Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів. ПАТ " УкрСиббанк " звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У судовому засіданні представник позивача первісним позовом (відповідачів за зустрічним) [PERSON] позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11325129000 від 28.03.2008 року, відповідно до умов якого банк надав позивачеві за первісним позовом кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в розмірі 27150,00 доларів США строком до 28.03.2029 року, а [PERSON] зобов'язалася повертати кредит шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів в розмірі 295,00 доларів США відповідно до графіку платежів. Вважає, що умови договору є несправедливими у зв'язку із змінами у витратах договору через значне підвищення курсу долару, що відбувся через нестабільну ситуацію в країні. Вказані обставини сторонами не могли бути передбачені. Крім того, відповідач за первісним позовом не попередив позивача про валютні ризики, які можуть настати та про те, що саме [PERSON] нестимете вказані ризики. Представник позивача також пояснив, що виконання договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін та позбавляє позивача на те, що вона розраховувала при укладанні договору. Наявність вказаних обставин, на його думку, свідчать про істотну зміну обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, а тому просить розірвати договір про надання споживчого кредиту № 11325129000 від 28.03.2008 року у зв'язку із порушенням прав споживача. Зустрічний позов представник відповідачів за зустрічним позовом не визнав та суду пояснив, що дійсно у відповідачів утворилася заборгованість по сплаті кредиту, проте із вказаною сумою вони не погоджуються, вважаючи завищеною через ріст курсу долару. Наполягає на розірвання договору про надання споживчого кредиту, щоб не здійснювалося подальше нарахування відсотків. Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) у судове засідання не з'явився, просив справу розглянути за відсутності представника банку, первісний позов він не визнав, свою думку висловив у письмових запереченнях, зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити та стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором № 11325129000 від 28.03.2008 року, що утворилася станом на 11.06.2014 року в загальному розмірі 26129,19 доларів США, що еквівалентно 308416,44 грн. та витрати по сплаті судового збору. Заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом (відповідачів за зустрічним), вивчивши матеріали справи, суд приходить наступних висновків. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 28.03.2008 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» (після зміни назви - ПАТ «УкрСиббанк») було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11325129000 від 28.03.2008 року, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в розмірі 27150,00 доларів США строком до 28.03.2029 року, а [PERSON] зобов'язалася повертати кредит шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів в розмірі 295,00 доларів США відповідно до графіку платежів. Пунктом 2.1 укладеного договору про надання споживчого кредиту було визначено, що у забезпечення виконання зобов'язань позичальником приймається застава нерухомого майна, а також порука. На забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» (після зміни назви - ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] 28.03.2008 року було укладено договори поруки № 11325129000-П. У зв'язку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, а саме - стрімке та велике зростання курсу долару, [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про захист прав споживачів. ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із зустрічним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника та поручителя солідарно, що утворилася станом на 11.06.2014 року в загальному розмірі 26129,19 доларів США, що еквівалентно 308416,44 грн. та складається з: заборгованості по кредиту за період з 21.03.2013 року по 11.06.2014 року - 24935,89 доларів США (еквівалентно 294331,30 грн.), заборгованості по процентам за період з 28.12.2013 року по 26.05.2014 року - 1064,61 доларів США (еквівалентно 12566,15 грн.), пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк за період з 11.06.2013 року по 11.06.2014 року - 79,49 доларів США (еквівалентно 938,27 грн.), пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за період з 01.03.2014 року по 11.06.2014 року - 49,20 доларів США (еквівалентно 580,74 грн.). Ці обставини підтверджуються копією договору про надання споживчого кредиту, договору поруки, розрахунком заборгованості та іншими письмовими доказами. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 3 частини 5 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Відповідно до п. 10.13 договору про надання споживчого кредиту № 11325129000 від 28.03.2008 року, підписанням цього договору позичальник свідчить про те, що всі його умови йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього, перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Судом встановлено, що підписавши договір про надання споживчого кредиту на узгоджених з банком умовах і визначивши на власний розсуд свої права та обов'язки у кредитному зобов'язанні, позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) [PERSON] погодилась з усіма його умовами без застережень. Виходячи з наданих у судове засідання доказів та пояснень представника позивача за первісним позовом, суд приходить висновку, що [PERSON] на час підписання кредитного договору була дієздатною повнолітньою особою, яка вчиняючи юридично значимі дії мала діяти розсудливо, розумно і обачно, оцінюючи власні фінансові можливості, загальну економічну ситуацію у країні, коливання курсу української гривні по відношенню до іноземних валют та інші істотні для укладення договору обставини усвідомлюючи можливі фінансові ризики. Під час укладення кредитного договору [PERSON] мала можливість самостійно і без стороннього впливу приймати рішення про обрання валюти кредитування. З часу укладення договору позивач за первісним позовом виконувала, передбачені ним зобов'язання, претензій щодо його умов, зокрема і щодо валюти договору не заявляла. Сукупність даних обставин, а також те, що позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним) [PERSON] не надано суду переконливих доказів, які б свідчили про несправедливість умов договору щодо неї, а також відсутності одночасно чотирьох умов істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору про надання споживчого кредиту, суд приходить висновку, що первісний позов про захист право споживачів є необґрунтованим та в його задоволенні необхідно відмовити. Щодо зустрічних позовних вимог, то суд приходить наступного висновку. Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, а якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно до ст. 1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно до положень ст. 541 та ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі за зустрічним позовом порушили умови договору про надання споживчого кредиту № 11325129000 від 28.03.2008 року, що підтверджено наданим у судове засідання розрахунком суми заборгованості станом на 11.06.2014 року, а також поясненням представника відповідачів за зустрічним позовом. Крім того, позивач за зустрічним позовом попереджав відповідачів про виниклу заборгованість, що підтверджено наданими у судове засідання вимогами на ім'я кредитора та поручителя, реєстром замовних відправлень, а також рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення про отримання вказаних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконала своїх зобов'язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, у зв'язку із чим утворилася заборгованість за кредитом, правильність нарахування якої була перевірена в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, що не спростовується твердженнями представника відповідачів за зустрічним позовом та наявними в справі письмовими доказами, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, понесені позивачем за зустрічним позовом, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача в рівних частках. На підставі викладеного,

Outcome: approved