Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування Черкаської міської ради, Придніпровський РВ м. Черкаси УДМС про усунення перешкод користування житлом шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування. Позовні вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку з надвірними спорудами по провулку Рози Люксембург, 51 в м. Черкаси на підставі ухвал Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.07.2015 та 16.11.2015, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майнам за № 52679564 від 05.02.2016. Відповідачі зареєстровані у вищезазначеному будинку, але не проживають в ньому з 2010 року та не знімаються з реєстрації, у звязку з чим створюють перешкоди у здійсненні ним права власності на будинок. Місце перебування відповідачів йому не відоме. Комунальні послуги він оплачує самостійно. На підставі вищевикладеного просить суд усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження майном шляхом зняття [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з реєстраційного обліку, як такі, що втратили право користування домоволодінням за адресою: м. Черкаси, провулок Рози Люксембург, 51. Ухвалою суду від 31.03.2016 позовні вимоги в частині усунення перешкоди в користуванні власністю [PERSON] шляхом визнання [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування домоволодінням за адресою: м. Черкаси, провулок Рози Люксембург, 51 залишено без розгляду. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилася, до початку розгляду справи 31.03.2016 звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] в судове засідання не зявилася, 14.03.2016 звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи органу опіки та піклування Черкаської міської ради за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявилася, 24.03.2016 звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення покладається на думку суду. Представник третьої особи Придніпровського РВ у м. Черкаси УДМС України в Черкаській області в судове засідання не зявився, 09.03.2016 звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі їх представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Дослідивши письмові матеріали справи, на підставі їх повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 54901449 від 11.03.2016 [PERSON] є власником будинку № 51 по провулку Рози Люксембург в м. Черкаси. Підставою виникнення права власності є ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.07.2015. Відповідно до довідки з місця проживання та про склад сімї за № 231 від 18.02.2016 виданої комітетом самоорганізації населення мікрорайону «Соборний» в будинку № 51 по провулку Рози Люксембург в м. Черкаси зареєстровані: [PERSON], [INFO] власник житла; [PERSON], [INFO] донька; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] та її донька [PERSON] за адресою своєї реєстрації не проживає з 2010 року, їх особисті речі в будинку відсутні, що підтверджується актом опитування сусідів від 18.02.2016, затвердженого головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Соборний» [PERSON] Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Конституцією України\~(ст. 41) та ст. 1 першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до\~Закону України від 17.07.1997 року № 475/97\~-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло -житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст.\~379,\~382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч 1\~ст. 360-7 ЦПК України\~рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. В постанові Верховного суду України від 16 січня 2012 року № 6-57цс11 сформульована обов'язкова для всіх судів України правова позиція про те, що за змістом ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У зв'язку з тим, що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одночасно одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. З огляду на це вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства - статей 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України. Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] у будинку № 51 по вул. Рози Люксембург в м. Черкаси не проживають з 2010 року, суд приходить до висновку, що останніх слід визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved