Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного 19 травня 1990 року між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрованого у виконавчому комітеті Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №08, її прізвище залишити без змін. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем уклали шлюб 19 травня 1990 року. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] та [PERSON], які на теперішній час є повнолітніми. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя не склалося, через різні погляди на сімейне життя, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Тривалий час відповідач зловживає спиртними напоями, перебуваючи в стані алокогольного спяніння вчиняє сварки, наносить побої, що негативно впливає на сімейне життя та здоров'я пристарілих батьків, з якими вони проживають. Таким чином позивач просить шлюб, укладений 19 травня 1990 року у виконавчому комітеті Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №08 розірвати, її прізвище залишити без змін. Позивач в судовому засіданні 31 березня 2017 року підтримала заявлені позовні вимоги, просила шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні 31 березня 2017 року погоджуючись з позицією [PERSON] щодо розірвання шлюбу, зазначив, що незважаючи на відносини, які склалися між ним та позивачем, має намір зберегти сімю. В судове засіданні 20 квітня 2017 року сторони не зявилися, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує. За таких обставин, на підставі частини 4 статті 169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб 19 травня 1990 року у виконавчому комітеті Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №08. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] та [PERSON], які на теперішній час є повнолітніми. Судом встановлено, що сімейні стосунки між сторонами припинені, внаслідок непорозумінь, що призвело до того, що тривалий час вони не проживають як подружжя, спільне господарство не ведуть, тому шлюб носить лише формальний характер. 2 із 3 Згідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У відповідності до статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом вжито заходів щодо примирення, сторони не примирилися, бажають розірвати шлюб. Відповідно до статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Як встановлено судом, подальше спільне життя подружжя і збереження сімї неможливе, оскільки сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Подальше вжиття заходів щодо примирення подружжя є безпідставним, виходячи із тих обставин у справі, що шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків та не бажанням сторін щодо надання такого строку, який вони вважають лише відтягуванням вирішення спору. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти його розірвання також не заперечує, а отже, подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. В силу вищенаведеного, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу і приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін або одного з них, що мають істотне значення, або їх дітей. В силу вимог статті 113 Сімейного кодексу України, особа, що змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки поновлення шлюбних відносин неможливе, шлюб існує формально, сім'я розпалась остаточно та відновлена бути не може. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки та не може будуватися на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Судові витрати по справі покласти на відповідача.

Outcome: approved