Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду перебуває цивільний позов [PERSON] до Гаражного кооперативу «Текстильник», [PERSON] про визнання прав забудовника гаража №455 в гаражному кооперативі «Текстильник» по вул. Спортивній, 5 в м. Тернополі, в порядку спадкування після смерті [PERSON], котра померла 01.07.2014 року. В обґрунтування позову [PERSON] відзначає, що вона є спадкоємицею за заповітом після смерті спадкодавця, інших осіб, котрі мають обовязкову частку у спадщині немає, однак оскільки спірний гараж за життя спадкодавцем не було введено в експлуатацію, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва, до спадкоємця переходять усі його права та обовязки. В позасудовому порядку позивачка не може захистити власне цивільне право, а тому про захист просить суд. В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги підтримали та просять задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вимогу [PERSON] заперечив за безпідставністю, натомість заявив до неї, з залученням ГК «Текстильник» в процесуальному статусі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, зустрічний позов, у якому просить суд в порядку спадкування визнати за [PERSON] право власності на будівельні матеріли та конструктивні елементи з яких складається гараж №455 в гаражному кооперативі «Текстильник». На підтвердження зустрічних позовних вимог [PERSON] зазначає, що спірний гараж було збудовано в тому числі його силами та за його рахунок, гараж перебуває у фактичному володінні [PERSON], зданим ним в оренду без уклдання письмового договру, і він же проводив в гаражі ремонтні роботи. А тому позивач за зустрічним позовом вважає, що саме за ним слід визнати право власності на будівельні матеріли та конструктивні елементи з яких складається гараж. Представник первісного позивача просить відмовити в задоволенні зустрічного позову за недоведеністю. Представник ГК «Текстильник» при вирішенні спору поклався на думку суду. Заслухавши пояснення та дослідивши докази судом встановлено наступні обставини. Щодо первісного позову. 01 липня 2014 року померла [PERSON], котра проживала та була зареєстрована в [INFO] 18 серпня 2009 року помер її чоловік [PERSON], після якого [PERSON] прийняла спадщину, однак не встигла оформити спадкові права. В серпні 2014 року Другою тернопільського міською нотаріального конторою заведено спадкову справі №67\\2014 до майна померлої [PERSON]. Відповідно до матеріалів спадково справи спадкоємцем [PERSON] за заповітом, є позивачка за первісним позовом [PERSON] котра подала заяву про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Спадкоємців за законом, котрі мають право на обовязкову частку в спадковому майні, після смерті [PERSON], нотаріусом не встановлено. Дані обставини стверджуються постановою державного нотаріуса Другої тернопільської міської нотаріальної контори від 27.03.3015 року за №185\\02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, чинність котрої не оскаржено. Із змісту вищезазначеної постанови також вбачається, що метою видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON], позивачка за первісним позовом надала нотаріусу наступні документи: -довідку з ГК за №209 від 17.02.2015 року про те, що [PERSON], згідно рішення місткої ради від 18.02.1992 року за №57, був членом ГК «Текстильник» і мав гараж №455; -довідку ТОВ «Міське бюро технічно інвентаризації» від 27 березня 2015 року про те, що гараж №455 в ГК «Текстильник» по обліках бюро не зареєстрований ; -заповіт, посвідчений нотаріально 16 лютого 2012 року за реєстровим номером 2-128, згідно якого [PERSON] заповіла гараж №455 в ГК «Текстильник» в м. Тернополі, [PERSON]. З поданих спадкоємцем [PERSON] документів, випливає, що за життя [PERSON], котрий помер 18.08.2009 року (після смерті якого спадщину прийняла [PERSON], але не встигла оформити спадкових прав), за життя не оформив і не зареєстрував права власності на спірний гараж №455 в ГК «Текстильник» в м. Тернополі, а тому за відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно, згадуваною вище постановою державного нотаріуса Другої тернопільської міської нотаріальної контори від 27.03.3015 року за №185\\02-31, спадкоємиці за заповітом після смерті [PERSON] [PERSON], відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Статтею 