Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

До канцелярії Орджонікідзевського районного суду міста Харкова 24.04.2019 року за вхідним № 14712/19-Вх надійшов вказаний Позов. Позивач прохає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 18 713, 88 грн. Позовна заява мотивована тим, що 10.01.2006 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова шлюб з відповідачем було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 402, доказом чого є свідоцтво про розірвання шлюбу від 20.08.2008 р. Від даного шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 27.11.2017 р.. що був виданий 05.12.2017 р., постановлено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 08.11.2017 р., 11.12.2017 р. позивач звернулася до виконавчої служби із заявою про примусове виконання судового наказу, після чого постановою Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції Харківської області від 12.12.2017 р. було відкрито виконавче провадження № 55360683 та почалося примусове стягнення аліментів з відповідача. На даний час у відповідача за період з 08.11.2017 р. до 12.04.2019 р. існує заборгованість по аліментам в розмірі 22739 грн. 90 коп., що підтверджується розрахунком державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції Харківської області від 12.04.19 р. Відповідно до письмової відповіді з Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 26.03.19 р., вбачається, що до боржника [PERSON] , у зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів, застосовані відповідні тимчасові обмеження ( у праві керування транспортними засобами та у праві виїзду за межі України), а також винесена постанова про накладення штрафу, Відповідно даного розрахунку, розмір пені станом на 12.042019 р. становить 19340 грн. 31 к. На даний час Міськрайонним відділом державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області до [PERSON] застосований захід, передбачений ч.14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" - накладення на відповідача штрафу у розмірі 20 % від суми заборгованості, що повинен бути сплачений на мою користь в розмірі 4026 грн. 02 к., доказом чого є постанова державного виконавця від 26.03.2019 р. Таким чином, відповідно до ч.2 ст. 196 СК України сума заборгованості по сплаті аліментів на теперішній час складає - 18713.88 грн. Представник позивача надала заяву, вказала що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки не повідомив, заперечень на позов не надав. Правом участі представника у судовому засіданні не скористався. Відповідно до ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. Судом встановлено: 01.2006 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 402, доказом чого є свідоцтво про розірвання шлюбу від 20.08.2008 р. Як вбачається зі свідоцтва про народження від 15.06.2004 року видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції від даного шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 27.11.2017 року що був виданий 05.12.17 р., постановлено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 08.11.2017 р. Постановою Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції Харківської області від 12.12.2017 року було відкрито виконавче провадження № 55360683 та почалося примусове стягнення аліментів з відповідача, На даний час у відповідача за період з 08.11.2017 р. до 12.04.2019 р. існує заборгованість по аліментам в розмірі 22739 грн. 90 к., що підтверджується розрахунком державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції Харківської області від 12.04.19 року. Відповідно до письмової відповіді з Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 26.03.19 р., вбачається, що до боржника [PERSON] , у зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів, застосовані відповідні тимчасові обмеження ( у праві керування транспортними засобами та у праві виїзду за межі України), а також винесена постанова про накладення штрафу, доказом чого є відповідь з державної виконавчої служби від 26.03.19 р. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідачем в супереч вимог ст.83,178,278 ЦПК України, вчасно та в передбаченому Законом порядку не надано доказів на підтвердження своїх заперечень щодо нарахування пені та не надано власного розрахунку пені, який відповідач вважає вірним. Окрім того, відповідач не навів та не надав доказів поважності причин несплати ним аліментів. Як наслідок, в такому випадку настає відповідальність відповідача, передбачена ст. 196 СК України. Розрахунок здійснений позивачем відповідачем в передбаченому законом порядку не оспорювався, доказів помилковості чи неправильності наданого позивачем розрахунку, стороною відповідача суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини, покладених на нього судовим рішенням. Відповідно до частини першої статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі N 572/1762/15-ц (провадження N 14-37цс18). Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач та його представник, як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, а отже загальний розмір неустойки (пені) щодо заборгованості, яка утворилась по сплаті аліментів, складає 18713 грн. 88коп. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved