Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог до [PERSON], [PERSON], реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції за участю третьої особи Служба у справах дітей Хмельницької районної державної адміністрації про визнання спільною сумісною власністю подружжя, скасування свідоцтва про право власності, скасування рішення про державну реєстрацію прав, визнання права власності на 1/2 частку спільної сумісної власності подружжя, в обґрунтування якого вказала, що з 22.09.2001 року по травень 2014 року перебувала із відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] На підставі рішення Лісовогринівецької сільської ради № 22 від 30.04.2010 р. [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,25 га за адресою [ADDRESS], а рішенням виконавчого комітету Лісовогринівецької сільської ради від 27.11.2009 року погоджено забудовнику [PERSON] будівництво житлового будинку за вказаною вище адресою, після чого позивач та відповідач спільною працею та за рахунок сумісних коштів у період з 2009 по 2013 року здійснювали будівництво житлового будинку, а з 2011 року будинок придатний для проживання, але не введений в експлуатацію. Проте в подальшому стосунки подружжя погіршились, а в лютому 2013 року відповідач [PERSON] подарував [PERSON] земельну ділянку, на якій збудовано житловий будинок. В подальшому [PERSON] подала до інспекції архітектурно-будівельного контролю повідомлення про початок будівельних робіт і згодом декларацію про готовність об'єкта до експлуатації на спірний житловий будинок, а в вересні 2014 року отримала свідоцтво про право власності. Позивач вказує, що вона та відповідач [PERSON] набули права спільної сумісної власності на житловий будинок по [ADDRESS], у зв'язку з чим позивач просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав [PERSON] на житловий будинок загальною площею 85,5 кв.м., житловою площею 51 кв.м., що розташований по [ADDRESS], індексний номер 3104169 від 19 вересня 2014 року, прийняте державним реєстратором [PERSON], визнати недійсним Свідоцтво від 19 вересня 2014 року серія [NUMBER], видане реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції, про право власності [PERSON] на нерухоме майно житловий будинок загальною площею 85,5 кв.м., житловою площею 51 кв.м., що розташований по [ADDRESS], визнати житловий будинок загальною площею 85,5 кв.м., житловою площею 51 кв.м., що розташований по [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя - житлового будинку загальною площею 85,5 кв.м., житловою площею 51 кв.м., що розташований по [ADDRESS]. Третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання права власності, в обґрунтування якого вказала, що будівництво житлового будинку в [ADDRESS] здійснювалось виключно нею та за належні їй грошові кошти. Так, дійсно відповідач [PERSON] отримав дозвіл на початок будівництва будинку по [ADDRESS], проте через брак коштів до будівництва так і не приступив. При цьому третя особа [PERSON] також мав намір побудувати на земельній ділянці будинок, у зв'язку з чим ще в 2006 році побудував фундамент. В 2012 році [PERSON] вирішила побудувати будинок в с. Скаржинці, у зв'язку з чим [PERSON] подарував їй належну йому на праві особистої власності земельну ділянку, також [PERSON] придбала у [PERSON] будівельні матеріали в 2013 році, в цьому ж році отримала будівельний паспорт та подала повідомлення про початок будівельних робіт. Після закінчення будівельних робіт, [PERSON] подала декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, яка була зареєстрована 15.05.2014р. Після подання декларації, [PERSON] дізналась, що [PERSON] подала позов при визнання спірного будинку об'єктом спільної сумісної власності. У зв'язку з цим, [PERSON] просить визнати за нею право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Ухвалою суду від 18.06.2014 р. позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] прийнято до спільного розгляду із позовом [PERSON] В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти задоволення позовної заяви [PERSON] заперечують. