Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 22.06.2014 року рухаючись на автомобілі по автодорозі в бік м. Буринь відповідач не впорався з керуванням та допустив з'їзд в кювет з подальшим перекиданням керованого ним автомобіля, в результат чого як пасажир автомобіля вона отримала тяжкі тілесні ушкодження. З приводу отриманої травми з 22.06.2014 року по 14.07.2014 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні, на цей час фактично прикута до ліжка. За вчинення цього злочину відповідача було засуджено вироком Путивльського районного суду Сумської області від 29.08.2014 року, а її цивільний позов про відшкодування заподіяної шкоди був залишений без розгляду. Оскільки в результаті ДТП їй було спричинено фізичних і душевних страждань, яких вона зазнала у зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень, перенесеним фізичним болем, вимушеним лікуванням і змінами звичайного способу життя, просила стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінила у 100 тис. грн. Представник позивача ці позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, у свої письмовій заяві позов визнав частково та згоден сплатити моральну шкоду, яку оцінив у 25 тис. грн., просив справу слухати без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається з вироку Путивльського районного суду Сумської області від 29.08.2014 року, який набрав законної сили (а.с.13-15) відповідач визнаний винним і засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України, за те, що 22.06.2014 р. близько 08 год. 30 хв., керуючи автомобілем “ ВАЗ-2109 ” д/н [NUMBER] та рухаючись на 88 км автодороги Суми-Путивль-Глухів в порушення вимог пунктів 2.3 "б", 12.1, 12.4 ПДР України перевищив допустиму швидкість руху та відволікся від керуванням транспортним засобом, внаслідок чого допустив з'їзд в кювет з подальшим перекиданням керованого ним автомобіля. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачка, як пасажир автомобіля, отримала тяжкі тілесні ушкодження, пов'язані з травмою спинного мозку, парапарезом нижніх кінцівок та порушенням функцій тазових органів. При цьому цивільний позов потерпілої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишений судом без розгляду. У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. В зв'язку з протиправним ушкодженням здоров'я [PERSON] зазнала фізичного болю та душевних страждань, знаходилася на стаціонарному лікуванні, що змушувало її нести матеріальні витрати і докладати додаткових зусиль до нормалізації свого життя, а тому суд вважає, що позивачці було заподіяно і моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується без вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Як роз'яснено в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 р. (із змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Ті обставини, що в результаті вчиненого відповідачем злочину, позивачка отримала тяжку хребтово-спинномозкову травму, яка призвела до паралічу нижньої частини тіла, вимушена постійно лікуватись та на цей час їй встановлено 1 групу інвалідності підтверджено дослідженими виписками з історії хвороби та іншими наданими медичними документами (а.с. 6-12, 30-31). Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, визнаний позивачкою в 100 тис. грн., відповідає тяжкості отриманого нею ушкодження здоров'ю і вимушених змін у її життєвих стосунках, глибині перенесених фізичних і душевних страждань, необережному характеру дій відповідача, а також вимогам розумності і справедливості. Оскільки в силу п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору, але помилково сплатила при подачі позову 1 тис. грн., слід стягнути з відповідача в дохід держави 243,60 грн. судового збору, а помилково сплачений судовий збір підлягає поверненню позивачу за ухвалою суду. Виходячи з наведеного, враховуючи п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 р. (із змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та

Outcome: approved