Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про визнання право власності в порядку спадкування за законом. В позові зазначив, що він є рідним братом [PERSON] [INFO], яка померла 27 липня 2015 року. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої по вул. Авраменко, б. 1 кв. 85. Після смерті сестри позивач в установлений законом термін звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою щодо відкриття спадщини. Не зважаючи на те, що він є єдиним спадкоємцем, свідоцтво про право власності на майно за законом позивач отримати не може, оскільки з документів, які останній надав нотаріусу вбачається, що спадкове майно, а саме квартира № 85, що знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Авраменко. Б. 1 була придбана [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а саме 02.12.2005 року. Нотаріус вважає, що в спадковому майні є частка в спільному майні подружжя, яка має бути виділена. Постановою про відмову вчиненні нотаріальної дії від 24.02.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно. Не за життя [PERSON], ні після її смерті колишній чоловік [PERSON] не звернувся до нотаріусу для виділення частки в спільному майні подружжя, заяву про прийняття спадщини не подав. Для виявлення кола спадкоємців нотаріусом було направлено запит органу державної влади щодо доступу до персональних даних [PERSON] для встановлення місця його проживання/ реєстрації. Відповідь містила інформацію про відсутність відомостей щодо реєстрації вищезазначеної особи. В судове засідання сторони не явилися, представник позивач надав суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, просив визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON], яка померла 27 липня 2015 року. Також зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до суду не зявився, повідомлявся про час та дату слухання справи належним чином, шляхом направлення судових повісток та шляхом оголошення в газеті «Запорізька правда». В судове засідання не зявилась третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд за заявою позивача ухвалив розглянути справу заочно. Дослідивши надані у справі докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є рідним братом [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії II-БО № 513730, виданого повторно Комітетом запису актів громадського стану адміністрації міста Тули 20.10.2015 року. Також судом встановлено, що згідно зі спадковою справою інших спадкоємців першої черги не має. Після смерті [PERSON] позивач в установлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] і подав всі необхідні документи щодо прийняття спадщини. Не зважаючи на те, що позивач є єдиним спадкоємцем, свідоцтво про право власності на майно за законом позивач отримати не може, оскільки з документів, які останній надав нотаріусу вбачається, що спадкове майно, а саме квартира № 85, що знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Авраменко. Б. 1 була придбана [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі з 02.12.2005 року з відповідачем по справі [PERSON]. Постановою про відмову вчиненні нотаріальної дії від 24.02.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно та рекомендовано звернутися до суду. Згідно ст.1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. У відповідності до ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Проаналізувавши матеріали судової справи, суд приходить до висновку, що хоча спадкове майно і було придбано [PERSON] та [PERSON]М, під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, проте надані суду докази свідчать про те, що Відповідач не скористався наданим йому законом правом щодо поділу та виділення частки у спільному майні за життя спадкодавця, а також не звернувся у встановлений законом строк до нотаріуса після смерті колишньої дружини. За життя спадкодавця шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 21.01.2011 року. Відповідно до ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Строки щодо поділу майна сплинули. Фактично сумісно сторони не проживали з 2001 року. За рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2013 року відповідача визнано таким, що втратив право користування спірною квартирою. Спір про поділ майна між сторонами був відсутній, відповідач в квартирі не проживав, пішов з неї за власним бажанням, його особисті речі відсутні. Комунальні послуги він не сплачував, право на приватизацію квартири не оспорював. У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Розпорядження голови районної адміністрації від 22.11.2005 року за № 2737 Р за [PERSON] оформлено право власності на квартиру за адресою м. Запоріжжя, вул. Авраменко, б. 1 кв. 85. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки, оформити спадщину після смерті сестри позивач у позасудовому порядку не має можливості, у звязку з причин зазначених у постанові про відмову у вчинені нотаріальної дії - тому його право щодо прийняття спадщини підлягає захисту у судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved