розкішна, придбаний сторонами в період шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, їх частки є рівними, і оскільки відповідачем позов визнається, то він підлягає задоволенню, і за кожною із сторін слід визнати право власності на ? частину вказаного будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у звязку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved