Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

В грудні 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що згідно укладеного договору № б/н від 12.04.2008 року [PERSON] отримав від банку кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердиd свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нbv та банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Відповідно до п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Банк свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Останній же порушив свої зобов'язання за договором щодо погашення кредиту, відсотків, що призвело до утворення в нього перед банком заборгованості, яка станом на 14.11.2013 року становить 13019,60 грн. та складається з: 1252,76 грн. - заборгованість за кредитом; 4865,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5805,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 596,17 грн. - штраф (процентна складова). Оскільки в добровільному порядку відповідач борг не погашає, позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути його в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач позов визнав, пояснивши, що був неспроможний сплачувати кредит у звязку з прjблемами в його бізнесі. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору № б/н від 12.04.2008 року [PERSON] отримав від позивача кредит у розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір укладений шляхом приєднання до Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, підтвердженням чому є підписана позичальником заява (а.с. 9). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Встановлено судом і те, що позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі визначеному в договорі. Натомість відповідач своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, відсотків за користування ним перед банком не виконує, що призвело до утворення в нього заборгованості. З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 14.11.2013 року заборгованість [PERSON] перед позивачем за кредитом становить 13019,60 грн. та складається з: 1252,76 грн. - заборгованість за кредитом; 4865,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5805,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом (а.с. 18-25). Крім того, відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг відповідачу нараховано штраф (фіксована частка) в розмірі 500 грн. та штраф (процентна складова) в сумі 596,17 грн. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1054 ЦК України, визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором № б/н від 12.04.2008 року щодо поверення кредитних коштів, суд вважає, що заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 229 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved