Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10 грудня 2014 року приблизно о 13:00 годині [PERSON], керуючи транспортним засобом марки SCКОDА ОСТАVІА номерний знак [NUMBER] по автодорозі Городище-Рівне-Старокостянтинів на нерегульованому чотирьохсторонньому перехресті (напрямок доріг на м. Рівне, на смт. Тучин, на м. Сарни, об'їзна дорога у напрямку м. Київ, м. Остріг) порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, на ділянці 149 км автодороги вчинив дорожньо-транспортну пригоду, що спричинило пошкодження керованого ним транспортного засобу, а також механічні пошкодження автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 06 січня 2015 року, винесеної за результатом розгляду матеріалів що надійшли від ВДАІ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області, [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням штрафу в розмірі 340 грн. Завдані позивачеві в результаті ДТП збитки становлять 51\~046, 54 грн. Вартість проведеної експертизи з визначення завданої майнової шкоди складає 1 500,00 грн. На місці дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] надав для ознайомлення поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6105661 з якого вбачається, що між [PERSON] та ПАТ «ПРОСТО-страхування» укладено договір, згідно якого цивільно-правову відповідальність за спричинену забезпеченим транспортним засобом шкоду третім особам у випадку дорожньо-транспортної пригоди взяв на себе страховик, і на нього покладається обов'язок з відшкодування спричиненої шкоди. Оскільки на даний час завдана шкода не відшкодована, то позивач просить постановити рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» 50 000,00 грн. за завдану майнову шкоду, а з відповідача [PERSON] - 1 046,54 грн. за завдану майнову шкоду. Окрім того, позивачеві була заподіяна моральна шкода, розмір якої він визначив в сумі 3\~000, та просить стягнути з відповідача [PERSON]. Також просить стягнути понесені судові витрати: 1 500,00 грн. - вартість експертного дослідження, 2 000,00 грн. - витрати на правову допомогу; 510,47 грн. - сплата судового збору за заявлену вимогу майнового характеру; 487,20 грн. - сплата судового збору за позовну вимогу немайнового характеру. В судовому засіданні позивач позов підтримав з урахуванням зменшення розміру позовних вимог та пояснив суду про обставини, що описані вище. Додав, що він просив представника ПАТ «ПРОСТО-страхування» надати звіт про оцінку пошкодженого майна, проте йому в цьому відмовили, а запропонували лише ознайомитися з таким звітом. Будучи впевненим в тому, що страхова компанія не бажає сприяти в отриманні страхового відшкодування, він звернувся до експерта для проведення автотоварознавчої експертизи, і така була проведена 03.03.2015 року. Не заперечує того, що йому пропонувалася певна грошова сума в якості відшкодування за завдану майнову шкоду, але ці кошти явно не покрили б заподіяні збитки. А погодившись на отримання мізерного відшкодування в сумі 13 200 грн. позивач втратив би можливість отримати справедливу грошову суму, яка була б адекватною завданим збиткам. Цим також було викликане звернення до експерта для проведення автотоварознавчої експертизи. На даний час позивач згідний на те, щоб страхова компанія відшкодувала завдану майнову шкоду, виходячи з розміру як різницю між оцінкою майна за висновком № 02/15 та залишковою вартістю автомобіля, яку визнає страхова компанія. Зважаючи на це позивач не має майнових претензій до відповідача [PERSON] в частині відшкодування майнової шкоди. Також просить стягнути понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю та згідний на відшкодування тих грошових сум, про які просить позивач. Підтвердив ту обставину, що представник страхової компанії відмовляв позивачу в наданні та ознайомленні з висновком щодо визначення майнової шкоди, яка була спричинена позивачеві в результаті ДТП, і який був підготовлений страховою компанією. Представник відповідача ПАТ «ПРОСТО-страхування» позов визнав частково та пояснив, що відповідач згідний відшкодувати 13\~200 грн. Між компанією і позивачем в ході розгляду справи в суді проводилися перемовини з метою добровільного врегулювання спору, але компроміс не був досягнутий. Представник відповідача вважає, що наданий позивачем розрахунок залишкової вартості автомобіля є заниженим. Вважає, що є розбіжності в оцінці пошкодженого майна та визначення його залишкової вартості в гривневому еквіваленті, і такі розбіжності виникли в результаті різного співвідношення гривні до іноземної валюти євро чи долара США станом на час проведення експертиз (оцінки). За таких умов вважає що слід провести ще одну експертизу, і вже за її результатами відповідач згідний буде відшкодувати за завдану майнову шкоду. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення, враховуючи пояснення позивача щодо зменшення розміру відшкодування майнової шкоди з відповідача ПАТ «ПРОСТО-страхування» до суми як різницю між оцінкою майна за висновком № 02/15 та залишковою вартістю автомобіля, яку визнає страхова компанія; і того, що позивач не має претензій до відповідача [PERSON] про відшкодування майнової шкоди; та часткового задоволення щодо розподілу судових витрат. Як встановлено в судовому засіданні, 10 грудня 2014 року приблизно о 13:00 годині [PERSON], керуючи транспортним засобом марки SCКОDА ОСТАVІА номерний знак [NUMBER] по автодорозі Городище-Рівне-Старокостянтинів на нерегульованому чотирьохсторонньому перехресті (напрямок доріг на м. Рівне, на смт. Тучин, на м. Сарни, об'їзна дорога у напрямку м. Київ, м. Остріг) порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, на ділянці 149 км автодороги вчинив дорожньо-транспортну пригоду, що спричинило пошкодження керованого ним транспортного засобу, а також механічні пошкодження автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Факт дорожньо-транспортної пригоди підтверджується довідкою №253581, виданою інспектором ВДАІ Рівненського району Савн В.В., та не оспорюється сторонами. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 06 січня 2015 року, винесеної за результатом розгляду матеріалів, які надійшли від ВДАІ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області, [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення за ст.124 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 340 грн. [PERSON] роз'яснень, які містяться в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями питань, статті 212 ЦПК. Отже, вина відповідача [PERSON] у вчиненні даної ДТП не потребує доказуванню. [PERSON] свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки SCКОDА ОСТАVІА номерний знак [NUMBER] власником зазначеного автомобіля є [PERSON]. У пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» наявні рекомендації, згідно яких особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Отже, водій [PERSON] на законній підставі керував автомобілем [NUMBER]. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним. Завдані в результаті ДТП позивачеві збитки становлять 51\~046, 54 грн. (висновок №02/15 за результатами автотоварознавчої експертизи). Залишкова вартість автомобіля, щодо розміру якої погодилися сторони, складає 16\~931,30 грн. (звіт від 24.01.2014 року № 1448-зал, на який покликається представник відповідача ПАТ «ПРОСТО-страхування»). Таким чином суд вважає, що розмір майнової шкоди, яка підлягає до відшкодування позивачеві, складає: 51 046, 54грн. - 16 931, 30 грн. = 34 115, 24 грн. (різниця між оцінкою майна за висновком № 02/15 та залишковою вартістю автомобіля, яку визнає страхова компанія). Вартість проведеної експертизи з визначення завданої майнової шкоди складає 1500, 00 грн. [PERSON] обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6105661, між [PERSON] та ПАТ «ПРОСТО-страхування» укладено договір, згідно якого цивільно-правову відповідальність за спричинену забезпеченим транспортним засобом шкоду третім особам, у випадку дорожньо-транспортної пригоди, взяв на себе страховик. Тому на ПАТ «ПРОСТО-страхування» покладається обов'язок з відшкодування позивачеві завданої [PERSON] майнової шкоди. Відповідно до положень ст.979 ЦК України, ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Як вбачається з положень, закріплених у статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст.28 Закону). Нормою 4.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому пролісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Оскільки на даний час завдана шкода не відшкодована, то вимоги позивача про стягнення з Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» грошової суми за завдану майнову шкоду в розмірі 34 115, 24 грн. підлягають до задоволення. Щодо компенсації моральної шкоди. За положеннями частини 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Внаслідок пошкодження транспортного засобу позивач зазнав душевних страждань. Після даного випадку він перебував у стресовому стані. У зв'язку з тим, що транспортний засіб був не придатний для його подальшої експлуатації і позивач не міг в подальшому його використовувати, то позивач зазнав значних незручностей. [PERSON] укладеного 14.06.2010 року трудового договору позивач виконує обов'язки начальника електротехнічної лабораторії. Транспортний засіб використовував для виїзду на об'єкти для проведення електротехнічних вимірів. У зв'язку з неможливістю використовувати пошкоджений транспортний засіб за призначенням він змушений був користуватись послугами приватних таксомоторів, міським транспортом, просити друзів та знайомих у наданні транспортних послуг. Суд вважає, що вищезазначений розмір моральної шкоди в сумі 3000 грн. відповідає принципу розумності і справедливості. Отже, позов про відшкодування моральної шкоди підлягає до задоволення Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України. З відповідачів на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати: сплачений судовий збір, 2000 грн. - витрати на правову допомогу. Суд вважає, що заявлені до стягнення судові витрати в сумі 2000 грн. (витрати на правову допомогу) не є завищеною сумою, зважаючи на кількість і тривалість судових засідань, в яких приймав участь адвокат, та повністю узгоджуються з граничним розміром компенсації витрат на правову допомогу, встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". В той же час суд вважає, що немає підстав для стягнення з відповідачів судових витрат в сумі 1500 грн. за проведення автотоварознавчої експертизи ПП «ПРОЕКСПЕРТ», оскільки позивач мав можливість ознайомитися з тими висновками, які отримала страхова компанія в результаті замовлення та проведення дослідження з метою визначення майнової шкоди, яка була заподіяна в результатів ДТП. Але позивач відмовився знайомитися з такими висновками, про що сам повідомив в ході розгляду справи. Таким чином дії позивача з проведення дослідження з власної ініціативи були передчасними, і на думку суду, невиправданими. А тому відповідачі не повинні нести додатковий тягар відповідальності через нерозсудливі дії одного з учасників процесу. За умови, якби позивач ознайомився з наданими ПАТ «ПРОСТО-страхування» документами, та був не згідний з проведеною оцінкою, а переговорний процес не надав би бажаного результату і що потягло за собою звернення до експертів та необхідністю в отриманні власного звіту, то в цьому випадку суд погодився б з тим, що витрати за проведену експертизу слід було б стягнути з відповідача чи відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved