Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Ширяївської селищної ради Одеської області, [PERSON] , (третя особа - Любашівська районна державна нотаріальна контора Одеської області) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , який за життя склав заповіт на випадок своєї смерті за яким заповів їй земельну ділянку розміром 5,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5125455100:01:006:0270, яка розташована на території Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області. Крім неї, спадкоємицею за заповітом також є її сестра [PERSON] , якій він заповів земельну ділянку розміром 3,8061 га, для ведення товарного сільського виробництва, кадастровий номер 5125455100:01:006:0068, яка розташована на території Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області. Після смерті спадкодавця позивач у встановленому законом порядку звернулася до нотаріальної контори задля оформлення своїх спадкових прав, але нотаріусом їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що державна реєстрація права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відбулася 13.08.2013 року з порушеннями ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме - державним реєстратором у витягу № 8007381 від 15.08.2013 року в графі «підстава виникнення права власності», вказано «свідоцтво про право на спадщину за реєстровим № 349 від 24.03.2004 року», тоді як підставою виникнення права власності на вказану земельну ділянку має бути «свідоцтво про право власності», а також неправильно зазначено розмір земельної ділянки. В зв`язку з чим вона була змушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Ширяївської селищної ради Одеської області - у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Представники третьої особи - Любашівської районної державної нотаріалльної контори Одеської області - в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПКУ, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та докази по справі, судом встановлено наступне. [PERSON] за життя на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.03.2004 року належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Україна", що знаходиться в смт. Ширяєве Ширяївського району Одеської областірозміром 5,79 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яке належить померлому спадкодавцю [PERSON] , на підставі сертифікату серії ОД№0040080, виданому Ширяївською РДА Одеської області 28.10.1996 року. Розпорядженням Ширяївської РДА Одеської області № 235 від 19.06.2012 року «Про передачу в натурі земельної частки (паю) та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] » - [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею 3,81 га, в тому числі 3,81 га ріллі, із земель колективної власності колишнього КСП «Україна» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області. 15.08.2013 року відповідно до Витягу з ДРРП на НМ про реєстрацію права власності державним реєстратором було проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 5125455100:01:006:0270, де підставою виникнення права власності помилково вказано «свідоцтво про право на спадщину», розмір частки «1/1», площа земельної ділянки - помилково 5,79 га. 13.04.2015 року державним нотаріусом Голованівської районної державної нотаріальної контори Голованівського району Кіровоградської області Бурдейною Г.І. за реєстровим номером 477, було посвідчено заповіт [PERSON] , відповідно до якого вище вказану земельну ділянку з кадастровим номером 5125455100:01:006:0270 площею 5,79 га він заповів [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина відповідно до заповіту у вигляді вище вказаної земельної ділянки. Відповідно до інформаційного листа Любашівської районної державної нотаріальної контори Одеської області № 1740/0-16 від 17.09.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що державним реєстратором у витягу № 8007381 від 15.08.2013 року в графі «підстава виникнення права власності», вказано «свідоцтво про право на спадщину за реєстровим № 349 від 24.03.2004 року», тоді як підставою виникнення права власності на вказану земельну ділянку має бути «свідоцтво про право власності», а також в документах містяться розбіжності при зазначені розміру земельної ділянки. Згідно витягу з ДЗК від 24.09.2019 р. про земельну ділянку з кадастровим номером 5125455100:01:006:0270, її площа складає 3,8061 га, власник - [PERSON] . Вирішуючи цивільно-правовий спір, суд дійшов висновку про таке. Відповідно до ч. 1ст. 178 ЦК України, об`єкти цивільних прав можуть переходити від однієї особи до іншої в порядку спадкування, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Після відкриття спадщини (ст. 1220 ЦК України) та належить спадкоємцеві (ст. 1268 ЦК України). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ст. 392 ЦК Українивласник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1 ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Таким чином, на думку суду після смерті спадкодавця, спадкоємець не має можливості врегулювати дане питання в досудовому порядку. Відповідно до ст.41 Конституції Україникожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Дослідивши матеріали витребуваної спадкової справи, суд встановив, що інших осіб, які є спадкоємцями померлого [PERSON] , немає. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що інша спадкоємиця за заповітом не заперечує проти задоволення позову, визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку і той факт, що правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки наявність у правовстановлюючих документах розбіжностей щодо спадкового майна у вигляді земельної ділянки, унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Outcome: approved