Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом [PERSON] , до [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, третя особа: Одеська регіональна філія Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, в якому просив визнати недійсним Державний акт серії ЯД №786339 від 17 січня 2008 року на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га., розташованою за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованою в книзі державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за №01085000104, кадастровий номер №5110137300:20:027:0011, виданий на ім`я [PERSON] (паспорт громадянина України серія [NUMBER] , виданий Іллічівським МВ УМВС України в Одеській області 01 червня 2001 року, ідентифікаційний номер [NUMBER] ); Встановити порядок виконання судового рішення, за яким рішення суду є підставою для скасування державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,1000 га., яка розташована за адресою; [ADDRESS] , за кадастровим номером №5110137300:20:027:0011 та для внесення державним кадастровим реєстратором відповідних змін у Поземельну Книгу, оскільки порушенні права позивача, як власника на спірну земельну ділянку. Відповідач: [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Повідомлялася у встановленому законом порядку. Відповідач: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надав до суду відзив на позовну заяву, зазначивши, що Головне управління Держгеокадастру в Одеській області вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Головне управління Держгеокадастру в Одеській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане. Головне управління діє на підставі Положення про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області (далі - Положення), що затверджено наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 року № 308. Відповідно до вимог статті 151, частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, підпункту 13 пункту 4 Положення Про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, затверджене наказом Держгеокадастру № 308 від 17 листопада 2016 року, Головне управління з 01 січня 2013 року розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством на території Одеської області. За інформацією Міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморськ Головного управління Держгеокадастру в Одеській області згідно Постанови Верховної Ради України від 07 лютого 2002 року № 3064-ІІІ «Про зміну меж міста Одеси Одеської області», земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] включена до складу земель м. Одеси, з 01 січня 2006 року знята з обліку в Овідіопольському районі. Технічна документація та другий примірник державного акту на право власності на землю серії ІІ-ОД № 047382, реєстр. ТЇ №003 від 14 травня 2003 року, зареєстрований за гр. [PERSON] були передані до Відділу у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області 01 грудня 2016 року. [PERSON] , який є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] - до Міськрайонного управління не звертався. За інформацією Відділу у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області згідно наявних у Відділі Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державних актів, примірників договорів оренди землі станом на 31 грудня 2012 року за гр. [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га., кадастровий номер 5110137300:20:027:0011, за адресою: [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) - державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 786339, реєстр. №010850500104 від 17 січня 2008 року. Крім того, зазначений Державний акт у Відділі відсутній, у зв`язку із вилученням 12 липня 2013 року. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них (ст. 78 Земельного кодексу України). З 01 січня 2013 у зв`язку з набранням чинності Законів України «Про Державний земельний кадастр», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, було змінено порядок реєстрації речових прав на земельні ділянки. З набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» та відповідно до статті 126 Земельного кодексу України, з 01 січня 2013 року право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме органом державної реєстрації прав. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Нормами статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» закріплено систему органів та суб`єктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб`єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно. Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Пунктом 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141 державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 01 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав. Отже, з 01 січня 2013 року органи Держгеокадастру позбавлені повноважень щодо реєстрації та скасування прав власності (користування) земельною ділянкою. В пункті 113 Порядку зазначено, що після отримання від органу державної реєстрації прав інформації в порядку інформаційного обміну Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить інформацію про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі. Тобто, після скасування права на землю суб`єктом державної реєстрації прав, державний кадастровий реєстратор отримає в порядку інформаційного обміну інформацію про скасування права, на підставі чого вносить зміни до Поземельної книги. Іншого порядку державної реєстрації, видачі державних актів чи скасування їх державної реєстрації Законами України або прийнятими на їх підставі підзаконними нормативно-правовими актами не передбачено. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування несуть відповідальність за шкоду, заподіяну їх неправомірним втручанням у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою. З метою уникнення порушень вимог законодавства, Головне управління в межах наданих законодавством повноважень розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Одеської області, тоді як предметом судового розгляду є земельна ділянка приватної форми власності. Таким чином, Головне управління заперечує проти визначення позивачем в якості відповідача - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області по даній справі. В позовній заяві при викладенні обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не зазначено яким чином з боку Головного управління порушено права позивача. До суду не надано доказів, що підтверджують порушення прав позивача Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області. Крім того, Головним управлінням та територіальними органами Головного управління відносно позивача не приймалось жодних рішень та не вчинялось жодних дій. Позовна заява не містить вимог зобов`язального характеру до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області. З урахуванням викладеного, заявлені до Головного управління, як відповідача, вимоги є безпідставними та необґрунтованими. [PERSON] надав до суду заяву про уточнення (виправлення описки) в тексті позовної заяви, у зв`язку з тим, що у пункті 1 прохальної частини позовної заяви було виявлено допущення технічної описки щодо номеруреєстрації Державного акту серії ЯД № 786339 від 17 січня 2008 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, просить вважати вірним пункт 1 прохальної частини позовної заяви у наступній уточненій редакції: «Визнати недійсним Державний акт Серії ЯД № 786339 від 17.01.2008 року на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га. за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 5110137300:20:027:0011), зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010850500104, виданий на ім`я [PERSON] (паспорт серія [NUMBER] , виданий Іллічівським МВ УМВС України в Одеській області 01 червня 2001 року, ІПН [NUMBER] )». Відповідач: Авангардівська селищна рада Овідіопольського району Одеської області в судове засідання не з`явився. Повідомлявся у встановленому законом порядку. Третя особа: Одеська регіональна філія Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в судове засідання не з`явилася. Повідомлялася у встановленому законом порядку. Третя особа: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради надала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності її представника. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. [PERSON] є власником земельної ділянки, що знаходиться за адресою [ADDRESS] площею 0,100 га., що розташована на території Авангардської селищної ради Овідіопольського району, про що свідчить державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-ОД № 047382, виданий Овідіопольською районною державною адміністрацією 14 травня 2003 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 003. Підставою видачі вищевказаного акту було Розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації від 30 серпня 2002 року № 583. З 2003 року [PERSON] разом зі своєю родиною займався благоустрієм вказаної земельної ділянки: вивезено сміття, розчищено земельну ділянку, завезено землю для подальшого здійснення сільськогосподарської діяльності, в т.ч. вирощування садових культур, висаджування плодових дерев тощо. В 2004 році цю ділянку була огороджена позивачем парканом з сітки - рабиці та споруджена вхідна хвіртка. З метою присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру [PERSON] звернувся до ТОВ «Центр земельних послуг» для виготовлення геодезичної замірів та визначення точок координат земельної ділянки, розробив технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. В лютому 2013 року [PERSON] повідомили про неможливість присвоєння кадастрового номеру його земельній ділянці з тієї причини, що вже є присвоєний кадастровий номер земельній ділянці, межі якої повністю співпадають з межами земельної ділянки позивача. Вказаний кадастровий номер було оформлено на ім`я громадянки [PERSON] . 19 лютого 2013 року для здійснення захисту своїх прав [PERSON] звернувся до правоохоронних органів із заявою про злочин передбачений ч. 1 ст. 358 КК України та ч. 1 ст. 190 КК України. 20 лютого 2013 року інформація про злочин була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 1201317010000394. В ході досудового розслідування за наданими матеріалами були виявлені такі обставини. 17 січня 2008 року на підставі Розпорядження Авангардівської селищної ради від 21 грудня 1998 року №80/7 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] площею 0,1000 га., зареєстрований в Книзі державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за №01085000104, в якому власником зазначена [PERSON] (яка проживає за адресою: [ADDRESS] ). Також цій земельній ділянці було присвоєно кадастровий №5110137300:20:027:0011. В ході проведених досудових заходів в рамках кримінального провадження № 1201317010000394 було встановлено, що Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області рішення від 12 грудня 1998 року за № 80/6 не приймалось, оскільки воно відсутнє як в архівних даних Авангардівської селищної ради, так і будь-яка інформація в будь-яких органах щодо його прийняття також. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року за №6- 103цс 12 державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий органом, який не мав на це законних повноважень, визнається недійсним. Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України в редакції (в редакції яка діяла на момент виникнення цих правовідносин), сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно до ч. 2 ст. 122 Земельного кодексу України Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб. Згідно із п.12 Розділу X Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Вказана вулиця розташована за межами населеного пункту - смт. Авангард та раніше до меж вказаного селища не входила. Тому, розпоряджатися земельними ділянками, на які виданий державний акт, що оспорюється, [PERSON] та приймати рішення щодо передачі їх у власність в період 1998 року мала право виключно Овідіопольська державна районна адміністрація. Авангардська селищна рада Овідіопольського району Одеської області, у зв`язку з тим, що вказані земельні ділянки до меж населеного пункту в 1998 році не входили, таких повноважень не мала. Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. Відповідно до листа Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 14 березня 2013 року № 510-11-01-08 повідомлено, що в архівних документах Одеської міської ради та її виконавчого комітету за 1997 - 2009 р.р. рішення про присвоєння адреси « [ADDRESS]» не знайдено. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року визначено, що згідно з ст. 158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян - заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. На виконання ухвали про витребування доказів від 29 травня 2019 року, були надані матеріали, які доводять фальсифікацію підстав для видачі оспорюваного Державного акту серії ЯД № 786339 від 17 січня 2008 року на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га. за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] . Овідіопольська районна державна адміністрація Одеської області надала лист - відповідь № 701/01-15/01-853 від 12 березня 2013 року на запит Управління державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУМВС України в Одеській області в рамках досудового розслідування за кримінальним провадженням внесеного до ЄРДР за № 12013170110000394. Відповідно до даного листа, в архівних документах фонду Авангардівської селищної ради рішення від 21 грудня 1998 року № 80/7 немає, оскільки останнє рішення виконкому від 21 грудня 1998 року закінчується № 79. Згідно Протоколу допиту свідка від 25 квітня 2013 року, гр. [PERSON] , який з жовтня 1998 року по жовтень 2009 року перебував на посаді голови Авангардівської селищної ради, надав показання про те, що Рішення Авангардівської селищної ради від 21 грудня 1998 року № 80/7 він не підписував і хто міг підписати це рішення замість нього йому невідомо. У листі Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради № 510-11-01-08 від 14 березня 2013 року зазначено, що в архівних документах Одеської міської ради та її виконавчого комітету за 1997-2009 р.р. не знайдено рішення про присвоєння земельній ділянці площею 0,1 га. юридичної адреси: [ADDRESS] . Все викладене доводить те, що рішення Авангардівської селищної ради від 21 грудня 1998 року № 80/7, яке стало підставою для видачі оспорюваного Державного акту, було сфальсифіковано та Авангардівською селищною радою не приймалось. Вказане рішення щодо передачі у власність даної земельної ділянки [PERSON] не могло бути прийняте Авангардівською селищною радою, оскільки ця земельна ділянка на дату цього рішення не входила до меж населеного пункту. Тому на підставі ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин), Авангардівська селищна рада не мала відповідних повноважень щодо розпорядження землями, розташованими поза межами населеного пункту. Такими землями мала право розпоряджатися виключно Овідіопольська державна районна адміністрація. Згідно копії технічної документації по виносу меж земельної ділянки за Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 786339 від 17 січня 2008 року на ім`я [PERSON] та Державним актом на право приватної власності на землю ІІ-ОД № 047382 від 14 травня 2003 року на ім`я [PERSON] (у т.ч. каталоги координат, відомості та графічних схем, планів з геодезичної роботи по виносу меж земельної ділянки), також вказують на те, що Держаний акт на право власності серії ЯД № 786339 у 2008 році був незаконно отриманий гр. [PERSON] на земельну ділянку, яка вже належала та належить [PERSON] , на праві приватної власності з 2003 року на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ОД № 047382 від 14 травня 2003 року. Межі земельних ділянок за цими двома Державними актами співпадають. Згідно копії домової книги для реєстрації громадян, які проживають в будинку по [ADDRESS] ; свідоцтва про право приватної власності від 12 квітня 1996 року на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] ; виписки з рішення Виконавчого комітету Іллічівської районної ради народних депутатів № 226 від 29 березня 1996 року; довідки № 181 від 31 січня 1996 року за адресою, за якою гр. [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 786339 від 17 січня 2008 року: [ADDRESS] , знаходиться об`єкт нерухомості в зовсім іншому місці розташування, власником якого є стороння третя особа. За вказаною фактичною адресою знаходиться житловий будинок, який був введений в експлуатацію у 1996 році та видані правовстановлюючі документи на право приватної власності на ім`я третьої особи гр. [PERSON] . Даний житловий будинок за вказаною адресою був збудований на земельній ділянці, яка була виділена гр. [PERSON] ще у 1959 році. Таким чином, вказані матеріали справи підтверджують, що фактичне місце розташування земельної ділянки (згідно меж виносу) та адреса його розташування за оспорюванним Держаним актом на право власності на земельну ділянку зовсім різні. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування в нього майна. Захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Необхідно зазначити, що позивач самостійно розпорядився належним йому майном у спосіб, що передбачений діючим законодавством України. Відповідно до ч. 1 ч 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне позов задовольнити в частині пред`явлення вимог до [PERSON] . Стосовно вимог до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області суд вважає, що воно не є належним відповідачем, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане. Головне управління діє на підставі Положення про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області (далі - Положення), що затверджено наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 року № 308. Відповідно до вимог статті 151, частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, підпункту 13 пункту 4 Положення Про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, затверджене наказом Держгеокадастру № 308 від 17 листопада 2016 року, Головне управління з 01 січня 2013 року розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством на території Одеської області. За інформацією Міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморськ Головного управління Держгеокадастру в Одеській області згідно Постанови Верховної Ради України від 07 лютого 2002 року № 3064-ІІІ «Про зміну меж міста Одеси Одеської області», земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] включена до складу земель м. Одеси, з 01 січня 2006 року знята з обліку в Овідіопольському районі. Технічна документація та другий примірник державного акту на право власності на землю серії ІІ-ОД № 047382, реєстр. ТЇ №003 від 14 травня 2003 року, зареєстрований за гр. [PERSON] були передані до Відділу у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області 01 грудня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати по сплаті судового збору на загальну суму 2498,6 грн. підлягають стягненню з [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Outcome: approved