Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, просить встановити факт постійного проживання однією сім'єю з [PERSON] ([INFO] р.н.) з квітня 2010 року до часу смерті [PERSON] (помер [INFO] року) за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування заявленої вимоги посилається на те, що [INFO] року у віці 63 роки помер [PERSON]. Після його смерті залишилось нерухоме майно, що належало йому на праві власності, а саме квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Станом з квітня 2010 року до моменту смерті [PERSON] заявник постійно проживав разом з останнім однією сім'єю у квартирі по [ADDRESS], вони були наділені спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Вважає, що він є спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживав із спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Спір про право на спадщину відсутній, інших спадкоємців за заповітом чи за законом у покійного [PERSON] немає. Сторони в судове засідання не з'явились, а тому суд вирішив розглянути справу на підставі наявних доказів, які містяться в матеріалах справи, що передбачено ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, наявні у ній докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст .3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У відповідності до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності від 12 травня 1999 року, виданим виконкомом Винниківської міської ради, [PERSON] належить на праві власності квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року у віці 63 роки, про що відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області зроблено актовий запис про смерть за № 436. Згідно заяви про встановлення юридичного факту вбачається, що станом з квітня 2010 року до моменту смерті [PERSON] заявник [PERSON] проживав разом з померлим однією сім'єю у квартирі по [ADDRESS]. Такі були наділені спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Зазначене підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї (виданим Винниківською міською радою м. Львова від 15.08.2016 року), згідно якого за померлим [PERSON] проводив догляд [PERSON], який проживав за наведеною вище адресою без реєстрації. Факт спільного проживання підтверджується також довідкою, виданою Винниківською міською радою № 0685 від 16 червня 2016 року, згідно якої [PERSON] проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] Матеріалами справи також встановлено, що спір про право на спадщину відсутній, інших спадкоємців за заповітом чи за законом у покійного [PERSON] немає. 05.07.1985 року між померлим [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що був розірваний 11.10.1988 року. Станом з 2002 року остання перебуває у шлюбі з [PERSON]. Відтак заявник є єдиним спадкоємцем [PERSON]. Факт родинних відносин між фізичними особами у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК встановлюється в судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: виникнення права на спадкування залежить від доведення факту спільного проживання з [PERSON] Згідно п. 2 Постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд з заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, в такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин зі спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно п. 21 цієї ж Постанови при вирішенні спору про право осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш, ніж п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини 2 статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спальним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] проживав із [PERSON] однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини та має право на спадкування. Суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved