Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

В липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На обґрунтування\~позовних вимог\~зазначає,\~що згідно\~договору дарування\~квартири від\~10.07.2003\~року,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Дніпродзержинського\~міського нотаріального\~округу [PERSON],\~укладеного між\~[PERSON],\~як дарувальником,\~та ним,\~[PERSON],\~як обдарованим,\~він набув\~у власність\~квартиру адресою:\~Дніпропетровська область,\~м.\~Камянське,\~вул.\~Дніпробудівська,\~11-14.\~Відповідно до\~довідки ТОВ\~«ЄРЦ КП»\~№ 1/18776\~від 22.06.2018\~року про\~реєстрацію та\~склад сімї,\~виданої йому,\~[PERSON],\~за адресою:\~м.\~Камянське,\~вул.\~Дніпробудівська,\~11-14,\~зареєстрований також\~його син,\~відповідач по\~справі,\~[PERSON],\~[INFO].\~Проте,\~відповідач за\~вищевказаною адресою\~не проживає\~з 2015\~року,\~що підтверджується\~актом про\~непроживання від\~23.06.2018\~року,\~виданим КП\~КМР «УКОЖФ». Хоча, відповідач по справі і не проживає в квартирі, однак його реєстрація за вказаною адресою обмежує його право користування вказаною квартирою, оскільки йому необхідно оплачувати комунальні послуги і за відповідача, а також він позбавлений можливості оформити субсидію на такі послуги. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить: визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою № 14, будинку №11 по вул. Дніпробудівській в місті Камянське Дніпропетровської області, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Представник третьої особи Відділу реєстрації місця проживання фізичної особи Адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради, в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника (а.с.19). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.07.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.08.2018 року постановлено провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що згідно\~договору дарування\~квартири від\~10.07.2003\~року,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Дніпродзержинського\~міського нотаріального\~округу [PERSON],\~укладеного між\~[PERSON],\~як дарувальником,\~та позивачем\~[PERSON],\~як обдарованим,\~він набув\~у власність\~квартиру адресою:\~Дніпропетровська область,\~м.\~Камянське,\~вул.\~Дніпробудівська,\~11-14,\~що підтверджується\~копією договору\~дарування квартири,\~копією [PERSON]\~про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 7, 8). З матеріалів справи вбачається, що відповідач\~ [PERSON] зареєстрований у квартирі адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Дніпробудівська, 11-14, як член сімї власника житла, що підтверджується довідкою № 1/18776 від 22.06.2018 р. В заявленому позові\~позивач зазначив, що відповідач не проживає у спірній квартирі з 2015 року і по теперішній час, що підтверджується актом про непроживання\~ від 23.06.2018 року,\~ затвердженого техніками КП КМР "УКОЖФ" [PERSON], [PERSON] за участю сусідів [PERSON], [PERSON] (а.с. 6). Також відповідач не приймає участі в утриманні квартири, на його адресу не приходить поштова кореспонденція, наявність реєстрації відповідача у квартирі перешкоджає позивачу вільно користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За правилами ч. 1 ст. 316 ЦК України\~ правом власності є\~право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до\~закону за\~своєю волею, незалежно\~від волі інших осіб. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника;\~судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або\~права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть,\~\~ виданого\~\~ компетентним\~\~ органом\~\~ іноземної\~\~ держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для\~\~ проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що відсутність відповідача [PERSON] близько трьох років у квартирі [ADDRESS], є наслідком втрати права користування цим житловим приміщенням, тому перебування відповідача на реєстраційному обліку у належній позивачу квартирі перешкоджає здійсненню ним у повному обсязі гарантованого Конституцією України права власності, яке згідно із ст. 321 ЦК України є непорушним. \~ \~ \~ \~Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідача сплачений судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають.\~

Outcome: approved