overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в позові посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19 березня 2010 року, подружжя має дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Причиною розпаду сім'ї вказувала те, що спільне господарство не ведеться, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснила, що примирення та подальше збереження шлюбу неможливе через те що відповідач зловживає алкогольними напоями та у нетверезому стані застосовує фізичне насильство до неї та дитини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу погодився. Судом встановлено, що сторони 19 березня 2010 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 40 (а.с.3). Сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] (а.с.4), і [PERSON], [INFO] (а.с.5). Спору про місце проживання дітей на даний час між сторонами немає. Враховуючи визнання позову відповідачем на підставі ст. 174 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позивачкою заявлено про бажання залишити після розірвання шлюбу прізвище "[PERSON]" суд вважає що підстав для зміни її прізвища на дошлюбне, що передбачено ст.113 СК України, немає. В зв'язку з тим, що позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в позові посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2009 року, подружжя має дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Причиною розпаду сім'ї вказувала надмірне вживання чоловіком алкоголю. Зазначила що шлюбні відносини припинені з червня 2016 року, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснила, що примирення та подальше збереження шлюбу неможливе, просила не стягувати з відповідача на її користь понесені судові витрати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, на розірвання шлюбу погодився, підтвердив, що спору про місце проживання дитини на даний час немає. Судом встановлено, що сторони 19 вересня 2009 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 161 (а.с.3). Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка проживає з позивачкою (а.с.5). Спору про місце проживання дитини на даний час між сторонами немає. Враховуючи визнання позову відповідачем, на підставі ст. 174 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позивачкою заявлено про бажання залишити після розірвання шлюбу прізвище "[PERSON]" суд вважає що підстав для зміни її прізвища на дошлюбне, що передбачено ст.113 СК України, немає. В зв'язку з тим, що позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в позові посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20 червня 2003 року, подружжя має дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Причиною розпаду сімї вказувала різні погляди на життя та виховання дітей. Зазначила що шлюбні відносини припинені з січня 2015 року, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам дітей В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснила, що примирення та подальше збереження шлюбу неможливе, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Ведмідь» та не стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, на розірвання шлюбу погодився, підтвердив, що спору про місце проживання їх дітей на даний час немає.. Судом встановлено, що сторони 20 червня 2003 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Миргородського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 98 (а.с.3). Сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.6), та [PERSON], [INFO] (а.с.5), які проживають з позивачкою. Спору про місце проживання дітей на даний час між сторонами немає. Шлюбні відносини припинені з січня 2015 року, сторони проживають за різними адресами, умов для примирення немає. Враховуючи визнання позову відповідачем, на підставі ст. 174 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позивачкою заявлено про бажання залишити після розірвання шлюбу прізвище "Ведмідь" суд вважає що підстав для зміни її прізвища на дошлюбне, що передбачено ст.113 СК України, немає. В звязку з тим, що позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в позові посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2015 року, подружжя має дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Причиною розпаду сім'ї вказувала різність характерів та образи і брехню з боку відповідача. Зазначила що шлюбні відносини припинені з січня 2016 року, спільне господарство не ведеться. В судове засідання позивачка не з'явилася, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справу у її відсутність (а.с. 19). Відповідач в судовому засіданні на розірвання шлюбу погодився, підтвердив наявність несумісності характерів сторін, але заперечив наявність інших зазначених позивачкою підстав для розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони 24 квітня 2015 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 80 (а.с.3). Сторони мають спільну дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка проживає з позивачкою (а.с.11, 12). Шлюбні відносини припинені, сторони проживають за різними адресами, умов для примирення немає. Враховуючи визнання позову відповідачем, на підставі ст. 174 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позивачкою заявлено про бажання залишити після розірвання шлюбу прізвище "[PERSON]" суд вважає що підстав для зміни її прізвища на дошлюбне, що передбачено ст.113 СК України, немає. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.1). На підставі цього з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в позові посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 5 липня 2008 року, подружжя має дитину - сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою. Причиною розпаду сім'ї вказувала її небажання проживати на окупованій території України, де проживає відповідач. Зазначила що шлюбні відносини припинені з грудня 2012 року, з того часу як вона з дитиною проживає в м.Миргороді, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснила, що примирення та подальше збереження шлюбу неможливе, просила не стягувати з відповідача на її користь понесені судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу погодився (а.с. 18). Судом встановлено, що сторони 5 липня 2008 року зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 401 (а.с.3). Сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO] (а.с.4), який проживає з позивачкою (а.с.6). Шлюбні відносини припинені з грудня 2012 року, сторони проживають за різними адресами, умов для примирення немає. Враховуючи визнання позову відповідачем, на підставі ст. 174 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позивачкою заявлено про бажання залишити після розірвання шлюбу прізвище "[PERSON]" суд вважає що підстав для зміни її прізвища на дошлюбне, що передбачено ст.113 СК України, немає. В зв'язку з тим, що позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в позові посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 8 лютого 2013 року, подружжя має дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Причиною розпаду сім'ї вказувала втрату довіри до відповідача через його не гідну поведінку. Зазначила що шлюбні відносини припинені з квітня 2015 року, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та негативно впливатиме на виховання дітей, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснила, що примирення та подальше збереження шлюбу неможливе. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу погодився. Судом встановлено, що сторони 8 лютого 2013 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 13 (а.с.24). Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Спору про місце проживання дитини на даний час між сторонами немає. Шлюбні відносини припинені з квітня 2015 року, сторони проживають за різними адресами, умов для примирення немає. Враховуючи визнання позову відповідачем, на підставі ст. 174 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позивачкою заявлено про бажання залишити після розірвання шлюбу прізвище "[PERSON]" суд вважає що підстав для зміни її прізвища на дошлюбне, що передбачено ст.113 СК України, немає. В зв'язку з тим, що позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2007 року, подружжя має неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Причиною розпаду сімї вказувала різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. Зазначила, що шлюбні відносини припинені, сімя фактично розпалась, спору щодо поділу спільного майна немає. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, просила шлюб розірвати, її прізвище на дошлюбне не змінювати, судові витрати, понесені нею при зверненні до суду, з відповідача на її користь не стягувати. Пояснила, що примирення неможливе, оскільки вона втратила почуття кохання до відповідача, отже шлюб необхідно розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що він бажає зберегти сімю та вживав заходів для примирення, які виявилися недостатніми. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони 12 серпня 2007 року зареєстрували шлюб у Відділі РАЦС по м.Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 244 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], (а.с. 5) яка проживає з позивачкою, що підтверджується сторонами. На даний час сімя фактично розпалася, надання судом строку для примирення до позитивного результату не призвело, позивачка стверджує що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Оскільки позивачкою заявлено про бажання залишити після розірвання шлюбу прізвище "Педорич" суд вважає що підстав для зміни її прізвища на дошлюбне, що передбачено ст.113 СК України, немає. В звязку з тим, що позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Мукачівського міськрайонного суду з позовною заявою до ПАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ "ОМЕГА БАНК" ) про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, а саме матеріальних збитків на суму 33000,00 гривень. Враховуючи складність виготовлення мотивувальної частини рішення, суд вважає за доцільне в даному судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України, проголосити вступну та резолютивну частину рішення, з мотивувальною частиною рішення сторони можуть ознайомитися 17 березня 2014 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Мукачівського міськрайонного суду з позовною заявою до ПАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ "ОМЕГА БАНК" ) про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, а саме матеріальних збитків на суму 33000,00 гривень. Позов мотивує тим, що посадові особи Мукачівського відділення АТ «Сведбанк», без відома [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] діючи умисно, з метою привласнення чужого майна, шляхом зловживання своїм службовим становищем та внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, в період часу з квітня по вересень 2011 р. уклали з вказаними особами кредитні договори та отримали банківські платіжні картки, з яких в подальшому отримали в різних банкоматах грошові кошти, що використали у власних потребах. В результаті вчинення незаконних дій, посадовими особами банку привласнено та використано грошові кошти вищезгаданих осіб на суму приблизно 280000 гривень, з яких 33000,00грн. - кошти позивача [PERSON] Зважаючи на вищевикладене, позивач [PERSON] просить стягнути з ПАТ «Сведбанк» завдану їй матеріальну шкоду в розмірі згаданих 33000 гривень. 31 січня 2013 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про обґрунтування та уточнення позовної заяви. В даній заяві представник позивача вказує на те, що 14.07.2009 року між [PERSON] та АТ «Сведбанк» було укладено Договір №39-03/1001827-PR на відкриття карткового рахунку [NUMBER] в євро та обслуговування платіжної картки. 16.07.2009 року між [PERSON] та АТ «Сведбанк» було укладено Договір банківського вкладу «Капітал» [NUMBER], відповідно до якого [PERSON] здійснила вклад в розмірі 3000 євро під 11% річних строком на 12 місяців і 1 день, з 16 липня 2009 року по 17 липня 2010 року. Однак, працівник банку [PERSON] заволоділа її коштами та витратила їх на свої потреби, за що її було засуджено вироком Мукачівського міськрайонного суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Нікопольського міськрайонного суду з заявою про визнання недієздатною свою доньку - [PERSON], [INFO] та встановлення над нею опіки, посилаючись на наступні обставини. [PERSON] є інвалідом з дитинства, має першу групу інвалідності з 01 травня 1998 року та перебуває на диспансерному обліку у Нікопольській міській психоневрологічній лікарні з діагнозом олігофренія, що підтверджується довідкою огляду МСЕК № 080530 від 26 травня 1998 року На даний час [PERSON]Г знаходиться вдома та потребує постійного догляду. Її дії не відповідають вчинкам та з часом хвороба прогресує у своєму розвитку. Внаслідок хронічного психічного розладу вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Тому, заявник просить суд визнати [PERSON] недієздатною та призначити її опікуном. Свої вимоги [PERSON] підтримала та просила суд їх задовольнити, у судове засідання не зявилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її присутності (а.с.24). Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій не заперечує щодо заявлених вимог [PERSON] та просить справу розглянути за його відстуності (а.с.25). Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до\~ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч. 1\~ст. 41 ЦК України\~над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч.1\~ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як встановлено судом [PERSON] є матір"ю [PERSON] (а.с.6). [PERSON]Г постійно проживає з матір"ю за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, с. Придніпровське, вул. Пахомовського, буд. 38. Згідно довідки наданої Нікопольською центральної лікарнею від 06 листопада 2015 року [PERSON] перебуває на обліку з приводу хронічного психічного захворювання, є інвалідом з дитинства та має першу групу інвалідності з 01 травня 1998 року (а.с.14). Відповідно до висновків судово-психіатричної експертизи проведеної Дніпропетровською клінічною психіатричною лікарнею Дніпропетровської обласної ради, [PERSON] страждає хронічним стійким психічнім розладом у формі помірної розумової відсталості. За своїм психічним станом, на даний час вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином у суду не викликає сумніву той факт, що [PERSON], за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому потребує постійного догляду. У звязку з цим [PERSON], [INFO], необхідно визнати недієздатною та встановити над нею опіку. Враховуючи викладене, суд вважає вимогу [PERSON] про встановлення її опікуном над [PERSON], такою, що відповідає чинному законодавству. Таким чином, суд знаходить встановлення опіки [PERSON] доцільним та такою, що відповідає інтересам [PERSON], тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомиколаївського районного суду Запорізької області із позовом до [PERSON] в якому просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Свої вимоги обгрунтовує тим,що 17 травня 2015 року померла її бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на земельну ділянку, площею 5,00 га., яка розташована на території Зеленівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області. 17 лютого 1999 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла вказану земельну ділянку їй. У встановлений строк [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулася, так як їй не було відомо про існування заповіту, і вона вважала, що майно успадкував її батько [PERSON], який являється спадкоємцем першої черги. В позові [PERSON] просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, пропущений нею з поважних причин. Сторони в судове засідання не з'явилися, в адресованих суду заявах просять справу розглянути у їх відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 17 травня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-ЖС № 327518, виданим 18 травня 2015 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка, площею 5,00 га., яка розташована на території Зеленівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області. що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, виданим головою Новомиколаївської районної державної адміністрації 11 березня 1998 року. За життя 17 лютого 1999 року [PERSON] склала заповіт, яким вказану земельну ділянку заповіла [PERSON] У зв'язку із одруженням позивачки із [PERSON] 04 жовтня 2003 року, її прізвище було змінене на "Оліщук", що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Запорізьким міським відділом РАГС Запорізького обласного управління юстиції 04 жовтня 2003 року. Таким чином позивач [PERSON] являється спадкоємцем майна померлої за заповітом. Статтею 1270 ЦПК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який розпочинається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] не було відомо про наявність заповіту, і вона мала підстави вважати, що спадщину прийняв відповідач, оскільки він являється спадкоємцем першої черги. На підставі вищевказаного, суд вважає, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини по поважній причині, Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦПК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин суд вважає необхідним визначити [PERSON] додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини в два місяці.

Outcome: approved