Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] (Позивач 1) та [PERSON] (Позивач 2) звернулися до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач1), [PERSON] (Відповідач2), третя особи: Шевченківський районний відділ ГУ ДМС у м.Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (а.с. 5-7). Свої позовні вимоги Позивачі обґрунтовують тим, що вони та Відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровано шестеро осіб: [PERSON] - власник особового рахунку, співвласник; [PERSON] - чоловік, співвласник; [PERSON] - син, співвласник; [PERSON] - дочка, співвласник; [PERSON] - онук; [PERSON] - онука. Фактично в квартирі проживає чотири особи: [PERSON], [PERSON], неповнолітні [PERSON], [PERSON] Відповідачі неодноразово без видимої причини залишали постійне місце проживання і переїжджали з місця на місце, зазвичай через деякий час поверталися назад, проте, у 2010 році Відповідачі виїхали з квартири і до цього часу не повернулися. [PERSON], яка є матірю двох малолітніх дітей, була позбавлена батьківських прав щодо обох своїх дітей за те, що неодноразово залишала дітей без догляду. В результаті діти опинились в дитячому будинку міста Сімферополя, звідки [PERSON], ставши опікуном дітей, забрав їх додому. Розпорядженнями Шевченківської районного і м.Києві державної адміністрації від 18.02.2011р. №120 та №122 малолітнім [PERSON], 2005р.н. і [PERSON], 2008р.н., було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, а розпорядженням вказаної державної адміністрації від 12.03.2011р. №165 гр.[PERSON] призначено опікуном над малолітніми онуками [PERSON] та [PERSON] Враховуючи те, що Відповідачі з 2010 року в квартирі за місцем реєстрації не проживають, що підтверджується відповідними Актами комісії ТОВ "Індустріальний будівельний холдинг", яка здійснює послуги з утримання будинків і прибудинкових територій щодо будинку [ADDRESS] нове місце проживання Позивачам не повідомляють, жилим приміщенням не цікавляться, не сплачують квартплату та комунальні послуги, Позивачі у позові просять визнати Відповідачів - [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою №15 . В судовому засіданні 10.03.2017р. за клопотанням Позивачів як свідків було допитано [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом сторін, проживають в одному під'їзді будинку, свідок на 3 поверсі, а сторони на 2 поверсі. Вказав, що його дочка товаришує з внуком [PERSON] та вони часто разом гуляють, ходять один до одного в гості додому. У зв'язку із чим, сам свідок буває в квартирі сторін. Приблизно два роки підряд два рази на тиждень свідок відвідує квартиру Позивачів. Вказав, що Відповідачів та їхніх особистих речей у квартирі не бачив. Свідок [PERSON] пояснив, що зі сторонами по справі перебуває у сусідських відносинах, проживає в будинку навпроти давно. Знає Позивача 1 [PERSON], десь з 1991р., підтримують приятельські стосунки, разом прогулювались з ним та його внуками. Неодноразово заходив до квартири, в якій проживають сторони, приблизно один раз в тиждень з 1991 року. Останнім часом у квартирі бачив Позивачів, та внуків [PERSON], Відповідачів він не бачить, особистих речей в квартирі немає. При цьому вказав, що дружину Позивача1 він не бачив вже десь років 7, а дочку майже взагалі не знає. В судовому засіданні Позивачі позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Шевченківський районний відділ ГУ ДМС у м.Києві в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що Позивачі проти заочного розгляду справи не заперечували, суд на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено, що відповідно до Довідки Форми 3 №4028 від 14.12.2016р., виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу», у квартирі [ADDRESS] зареєстровано 6 (шість) особи, в тому числі: [PERSON], 1960р.н., - власник квартири; [PERSON], 1957р.н., - чоловік, співвласник; [PERSON], 1980р.н., - син, співвласник; [PERSON], 1984р.н., - дочка, співвласник; [PERSON], 2005р.н., - онук; [PERSON], 2008р.н., - онука (а.с. 8). Наявними у матеріалах справи Актами, складеними комісією у складі: майстра т/д [PERSON], майстра т/д [PERSON], бригади т/д [PERSON], підтверджується, що відповідачі - [PERSON] та [PERSON], не проживають в [ADDRESS] протягом тривалого часу, а саме з 2010 року, тобто більше 6 місяців. Дана обставина встановлена у Актах, складених комісією у складі: майстра т/д [PERSON], майстра т/д [PERSON], бригадира т/д [PERSON] від 24 червня, 02 вересня та 14 грудня 2016 року, які складені про те, що [PERSON] та [PERSON] за вищевказаною адресою не проживають (а.с. 10-12). При складанні Актів присутні сусіди з квартир [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON], які підписали Акти. При цьому наявними у матеріалах справи документами також підтверджується, що Позивач [PERSON], 1957р.н., є опікуном над малолітніми онуками [PERSON], 2005р.н., та [PERSON], 2008р.н., їх житлом та майном на підставі Розпорядження Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації від 12.03.2011р. №165 (а.с. 9). Також встановлено, що Позивач - [PERSON] у червні 2016р. звертався до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації з питанням про призначення субсидії, проте листом від 29.06.2016р. №13/35-4302, йому було відмовлено у призначенні субсидії, зокрема з посиланням на те, що в поданих до Управління документах відсутні дані про доходи Відповідачів - [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані в квартирі (а.с.13). Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Статтею 65 Житлового кодексу Української РСР визначено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно із ч. 1 ст. 163 ЖК Української РСР у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому з довідки форми №3 про склад зареєстрованих осіб у квартирі вбачається, що і Позивачі і Відповідачі є співвласниками квартири, а згідно з ч.1, ч.4 ст.319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власність зобов'язує. За ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено у судовому засіданні Відповідачі за місцем реєстрації не проживають більше року, участі у витратах на утримання майна, сплати комунальних послуг не несуть, що призводить до порушення прав осіб, в тому числі спввласників, які фактично проживають в квартирі, зокрема й неповнолітніх, на якими встановлено опіку. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, оскільки Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в [ADDRESS] більше 6 місяців, тобто більше встановленого законом строку, доказів, які б підтверджували поважність причин відсутності останніх за зареєстрованим місцем проживання в матеріалах справи не міститься, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з Відповідачів на користь Позивачів підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні до суду. Враховуючи наведене, на підставі 64, 65, 71, 72, 163 Житлового кодексу Української РСР, та

Outcome: approved