Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним, так як він був укладений фіктивно. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 07.06.2012 року між нею та відповідачем у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з Державним центром розвитку сім'ї було укладено шлюб. Відразу після реєстрації шлюбу, в той же день, відповідач вилетів з аеропорту Бориспіль в Іран, та в Україну не повертався. Через нервовий зрив з приводу такої поведінки відповідача потрапила до лікарні. Протягом останніх двох років, позивач постійно хворіє, відповідач її здоров'ям не цікавиться. Відомостей про сім'ю та місце перебування відповідача на даний час відсутні, з моменту укладення шлюбу у позивача з відповідачем взаємовідносин не було. Позивач з відповідачем разом ніколи не проживала, ніколи не була пов'язана спільним побутом, не мала з ним взаємних прав та обов'язків, тому що це йому не потрібно і він ухилився від створення сім'ї. Позивач зазначила, що відповідачем було зареєстровано з нею шлюб без намірів створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя і відповідно до цього такий шлюб є фіктивним. Така поведінка відповідача свідчить про те, що його наміри не відповідали створенню сім'ї та набуттю взаємних прав і обов'язків. Цей факт підтверджується тим, що відповідач з позивачем не проживали однією сім'єю і в день реєстрації шлюбу він вилетів до Ірану. В судовому засіданні позивач повністю підтримала обставини, викладені в позовній заяві та просила шлюб визнати недійсним. Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, за таких обставин суд на місці ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши фактичні обставини даної справи та дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.06.2012 року між [PERSON] та [PERSON] у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з Державним центром розвитку сім'ї було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 969. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки і чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі т. 14 СК України сімейні права є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Відповідно до ч. 2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя. Положеннями ч. 2 ст. 40 СК України та п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розі рвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що за рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності. Згідно ч.1 ст.43 СК України розірвання шлюбу, смерть дружини або чоловіка не є перешкодою для визнання шлюбу недійсним. За теоретичним визначенням шлюб - це добровільний сімейний союз (спільність) жінки та чоловіка, спрямований на створення сім'ї, зареєстрований у встановленому порядку з дотриманням вимог закону, і такий, що породжує у них особисті та майнові права й обов'язки подружжя. Умовою дійсності шлюбу є наявність взаємної згоди осіб, які беруть шлюб, воля цих осіб повинна бути спрямована на створення сім'ї. Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, а також положень СК України та зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім'ю чи про його відсутність. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, вислухавши пояснення позивача, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved