Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

виконком Довгинцівської районної в місті ради звернувся до суду 22 березня 2016 року з позовом, вказавши, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO]. Шлюб між батьками розірвано 09 квітня 2008 року. Мати дитини самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина, на даний час мешкає у м. Севастопіль. Батько дитини [PERSON] займався вихованням сина з серпня 2015 року, але він не може справитись з його вихованням, забезпечити контроль за його навчанням. За інформацією КЗШ № 128 [PERSON] систематично пропускає заняття в школі. В січні 2016 року, продавши з оселі меблі та побутову техніку, дитина пішла з дому, згодом він був знайдений та влаштований у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради. Позивач просить позбавити [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO], та стягнути з них аліменти на утримання чина на користь опікуна дитини або державного закладу, в якому буде перебувати дитина, у розмірі 1/4 частини всіх видів їх заробітку щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, додавши, що дитина потрапила в поле зору служби у справах дітей з вересня 2015 року, колитой переїхав від матері з м.Севастопіль до батька та почав проживати з ним у Довгинцівському районі. Дитина має певні розлади поведінкового характеру, систематично залишає свою домівку, батько взагалі не має ніякого виховного впливу на дитину, не може налагодити з ним жодних стосунків та знайти причини залишення дитиною домівки. Хлопець схильний до вчинення кримінальних правопорушень, батько категорично відмовляється займатись його вихованням. В зв'язку з офіційною відмовою батька від виховання дитини та те, що матір жодного разу не цікавилась його життя, здоров'ям та вихованням і не має наміру повертати його до родини, представник позивача вважає доведеним факт ухилення батьків від участі у вихованні дитини, за необхідне позбавити їх батьківських прав та стягнути аліменти. Відповідач [PERSON] позов визнав та пояснив, що з дружиною не проживає вже дев'ять років, в 2008 році шлюб офіційно розірвано, з 2008 року дитина проживала з матір'ю, в кінці липня 2015 року він приїхав до нього, як згодом вияснилось причиною повернення було те, що він там займався шахрайством. Колишня дружина проживає у Севастополі, винаймає житло, торгує речами. Вона може раз у три місяці подзвонити, запитати як там [PERSON] і все. Грошей жодного разу на утримання сина вона не давала. Він спілкувався з сином, возив його на відпочинок, риболовлю. [PERSON] не пояснює чому постійно втікає з дому. З лютого 2016 року син перебуває у Центрі, кожного тижня він його відвідує. Син не змінюється, іншого виходу крім, позбавлення батьківських прав він не бачить. Останнього разу [PERSON] все виніс з квартири, він прийшов з роботи, а в квартирі ні речей, ні сина. Намагався його знайти, всім телефонував. Потім син виходив на зв'язок, згодом повертався. Можливо на нього вплинуло їх з дружиною розлучення. Син сам не хоче змінюватись. Мати знає що син перебуває у Центрі. [PERSON] знає, що якщо батьків позбавлять батьківських прав, у нього можливо буде прийомна сім'я, не бажає повертатись до рідного батька. Колишня дружина в телефонній розмові з ним сказала, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Батьки матері, які проживають в Кривому Розі, не хочуть бачити онука взагалі. Відповідач [PERSON] в суд не з'явилась, про дату слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки в суд не повідомила. Представник третьої особи - служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у м. Кривому Розі ради Березуцька Н.І. зазначила, що батьки не мають жодного впливу на виховання дитини. Те, що дитина стала такою, цілком вина батьків. На даний час ніхто з батьків не цікавиться його життя у центрі, його здоров'ям, тому підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Представник третьої особи - Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Нагачевська О.А. додала, що в ході спілкування з батьком, той зазначив що жодного впливу на дитину не має. Батько не заперечує проти позбавлення його батьківських, оскільки не бачить іншого виходу з цієї ситуації, тому вона підтримує позров. Прокурор Терлецька С.Ф. вважає оскільки батьки не мають жодного впливу на неповнолітнього та ухиляються від своїх обов'язків, то буде за доцільне позов задовольнити в повному обсязі. Вислухавши позивача, відповідача, представників третіх осіб, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 4 копія свідоцтва про народження). 09 квітня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с. 4 зворот - свідоцтво про розірвання шлюбу). Згідно листа директора КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» неповнолітній [PERSON] [INFO] станом на 01.06. 2016 року знаходиться у х закладі (а.с.19). Згідно висновку Довгинцівської районної в місті ради мати у телефонному режимі відмовилась від виховання дитини, погодилась з позбавленням її батьківських прав. Батько 02.03.2016 року вкотре підтвердив свою згоду з позбавленням його батьківських прав відносно неповнолітнього сина ( а.с. 20-22 - копія висновку). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше) що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Суд вважає встановленим, що [PERSON] та [PERSON] не займаються вихованням дитини, матір не забезпечують його матеріально, не виявляють щодо нього батьківського піклування, не турбуються про його духовний розвиток, що підтверджується поясненнями сторін, письмовими матеріалами справи. Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної у місті ради від 21.03.2016 р. виконком вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] відносно неповнолітнього [PERSON] [INFO] (а.с. 22 - висновок). Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачі повині бути позбавлені батьківських прав. Частиною 2 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Тому суд вважає, що вимоги щодо стягнення аліментів з [PERSON] та [PERSON] на утримання дитини підлягають задоволенню, оскільки на відповідачів покладено законом обов'язок по утриманню дитини до досягнення ним повноліття.

Outcome: approved