Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], громадянки України, дата народження 20.06.1922 року, місце народження с.В.-Павлівка, Зеньковського р-ну, Полтавської області, дата смерті 20.08.2014 року, місце смерті м.Горлівка, Донецька область. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.08.2014 року в м.Горлівка, Донецької області померла її мати [PERSON]. Внаслідок смерті [PERSON], заявниці Комунальним закладом «Центр первинної медико-санаторної допомоги №1 м.Горлівка» видано лікарське свідоцтво про смерть від 20.08.2014 року, яке є недійсним і не створює правових підстав. В судове засідання заявник не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та покладається на компетентність суду. За приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Судом встановлено згідно актового запису про народження №684, зробленого 05.04.1954 року Центр-міськрайбюро РАГС Сталінської області м.Горлівка, батьками [PERSON], [INFO], записані: [PERSON] та [PERSON]. Згідно актового запису про укладення шлюбу №520, зробленого 05.03.1977 року Палацом одруження м.Горлівка Донецької області, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка «Круковес», дружини «Круковес». Згідно лікарського свідоцтва про смерть №145 від 20.08.2014 року, складеного Комунальним закладом «Центр первинної медико-санаторної допомоги №1 м.Горлівка», [PERSON] померла 20.08.2014 року. Заявник зверталася до Корабельного районного у місті Херсоні відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області щодо реєстрації смерті [PERSON] та видачі їй свідоцтва про смерть, однак їй відмовлено в державній реєстрації смерті, у зв'язку з тим, що подане нею свідоцтво про смерть є недійсним і не створює правових підстав, оскільки будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово неконтрольованій території та їх діяльності вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку не передбаченому законом. Згідно ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Однак, м.Горлівка, згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. А відповідно до положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, м.Горлівка входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Приписами п.8 ч. 1ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для державної реєстрації смерті, отримання свідоцтва про смерть та для оформлення спадкових прав після смерті матері. Суд сприймає надане заявником лікарське свідоцтво смерть №145, видане 20.08.2014 року Комунальним закладом «Центр первинної медико-санаторної допомоги №1 м.Горлівка», як носій конкретної інформації - факту смерті [PERSON], при цьому не може визнати вказане свідоцтво про смерть належним та допустимим доказом, оскільки відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян» та правовий режим на тимчасово окупованій території України, є недійсним і не створює правових наслідків, але суд бере до уваги, що неприйняття по суті рішення по даній справі може вплинути на права і обовязки заявника. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] і визначає датою її смерті 20.08.2014 року та місцем смерті м.Горлівка. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якою є заявник, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявником свідоцтво про смерть, виданого державним органом України. Відповідно до ст.257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved