Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно їх дочки [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, від якого у них народилась [INFO] дочка [PERSON]. Подальше сімейне життя позивача та відповідача по справі не склалося, фактично шлюбні відносини сторони припинили в 2008 році. Відповідач вихованням, навчанням, піклуванням про свою дочку не займається, не допомагає забезпечувати її фізичний і духовний розвиток, матеріальної допомоги на її утримання належним чином не надає, позивач вважає, що відповідач ухиляється від виконання ним своїх батьківських обов'язків, а тому є достатньо підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилась, направивши до суду заяву, в якій просила розгляд справи просила проводити за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи наявна заява [PERSON], яка посвідчена приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу Сахно В.І. від 30.03.2018 року, зареєстрована в реєстрі №317, та відповідно до якої відповідач не заперечує проти задоволення позову щодо позбавлення його батьківських прав щодо його малолітньої дочки [PERSON]. Представник третьої особи по справі в судове засідання не з'явився, однак звернувся до суду із заявою, відповідно до якої розгляд справи просив проводити за його відсутності, висновок органу опіки та піклування Переяслав-Хмельницької РДА Київської області просив підтримати. Згідно з ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить із наступних підстав. Згідно із ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини встановлено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як вбачається із свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 16.11.2006 року) [PERSON] народилась [INFO], а її батьком зазначений відповідач по справі [PERSON]. Судом встановлено, що рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14.03.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, а в подальшому позивач по справі змінила своє прізвище на Лесик, що стверджується відповідним свідоцтвом про зміну імені (серії [NUMBER] від 02.04.2016 року). Із довідки, виданої Циблівською сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області від 11.07.2018 року, вбачається, що [PERSON] проживає із своєю матір'ю. Згідно з даними акту обстеження умов проживання від 10.07.2018 року [PERSON] проживає разом із своєю матір'ю, відповідач по справі із позивачем та своєю дочкою не проживає, його місце перебування не відоме. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], відносно малолітньої доньки [PERSON] [INFO] Згідно із ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків , як позбавлення батьківських прав. Так, згідно із ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. З огляду на зміст норми закону (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст.150 СК України. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення дітей до батьків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення від виконання обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних, інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм маралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд вважає, що позивачем доведено наявність свідомих дій відповідача щодо ухилення ним від виконання свого батьківського обов'язку по відношенню до своєї доньки, а тому суд вважає факт не виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків доведеним, доказів зворотного матеріали справи не містять. Прийшовши до переконання про те, що відповідач протягом декількох останніх років явно недостатньо приділяє уваги участі у вихованні дочки, у її духовному та моральному розвитку, як це передбачено ст. 150 СК України, не звертався до органів опіки та піклування за сприянням у здійсненні своїх батьківських прав і виконанні батьківських обов'язків, суд зважає і на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, виходить із інтересів дітей. Таким чином, надані по справі докази вказують на свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов'язки, піклуватись про свою дочку та займатись її вихованням. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимога позивача про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки відповідає інтересам дитини, а поведінка відповідача відносно його дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов'язками. Суд зважає і на те, що сам відповідач проти такого позбавлення батьківських прав не заперечував, чим фактично ствердив своє небажання брати участь у вихованні своєї дочки. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на наведене суд, враховуючи характер поведінки відповідача та його ставлення до дитини, а також враховуючи висновок органу опіки та піклування , приходить до висновку, що під час розгляду справи встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved