Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою якій вказала, що проживала з відповідачем [PERSON] у фактичному шлюбі без його реєстрації в [ADDRESS] , з літа 2014 року по вересень 2015 року. У стосунках у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини [PERSON] знаходилась у відділенні інтенсивної терапії Вінницької міської клінічної лікарні «Центр матері та дитини», а відповідач притягувався до кримінальної відповідальності та на день видачі свідоцтва про народження дитини відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, відповідач не мав можливості звернутися до органів реєстрації актів цивільного стану з заявою про його батьківство. Запис про батька у свідоцтві про народження дитини було зроблено зі слів позивача. Після закінчення строку запобіжного заходу сторони проживали разом, однією сім`єю, протягом пів року, при цьому [PERSON] визнав [PERSON] за сина та не заперечував свого батьківства. Після цього його було взято під варту та направлено для відбування покарання до пенетенціарного закладу. На даний час відповідач перебуває на волі, однак уникає питання щодо батьківства, тому [PERSON] звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримавла, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлена про час та дату судового розгляду, подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи Іллінецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Хмельницький), будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився не повідомивши причин своєї неявки. Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши представлені докази та визнання відповідачем позову, приходить до слідуючого висновку. Так судом установлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] (а.с. 6) сторони по справі є батьками дитини. Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. З ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК); Із позовом про визнання батьківства чи материнства можуть звертатися до суду лише особи, зазначені у СК. Відповідно до п.п. 2.13.1 п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12 січня 2011 року, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи той факт, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність визнання [PERSON] батьком [PERSON] . Згідно ст.ст.180, 182, 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом установлено, що сторони у справі є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] перебуває на утриманні позивача та проживає разом з нею, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Окрім того, [PERSON] потребує постійного лікування це підтверджується епікризом із медичної карти стаціонарного хворого Державної установи «Інституту нейрохірургії ім. акад. А. П. Ромоданова НАМН України» (а.с. 24). Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходить з того, що відповідно до положень статей 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Положеннями статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З огляду на викладене, суд визнає необхідним визначити розмір стягнення із [PERSON] аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON] в частці від його заробітку (доходу) в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 1681,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved