Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. В обґрунтування своїх позивних вимог позивач вказує, що 02 грудня 2005 року він уклав шлюб з [PERSON], від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], який після розлучення залишився проживати разом з відповідачем по справі. Спільне життя у сторін не склалося і вони розлучилися. 11 січня 2011 року рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позивача стягнуті аліменти на утримання сина , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 23 грудня 2010 року до досягнення сином повноліття. Позивач у 2013 році уклав шлюб з [PERSON], з якою проживають і на сьогоднішній день. Від другого шлюбу у них народився син [PERSON] , 11 лютого 2015 року. У звязку з скрутним становищем, позивач офіційно не працевлаштований, так як підприємство, на якому він працював ліквідовано,перебивається тимчасовими заробітками. На даний час і до досягненням дитиною трирічного віку у позивача на утриманні знаходиться син [PERSON] [INFO], і дружина [PERSON], яка не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трирічного віку, син [PERSON] [INFO], дитина від першого любу. Просить зменшити розмір аліментів,які стягуються з нього на користь [PERSON], та призначити їх в твердій грошовій сумі. Тому він змушений звернутися з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача надала змінену позовну заяву, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити в повному обсязі. Зазначила , що на даний час позивач не працює не має постійного місця роботи, працює різноробочим без оформлення, має мінливий заробіток, що в середньому в місяць виходить близько 2100 гривень , але самостійно сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 500 гривень. Підприємство на якому працював позивач на даний час ліквідовано, аліменти з нього стягували регулярно з заробітної плати, заборгованості не має. Відповідно до вимог ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід , частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач змінені позовні вимоги визнала та підтвердила,що дійсно від позивача на її адресу надходили тричи грошові кошти в розмірі 500 гривень, які вона витрачала на потреби дитини. Не заперечує щоб з позивача на її користь стягувалися аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 888 гривен 50 копійок, щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але зазначила, що позивач має заборгованість по сплати аліментів, суму заборгованості вона назвати не може, де зараз перебуває виконавчий лист суду їй невідомо. Вислухавши сторони дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який після розлучення залишився проживати разом з матірю. Добровільної згоди між ними не було досягнуто, щодо сплати аліментів і тому, Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області 11 січня 2011 року винесено рішення де з позивача по справі стягуються аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини, щомісячно всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 23 грудня 2010 року до досягнення сином повноліття. З 2011 року і по 2016 рік позивач належним чином виконував свій обовязок, та регулярно сплачував аліменти, які відраховувалися з його заробітної плати до моменту ліквідації підприємства. В період 2017 року позивач тричи самостійно сплачував аліменти на утримання дитини, перераховуючи грошові кошти в розмірі 500 гривень на адресу відповідача. Визначити заборгованість позивача по сплаті аліментів за вказаним виконавчим листом суду не вдалося через те, що сторони не знають де зараз перебуває виконавчий лист виданий судом у 2011 році. Позивач після припинення шлюбних відносин з [PERSON]О уклав шлюб вдруге 07 вересня 2013 року з [PERSON], від даного шлюбу у них народився син [PERSON],11 лютого 2015 року. Син [PERSON] перебуває на диспансерному обліку , так як має ваду серця, та потребує медичної допомоги. Станом на сьогоднішній день позивач офіційно не працевлаштований, підприємство на якому він працював ліквідовано, перебирається тимчасовими заробітками. Представник позивача зазначила, що на сьогоднішній день на утриманні у [PERSON], перебуває син [PERSON] [INFO] , та дружина [PERSON], яка на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною, син [PERSON] , 07 травня 2006 року(від першого шлюбу, на якого сплачуються аліменти). Дані обставини підтверджені письмовими доказами вивченим в судовому засіданні. В судовому засіданні було встановлено, виконавчий лист виданий на підставі рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2011 року про стягнення аліментів з на утримання сина , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 23 грудня 2010 року до досягнення сином повноліття, на даний час неможливо знайди , тому, що підприємство де працював позивач, ліквідовано та знаходиться на тимчасово непідконтрольній території України, тому суд вправі визнати його таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 192 СК України та роз'яснень, що містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений за судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. З роз'яснень, викладених у п. 17 вищевказаної постанови вбачається, що при визначенні розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути змінено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану. Зміни сімейного стану доведені належними і допустимими доказами - даними довідок, копій свідоцтв про укладення шлюбу, народження дітей. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі . На підставі ст. 88 ЦПК України представник позивача просить судові витрати залишити за позивачем. На підставі ст. Зокрема, за змістом ст.ст. 150, 180 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, а насамперед інтереси дитини, суд вважає, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved