Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

До суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 13.01.2010 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. та зареєстрованого в реєстрі за №10 - однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 51,8 кв.м. та належить [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 31.08.2009 року і трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 98,20 кв.м. та належить [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 11.08.2009 року з метою погашення заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №430/П/РП/2007-840 від 02.11.2007 року у розмірі 786 711,94 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.10.2016 року становить 14 787 296,99 грн. шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за ціни на цей вид майна. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.11.2007 року між сторонами був укладений Кредитний договір №430/П/РП/2007-840 за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 378 688,00 доларів США строком до 01.09.2033 року. В забезпечення виконання зобов'язань між сторонами був укладений договір іпотеки - в іпотеку передані квартири [ADDRESS], загальною площею 51,8 кв.м. та належить [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 31.08.2009 року і трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 98,20 кв.м. та належить [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 11.08.2009 року. Позивач зазначає, що він належним чином виконав свої зобов'язання та надав кошти, проте відповідач належним чином свої зобов'язання в частині повернення кредитних коштів не виконував внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 19.10.2016 року становить: непогашений кредит - 361 626,79 доларів США, несплачені відсотки - 100 171,83 долар США, пеня за несвоєчасне погашення мінімального платежу - 112 131,10 долар США, 3% річних від простроченої суми мінімального платежу - 2 279,95 доларів США, а всього 786 711,94 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.10.2016 року становить 14 787 296,99 грн. Позивач також зазначає, що відповідачу була направлена вимога про виконання зобов'язань протягом семи днів з дати її отримання. Вказану вимогу відповідач отримав 27.10.2016 року, проте станом на 04.11.2016 року вимога виконана не була. А тому, так як Позичальник належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Ухвалою суду від 21.03.2018 року була призначена судова оціночно-будівельна експертиза за клопотанням представника позивача. Проте така експертиза не була проведена так як представник позивача зазначив про зміну практики Верховного Суду при вирішенні такої категорії справ та зазначив, що не наполягає на проведенні експертизи. Крім того, в судовому засіданні, яке відбулось 05.11.2018 року представник відповідача зазначав про намір звернутись до суду з клопотанням про призначення експертизи, однак до суду таке клопотання не надходило. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву в повному обсязі та просив її задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні, яке відбулось 26.02.2019 року заперечив проти задоволення заявлених вимог так як вони не обгрунтовані на вимогах закону та заперечував щодо розміру заборгованості за кредитним договором, зазначаючи що в матеріалах справи про стягнення заборгованості, яка перебуває в провадженні Солом'янського районного суду м.Києва наявний висновок судово-економічної експертизи, який встановив, що розмір заборгованості за кредитним договором є значно менший ніж згідно розрахунку заборгованості Банку. В судове засідання, яке відбулось 01.03.2019 року представник відповідача не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. А тому суд на підставі положень статті 223 ЦПК України ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін, які не з'явились в судове засідання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представника позивача та представника відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ Комерційний банк «Надра» (далі-Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено Кредитний договір №430/П/РП/2007-840 відповідно до якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 378 688,00 доларів США, зі сплатою 11,99 % річних строком на 310 місяців - кінцевий термін повернення кредиту - 01.09.2033 року. Договір підписаний сторонами. що свідчить їх згоду із зазначеним умовами. Позичальник зобов'язувався повертати кошти з мінімально необхідною сумою платежу в розмірі 4 017,00 доларів США щомісячно до 3 числа поточного місяця. Цільовим використанням кредиту, згідно умов договору визначено - придбання цінних паперів - облігацій у бездокументарній формі випуску у кількості 5 370 та 10 270 штук з метою фінансування будівництва житлової нерухомості на підставі яких Позичальником бронюється об'єкт нерухомості - квартири, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно з умовами п.2.2.1 Договору, в якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, інших платежів передбачених цим Договором, а також можливих штрафних санкцій, Позичальник укладає з банком в день укладення Кредитного договору, Договір застави майнових прав по договору купівлі-продажу цінних паперів та протягом трьох робочих днів з моменту повідомлення Позичальника про факт реєстрації права власності на нерухоме майно, у порядку, передбаченому законодавством, діючому на момент реєстрації, але не пізніше 30 днів з моменту здійснення операції по списанню цінних паперів, зазначених у п.1.2 цього договору з рахунку, відкритому у ВАТ КБ «Надра» з метою погашення цінних паперів в обмін на документ, що підтверджує право власності Позичальника на нерухоме майно, нотаріально посвідчений Договір іпотеки нерухомості, що розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 53,7 кв.м., яка складається з однієї кімнати на другому поверсі та [ADDRESS] загальною площею 102,7 кв.м., яка складається з трьох кімнат на другому поверсі. 13.01.2010 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] (далі - Іпотекодавець) був укладений Договір іпотеки за умовами якого Іпотекодавець передав в іпотеку Банку у забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором №430/П/РП/2007-840 від 02.11.2007 року квартиру [ADDRESS], загальною площею 51,8 кв.м. та належить [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 31.08.2009 року і трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 98,20 кв.м. та належить [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 11.08.2009 року. Згідно п.1.2 Договору іпотеки заставна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 2 124 860,22 грн.. Відповідно п.п.3.3.5, 4.4, 5.1 Договору іпотеки, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов'язання (або тієї чи іншої частини) воно не буде виконане. Умовами п.5.3 Договору іпотеки передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема на підставі рішення суду. Сторони домовились та передбачили в п.5.2 Кредитного договору, що у разі прострочення Позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню Кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Як встановлено в судовому засіданні, Банк виконав належним чином зобов'язання за Договором та надав кредитні кошти, що підтверджується копією заяви на видачу готівки №595 від 02.11.2007 року, проте Позичальник кредитні кошти припинив повертати, що призвело до утворення заборгованості. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував належного виконання Банком власних зобов'язань та надання кредитних коштів. 24.10.2016 року Банк направив [PERSON] вимогу про дострокове виконання зобов'язань протягом семи календарних днів з дати отримання повідомлення. Зазначена вимога отримана [PERSON] 27.10.2016 року. Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість позичальника [PERSON] перед банком складає: непогашений кредит - 361 626,79 доларів США, несплачені відсотки - 100 171,83 долар США, пеня за несвоєчасне погашення мінімального платежу - 112 131,10 доларів США, 3% річних від простроченої суми мінімального платежу - 2 279,95 доларів США, а всього 786 711,94 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.10.2016 року становить 14 787 296,99 грн. Представник відповідача не надав суду доказів, що Позичальник належним чином виконував зобов'язання за кредитним договором. Також представником відповідача не надано висновок експерта щодо суми заборгованості на який він посилався. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що в межах справи про стягнення заборгованості експертиза не проводилась та сума заборгованості не встановлювалась. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно частини 1 статті 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до положень ст. ст. 33, 35 Закону України "Про іпотеку", згідно з якими у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Згідно ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах). У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Судом встановлено, що Банк направляв вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитом, тобто з урахуванням дати направлення, отримання вимоги та строків, які встановлені Банком, Позичальник мав в повному обсязі виконати власні зобов'язання по 03.11.2016 року включно. Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивач нараховує проценти за користування кредитом та пеню (за один рік) до 18.10.2016 року. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді трьох процентів річних не є санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Тому пред'явлення позивачем вимог про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних узгоджується з вимогами закону. За таких обставин, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено належне виконання позивачем своїх обов'язків в частині надання [PERSON] кредитних коштів, а останній взяті на себе по кредитному договору зобов'язання не виконав, тому суд приходить до висновку про звернення стягнення на квартири, які належать відповідачу на праві власності та є предметом Договору іпотеки в рахунок заборгованості за кредитним договором. Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved