Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

В листопаді 2019 рок позивач АТ «БМ-2018» звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач-1) та [PERSON] (далі по тексту - відповідач-2) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.05.2008 року між ТОВ «БМ Банк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] було укладено кредитний договір № 494/210508, за умовами якого відповідачеві-1 було надано кредит в сумі 138150,00 доларів США на умовах строковості, платності та повернення. Також в цей же день із відповідачем-2 було укладено договір поруки, за ким останній зобов`язався відповідати солідарно перед кредитором за зобов`язаннями боржника за кредитним договором. Позивачем було виконано у повному обсязі свої договірні зобов`язання перед відповідачем щодо видачі суми кредиту, разом із тим відповідачі не в повному обсязі виконали свої зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку із чим станом на 25.11.2019 року утворилась заборгованість в сумі 89058,31 доларів США, з яких: 81408,51 доларів США заборгованості про кредиту та 7649,81 доларів США заборгованості по процентам. Посилаючись на викладене позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно 89058,31 доларів США, з яких: 81408,51 доларів США заборгованості про кредиту та 7649,81 доларів США заборгованості по процентам. Ухвалою суду від 17.01.2020 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 31.03.2020 року. 25.02.2020 року від відповідача-2 надійшов відзив на позов, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позову. При цьому зазначав, що [PERSON] до листопада 2017 року сплачував заборгованість за кредитним договором, проте у зв`язку із ліквідацією банку та відсутністю реквізитів для оплати, заборгованість не було сплачено своєчасно. Також позивачем не надано суду доказів щодо розміру заборгованості, а також доказів набуття права вимоги за кредитним договором. 25.02.2020 року від представника відповідача-2 надійшло клопотання про витребування доказів. 19.03.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» звернулось до суду із заявою про заміну сторони правонаступником. Ухвалою суду від 31.03.2020 року було залучено до участі у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «БМ-2018» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, правонаступника позивача товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс». Розгляд справи відкладено на 27.04.2020 року. Ухвалою суду від 02.04.2020 року задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФЛЕКСІС» про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] . 13.04.2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. 27.04.2020 року розгляд справи було відкладено на 24.06.2020 року. Ухвалою суду від 24.06.2020 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті на 07.09.2020 року. 30.06.2020 року від позивача надішли додаткові докази по справі на виконання ухвали суду від 31.03.2020 року. В подальшому розгляд справи відкладався з різних причин, зокрема для надання часу для врегулювання спору мирним шляхом за клопотанням представника відповідача. В судовому засіданні 12.05.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Згідно зі ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У відповідності із п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року було зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З огляду на вищезазначені обставини, та з урахуванням того, що сторони, будучи повідомленими належним чином про день та час судового засідання, не з`являлись в судове засідання, враховуючи тривалість розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторони відповідача. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.05.2008 року між ТОВ «БМ Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Флексіс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 494/210508, за умовами якого відповідачеві-1 було надано кредит в сумі 138150,00 доларів США із процентною ставкою 13 % річних строком до 19 травня 2023 року. Також між ТОВ «БМ Банк» та [PERSON] 21.05.2008 року було укладено договір поруки, за яким відповідач-2 зобов`язалась відповідати солідарно перед кредитором за зобов`язаннями боржника за кредитним договором. Відповідно до положень пункту 1.1. Статуту Акціонерного товариства «БМ-2018», останнє є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Акціонерного товариства «БМ Банк», відкритого акціонерного товариства «БМ Банк» та товариства з обмеженою відповідальністю «БМ Банк». В подальшому, між АТ «БМ Банк» та ТОВ «ФК «Флексіс» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами та договорами забезпечення, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Флексіс» набуло право вимоги за кредитним договором № 494/210508 від 21.05.2008 року та договором поруки від 21.05.2008 року, укладеним із [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «БМ Банк» належним чином виконало свої зобов`язання за договором та надало відповідачеві-1 кредитні кошти, що підтверджується заявою на видачу готівки № 487297 від 21.05.2008 року, копія якої наявна в матеріалах справи. За умовами пункту 6.1.3. кредитного договору, банк має право при настанні випадків, передбачених п.п. 9.3. та 9.4. (зокрема у випадку порушення графіку погашення заборгованості), достроково стягнути заборгованість в повному розмірі за рахунок заставленого майна та/або інших видів забезпечення, що передані в якості забезпечення зобов`язання по даному договору. За статтями 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до довідки про стан кредитної заборгованості від 25.11.2019 року за відповідачем-1 обліковується заборгованість в розмірі 89058,31 доларів США, з яких: 81408,51 доларів США заборгованості про кредиту та 7649,81 доларів США заборгованості по процентам. Згідно вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Доказів, щоб спростовували розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором, суду не надано. Як встановлено раніше, 21.05.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно із ч.ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, вимоги позивача про солідарне стягнення суми боргу за кредитним договором № 494/210508 від 21.05.2008 року в сумі 89058,31 доларів США, з яких: 81408,51 доларів США заборгованості про кредиту та 7649,81 доларів США заборгованості по процентам, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачами в ході судового розгляду жодним чином не спростовано наявності заборгованості за кредитним договором та обов`язку щодо її погашення. Посилання у відзиві на ліквідацію банку та відсутність реквізитів для оплати, у зв`язку із чим заборгованість не було сплачено своєчасно, судом відхиляються, оскільки жодним чином не впливають на обов`язок щодо погашення кредитних коштів. Пояснення відповідача в частині відсутності доказів щодо розміру заборгованості не містять контррозрахунку або іншого визначення суми боргу, а докази набуття позивачем права вимоги за кредитним договором містяться в матеріалах справи та перевірені судом. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 32319,75 грн. по 16159,87 грн. з кожного

Outcome: approved