Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

До Токмацького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] до [PERSON] міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Управління Держгеокадастру у [PERSON] районі Запорізької області, про визнання недійсним рішення [PERSON] міської ради та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.09.2007 року [PERSON] являється власницею 2/3 частин житлового будинку розташованого за адресою: Запорізька область, м.Токмак, вулиця Володарського, 805. Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі [PERSON] звернулася до КП БТІ «Абріс» для реєстрації за нею права власності на 2/3 частки будинку отриманого в спадщину. 19.10.2007 року реєстратором КП БТІ «Абріс» був зареєстрований за позивачкою цілий будинок, про що свідчить зроблений штамп в свідоцтві про право на спадщину за законом. На підставі правовстановлюючих документів на будинок [PERSON] отримала в приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд площею 0,1000 га, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 462490 виданий 09 червня 2010 року. На підставі державного акту позивачка 25.03.2010 року замовила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянку в натурі. В 2013 році позивачка вирішила відчужити належну їй 2/3 частки житлового будинку, який вона отримала в спадщину після смерті батька [PERSON]. Іншим спадкоємцем частини будинку являється її брат [PERSON], який помер 05.02.2011 року. Постановою нотаріуса 12.09.2013 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо посвідчення договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, що знаходиться по вул. Володарського, 805, в м. Токмак Запорізької області на підставі того, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину позивачці належить 2/3 частини жилого будинку, але КП «Абріс» в Реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєструвало їй право власності на цілу частину будинку, про що свідчить [PERSON] про реєстрацію права власності № 16352949 від 20 жовтня 2007 року. З виправлень в витягу неможливо встановити чи було зроблено виправлення в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Державний акт також виданий на цілу земельну ділянку, що є порушенням ч.4 ст. 120 Земельного кодексу України, в якій зазначається що право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток у праві власності жилого будинку. Отже, подані документи не відповідають діючому законодавству. [PERSON] до Закону України «Про державний земельний кадастр» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державні акти на право власності на земельні ділянки було скасовано з 01.01.2013 року. Тому станом на серпень 2013 року відділ Держземагенства у [PERSON] районі Запорізької області не міг скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку та усунути допущену помилку, так як не мав відповідних повноважень. Враховуючи вище зазначене позивачка вимушена звернутися до суду за захистом порушеного права власності. На сьогоднішній день вона не має можливості розпоряджатися своєю власністю, відчужити її. За таких обставин, просила суд задовольнити позовні вимоги та визнати недійсним рішення [PERSON] міської ради № 18 від 25 березня 2010 року у частині п. 1 додатку до нього, про передачу у власність земельної ділянки під порядковими номерами 172, де зазначається про передачу земельної ділянки [PERSON], із площею 0,1000 га, частка власності 1 за адресою: Володарського,805, кадастровий номер 2311000000:01:002:0203; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 462490 від 09 червня 2010 виданий на імя [PERSON]. В судове засідання позивачка та її представник адвокат [PERSON] не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримують повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] міської ради Запорізької області, в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду клопотання, в якому просила розглядати справу за відсутності представника відповідача, покладається на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Держгеокадастру у [PERSON] районі Запорізької області, в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу за відсутності їхнього представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог \~ч.2 ст. 197 ЦПК України \~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 вересня 2007 року, серії ВЕХ № 907281, за реєстровим номером 3002, спадкова справа № 86/06, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], позивачка [PERSON] є спадкоємицею 2/3 часток майна [PERSON], померлого 09 листопада 2006 року. Спадкове майно складається з жилого будинку, що знаходиться в м. Токмаку Запорізької області, по вул. Володарського, 805, який належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого міськомунгоспом [PERSON] міської ради 24 квітня 1985 року, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 04 вересня 2007 року за № 15806030. На земельній ділянці розміром 1000,0 кв.