Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19 липня 2010 року до 13 травня 2019 року. Від спільного життя мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча офіційно працевлаштований, отримує регулярний дохід, інших осіб на утриманні не має. Їй важко одній утримувати дітей. \~ \~ \~ \~Просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. В заяві на ім`я суду позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному об`ємі, згідний сплачувати аліменти на утримання дітей у запропонованому позивачем розмірі. Просить розглянути справу без його участі. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено,\~що сторони\~перебували у\~зареєстрованому шлюбі\~з19 липня 2010 року до 13 травня 2019 року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 26.04.2012р. та серії [NUMBER] від 02.04.2014р., виданими Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області. Як вбачається з довідки про склад сім`ї № 02/11.1-3029, виданої 12.08.2020р. Здолбунівською міською радою Рівненської області, діти проживають з матір`ю. Позивач [PERSON] у позовній заяві зазначає, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Їй одній важко утримувати дітей, оскільки її заробітної плати не вистачає для забезпечення достатнього матеріального, культурного, соціального та духовного розвитку дітей. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1\~ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч.3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд враховує обставини, визначені ст.182 СК України, та розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно частин 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі\~наведеного,\~враховуючи рівність\~прав та\~обов`язків батьків\~щодо дітей,\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~а також\~те,\~що відповідач\~є здоровим\~і працездатним,\~інших дітей\~та утриманців\~не має\~і,\~як батько,\~зобов`язаний забезпечити\~достатній для\~дітей фізичний,\~духовний та\~соціальний розвиток,\~суд вважає\~за необхідне позов задовольнити в повному об`ємі. Згідно положень ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Outcome: approved