Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою №108 в будинку №121 по вул. Сергія Колачевського в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], який є сином позивача, хоча і зареєстрований в зазначеній квартирі, але з 2015 року за даною адресою не проживає. По теперішній час відповідач жодного разу за вказаною адресою не зявлявся та не спілкується з позивачем. Внаслідок того, що відповідач [PERSON] фактично в квартирі не проживає без поважних причин, комунальні платежі, які нараховуються, не сплачує, тим самим перешкоджає позивачу [PERSON] у здійсненні її права власності на житло, зокрема вільно володіти та користуватися квартирою, та оформити житлову субсидію. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №108 в будинку №121 по вул. Сергія Колачевського в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді від 16.08.2018 року, в якій зазначено, що розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановено пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач [PERSON] повідомлений про відкриття провадження та порядок розгляду справи належним чином, на адресу суду повернувся конверт з ухвалою та копією позовної заяви з відміткою «за спливом терміну зберігання» (а.с.22). Відповідач відзиву на позов не надав, зустрічного позову не заявляв. Інших письмових клопотань, заяв, заперечень учасники справи суду не надавали. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за правилами спрощеного позовного провадження. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9-11). У вищевказаній квартирі зареєстрований її син - відповідач [PERSON] (а.с.7,16), який з 2015 року в зазначеній квартирі не проживає (а.с.12). Відповідно до\~ст. 383 ЦК України,\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно із частиною першою\~статті 321 ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до\~ст. 391 ЦК України,\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення\~статті 391\~ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей\~391,\~396\~ЦК України,\~позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно пункту 39 Постанови, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша\~статті 405\~ЦК України). З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення\~статті 405\~ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Аналогічне викладено в ч. 2\~ст. 405 ЦК України, відповідно до якої член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що відповідач, як колишній член сім'ї власника житла, не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад строки, визначені\~ст. 405 ЦК України, а саме з 2015 року, згідно даних акту, суд вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням. На підставі\~ч.2\~ст.405\~ЦК України,\~ст.7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»,\~

Outcome: approved