м, розташовані ракуша, обкладений цеглою, жилий будинок 1-Ф1, загальною площею 72,4 кв.м, в тому разі жилою площею 41,1 кв.м, та господарчі будівлі згідно технічної документації, за винятком самовільно збудованого: веранда-а2 площею 8,4 кв.м. [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 11136664 від 24.09.2007 року, [PERSON] є спадкоємицею 2/3 цілого жилого будинку розміром 72,4 кв.м, в м. Токмак, вул. Володарського, 805. [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Абрис» м. Токмак за № 16352949 від 20.10.2007 року, [PERSON] є власницею 2/3 домоволодіння за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Володарського, буд. 805. Зазначена довідка містить виправлення, станом на 19.10.2007 року за [PERSON] на праві приватної власності зареєстрований цілий будинок, 19.09.2011 р. [PERSON] є власницею 2/3 зазначеного будинку. Виправлення завірено відтиском круглої печатки КП «Абрис». [PERSON] з рішення сесії [PERSON] міської ради за № 18 від 25 березня 2010 року «Про передачу у власність земельних ділянок», у частині п. 1 додатку до нього, про передачу у власність земельної ділянки під порядковим номером 172 зазначено, що [PERSON] отримала у власність земельну ділянку площею 0,1000 га по вул. Володарського, 805, кадастровий номер 2311000000:01:002:0203. [PERSON] з Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 462490, виданого 09 червня 2010 року, [PERSON] на підставі рішення сесії [PERSON] міської ради від 25.03.2010 року за № 18, є власником земельної ділянки площею 0,1000 га по вул. Володарського, 805. кадастровий номер 2311000000:01:002:0203. [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за номером НВ-2300060212013 від 15.03.2013 року, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер 2311000000:01:002:0203 площею 0,1 га за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Володарського, 805. Державний нотаріус [PERSON] нотаріальної контори [PERSON] постановою від 10.07.2015 року відмовила позивачці в посвідченні договору купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки, що знаходиться по вул. Володарського, 805 в м. Токмаку Запорізької області та належать [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого [PERSON] ДНК 24 вересня 2007 року та Державного акту про права власності на земельну ділянку ЯИ № 462490 від 09 червня 2010 року. За вказаним свідоцтвом про право на спадщину [PERSON] належить 2/3 частини жилого будинку, але в КП «Абрис» в Реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстровано її право власності на цілу частку будинку, про що свідчить [PERSON] про реєстрацію права власності № 16352949 від 20 жовтня 2007 року. З виправлень в витягу неможливо встановити, чи було зроблено виправлення в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Державний акт також виданий на цілу земельну ділянку, що є порушенням ч.4 ст. 120 Земельного кодексу України, в якій зазначається, що право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток у праві власності жилого будинку. Отже, подані документи не відповідають діючому законодавству. Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії є підставою для звернення до суду. [PERSON] ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Отже, до позивача, як власника 2/3 частин житлового будинку за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Володарського, 805, в порядку спадкування за законом після померлого 09 листопада 2006 року [PERSON], перейшло і право власності на земельну ділянку площею пропорційно її частки у праві власності на зазначений жилий будинок. [PERSON] до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України). [PERSON] до положень ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 2 постанови від 16.04.2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку (постанова Верховного Суду України від 22.05.2013 року у справі N 6-33цс13). До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 01.07.2015 по справі № 6-319цс15, зазначивши, що оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки, станом на 2010 рік [PERSON] не була власником цілої частки житлового будинку за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Володарського, буд. 805, то [PERSON] міська рада не мала права надавати їй у власність всю земельну ділянку для обслуговування даного будинку. Також, враховуючи те, що відповідно витягу з рішення сесії [PERSON] міської ради за № 18 від 25 березня 2010 року «Про передачу у власність земельних ділянок», яке у частині п. 1 додатку до нього, про передачу у власність земельної ділянки під порядковими номерами 172, де зазначено, що [PERSON] отримала у власність земельну ділянку площею 0,1000 га по вул. Володарського, 805, кадастровий номер 2311000000:01:002:0203, є незаконним, було підставою для видачі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯИ № 462490 від 09 червня 2010 року, то такий державний акт також підлягає визнанню недійсним.

Outcome: approved