Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

В березі 2015 року [PERSON] , яка діє від імені та в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про визнання права власності та витребування із чужого незаконного володіння, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.10.1993 року по 13.07.1999 року . Від даного шлюбу у них [INFO] син - [PERSON] (позивач у справі) Після розірвання шлюбу [PERSON] почав проживати окремо. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 29.06.2001 року Комишанською селищною радою. [INFO] померла бабуся позивача, вона ж мати [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського РУЮ у м. Херсоні. Родинний зв`язок [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження із [PERSON] (батьком померлого [PERSON] ) та повідомленням про актовий запис про народження [PERSON] , виданим 10.11.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського РУЮ ум. Херсоні. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . У зв`язку із тим, що син та чоловік спадкодавця померли, єдиними спадкоємцями є [PERSON] (позивач) та донька померлої [PERSON] (відповідач). [PERSON] , згідно довідки МСЕК є інвалідом І групи довічно (інвалід з дитинства). Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 21.08.2014 року [PERSON] визнано недієздатним та призначено [PERSON] - його матір - опікуном. На час відкриття спадщини позивач був неповнолітнім. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Враховуючи, що [PERSON] на час відкриття спадщини був неповнолітнім, він вважається таким, що прийняв спадщину у встановлений законом строк. [PERSON] звернувшись до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Палієнко У.О. із заявою про прийняття спадщини приховала факт наявності ще одного спадкоємця, а саме сина її померлого брата - [PERSON] .Так, у заяві про прийняття спадщини зазначено, що інших спадкоємців немає, у зв`язку із чим нотаріусом на ім`я відповідача 02.10.2010 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом за № 2989 на все садкове майно. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 23.01.2015 року визнано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 02.10.2010 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Палієнко У.О на ім`я [PERSON] на Ѕ частину недійсним. З рішення суду вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину є недійсним, так як воно було видано [PERSON] зокрема й на частку неповнолітнього [PERSON] , який також є інвалідом І групи, що суттєво порушує його права. Крім того, позивачу стало відомо, що 09.04.2013 року [PERSON] продала належний їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.2010 року, житловий будинок [ADDRESS] , - [PERSON] 15.07.2013 року [PERSON] продала спірний будинок [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. Враховуючи викладене, положення ст. 317, 330, 388, 392, 658, 1268 ЦК України, а також те, що [PERSON] набула право власності лише на Ѕ частину спірного будинку та не мала права на розпорядження всім будинком, просила суд визнати за [PERSON] право власності на /12 частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , витребувати із незаконного володіння [PERSON] Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , на користь [PERSON] , судові витрати покласти на відповідачів. Позивач та його представники в судове засідання не з`явились. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явились. Від [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю прибутття її представника в судове засідання. Крім того, в матеріалах справи наявний відзив останньої, в якому просила суд відмовити в задоволенні позову за необгрунтованістю. Враховуючи подану представником позивача заяву, належне повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового засідання, а також, те що справа знаходиться в судді з 2015 року, неможливість неявки представника в судове засідання не підтверджується належними доказами, суд, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується актовим записом № 92, складеним 29.06.2001 року Комишанською селищною радою м.Херсона (а.с.6). [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується актовим записом № 237, складеним Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського РУЮ у м. Херсоні (а.с.7). Родинний зв`язок [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження із [PERSON] (батьком померлого [PERSON] ) та повідомленням про актовий запис про народження [PERSON] , виданим 10.11.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського РУЮ ум. Херсоні (а.с.8,9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до ч.1ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Отже, спадкоємця після смерті [PERSON] , померлої [INFO] є [PERSON] (позивач) та донька померлої [PERSON] (відповідач). ; [PERSON] , згідно довідки МСЕК є інвалідом І групи довічно (інвалід з дитинства). Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 21.08.2014 року [PERSON] визнано недієздатним та призначено [PERSON] - його матір - опікуном. На час відкриття спадщини позивач був неповнолітнім. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Враховуючи, що [PERSON] на час відкриття спадщини був неповнолітнім, він вважається таким, що прийняв спадщину у встановлений законом строк. 02 жовтня 2010 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Палієнко У.О. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на ім`я [PERSON] Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 23.01.2015 року визнано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 02.10.2010 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Палієнко У.О на ім`я [PERSON] на Ѕ частину недійсним, оскільки воно суперечить вимогам ст. 1261 ЦК України та порушує права [PERSON] - онука померлої, який відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину у встановлений законом строк. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи, що рішенням суду визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину, позивач в силу ч.4 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину у встановлений законом строк, можливість реалізувати своє право на отримання спадщини іншим шляхом, аніж звернутися до суду за судовим захистом є неможливим, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав спадкоємця [PERSON] шляхом визнання його права власності у порядку спадкування на Ѕ частину житлового будинку № квартиру [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Крім того, судом встановлено, що 09.04.2013 року [PERSON] продала належний їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.2010 року, житловий будинок [ADDRESS] , - [PERSON] що підтверджується, договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотарільаного округу Маковецькою О.А. 15.07.2013 року [PERSON] продала спірний будинок [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97?ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним (частина другастатті 16 ЦК України). За змістом частин другої та третьої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - пятої статті 13 цього Кодексу. Нормами цивільного законодавства передбачені засади захисту права власності. Зокрема, стаття 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача, захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України повязується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння. При цьому, наявність чи відсутність іншого житла у добросовісного набувача та членів його сім`ї не може змінювати обсяг прав власника, з володіння якого поза волею вибуло майно. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 " Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"Судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Суд вважає, що матеріалами справи доведено вибуття спадкового майна з володіння позивача поза його волею, що надає йому право витребувати належне майно, враховуючи те, що воно збережено, а тому суд приходить до висновку про необхідність витребування із незаконного володіння [PERSON] Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] , на користь [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн., тобто по 243,60 грн. з кожного. На підставі викладеного, ст.ст.317, 319, 321, 328, 387, 388, 1268 ЦК України,

Outcome: approved