Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Вінницької міської ради про визначення розміру часток співвласників в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 0510100000:03:053:0279, що розташована по [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона та її матір [PERSON] є співвласниками будинковолодіння, розташованого у [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. За життя вони спільно приватизували у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 0510100000:03:053:0279, що розташована за адресою будинковолодіння. Позивач на частку в будинковолодінні отримала свідоцтво про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю визначеної частки померлої у праві спільної сумісної власності на цю ділянку. За таких обставин позивач звернулася до суду та просить визначити, що частки співвласників її та померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку були рівними та становлять по 1/2. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2020 року прийнято справу до розгляду у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання та витребувано копію спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] . Відповідач своїм право на відзив не скористався. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2020 року ( без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) витребувано копію спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] в державному нотаріальному архіві. В судове засідання ні позивач, ні її представник не з`явилися. Представником позивача подане клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні при розгляді справи покладався на думку суду. Вислухавши представника відповідача, дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами глави 26 книги ІІІ ЦК України стосовно права спільної власності на майно. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належало будинковолодіння [ADDRESS] (копії свідоцтв про спадщину за законом від 14 вересня 1984 року, посвідчених державним нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної контори Курбатовою С.П., зареєстровано в реєстрі за №2-1219 та №2-1221). Також [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 0510100000:03:053:0279, що розташована по [ADDRESS] (копія державного акту на право приватної власності на землю І-ВН №066002, виданого виконкомом Вінницької міської ради 16 липня 2001 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ВН №3/1782). За даними Державного земельного кадастру про земельну ділянку власниками цієї земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON] (витяг від 28 серпня 2020 року № НВ-0520111322020). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 березня 2005 року. [PERSON] є донькою [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 липня 1951 року, копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 26 липня 1974 року ). Як слідує з матеріалів спадкової справи єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] є [PERSON] . Остання отримала свідоцтво про право на спадщину на частку в будинковолодінні [ADDRESS] . Однак щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 0510100000:03:053:0279, що розташована по [ADDRESS] , їй відмовлено, зважаючи, що частки в праві спільної сумісної власності на неї не визначені (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 березня 2020 року №307/02-31). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до частин 4,5 ст.89 Земельного кодексу України передбачено, що співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачене законом або не встановлено судом. Відповідні роз`яснення містять й положення п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Позивач, заявляючи вимогу про визначення часток у праві спільної сумісної власності на ділянку, посилається на рівність часток. При цьому судом не встановлено обставин, які вказували протилежне. Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, а також те, що часта померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а не визначення часток не дає можливості в повній мірі розпоряджатися своїм правом власності на вказане майно. Тому, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визначення розміру часток співвласників земельної ділянки, в тому числі померлої, у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку в розмірі по 1/2 підлягає задоволенню. При цьому суд враховує, роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Суд також відмічає, що земельна ділянка не перебуває під арештом та в іпотеці й не обтяжена зобов`язаннями. На підставі викладеного,

Outcome: approved