Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться у шлюбі з відповідачем, що зареєстрований 21.04.2001 року відділом реєстрації актів громадського стану Ленінського районного управління юстиції м.Донецька Донецької області, актовий запис №101. Від зазначеного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27.09.2001 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис №392. З серпня 2016 року шлюбні відносини між подружжям фактично припинені. Спільне життя у сторін не склалося через серйозні протиріччя, у зв'язку з політичною ситуації в країні. На цьому ґрунті між сторонами виникали постійні сварки, відповідач навіть застосовував відносно позивача насильство. Позивач впевнена, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Спір про поділ спільного майна - відсутній. Після розірвання шлюбу просить суд повернути дівоче прізвище - [PERSON]. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання також не з'явився, заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав.Згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Донецькій області від 28.07.2017 року, [PERSON] зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться, з огляду на що про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений через засоби масової інформації - газету "Часопис Донеччина" від 06.10.2017 року (стор.4). Враховуючи наведене, відповідно до ухвали від 13.10.2017 року, судом прийнято рішення розглядати справу заочно, на підставі ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених вимог, з огляду на викладене нижче. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України), позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 21.04.2001 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Ленінського районного управління юстиції м.Донецька Донецької області, актовий запис №101. (а.с.6) Враховуючи відсутність з боку обох сторін заперечень проти задоволення позову, небажання подружжя зберегти шлюб, відсутність спору відносно виховання та мешкання неповнолітньої дитини, майнового спору, а також, спору про поділ сумісного майна, суд приходить до висновку, що примирення сторін неможливе, подальше збереження шлюбу інтересам подружжя не відповідатиме. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Наведене свідчить про право позивача після розірвання шлюбу змінити прізвище - «[PERSON]».

Outcome: approved