1218\~ЦК\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. В судовому засіданні встановлено, що спірний гараж №455 в ГК «Текстильник» в м. Тернополі по вул. Спортивній, 5, не введено в експлуатацію. В п.3.2. інформаційного листа від 16.05.2013\~ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснює, що: «Пунктом 8\~ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7\~встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини.» Таким чином аналізуючи докази в їх сукупності суд приходить до переконання про підставність первісного позову, котрий підлягає до задоволення шляхом визнання за [PERSON] прав забудовника гаража №455 (збудованого законно, але не введеного до експлуатації) в гаражному кооперативі «Текстильник» по вул. Спортивній, 5 в м. Тернополі, в порядку спадкування після смерті [PERSON], котра померла 01.07.2014 року, з правом здачі гаража в експлуатацію та реєстрації права власності. Водночас суд наголошує, що ГК «Текстильник» не може вважатися належним відповідачем за первісним позовом, оскільки ГК не входить до кола спадкоємців і не є органом місцевого самоврядування, котрий може бути відповідачем у спадкових справах за відсутності спадкоємців за законом чи заповітом. Щодо зустрічного позову суд наголошує на наступному. Позивач за первісним позовом, [PERSON]І, не заперечуючи обставин справи щодо смерті батьків [PERSON] та [PERSON], та факту відсутності акту введення до експлуатації спірного гаража та відсутності оформлення за спадкодавцем права власності, просить суд визнати за ним право власності на будівельні матеріли та конструктивні елементи з яких складається гараж №455 в гаражному кооперативі «Текстильник». На підтвердження зустрічних позовних вимог [PERSON] зазначає, що спірний гараж було збудовано в тому числі його силами та за його рахунок, гараж перебуває у фактичному володінні [PERSON], задний ним в оренду без укладання письмового договру, і він же проводив в гаражі ремонтні роботи. А тому позивач за зустрічним позовом вважає, що саме за ним слід визнати право власності на будівельні матеріли та конструктивні елементи з яких складається гараж. З цього приводу суду відзначає таке. Вищезазначено, що статтею 1218\~ЦК\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України, \~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Вирішуючи первісний позов судом було встановлено, що спадкоємцем [PERSON] за заповітом, є позивачка за первісним позовом [PERSON] котра подала заяву про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. При цьому спадкоємців за законом, котрі мають право на обовязкову частку в спадковому майні (малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки) , після смерті [PERSON], нотаріусом не встановлено. Таким чином незважаючи на ту обставину, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, проте не будучи малолітньою, неповнолітньою, повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця (ч.1 ст. 1241 ЦК України), він не може претендувати на спадкування навіть частки у спадковоум майні за умови наявності спадкоємця за заповітом [PERSON], котра у визначений законом строк звернулася з заяво про прийняття спадщини за заповітом. Окремо суд наголошує, що відповідно до ст. 67\~Закону України "Про нотаріат"\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Заявляючи позов про визнання права власності в порядку спадкування, [PERSON] суду не довів обставин намагання в позасудовому порядку спадкових прав, як спадкоємець за законом після смерті матері, а тому звернення до суду за відсутності намагання оформити спадкові права у нотаріальному порядку, не ґрунтується на законі та не може бути задоволеним судом. Доводи ж позивача про те, що він власними силами та коштами допомагав батьку [PERSON] будувати спірний гараж №455 в ГК «Текстильник», підтверджені показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], і здійснював ремонт гаража та здав гараж в оренду без оформлення офіційної угоди, не може свідчити про перехід до [PERSON] спадкових прав на спірне майно після смерті матері, а тому не може слугувати правовою підставою задоволення зустрічного позову. Окрім цього покази вищезгаданих свідків оцінюються критично, оскільки є суперечливими і в судовому засіданні були спростовані показами інших свідків [PERSON] та [PERSON] З огляду на наведене та

Outcome: approved