Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Вижньоберезівської сільської ради, [PERSON] , [PERSON] про визнання правочину (заповіту) недійсним. Позовну заяву [PERSON] мотивує тим, що [INFO] померла її мама [PERSON] . В процесі підготовки до прийняття спадщини, їй стало відомо, що від імені мами посвідчений заповіт секретарем Вижньоберезівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, в користь її брата [PERSON] Такий заповіт вважає незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідно до довідки комунального некомерційного підприємства «Яблунівська районна лікарня» Яблунівської селищної ради об?єднаної територіальної громади від 23.08.2019 року № 440, її мама була госпіталізована у цю лікарню 09.01.2019 року і пролікувалася на стаціонарному лікуванні до 26.01.2019 року. За весь час лікування ніхто з осіб, які мають право вчиняти нотаріальні дії, її маму не відвідували. За станом здоров?я вона взагалі не могла говорити. У сільській раді їй стало відомо, що секретар Вижньоберезівської сільської ради Косівського району посвідчив заповіт від імені мами в користь її брата. Вважає, що такий заповіт був посвідчений з грубим порушенням закону, а тому його слід визнати нікчемним та скасувати. Представник позивачки адвокат Лазоришин І.І., в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Представник Вижньоберезівської сільської ради в судове засідання не з"явився, однак у попередніх судових засіданнях сільський голова [PERSON] позовні вимоги не визнав, надавав суду пояснення про те, що заповідачка бажала скласти заповіт вдома, так як перебувала у поганих відносинах із працівниками Нижньоберезівської сільської ради. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, та надававши пояснення у попередніх судових засіданнях, позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що його попросили посвідчити заповіт вдома в зв?язку із хворобою заповідачки та її поганими стосунками із працівниками сільської ради по місцю свого проживання. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до загальних положень про спадкування, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (статті 1216 та 1217 ЦК України). В свою чергу, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220 ЦК України). Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як було встановлено судом, та стверджується копією свідоцтва про смерть, [INFO] померла мати позивачки, [PERSON] (а.с.6), після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. Факт родинних відносин позивачки із померлою стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , згідно якого, [PERSON] народилася [INFO] , а її матір?ю записана [PERSON] (а.с.10). В подальшому, позивачка двічі змінювала своє прізвище в зв?язку із укладенням шлюбу, спочатку на « [PERSON] », що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.8,9), а потім на « [PERSON] », що видно із копії свідоцтва про шлюб (зворотній бік а.с.8). Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За життя, [PERSON] , [INFO] склала заповіт виразивши таким чином свою волю щодо кола спадкоємців та спадкового майна. А саме, все своє майно вона заповіла сину [PERSON] , 1970 р.н. Вказаний заповіт був посвідчений секретарем Вижньоберезівської сільської ради за № 1 (а.с.5). Статтею 1251 ЦК України передбачено підстави посвідчення заповіту посадовою особою органу місцевого самоврядування. А саме, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Як видно із копії довідки № 440 від 23.08.2019 року, виданої КНП «Яблунівська районна лікарня» Яблунівської селищної ради об?єднаної територіальної громади, [PERSON] , 1939 р.н., жителька с. Нижній Березів, Косівського району, знаходилася на стаціонарному лікуванні в паліативно-хоспісному відділенні КНП «Яблунівська РЛ» з 09.01.2019 року по 26.01.2019 року (а.с.12). При цьому, суд звертає увагу на те, що вищенаведена стаття прямо вказує, що заповіт може бути посвідчено посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування у разі відсутності у даному населеному пункті нотаріуса, тобто, заповіт може бути посвідчено посадовою особою лише того органу місцевого самоврядування, на території якого проживає спадкодавець ( заповідач ). А в даному випадку, заповіт жительки одного села, було посвідчено секретарем сільської ради зовсім іншого села. Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Як передбачено ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. А тому, зважаючи на вищенаведені мотиви, суд приходить до висновку, що заповіт [PERSON] від 17.01.2019 року посвідчений секретарем Вижньоберезівської сільської ради за № 1 - слід визнати недійсним. Окрім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, із відповідачів (діями яких були порушено вимоги закону) на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати. Зокрема, оплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3200 грн., тобто на загальну суму 3968,40 грн. А оскільки солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, то в розмірі по 1984,20 грн. з кожного. Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 15, 16, 1233, 1234, 1247, 1251, 1257 ЦК України, та

Outcome: approved