Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

В лютому 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину квартири. В позові посилається на те, що з 16 квітня 1996 року по даний час перебуває в шлюбі з [PERSON] . Відповідачка [PERSON] є її свекрухою, тобто матір*ю її чоловіка [PERSON] . Починаючи з 1994 року вона разом із чоловіком проживає за адресою [ADDRESS] . З метою покращення житлових умов вона 24 червня 1997 року уклала договір довічного утримання з громадянкою [PERSON] , на підставі якого вона отримала у власність квартиру [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. В подальшому відповідачка [PERSON] , з якою вони проживали однією сім`єю, запропонувала об`єднати дві квартири, а саме квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] в цьому ж будинку, що належала їй на праві власності, провести капітальний ремонт, здійснивши реконструкцію, внаслідок чого отримати цілий будинок як спільну власність для сумісного проживання. Але конкретно яким чином документально все це буде оформлюватись вона їй не пояснювала. Так як ці дії запропоновано було вчинити з метою покращення житлових умов сім`ї, вона погодилась та дала свою згоду на проведення капітального ремонту та об`єднання двох квартир в одну. При цьому, [PERSON] їй пояснила, що при оформленні документів можуть виникнути деякі труднощі, так як вона є громадянкою Росії, та з метою їх запобігти необхідно спочатку подарувати їй однокімнатну квартиру, а після цього будуть оформлені документи вже на двох власників і вона подарує їй Ѕ частину реконструйованої квартири. На виконання цих домовленостей 26 грудня 2000 року вона підписала договір дарування квартири [ADDRESS] як дарувальниця, а [PERSON] як обдарована. 19 грудня 2006 року квартира [ADDRESS] після проведеної реконструкції була здана в експлуатацію, її загальна площа складала 132, 4 кв. м., житлова 87 кв. м. і складалася вона з трьох кімнат. 23 січня 20017 року Чернівецька міська рада прийняла рішення про затвердження акту державної приймальної комісії та видачу свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] , за якою 05 лютого 20017 року було зареєстроване право власності. Таким чином, єдиною власницею квартири [ADDRESS] стала відповідачка [PERSON] . Коли вона намагалась з`ясувати чому вона не зазначена власником Ѕ частини квартири, остання її заспокоювала і пояснювала, що житло спільне і вона її частку переоформить в любий час. Однак, починаючи з 2007 року відповідачка в будинку не проживає, так як виїхала на постійне місце проживання до США, де саме вона проживає їй не відомо, так як в неї погіршились відносини з чоловіком, він створив іншу сім`ю і має намір позбавити її належного житла, а відповідачка уникає спілкування з нею і свою обіцянку щодо оформлення на неї частки в будинку шляхом укладення договору дарування виконувати не збирається. Укладаючи договір дарування, вона була впевнена, що робить це не з метою відчуження своєї квартири на користь іншої особи, а з метою об`єднання їх житлових приміщень та створення спільної часткової власності. Після закінчення реконструкції квартири і до даного часу вона володіє спірною квартирою, це є єдиним житлом для неї, так як квартира в будинку [ADDRESS] , де вона зареєстрована, використовується під житло її чоловіком та його новою сім`єю, іншого місця для проживання у неї немає. Відповідачка після проведення реконструкції фактично в квартирі не проживає, в будинку весь цей час проживає вона, сплачує комунальні платежі, проводить роботи по утриманню будинку, володіє ним відкрито та добросовісно більше 12 років. Відповідачка [PERSON] фактично подарувала їй частину спірної квартири, однак ухиляється від нотаріального оформлення. Відмова відповідачки від нотаріального посвідчення Договору дарування порушує її право на належне оформлення договору дарування нерухомого майна та суперечить нормам закону. Відсутність нотаріального посвідчення Договору дарування порушує її законні інтереси та обмежує у праві у відносинах з третіми особами посилатися на цей Договір як на доказ того, що вона є власником 1/2 частини квартири. Проте для неї дуже важливо те, що вона є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Зважаючи на вищевказані обставини, а саме передачу їй нерухомого майна відповідачкою [PERSON] , прийняття нею від відповідачки [PERSON] нерухомого майна в дар, володіння цим нерухомим майном відкрито та добросовісно протягом більш ніж 12 років, утримання цього майна, вважає що договір дарування є укладеним. \~ \~ \~ \~Просить визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] загальною площею 132, 4 кв. м., житловою площею 87,0 кв. м. Стягнути судові витрати. Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 19 березня 2020 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину квартири відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Відповідно до розпорядження керівника апарату Шевченківського райсуду м. Чернівці від 01 липня 2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу від 01 липня 2020 року, у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Кодрян Л.І., справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину квартири, передана судді Семенко О.В. Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 01 вересня 2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 02 жовтня 2020 року вжито заходи забезпечення позову та накладений арешт на квартиру [ADDRESS] із забороною її відчуження. Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 02 жовтня 2020 року витребувано ряд доказів. Представник позивачки\~ [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених в позові, просив позов задовольнити. Крім того зазначив, що він звернувся з позовом до [PERSON] , а представник [PERSON] представляє інтереси [PERSON] . Представник відповідачки\~ [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що жодних доказів того, що відповідачка комусь щось пообіцяла і не виконала в матеріалах справи не має, а тому вважає, що позов є безпідставним, просив в його задоволенні відмовити. Також зазначив, що наявна помилка у написанні по-батькові відповідачки спростовується співпадінням у даті її народження та адресі проживання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що з 1994 року проживає по [ADDRESS] . [PERSON] доглядала [PERSON] , яка мешкала з ним по сусідству. Під час спілкування з [PERSON] , остання повідомила, що має намір переписати квартиру на [PERSON] . Після смерті [PERSON] , квартира [ADDRESS] . Ними було об*єднано квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] . На даний час в квартирі проживає позивачка з дітьми. [PERSON] я майже не бачив в цій квартирі. [PERSON] розповідала йому, що [PERSON] не може оформити на неї квартиру, оскільки вона є громадянкою Росії. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що з 1995 року знайома з позивачкою. [PERSON] доглядала за [PERSON] відповідно до договору довічного утримання. Після смерті [PERSON] отримала у власність її квартиру. Після була проведена реконструкція квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] була громадянкою Росії і могли виникнути певні труднощі з оформленням документів, вона вирішила подарувати квартиру [ADDRESS] [PERSON] , яка в подальшому мала подарувати Ѕ частину реконструйованої квартири [PERSON] . Дані обставини відомі зі слів [PERSON] . На даний час в квартирі проживає [PERSON] та діти. [PERSON] проживає з іншою жінкою по [ADDRESS] . Всі витрати по утриманню квартири [ADDRESS] несе [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків. У частині третій\~статті 3 ЦПК України\~визначено, що провадження в цивільних справах\~\~здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом встановлено, що з 16 квітня 1996 року сторони перебували у шлюбі (а.с.7). Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 14 червня 1994 року [PERSON] (матері чоловіка [PERSON] ) на праві особистої власності належала квартира [ADDRESS] , загальною площею 39,20 кв.м. (а.с.22). 24 червня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання. Відповідно до даного договору [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] . В свою чергу [PERSON] зобов*язувалася довічно утримувати [PERSON] (а.с.21). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.13). Відповідно до договору дарування від 26 грудня 2000 року [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] , загальною площею 33,50 кв.м., в тому числі житловою площею 16,80 кв.м. (а.с.19). Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 24 вересня 2001 року [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , житловою площею 48,5 кв.м., загальною площею 72,7 кв.м. Дане свідоцтво видане згідно рішення виконкому Чернівецької міської ради №561/14 від 03 липня 2001 року взамін свідоцтва про право власності на житло від 14 червня 1994 року, договору дарування квартири від 26 грудня 2000 року (а.с.23). [PERSON] відповідно до рішення виконкому №150/10 від 18 жовтня 2006 року самовільно виконала реконструкцію квартири по [ADDRESS] . Після реконструкції житлова площа квартири складає 87,0 кв.м., загальна 132,4 кв.м. Згідно висновків міжвідомчої комісії від 16 травня 2006 року встановлено, що технічно можливо внести зміни в інвентарну справу про виконанні роботи у відповідності до обмірних креслень (а.с.9). Як вбачається з витягу з рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №31/1 від 23 січня 2007 року було затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію реконструйованої квартири [ADDRESS] та [PERSON] видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , квартира складається з трьох житлових кімнат, житлова площа становить 87,00 кв.м., загальна площа 132,40 кв.м. (а.с.8, 12, 16-18). Згідно акту КЖРЕП-5 від 18 січня 2020 року [PERSON] з 1994 року проживає в квартирі [ADDRESS] без реєстрації (а.с.24). З акту КЖРЕП-5 від 20 січня 2020 року вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 1994 року по даний час (а.с.25). Згідно зі\~статтею 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~статті 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а згідно ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно з частинами першою - третьої, п`ятою\~статті 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання. Відповідно до\~статті 717 ЦК України\~за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша та друга статті 640 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. З огляду на вказані приписи не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. Виходячи з даних вимог закону, а саме передачу нерухомого майна відповідачкою [PERSON] позивачці [PERSON] , прийняття [PERSON] від [PERSON] нерухомого майна в дар, володіння цим нерухомим майном відкрито та добросовісно більше десяти років, утримання цього майна позивачкою свідчить про те, що договір дарування є укладеним. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з моменту користування спірною квартирою була впевнена, що добросовісно володіє і користується Ѕ її частини. Крім того, позивачкою доведено, що вона користується квартирою [ADDRESS] понад десять років, володіє нею відкрито, безперервно, добросовісно, що також підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч.ч.1\~та 2\~ст.\~5\~ЦПК України\~здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Дії сторін свідчать про те, що договір дарування фактично був ними укладений, а відмова в задоволенні позовних вимог позбавить права позивачку захистити свої інтереси, оскільки іншим шляхом ніж звернення до суду, вирішити питання щодо захисту її прав не є можливим. Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності наданих сторонами, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивачки, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовні відмовити підлягають задоволенню. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. \~ \~ \~ \~Оскільки позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, то сплачений нею судовий збір в загальній сумі 5320,40 грн. (а.с.27-а, 40, 123), підлягає стягненню із відповідачки. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved