Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду міста Харкова надійшов позов [PERSON] до [PERSON], Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа [PERSON] "Про визнання права власності на автомобіль та зняття арешту" (а.с. 2-4). Позивач просить суд визнати за ним право власності на автомобіль марки ВАЗ-2102, 1983 року випуску, білого кольору, реєстраційний № [NUMBER], номер шасі К.ХТА [NUMBER], запчастини; скасувати постанову головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Аль-Халябі Л.Р. про арешт майна боржника та заборони на його відчуження в частині накладення арешту на автомобіль марки ВАЗ-2102, 1983 року випуску, білого кольору, реєстраційний № [NUMBER], номер шасі К.ХТА [NUMBER] по примусовому виконанню виконавчого листа № 3-371, виданого 19.12.20111 року Орджонікідзевським районним судом міста Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики; зобов'язати Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції зняти арешт та заборону на відчуження легкового автомобілю марки ВАЗ-2102, 1983 року випуску, білого кольору, реєстраційний № [NUMBER]. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.1984 року належить легковий автомобіль ВАЗ-2102, 1983 року випуску, білого кольору, державний номерний знак автомобілю [NUMBER], номер шасі К.ХТА [NUMBER]. 20.03.2006 року [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 09.03.2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сіверіновою О.В., реєстровий № 559 було видано на ім'я позивача довіреність, посвідчену Восьмою Харківською державною нотаріальною контрою за реєстровим № 2-447 на право розпорядження та експлуатацію автомобілю ВАЗ-2102, 1983 року випуску, державний номерний знак автомобілю [NUMBER]. Того ж дня позивачу, було передано технічний паспорт на вказаний транспортний засіб та ключі від нього. Протягом 9 років позивач експлуатує вказаний автомобіль, підтримує його у належному технічному стані, здійснює технічні огляди та необхідний ремонт, зберігає. 19.12.2013 року постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження № 31161322 було накладено арешт на нерухоме та рухоме майно [PERSON], в тому числі на автомобіль марки ВАЗ-2102, 1983 року випуску, державний номерний знак автомобілю [NUMBER], який фактично належить позивачу. Ухвалою від 06 квітня 2015 року провадження по даній справі було відкрито (а.с.14). Представник позивача, надала заяву у якій прохала розглядати справу у її відсутність, наполягала на задоволені позовних вимог (а.с.26). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Попляк О.С., згідно якої останній позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, просив суд розглядати справу з його відсутності, а також зазначив, що 20.03.2006 року між [PERSON] та [PERSON], який дія від його імені та і в його інтересах, фактично був укладений договір купівлі-продажу спірного автомобілю, а тому він відмовляється від права власності на вказаний автомобіль (а.с.29). Представник відповідача Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності (а.с.24). Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.30). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: 19.12.2011 року Орджонікідзевським районним судом міста Харкова видано виконавчий лист № 2-371 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу за договором позики в розмірі 159981 грн. 54 коп. 19.12.2013 року постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було накладено арешт на нерухоме та рухоме майно [PERSON], в тому числі на автомобіль марки ВАЗ-2102, 1983 року випуску, державний номерний знак автомобілю [NUMBER] ( а.с.9). 20 березня 2006 року за довіреністю в порядку передоручення [PERSON], що діяв від імені [PERSON], уповноважив [PERSON] правом користування та розпорядження належним [PERSON] автомобілю марки ВАЗ-2102, 1983 року випуску, державний номерний знак автомобілю [NUMBER] (а.с.7). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню на підставі наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Всупереч цьому, у зв'язку із наявністю не знятих Відповідачем арештів, Позивач залишається обмеженим у реалізації свого права власності в частині розпорядження належним йому майном. Відповідно до ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено наступне: 1. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. 2. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. 3. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. 4. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. 5. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа його права власності Оскільки, в даному конкретному випадку відсутні обставини, передбачені ч.ч. 1-4 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає правильним застосування Позивачем положення ч. 5 цієї ж статті. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтованими та повністю підтверджуються доданими до позовної заяви копіями документів. Установлено, що між Позивачем та Відповідачем 27.11.1984 року був укладений усний договір купівлі-продажу відповідно до якого легковий автомобіль, марки ВАЗ-2102 1983 року випуску, білого кольору, державний номерний знак автомобілю [NUMBER] перейшов у володіння, користування та розпорядження [PERSON] Позивач прохав не стягувати з Відповідачів судовий збір.

Outcome: approved