Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Піщанського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем 02 червня 2015 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області за актовим записом № 1063. Позовні вимоги мотивує тим, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 02 червня 2015 року. В шлюбі з відповідачем в них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, оскільки відповідач зловживав алкоголем та не займався утриманням сім'ї. З вказаних прични у сім'ї відбувалися сварки, внаслідок чого їхні подружні відносини припинилися з квітня 2017 року, вона та відповідач однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть. А тому позивач вважає, що можливості зберегти сім'ю немає, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини. Після розірвання шлюбу просить суд залишити їй прізвище "Новицька". Також просить малолітню дочку [PERSON] залишити на її утриманні. Відповідно до ухвали суду від 25 травня 2018 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25 липня 2018 року в даній справі було закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення в справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується його підписом про отримання повістки про виклик до суду в рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення № 24700 0033297 0 та № 24700 0034859 0. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, двічі не з'явився в судове засідання без повідомлення причин неявки, відзив на позовну заяву не подав, беручи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, в даній справі слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-АМ № 162425, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с.5). Позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається зі змісту позовної заяви та заяви позивача до суду про підтримання позовних вимог. Також, судом встановлено, що причиною розладу в сім'ї стали різні характери і погляди сторін на сімейне життя, ведення спільного господарства, внаслідок чого виникали конфлікти, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, так як однією сім'єю сторони не проживають близько двох років, миритися не бажають. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-АМ № 320086 (а.с.6). Судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача та інтересам їхньої неповнолітньої дитини, порушує особисті немайнові права позивача, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через конфлікти, які призвели до того, що позивач та відповідач не проживають однією сім'єю, не ведуть спільного господарства. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі вищевикладеного, у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечитиме інтересам позивача та неповнолітньої дитини, тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, а шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При вирішенні питання про судові витрати суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У зв'язку з тим, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати, а саме 704 гривні 80 копійок судового збору, який підлягав сплаті при подачі вказаного позову до суду (згідно квитанції № 0.0.1038130685.1 від 17 травня 2018 року (а.с.1).

Outcome: approved