Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

в обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку. За час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який після припинення спільного проживання сторін проживає з позивачкою. Як і під час спільного проживання, так і після його припинення, відповідач не піклувався про належний моральний і духовний розвиток вказаної дитини та не надавав їй належної матеріальної допомоги. Тому рішенням Коломийського міськрайонного суду від 07.03.2014 року з відповідача на користь позивачки присуджено аліменти. Позивачка зазначає, що відповідач і надалі не виявляє до дитини будь-якої турботи, не цікавиться її вихованням, станом здоров'я та розвитком, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток сина сторін як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його належного самоусвідомлення, будь-яких перешкод чи заборони щодо побачень з дитиною відповідачу ніхто не чинить. В зв'язку з цим позивачка вважає, що зазначені факти свідчать про ухилення відповідача від виховання дитини та є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з вищезазначених підстав. Вона пояснила, що відповідач тривалий час перебуває за кордоном. В одній із соціальних мереж вона бачила, що відповідач в Італії має іншу сім'ю та дитину, і він цього не приховує. Востаннє він приїжджав в Україну в грудні 2013 року, однак, приходив в житло позивачки не з метою побачитися з дитиною, а з метою забрати свої документи. Вона також вважає, що сплата аліментів не свідчить про виконання відповідачем своїх обов'язків щодо виховання дитини, адже така сплата навіть не вимагає особистої участі відповідача. В зв'язку з цим позивачка просить критично оцінити висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав лише через сплату ним аліментів. На підставі наведеного позивачка просить позовні вимоги задовольнити та згідна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини своєї неявки жодного разу не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Про час та місце розгляду справи він був щоразу повідомлений належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання за адресою: [ADDRESS], про що свідчать поштові конверти з відміткою про те, що відповідач не проживає за вказаною адресою (а.с.30, 46), та дані довідки Коломийського РВ УДМС в Івано-Франківській області від 28.01.2015 року, якими підтверджується реєстрація місця проживання відповідача за вказаною адресою (а.с.21). За таких обставин відповідно до правил ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені відповідачу належним чином. Тому згідно з положеннями ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області Садівник Н.Л. вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з підстав, вказаних у наданому цим органом висновку. Зокрема, позивачкою не наведено виняткових підстав для застосування до відповідача такого крайнього заходу як позбавлення його батьківських прав. Прокурор Тарасенко В.М. також вважає, що позов не підлягає задоволенню з підстав, зазначених представником органу опіки та піклування. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, свідків, з'ясувавши обставини справи, підтверджені тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень частин 1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до положень п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення і поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.3). Судом також встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.03.2014 року, яке набрало законної сили 18.03.2014 року, з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання вищевказаної дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно (а.с.5). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.06.2014 року, яке набрало законної сили 29.06.2014 року, шлюб між сторонами розірвано. Малолітнього сина сторін [PERSON] після розірвання шлюбу залишено проживати з позивачкою (а.с.4). Факт проживання сина сторін [PERSON] з позивачкою стверджується також даними довідки №67, виданої П'ядицькою сільською радою Коломийського району 22.01.2015 року, згідно з якою до складу сім'ї позивачки входить вказана дитина (а.с.23). Відповідно до довідки №2, виданої амбулаторією загальної практики сімейної медицини с.П'ядики 29.01.2015 року, [PERSON] перебуває під спостереженням у вказаній амбулаторії. Батько дитини участі у відвідуваннях чи зверненнях в амбулаторію не брав (а.с.24). В акті обстеження матеріально - побутових умов за місцем проживання позивачки та дитини сторін від 26.01.2015 року вказано, що остання зареєстрована в [ADDRESS], однак, фактично проживає разом зі своїм сином [PERSON] в батьків за адресою: [ADDRESS]. Колишній чоловік [PERSON] не приходить до дружини та дитини, що ствердили своїми підписами сусіди (а.с.25). Факти ухилення відповідача від виконання обов'язків по вихованню його сина [PERSON] підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки. Зокрема, свідок [PERSON] пояснила, що відповідач перебуває на роботі в Італії. В грудні 2013 року він востаннє приїжджав в Україну. За дитиною, крім позивачки, доглядають також батьки останньої. Відповідач дитиною взагалі не цікавиться, питаннями її догляду та виховання займається лише позивачка. Сплата аліментів стала регулярнішою в зв'язку з пред'явленням до відповідача позову про позбавлення батьківських прав. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є найближчою сусідкою позивачки, оскільки їх будинки межують. Протягом останніх півтора року свідок не бачила щоб відповідач приходив до дитини сторін. При цьому позивачка не чинить йому жодних перешкод для спілкування та виховання вказаної дитини. Свідок [PERSON] суду пояснила, що її чоловік є хресним батьком сина сторін [PERSON], та вони були присутні на днях народження останнього в 2013 та 2014 роках. Відповідача на жодному з них не було, він не вітав сина по телефону та не передавав жодних подарунків. Востаннє свідок бачила відповідача близько півтора року тому та зі слів позивачки їй відомо, що він перебуває за кордоном. Коли вказана дитина хворіла, то з боку відповідача не було жодної допомоги На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню свого сина [PERSON], не цікавиться його духовним та фізичним розвитком, ні усно, ні письмово не спілкується з дитиною, не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи. У висновку органу опіки та піклування Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області вказано про недоцільність позбавляти відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.34-35 ). Із змісту вказаного висновку випливає, що він ґрунтується на факті сплаті відповідачем аліментів на утримання вказаної дитини, а перебування відповідача за кордоном виправдовує його неспілкування з цієї дитиною. При цьому вказано, що позивачкою не наведено виняткових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Однак, суд,

Outcome: approved