Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що право власності на житловий будинок по вул. Пушкіна № 22 (колишній вул. Селянська №20) смт. Ставище Київської області було зареєстроване за [PERSON] (реєстровий №326 кв.№3) на підставі рішення [PERSON] селищної ради №5 від 20.03.1957 року. Відповідно до технічного паспорта на земельній ділянці за вказаною адресою знаходяться: житловий будинок літера «А-1», 1957 року побудови загальною площею 56,60 кв. метри житловою площею 35,50 кв. метри вартістю 63346 гривень, погріб окремо збудований літера «Д», погріб окремо збудований літера «Ж», прибудова літера «а», убиральня літера «б», сарай літера «Б», гараж літера «В», сарай літера «Г», ворота з хвірткою №1. 19 квітня 2004 року в смт. Ставище помер його (позивача) батько [PERSON] 07.09.2004 року він звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом та заповітом до [PERSON] РДНК. Спадкоємцем вказаного житлового будинку за заповітом, посвідченим 21 серпня 1996 року приватним нотаріусом [PERSON] нотаріального округу [PERSON] за реєстром №3135, був [PERSON], який помер 22.10.2002 року, тобто до відкриття спадщини. Тому вказаний житловий будинок є майном не охопленим заповітом і спадкується за законом. 15.10.2004 року із заявою про відмову від спадщини після смерті 19 квітня 2004 року діда [PERSON] до [PERSON] РДНК звернулася [PERSON], дочка померлого 22.10.2002 року [PERSON]. Дружина спадкодавця [PERSON] до вказаної нотаріальної контори подала заяву про відмову від прийняття спадщини на його (позивача) користь. 20 жовтня 2015 року його мати [PERSON] померла, спадщину після смерті якої прийняв він, спадкоємець за заповітом, посвідченим 05.11.2012 року за реєстром №2058 [PERSON] РДНК, подавши 02.02.2016 року заяву про прийняття спадщини. Спадкоємців згідно статті 1241 ЦК України (пережившого подружжя, батьків, непрацездатних дітей) у спадкодавиці немає. Оригінал свідоцтва про право власності був втрачений, про що зроблене відповідне оголошення в газеті «Сільські обрії». Видача правовстановлюючих документів на імя померлих їх спадкоємцям чинним законодавством не передбачена. Відсутність у нього (позивача) документа, що посвідчує право власності позбавляє його можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі на вказаний житловий будинок. З урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 64) позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті 19 квітня 2004 року батька [PERSON] на вищевказаний житловий будинок. В судове засідання позивач та його представник не прибули, направили до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали, просять справу розглядати без їх участі (а.с. 53, 56). Представник відповідача [PERSON] селищної ради в судове засідання не прибув, до суду селищна рада подала заяву про слухання справи у відсутність їх представника. Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити виходячи з наступного. Судом встановлено, що право власності на житловий будинок по вул. Пушкіна №22 (до перейменування вул. Селянська №20) смт. Ставище Київської області було зареєстроване за [PERSON] (за реєстровим № 326 - кн. №3) на підставі рішення [PERSON] селищної ради № 5 від 20.03.1957 року, що підтверджується довідкою КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 9 серпня 2016 року № 1569 (а.с. 16), архівним витягом, виданим за № 05-04/199 27 липня 2016 року архівним сектором [PERSON] районної державної адміністрації (а.с. 13), копіями витягу із погосподарської книги за 1957 рік (а.с. 54) та копією висновку про реєстрацію домоволодіння (а.с. 55). Проте, оригінал свідоцтва про право власності був втрачений, про що зроблене відповідне оголошення в газеті «Сільські обрії» (а.с. 17). В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні, що підтверджується інформаційною довідкою (а.с. 59). Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 18-20) на земельній ділянці за адресою вулиця Пушкіна, № 22 в смт. Ставище знаходяться: житловий будинок - літера «А-1», 1957 року побудови, погріб окремо збудований - літера «Д», погріб окремо збудований - літера «Ж», прибудова - літера «а», убиральня - літера «б», сарай -літера «Б», гараж літера «В», сарай - літера «Г», ворота з хвірткою - №1. Житловий будинок загальною площею 56,60 кв. метри житловою площею 35,50 кв. метри вартістю 63346 гривень. Земельна ділянка, на якій розташований будинок, не приватизована (а.с. 14). З копії матеріалів спадкової справи (а.с. 29-36), копії свідоцтва про смерть (а.с. 8), довідки виконкому [PERSON] селищної ради від 27 липня 2016 року № 3213/6 (а.с. 12) судом встановлено, що 19 квітня 2004 року помер батько позивача [PERSON], спадщину після смерті якого прийняв позивач відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1245, 1261, 1269, 1270 ЦК України, подавши в 6-ти місячний термін до [PERSON] районної державної нотаріальної контор заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцем вказаного житлового будинку за заповітом, посвідченим 21 серпня 1996 року приватним нотаріусом [PERSON] нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 3135, був [PERSON], який помер 22 жовтня 2002 року, тобто до відкриття спадщини. Дочка померлого 22 жовтня 2002 року [PERSON] - [PERSON] 15 жовтня 2004 року подала до [PERSON] РДНК заяву про відмову від спадщини після смерті 19 квітня 2004 року діда [PERSON] відповідно до ст. ст. 1266 ч. 1, 1274 ч. 2 (а.с. 32). Дружина спадкодавця [PERSON] - [PERSON] 07.09.2004 року подала до вказаної нотаріальної контори заяву про виділ ? частини спірного житлового будинку, як частки в майні подружжя, та про відмову від прийняття спадщини на користь позивача відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України (а.с. 29 зв.), проте вона за життя не отримала свідоцтва про право власності на частку в майні подружжя. 20 жовтня 2015 року померла мати позивача [PERSON], спадщину після смерті якої прийняв позивач відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269, 1270 ЦК України, як спадкоємець за заповітом, посвідченим 05.11.2012 року, за реєстром №2058 [PERSON] РДНК, подавши 02.02.2016 року заяву про прийняття спадщини, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] РУЮ у Київській області 21 жовтня 2015 року серія І-ОК № 346007 (а.с. 7) та копією спадкової справи (а.с. 23-28). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до статті 2 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] за життя набув право власності на вищевказаний житловий будинок, а позивач набув право власності в порядку спадкування за законом на вказаний житловий будинок після смерті 19 квітня 2004 року батька [PERSON], тому позов слід задовольнити. Оскільки [PERSON] селищна рада до предявлення позову про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за заповітом і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved