Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача, вказуючи, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 28.08.1998 році. Від вказаного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який знаходяться на її утриманні. В даний час син навчається у [PERSON], а саме в Університеті гуманітарних та соціальних наук, на денній формі навчання. Навчання сина потребує значних фінансових затрат, як на оплату навчання та проживання за кордоном, проїзду до навчання, купівлю продуктів харчування, одягу, та інших витрат повязаних з навчанням. Стверджує, що вона самостійно утримує дитину, матеріально його забезпечує, однак їй важко одній утримувати його, а відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 10.03.2016 року і на період навчання до досягнення ним 23 років. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просять їх задовольнити в повному обємі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився по невідомим для суду причинам, проте подав заперечення проти позову, відповідно до яких вказує, що неспроможний сплачувати аліменти у розмірі зазначеному позивачкою у позові, оскільки офіційно отримує незначний заробіток та пенсію, інших доходів у нього не має. Вважає, що може допомагати матеріально синові в розмірі 25 % від свого доходу. В звязку з цим просить відмовити у задоволенні позову. Третя особа на стороні позивача [PERSON] подав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення по слідуючих підставах. Як вбачається з матеріалів справи, сторони розірвали шлюб 28.08.1998 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [PERSON] І-БВ № 259337 від 28.08.1998 року. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO], який знаходяться на утриманні позивачки. Згідно довідки Університету гуманітарних та соціальних наук № 188/D24/2015 від 16 грудня 2015 року, [PERSON] є студентом даного вузу, форма навчання стаціонарна, рік 1. Даний вуз знаходиться у [PERSON], м.Варшава, вул. Ходаковського, 19/31. Як вбачається з рахунку від 21.08.2015 року та платіжних доручень в іноземній валюті ПАТ «Кредобанк» від 28, 29 квітня 2015 року, та 25, 26 серпня 2015 року, позивачкою було сплачено витрат повязаних з навчанням в сумі 8\~180 Злотих. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області і отримує пенсію за вислугою років, що стверджується довідками про доходи пенсіонера від 01.03.2016 року. Крім того, відповідач згідно довідки про доходи працює у ПП [PERSON] по трудовій угоді на посаді водія, та за вересень грудень 2016 року отримав щомісячно заробітну плату в розмірі 1400,00 грн. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Згідно з вимогами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, як то: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З врахування викладеного, а саме те що відповідач працевлаштований, та окрім того отримує пенсію, тобто має регулярний дохід, а тому, не має правових підстав застосовувати в даному випадку норми, що регулюють визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу й на утримання повнолітнього сина, однак розмір аліментів, який просить стягнути позивачка, є завищеним. Суд вважає, що з врахуванням вищевказаних обставин з відповідача за можливе стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно. Слід також вказати, що ст. 199 СК України передбачає в обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, що розміщена в главі 16 цього Кодексу, а також зважаючи на те, що особа яка досягла вісімнадцятирічного віку є повнолітньою, а тому положення глави 15 СК України не можуть бути застосовані у даному випадку, тобто аліменти не можуть стягуватися в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки [PERSON] є повнолітньою особою. Крім того, суд зазначає, що частиною 2 статті 199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Враховуючи наведене та

Outcome: approved