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, позовну заяву [PERSON] підтримав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, позовну заяву [PERSON] просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи служби у справах дітей Хмельницької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, при вирішенні спору покладається на думку суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.09.2001 року по травень 2014 року від якого мають двох дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] 26.11.2009р. третя особа [PERSON] подав Лісовогринівецькому сільському голові заяву, в якій дав згоду на приватизацію його двоюрідним братом [PERSON], земельної ділянки, яка перейшла [PERSON] в користування від [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Лісовогринівецької сільської ради від 27 листопада 2009р. на підставі заяви [PERSON] від 26 листопада 2009р., погоджено забудовнику [PERSON] будівництво об'єкта містобудування - житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідно до рішення сесії Лісовогринівецької сільської ради № 22 від 30.04.2010р. [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,25га, яка розташована за адресою [ADDRESS], право власності посвідчено державним актом серія [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Як вбачається з листа ПАТ «Хмельницькгаз» від 22.07.2014р. № 2902/18, до 07.04.2014р. відповідно до договору про надання послуг з газопостачання від 09.03.2011р. споживачем природного газу за вищевказаною адресою був зареєстрвоаний [PERSON], а з 07.04.2014р. на підставі договору про надання послуг з газопостачання від 07.04.2014р. споживачем природного газу за адресою [ADDRESS] Хмельницького району зареєстрована [PERSON] За повідомленням Хмельницького району електромереж від 15.07.2014р., за адресою [ADDRESS] у період з 19.07.2010р. по 08.04.2014р. договір про користування електричною енергією був укладений з [PERSON], а з 08.04.2014р. договір укладений з [PERSON] Відповідно до довідки Лісовогринівецької сільської ради від 04.12.2014 року № 1025 виданої [PERSON] зазначено, що в період з листопада 2010 року до березня 2013 року вона дійсно проживала за адресою [ADDRESS]. Згідно довідки Лісовогринівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 04.12.2014р. № 52 зазначено, що згідно записів у класних журналах, в період з 2010 по 2013 навчальний рік, місце проживання учнів [PERSON] та [PERSON] - [ADDRESS]. Відповдіно до Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах затвердженої наказом Держкомстатистки від 08.12.2010 N 491, Лісовогринівецькою сільською радою в погосподарській книзі за 2011-2015 роки заведено облікову картку об'єкта погосподарського обліку на 2011-2015 року за № 1169 по [ADDRESS], головою домогосподарства зазначений [PERSON] Протягом 2012-2014р.р. у зв'язку із конфліктними ситуаціями, [PERSON] та [PERSON] неодноразово звертались до Хмельницького РВ УМВС України в Хмельницькій області, при цьому як [PERSON] так і [PERSON] в заявах та поясненнях вказували місце проживання [ADDRESS], про що зазначено в метаріалах перевірок Хмельницького РВ УМВС України в Хмельницькій області № 668 від 25.05.2012р., №931 ві 06.07.2012р., № 940 від 09.07.2012р., № 982 від 09.08.2013р., від 09.09.2013р., № 1062 від 31.05.2014р. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що подружжя [PERSON] проживали в будинку по [ADDRESS], мали домашнє господарство, обробляли земельну ділянку Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] розпочали будівництво будинку, оскільки не мали власного житла, вона допомогала коштами, придбавала будівельні матеріали. 21.02.2013р. [PERSON] подарував земельну ділянку площею 0,25га, що розташована за адресою [ADDRESS], надану для будівництва та обслуговування житлого будинку, господарських будівель і споруд, що належить йому на підставі державного акту серія [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], своїй матері [PERSON], при цьому в договорі дарування не зазначено, що на вказаній земельній ділянці збудований будинок. В подальшому, 28.02.2013р. [PERSON] отримала будівельний паспорт на житловий будинок та гараж з господарськими приміщеннями в [ADDRESS], а 08.04.2013р. подала до інспекції ДАБК повідомлення про початок виконання будівельних робіт - будівництва житлового будинку та господарських споруд в [ADDRESS]. 13.05.2014р. інспецією ДАБК в Хмельницькій області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації - одноповерхового житлового будинку, загальною площею 85,5 кв.м., житловою 51,0 кв.м., що розташований в [ADDRESS]. 19.09.2014р., під час розгляду даної цивільної справи та в період дії ухвали суду від 12.03.2014р. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об'єкт незавершенного будівництва - житловий будинок, що розташований [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER], [PERSON] зареєструвала в реєстраційній службі Хмельницького міськрайонного управління юстиції право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS], загальною площею 85,5 кв.м., житлвоою площею 51,0 кв.м. та отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 27041918. Відповдіно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповдіно до ч.1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Тобто законодавцем презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі, і обов'язок з доведення тієї обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, або іншої особи покладений на останнього. Відповідно до ст.ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Третя особа із самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] звертаючись до суду із позовом про визнання права власності на спірний будинок, вказує, що нею за особисті кошти побудовано спірний будинок. На підтвердження вказаного [PERSON] надано розписку третьої особи [PERSON] про отримання ним 05.02.2013р. (до укладення договору дарування земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON]) від [PERSON] 15,0тис.грн. за будівельні матеріали, що розташовані на земельній діялнці по [ADDRESS] та розписку [PERSON] від 13.03.2014р. про отриманння нею від [PERSON] коштів в сумі 18,0тис.грн. за виконання різних будівельних робіт (без зазначення періоду та місця виконання будівельних робіт). Вказані розписки суд відхиляє як неналежні докази, оскільки вони не містять інформації щодо предмету доказування. Крім цього, опитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] надали пояснення в яких вказали, що виконували різні будівельні роботи на будівництві будівнику по [ADDRESS]. Суд критично оцінює покази свідків [PERSON] та [PERSON], оскільки їх покази суперечать іншим доказам зібраним по справі, а свідок [PERSON] надаючи пояснення вказував, що не пам'ятає обставин будівництва спірного будинку. Свідок [PERSON] надала суду суперечливі пояснення щодо періоду участі у будівництві будинку. Крім цього, [PERSON] зареєструвала в реєстраційній службі Хмельницького міськрайонного управління юстиції право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS], загальною площею 85,5 кв.м., житловою площею 51,0 кв.м. та отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 27041918, при чинній ухвалі суду від 12.03.2014р. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об'єкт незавершенного будівництва - житловий будинок, що розташований [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER], що є порушенням публічного порядку. Оцінюючи встановлені обставини та досліджені докази суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, в позові [PERSON] належить відмовити виходячи з наступного. Згідно із ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної адміністрації. Приписами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Аналіз наведеної норми свідчить про те, що критеріями самочинного будівництва є: будівництво на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, будівництво, здійснене без дозволу або проекту, будівництво, здійснене з порушенням норм і правил. Судом встановлено, що будівництво житлового будинку по [ADDRESS], проводилось подружжям [PERSON] на земельній ділянці, яка відведена для цієї мети, при наявності дозволу органу місцевого самоврядування, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати вказаний будинок самочинно побудованим. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. На підставі ст. 26 цього Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Частиною 2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначається, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно з пп.10 п.27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011року № 703 документами , що підтверджують виникнення , перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, законодавство встановлює можливість звернення до суду з позовом про скасування рішення про державну реєстрацію з метою захисту свої прав. Крім цього, скасування або визнання недійсним документа, що підтверджує виникнення, перехід чи припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, не є підставою для внесення запису до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі, а рішення про державну реєстрацію прав [PERSON] на житловий будинок загальною площею 85,5 кв.м., житловою площею 51 кв.м., що розташований по [ADDRESS], індексний номер 3104169 від 19 вересня 2014 року, прийняте державним реєстратором [PERSON] підлягає скасуванню, свідоцтво від 19 вересня 2014 року серія [NUMBER], видане реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції, про право власності [PERSON] на нерухоме майно житловий будинок загальною площею 85,5 кв.м., житловою площею 51 кв.м., що розташований по [ADDRESS] визнанню недійсним, житловий будинок загальною площею 85,5 кв.м., житловою площею 51 кв.м., що розташований по [ADDRESS] належить визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя - житлового будинку загальною площею 85,5 кв.м., житловою площею 51 кв.м., що розташований по [ADDRESS]. В задоволенні позову [PERSON] належить відмовити за недоведеністю. Відповдіно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON], [PERSON] належить стягнути на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 121,80грн. з кожного.

Outcome: approved