Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

До Токмацького районного суду Запорізької області звернувся Орган опіки та піклування Токмацької міської ради в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Токмацький міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та комунальна установа «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є одинокою матір'ю малолітньої дитини [PERSON]. Відповідач не приймає участь у вихованні дитини, не цікавиться станом її здоров'я, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкуються з нею, не проявляє будь-якої материнської турботи, вживає алкогольні напої, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо своєї доньки та не виявляє щодо неї батьківського піклування. З 23.11.2017 дитина тимчасово влаштована до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради. У зв'язку з цим, орган, якому надано право на звернення до суду в інтересах неповнолітньої дитини, просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно її малолітньої дитини та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача Чуб Г.Г. позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Також підтримала висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітньої дитини [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд не позбавляти її батьківських прав, вказуючи, що бажає, щоб її донька проживала разом з нею. Від представника третьої особи КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради Лебедєвої О.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника установи. Також в заяві зазначено, що малолітня [PERSON] перебуває на повному утримані КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради. За час перебування малолітньої в закладі, відповідач жодного разу не відвідала доньку, в зв'язку з чим просить суд позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи Токмацького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Мовчан Г.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити у повному обсязі. За встановлених обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 09.11.2017 Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00019002590. Відповідач не виконує обов'язки по вихованню, утриманню дитини, не проявляє будь-якої материнської турботи, вживає алкогольні напої, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 25.10.2017 та довідкою Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 19.04.2018. Згідно з розпорядження міського голови Токмацької міської ради від 25.10.2017 №438-р «Про негайне відібрання малолітніх дітей» малолітня [PERSON] відібрана у відповідача та тимчасово була влаштована до дитячого відділення КУ Токмацька ЦРЛ. Відповідно до розпорядження міського голови Токмацької міської ради від 15.11.2017 №481-р «Про влаштування малолітньої дитини до Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко» з 23.11.2017 малолітня [PERSON] влаштована до КУ Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради. Відповідно до листа КУ Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради від 25.04.2018 № 725 малолітня [PERSON] з 23.11.2017 перебуває на повному утримані КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради. За час перебування малолітньої в закладі, відповідач жодного разу не відвідала доньку, станом здоров'я та умовами виховання не цікавилася, матеріально дитину не підтримувала. Як вбачається, з висновку виконавчого комітету Токмацької міської ради від 20.04.2018, позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої доньки утримання [PERSON], [INFO], є доцільним, оскільки мати дитини не виконує своїх батьківських обов'язків. Зі змісту п.2 ч.1 ст.164 СК України слідує, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст.150 СК України, відповідно до якої батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, тощо… Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено неналежне виконання відповідачем покладених на неї законодавцем батьківських обов'язків, свідоме нехтування ними, що свідчить про протиправність поведінки відповідача по відношенню до своєї малолітньої доньки та вказує на винну її поведінку. Відповідач не спростувала жодних фактів наведених вище та не навела доказів зміни своєї поведінки в кращу сторону після проведених з нею превентивних заходів впливу (бесіди, попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ, надання сім'ї необхідної допомоги, притягнення до адміністративної відповідальності), здійснення соціального супроводу сім'ї. За таких обставин, таку винну поведінку відповідача суд розцінює як ухилення від виховання дитини та покладених на неї законодавством обов'язків, а отже позов в цій частині обґрунтований, тому підлягає задоволенню. Вирішуючи вимоги щодо стягнення аліментів суд виходить з такого. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч.2 ст.166 СК України). Наведене узгоджується і з приписами викладеними в ч.4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», де передбачено, що позбавлення батьківських прав не звільняє від обов'язку утримувати дитину. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючись із розміром аліментів, які слід присудити із відповідача на користь дитини, суд виходить із якнайкращого для забезпечення її гармонійного розвитку з урахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України та обставин встановлених у судовому засіданні. Відповідач не надала жодних заперечень проти обставин зазначених у позові, не навела обставин, які слід враховувати при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд задовольняє позов у повному обсязі. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1409,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved