Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 13.07.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №28, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 450 грн. та залишення на проживання дітей разом із [PERSON] Позов обґрунтовується тим, що 13.07.2004 р. сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Сімейне життя сторін не склалось, зникло взаєморозуміння, позивач та відповідач мають протилежні погляди на життя та сім'ю. Відповідач зловживає спиртними напоями, не працевлаштований. Відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дітей, тому позивач змушена звернутись до суду. 09 червня 2017 року [PERSON] подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині, що стосується стягнення аліментів та просила суд стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1350,00 грн., тобто по 450,00 грн. на кожну дитину. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав наведених у позовній заяві та зазначила, що самостійно не в змозі утримувати дітей. Шлюб бажає розірвати, термін на примирення просила не надавати. В судове засідання 16 червня 2017 року позивач [PERSON] не зявилася, незважаючи на те, що була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Однак, подала до суду заяву від 16 червня 2017 року в якій просить розглядати справу без її участі, залишити без розгляду позовну вимогу про залишення на проживання дітей із нею, а решту позовних вимог підтримує у повному обсязі. Ухвалою суду від 16 червня 2017 року позовна вимога [PERSON] про залишення на проживання дітей із нею залишено без розгляду. Відповідач в судове засідання не зявився, незважаючи на те, що був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Однак, подав до суду заяву в якій просить слухати справу без його участі та позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, визнав повністю, про місце проживання дітей та поділ майна спору з позивачем не має. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 13.07.2004 р. сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ №2081306. Копією свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №141278 підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO], є сторони. Копією свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №101045 підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO], є сторони. Копією свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №006465 підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO], є сторони. Сімейне життя подружжя не склалося. Необхідність розірвання шлюбу позивач обґрунтовує особистими інтересами. Сторони заперечують проти надання строку для примирення. Спору про поділ спільного майна подружжя між ними немає. Відповідно до положень\~статті 51 Конституції України, частини 1\~статті 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями пункту 3 частини 2 статті 18, статті 51, частини 3 статті 56, частини 1 статті 110 СК України\~дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин, оскільки втрачено взаєморозуміння та повагу, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сімї неможливе і це буде суперечити інтересам та волі обох сторін та інтересам їх неповнолітньої дитини. При зазначених обставинах суд дійшов висновку, що сімя фактично розпалася і шлюб існує формально. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1\~статті 110 Сімейного кодексу України\~визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2\~статті 112 Сімейного кодексу України). Отже, суд знаходить підстави для задоволення позову [PERSON] в частині, що стосується позовних вимог про розірвання шлюбу. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~). Частиною 2\~статті 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм міжнародних актів та\~СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~роз'яснено, що вирішуючи питання\~щодо\~розміру\~аліментів,\~суд\~повинен\~ураховувати:\~ стан\~здоров'я,\~матеріальне\~ становище \~дитини\~і\~платника аліментів; \~наявністьв\~останнього\~інших\~неповнолітніх\~дітей,\~непрацездатних\~чоловіка, \~дружини,\~батьків,\~повнолітніх\~дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст.183, 191 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом починаючи з дня пред'явлення позову. За нормою ст.184 СК якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може призначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти слід присудити в користь позивача у твердій грошовій сумі, так як і заявлено в позові, оскільки відповідач не має постійного місця роботи та, відповідно, стабільного доходу. При визначенні розміру стягнення аліментів суд враховує, що відповідачем повністю визнано розмір позовних вимог, згідно ст.. 174 ЦПК України, матеріальний стан сторін та їх потреба в коштах для проживання при нинішніх життєвих обставинах, відсутність у відповідача інших утриманців та задовільний стан здоровя відповідача, що не заперечується відповідачем. Обовязок утримувати дітей покладено на обох батьків. За таких обставин, позов в цій частині підлягає задоволенню повністю. Отже, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу та присудження аліментів із відповідача. На підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати у виді судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved