Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом та просила визнати за нею право власності на 61/100 ідеальної частки житлового будинку №98, розташованого по вул. Миколи Дашкевича (раніше вул. Урицького) в смт. Черняхів Житомирської області, як за спадкоємицею за законом після смерті її діда [PERSON], який помер 30.01.1980 року в смт. Черняхів. Представник позивачки [PERSON] [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 18.03.2016 року,зареєстрованої в реєстрі за № 136, в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява з Черняхівської селищної ради, в якій висловлене клопотання про слухання справи у відсутності їх представника, позов визнав в повному обсязі. В звязку з визнанням позову відповідачем, суд прийшов до висновку про можливість винесення рішення по суті позову на попередньому розгляді справи згідно ст.130 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє із наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 30.01.1980 року в смт. Черняхів помер дід позивачки [PERSON] (а.с.6) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 61/100 ідеальної частки житлового будинку № 98, розташованого по вул. Миколи Дашкевича(раніше вул. Урицького) в смт. Черняхів Житомирської області, який побудований у 1975 році. Реєстрація будинку проведена згідно діючого на той час законодавства. Так із довідки БТІ №427 від 12.07.2016 року вбачається, що відповідно до відомостей, які знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи № 1593 станом на 31.12.2012 року за адресою : Житомирська обл., смт. Черняхів, вул. Урицького 98, право власності на нерухоме майно, а саме: на 61/100 ідеальної частки житлового будинку, зареєстровано за громадянином: [PERSON], на підставі свідоцтва №503 про право особистої власності на жилий будинок, виданий 14.11.1975 року виконком Черняхівської селищної ради (а.с.13). Позивачка прийняла спадщину, оскільки на момент відкриття спадщини була неповнолітньою та проживала разом із спадкодавцем, що стверджується довідкою Черняхівської селищної ради №6046 від 22.08.2016 року (а.с.51). У відповідності із відповіддю нотаріальної контори, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, або осіб, які б мали право на обовязкову частку в майні спадкодавця, немає (а.с.64 ). Однак оформлення права на спадщину на спірний будинок в позасудовому порядку неможливе, оскільки оригінал свідоцтва про право власності на спадковий житловий будинок втрачено . З цих підстав нотаріус відмовив спадкоємцю у видачі свідоцтва про право власності на спадковий будинок (а.с.5) Вказані факти сторонами не оспорюються ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає. В звязку з цим, судом у відповідності із ст. 61 ЦПК України, визнані вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. Спірний будинок не є самовільною забудовою, та документи на підставі яких проводилась реєстрація не збереглися і відновити їх неможливо (а.с.11). З огляду на викладене суд приходить до висновку, що реєстрація будинку в матеріалах інвентаризаційної справи №1593 свідчить про те, що на зазначений будинок його власник мав правоустановлюючі документи без яких реєстрація була б неможливою. А тому, суд приходить до висновку, що [PERSON] за свого життя та на час відкриття спадщини, володів на праві власності 61/100 ідеальної частки житлового будинку №98, розташованим по вул. Миколи Дашкевича (Урицького) в смт. Черняхові Житомирської області. В п.4 Перехідних положень ЦК України зазначено, що положення ЦК України (ред. 2004 р.) застосовуються до цивільних правовідносин, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до абз.2,3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 « Про судову практику в справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкодавців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом Оскільки спадщина після смерті [PERSON], який помер 30.01.1980 року, відкрилася і була прийнята до 01 січня 2004 року, а тому до даних спірних правовідносин слід застосувати законодавство, яке діяло на момент їх виникнення, а саме норми ЦК України(ред. 1963 р.) та Закону України «Про власність». Із ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про власність» вбачається, що праця громадян є основою створення і примноження їх власності. У відповідності із ч. 1 ст. 13 цього Закону, вважається, що обєктами права приватної власності є жилі будинки. Згідно із п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду від 4 жовтня 1991 року N 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»(назву змінено згідно з постановою Пленуму Верховного Суду від 25.05.98 р. N 15) із змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1992 року N 13, від 25 травня 1998 року N 15, 4 , відповідно до ст. 12 Закону України "Про власність" у приватній власності громадян можуть знаходитись жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці. Враховуючи викладене, суд вважає, що спірний будинок увійшов до складу спадщини після смерті [PERSON] в силу ст.548 ЦК України (ред. 1963 року). Згідно із ч.2. ст. 548 ЦК України (ред. 1963 року), незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В звязку з цим, спірний будинок належить позивачці, як спадкоємиці пятої черги за законом після смерті [PERSON] з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За ч.1 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. У відповідності із ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В звязку з цим, та оскільки втрачені документи, які посвідчували право власності спадкодавця на спірну частку будинку, з моменту відкриття спадщини пройшло шість місяців, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає, нотаріус відмовив спадкоємцю у видачі свідоцтва про право власності на спадковий будинок, іншого позасудового порядку для визнання такого права не існує, слід визнати за позивачкою [PERSON] право власності на спірну частку житлового будинку, як за спадкоємицею пятої черги за законом після смерті [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: approved