Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Адвокат Шепель М.В. в інтересах [PERSON] звернулась до Станично-Луганського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1600 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог адвокат Шепель М.В. посилається на те, що Червоножовтневою сільською радою Станично-Луганського району Луганської області між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб 07.03.2009 року. У шлюбі народились спільні діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, у позивачки на утриманні є неповнолітня донька від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Починаючи з грудня 2020 року шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинились, вони мешкають окремо. Спільні з відповідачем діти проживають з позивачкою. З моменту припинення шлюбних відносин, відповідач матеріально позивачці та їх спільним дітям не допомагає, участі у їх вихованні не приймає, внаслідок чого позивачка не має можливості сама утримувати дітей. Крім того, старша донька [PERSON] перебуває під наглядом у Великочернігівській СЛА з діагнозом: хімічний опік стравоходу, стеноз. Для проходження амбулаторних курсів лікування необхідне придбання дороговартісних ліків, які позивачка не в змозі придбати. У зв`язку з тим, що з грудня 2020 року відповідач не підтримував з позивачкою та дітьми ніяких відносин, тому позивачка не має достовірної інформації щодо місця роботи відповідача. За останні рокі відповідач неодноразово змінював місце роботи, яка була не кваліфікована, а тому мала зміст різного характеру, виду та сфери діяльності, що призводило до отримання відповідачем непостійних та нерегулярних доходів, які в значній частині становили доходи від неофіційних джерел. Позивачка зазначає, що [PERSON] інших утриманців не має, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати та належним чином виконувати свої обов`язки, як батька дітей, відповідно до змісту положень Сімейного кодексу України. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Сторони в судове засідання надали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивачка підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що відповідно до повторного Свідоцтва про шлюб від 14.02.2020 року серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), 07.03.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Червоножовтневою сільською радою Станично-Луганського району Луганської області, актовий запис №01, про що 07.03.2009 року видано відповідне Свідоцтво про шлюб. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією повторного Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.02.2019 року Станично-Луганським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією повторного Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.02.2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Згідно довідок виконавчого комітету Сотенської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області №№ 88, 89 від 09.03.2021 року зазначено, що [PERSON] має сім`ю у складі доньок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Родина фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . Діти знаходять на утриманні матері. Згідно з довідкою Великочернігівської СЛА ЗПСМ КНП «ЦПМСД Станично-Луганської районної ради» №54/21 від 10.03.2021 року, [PERSON] , [INFO] , з 19.07.2011 року знаходиться на «Д» спостереженні з діагнозом: «Хімічний опік стравоходу, стеноз. Гастростома». Дитина отримувала довготривале лікування, мала гастростому. З 19.07.2011 року по 19.07.2016 року мала інвалідність з даного приводу. По теперішній час дитина отримує курси амбулаторного лікування. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 180 СК України наголошує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 СК України встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини та стверджує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Зі статті 181 СК України слідує, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як роз`яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмiр алiментiв на одну дитину не може бути меншим, нiж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розмiру алiментiв, який стягуються з боржника, то вiдповiдно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» - вiн не повинен перевищувати 50 % заробiтної плати цiєї особи, а у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - 70%. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту вищенаведеного та аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема, матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: діти проживають з матір`ю та знаходиться на її утриманні, відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати та належним чином виконувати свої обов`язки. Статтею 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17). Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України». Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам ст. 192 СК України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивачка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню на користь держави з відповідача. У зв`язку із викладеним, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору в розмірі 454 грн. (50% від загального розміру судового збору). На підставі викладеного і

Outcome: approved