Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Заява обґрунтована наступним. [PERSON] мешкає в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка їй належить на праві приватної власності. [PERSON] є її рідною донькою, яка зареєстрована за вказаною адресою. Крім доньки, в квартирі ще мешкає онук - [PERSON] . З 2002 року [PERSON] створює неможливі умови для проживання, постійно вчиняє сварки та бійки, висловлюється нецензурною лайкою, кричить, вчиняє фізичне насильство - б`є руками по голові, тягає за волосся, штовхає, нищить меблі, б`є посуд. [PERSON] не працевлаштована, веде аморальний спосіб життя. У 2013 році [PERSON] після чергового побиття донькою звернулась до бюро судово-медичної експертизи для проведення медичного обстеження та визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за висновком якого встановлено легкі тілесні пошкодження. З приводу неправомірних дій [PERSON] вона неодноразово зверталась до Комунарського ВП ГУНП в Запорізькій області. 25.04.2020 року інспектором СООП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області було винесено терміновий припис відносно [PERSON] , яким останній було заборонено строком на 10 діб в будь-який спосіб контактувати з [PERSON] , зобов`язано залишити місце проживання [PERSON] 23.05.2020 року інспектором СООП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області вдруге було винесено терміновий припис відносно [PERSON] . Даним приписом [PERSON] строком на 5 діб в будь-який спосіб заборонено контактувати з [PERSON] , зобов`язано залишити місце проживання [PERSON] 28.07.2020 року інспектором СООП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області втретє було винесено терміновий припис відносно [PERSON] , яким останній було заборонено строком на 10 діб в будь-який спосіб контактувати з [PERSON] , зобов`язано залишити місце проживання [PERSON] . Проте, незважаючи на заборонний припис, [PERSON] продовжує вчиняти домашнє насильство. [PERSON] , тричі, 25.03.2014 року, 21.07.2020 року та 28.07.2020 року притягалася до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство). Просить суд видати обмежувальний припис відносно [PERSON] на 6 (шість) місяців, а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатись на відстань 100 метрів до місця проживання (перебування), інших місць відвідування [PERSON] ; заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою суду від 17.08.2020 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала, просила задовольнити. Додатково суду зазначила, що мешкає у квартирі разом із онуком і донькою [PERSON] . Онук - [PERSON] , веде нормальний спосіб життя, працевлаштований, їй у всьому допомагає. Донька вже тривалий час зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки та бійки, що робить спільне життя неможливим. Вона часто звертається за допомогою до сусідів, так як донька її б`є. Коли онука не має вдома вона боїться знаходиться вдвох з донькою, яка агресивно налаштована, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Тому, дуже часто сидить або у під`їзді або на вулиці, чекає онука. За комунальні послуги сплачує лише вона та онук. [PERSON] часто не буває вдома, по два-три дні, тому вважає, що у неї є місце , де можливо жити та ночувати. Представник заявника - [PERSON] заяву підтримала, вважала, що є усі підстави для її задоволення. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, заяв та клопотань до суду не надано. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона раніше була головою кооперативного будинку за адресою: [ADDRESS] , тому знайома зі усіма мешканцями будинку. У квартирі [ADDRESS] мешкають [PERSON] разом зі своїм онуком та донькою [PERSON] . Остання веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, вчиняє сварки, б`є свою матір, нищить майно, неодноразово викликали поліцію. [PERSON] практично постійно перебуває у стані алкогольного сп`яніння. У такому стані вона є агресивною не тільки відносно своїх родичів, але і сторонніх осіб. Дуже часто бачила, що [PERSON] чекала онука на вулиці та боялася заходити в квартиру. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він є онуком [PERSON] , мешкає разом з нею і матір`ю - [PERSON] . Остання тривалий час зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя, постійно вчиняє вдома сварки, б`є бабусю, погрожує їй фізичною розправою. Тричі до неї співробітниками поліції було застосовано терміновий заборонний припис, проте тільки один припис [PERSON] виконала, інші були нею порушені. Його матір постійно ображає та принижує своїми висловами та іноді намагається вдарити. Коли матір вдома - вона завжди знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, тому вони з бабусею замикаються у своїй кімнаті. Матір по два-три дні не буває вдома, ніде не працює, фактично заробляє собі на життя проституцією. Він збирається переїжджати з квартири та проживати окремо зі своєю дівчиною, тому боїться за бабусю. За комунальні послуги [PERSON] не сплачує вже більше 10 років, квартиру повністю утримує він та бабуся. Суд, заслухавши представника заявника, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO]. Заявнику на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі договорів дарування від 05.08.2006 року та від 22.09.2001 року . У зазначеній квартирі зареєстрована [PERSON] [PERSON] неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] , що підтверджується постановами Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2014 року, 21.07.2020 року,28.07.2020 року. Крім того, відносно [PERSON] було тричі застосовано терміновий заборонний припис: серія АА № 033950 від 25.04.2020 року, серія АА № 154601 від 23.05.2020 року, серія АА № 032949 від 28.07.2020 року. Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п.п.6, 8 ч.1ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особою, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь, згідно із п.3, 6, 7, 8 ч.1, ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст.26 Закону України передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до п.7 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Зміст п. 4 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» полягає у наступному - обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, серед яких: 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо заявниці, застосовані термінові заборонні приписи практично не були виконані [PERSON] , є висока вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо заявниці, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до [PERSON] необхідно видати обмежувальний припис щодо заборони їй наближатись до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не ближче як 100 метрів; перебувати в місці спільного проживання (перебування) [PERSON] ; вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Факт періодичної тривалої (2-3 дні) відсутності [PERSON] за місцем проживання у тому числі у нічний час, дає суду підстави дійти висновку, що у останньої мається таке місце для проживання та ночівлі. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч.2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. Згідно ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved