Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 12.02.2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між ними зіпсувалися та з 01.09.2015 року вони проживають окремо. Відповідач матеріальної допомоги їй на утримання дитини не надає, добровільно не приймає участі у витратах на утримання дитини, не виконує покладених на нього законом обов'язків, що ставить її у скрутне матеріальне становище, адже має на утриманні ще одну малолітню дитину від першого шлюбу. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.02.2010 року (а.с. 4 - свідоцтво про шлюб). Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO] (а.с. 3 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання однієї дитини визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Нормами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред'явлення даного позову з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03 лютого 2016 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved