Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Погребищенської міської ради про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди за набувальною давністю. Вимоги позовної заяви позивачка мотивує тим, що з 29 травня 1978 року вона є зареєстрованою та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею у житловому будинку також проживають та зареєстровані члени її сім`ї: син [PERSON] та внуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказаний житловий будинок, господарські будівлі та споруди належали тітці позивачки [PERSON] , яка проживала в м. Куровськ Оріхово-Зуєвського району Московської області РФ та померла [INFO] . Спадкоємців після смерті [PERSON] немає (сестра спадкодавця, а мати позивачки водночас [PERSON] померла [INFO] ). З часу вселення позивачки у житловий будинок вона постійно вела домашнє господарство, за власні кошти здійснювала поточні та капітальні ремонти житлового приміщення, систематично сплачувала платежі за комунальні послуги, нею було газифікано вказаний житловий будинок. Домоволодіння складається з будинку, позначеного літерою «А», загальною площею 58,2 кв.м., житловою площею - 24,2 кв.м., прибудову позначену літерою «а», навіс, позначений літерою «а-1», літню кухню позначену літерою «Б», сарай позначений літерою «В», сарай позначений літерою «в», убиральню позначену «в-1», погріб з шиєю позначений літерою «Г», криницю позначену за номером 1, вигрібну яму позначену за номером [ADDRESS] . Зважаючи на вказані обставини, позивачка [PERSON] звернулася з позовом до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] в порядку набувальної давності. В судове засідання позивачка не з`явилась, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог (а.с.37). Представник Погребищенської міської ради в судове засідання не з`явився, у телефонному режимі просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував (а.с. 38). Враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. В ході судового розгляду справи встановлено, що 29 травня 1978 року [PERSON] разом зі своєю сім`єю добросовісно вселилася у житловий будинок (домогосподарство) за адресою: [ADDRESS] , який на праві власності належав [PERSON] (свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, а.с. 8), яка проживала в м. Куровськ Оріхово-Зуєвського району Московської області РФ та померла [INFO] (свідоцтво про смерть, а.с. 8). Домоволодіння складається з будинку, позначеного літерою «А», загальною площею 58,2 кв.м., житловою площею - 24,2 кв.м., прибудову позначену літерою «а», навіс, позначений літерою «а-1», літню кухню позначену літерою «Б», сарай позначений літерою «В», сарай позначений літерою «в», убиральню позначену «в-1», погріб з шиєю позначений літерою «Г», криницю позначену за номером 1, вигрібну яму позначену за номером [ADDRESS] (технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, а.с. 11-14). З 29 травня 1978 року [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном та використовує його для власних потреб, позивачка та члени її її сім`ї (син [PERSON] та внуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у вказаному домоволодінні, що підтверджується копією домової книги (а.с. 17-21). Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно з п.13 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Отже, враховуючи, що [PERSON] добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком (домогосподарством) за адресою: [ADDRESS] , суд вважає за можливе визнати право власності на цю квартиру за набувальною давністю.

Outcome: approved