Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, усунення від спадкування та визнання права власності в порядку спадкування. Заява мотивована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2014 року було задоволено вищевказаний позов та встановлено факт спільного проживання [PERSON] разом із [PERSON], яка померла [INFO], однією сім'єю з 01.09.1996 року; встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини, а саме квартири [ADDRESS], що залишилася після померлої [PERSON]; усунуто [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] Однак не було вирішено питання про визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В зв'язку з цим, позивач [PERSON] звернувся в суд з вищевказаною заявою та просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити спір відносно позовної вимоги щодо визнання за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 33,1 кв.м., в порядку спадкування після померлої [PERSON], яка померла [INFO] в м. Вінниці. Вивчивши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи, приймаючи до уваги пояснення сторін, які надавались при розгляді цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування після померлої [PERSON], підлягає задоволенню, з наступних підстав. Під час розгляду цивільної справи сторони надавали пояснення з приводу даної вимоги та надавали докази. Згідно ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Судом встановлено, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2014 р. позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, усунення від спадкування та визнання права власності в порядку спадкування задоволено та встановлено факт спільного проживання [PERSON] разом із [PERSON], яка померла [INFO], однією сім'єю з 01.09.1996 року; встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини, а саме квартири [ADDRESS], що залишилася після померлої [PERSON], яка померла [INFO] в м. Вінниці; усунуто [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в м. Вінниці та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 2551 грн. 55 коп. судового збору (а.с.62-63). Відповідно до позовної заяви [PERSON] ним була заявлена вимога про визнання права власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після померлої [PERSON], яка померла [INFO] в м. Вінниці (а.с.4-6). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошена померлою. Місцем відкриття спадщини, згідно ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визнанні у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про практику розгляду судами України справ про спадкування", якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном, або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Ст. 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги в частині визнання за [PERSON] право власності на квартиру в порядку спадкування. На підставі викладеного та

Outcome: approved