Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 (далі - ХОПЛ №1) звернувся до суду з заявою про продовження госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що він страждає на важкий психічний розлад, а його лікування та обстеження можливе тільки в умовах стаціонару. На обґрунтування заяви головний лікар ХОПЛ №1 зазначив, що [PERSON] страждає на пфропфшизофренію, через що він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. В зв'язку з наявністю важкого психічного розладу, внаслідок якого хворий не може дати усвідомленої згоди на госпіталізацію, згідно рішення Ярмолинецького районного суду від 09.12.2016 [PERSON] був госпіталізований в ХОПЛ № 1 в примусовому порядку на строк до трьох місяців. 06.03.2017 року [PERSON] повторно оглянутий комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ №1, яка прийшла до висновку про необхідність продовження лікування хворого в умовах стаціонару. В судовому засіданні представник лікарні заяву підтримав пославшись на обставини, викладені в заяві та пояснив, що у [PERSON] встановлений тяжкий психічній розлад, а тому його лікування можливе лише в стаціонарних умовах. [PERSON] в судовому засіданні не зміг висловити усвідомленої згоди щодо госпіталізації. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви про продовження госпіталізації хворого. Заслухавши пояснення представника лікарні, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що [PERSON] був доставлений в ХОПЛ № 1 08.12.2016 і в зв'язку з наявністю в нього важкого психічного розладу рішенням Ярмолинецького районного суду від 09.12.2016 був госпіталізований в ХОПЛ № 1 в примусовому порядку на строк до трьох місяців. 06.03.2017 [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, які прийшли до висновку про необхідність продовження лікування хворого в психіатричному стаціонарі в примусовому порядку, оскільки встановлено, що [PERSON] страждає на пфропфшизофренію, що обумовлює небезпеку для нього та оточуючих. На даний час проведене лікування не дає будь-якого позитивного ефекту, а також наявність у хворого вперше діагностовано туберкульоз легень. Дані обставини підтверджуються: висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 06.03.2017, згідно якого [PERSON] страждає на психічний розлад, раніше неодноразово проходив лікування в психіатричному закладі, являється інвалідом ІІ групи по психічному захворюванню, не здатний критично оцінювати свій стан, а тому він потребує продовження госпіталізації в психіатричному стаціонарі в примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 про продовження госпіталізації [PERSON] в психіатричному стаціонарі в примусовому порядку. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 17 Закону України Про психіатричну допомогу, перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації.

Outcome: approved