Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування позову зазначено, що сторони по справі з 13 лютого 2008 року по 24 липня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання в шлюбі в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється від обов`язків по вихованню дочки, не спілкується з нею, не сплачує аліментів. На даний час позивачка створила нову сім`ю, чоловік сприймає її дочку, як рідну, у них склалися теплі родинні стосунки. Біологічного батька дочка не бачила понад сім років. У зв`язку з цим, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої дочки. У судове засідання позивачка не прибула, направила клопотання про слухання справи бех її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, про що зазначила у письмовому клопотанні. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, не подав клопотання про відкладення розгляду справи, чи розгляд справи за його відсутності, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений в установленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Представник третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області у судове засідання не прибув, направив на адресу суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Представник третьої особи - служби у справах дітей Рогатинської РДА у судове засідання не прибув, направив на адресу суду клопотання про слухання справи без їх участі. заперечень щодо задоволення позову немає. Участь у судових засіданнях це право, а не обов`язок сторін по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі з 13 лютого 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 липня 2012 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 29 квітня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» № 02-02/11849 від 04 вересня 2019 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом із матір`ю [PERSON] , чоловіком [PERSON] та дочкою [PERSON] . Відповідно до довідки ліцею № 13 Івано-Франківської міської ради від 21 вересня 2019 року № 206 [PERSON] є ученицею 6-А класу даного навчального закладу. Протягом періоду навчання з 2014 року по 2019 рік батько дочки не брав участі у навчальному процесі, не цікавився її навчанням, не відвідував батьківські збори, не спілкувався із вчителями. Згідно висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, від13 лютого 2020 року визнано за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] . В обгрунтування висновку зазначено, що батько дитини [PERSON] не спілкується з дитиною протягом тривалого часу, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Під час бесіди працівників служби у справах дітей з дитиною [PERSON] , з`ясовано, що батько протягом тривалого часу не проявляє жодного інтересу до дитини, не вітає її з святами, не дарує подарунків. Дитина погано пам`ятає свого тата. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Статтею 164 пункт 2 ч. 1 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 180 СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. № 2402-III передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" дано роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не займається вихованням малолітньої дочки, не виявляє щодо неї батьківського піклування, не бере участі в житті дитини, не цікавиться станом її здоров`я, навчанням, не спілкується з дочкою та не відвідує її, а також не надає матеріальної допомоги на її утримання . Таким чином, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення, оскільки такі вимоги не суперечать інтересам малолітньої. Одночасно суд роз`яснює відповідачу його право в подальшому, за наявності до того підстав, поновити свої батьківські права в судовому порядку відповідно до ст. 169 СК України. Згідно ч.7 ст.135 ЦПК України у випадку задоволення позову суд ухвалює рішення про повернення позивачу внесеної суми судового збору.

Outcome: approved