Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи на те, що заочним рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 15.06.2015 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу народилась дитина син [PERSON], 03.09.2013 р., який проживає разом з нею. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Ухвалою суду від 02.10.2018 р. позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалу суду позивачем отримано 04.10.2018 р. згідно розписки про вручення поштового відправлення (а.с. 15). Згідно заяви, яка надійшла до суду 11.10.2018 р., позивачем недоліки поданої позовної заяви усунуто. Ухвалою суду від 16.10.2018 р. відкрито провадження у справі. В судове засідання [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та в належній формі за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання, про що свідчить підтвердження про вручення документа Ізбербашським міським судом [PERSON] (а.с.31). Відповідно до вимог Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року судом було надано доручення компетентному суду [PERSON] про вручення судових документів та проведення окремих процесуальних дій відносно відповідача [PERSON] Згідно наданого Ізбербашським міським судом [PERSON] протоколу судового засідання від 17.12.2018 року, відповідач [PERSON] ознайомлений з позовними вимогами та підтвердив, що як батько бажає матеріально допомогати синові та спілкуватись з ним. Гроші на утримання він періодично направляв позивачці. Заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЖС №1220555 [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 13.03.2013 року (а.с.3). Заочним рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 15.06.2015 року шлюб розірвано (а.с.5). Від шлюбу сторони по справі мають малолітнього сина [PERSON], 03.09.2013 р., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 233664 від 11.09.2013 р. (а.с.4). Як встановлено судом, малолітня дитина проживає з [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.\~181\~СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до роз'яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. В силу приписів ст.141\~ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню. На підставі ст.ст.180, 181, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved