Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Адвокат Гуревич Р.Г., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з заявою (яку в подальшому уточнив) про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Заява мотивована тим, що з 2006 року [PERSON] постійно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] , який помер у віці 52 роки [INFO] . Факт його смерті підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 31 березня 2020 року, актовий запис № 60, серії ІІ НО № 113869 . Здійсненням поховання та оплатою усіх пов`язаних з цим ритуальних послуг займалась заявниця. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 7,0241 га, яка розташована на території Покровської сільської ради Бахмутського району Донецької області, що належала покійному на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.07.2012 року. З метою оформити спадкові права на земельну ділянку, заявниця звернулася до нотаріуса. Нотаріусом було роз`яснено заявниці, що для оформлення спадкових прав, їй необхідно встановити факт родинних відносин. В зв`язку з викладеним, заявниця вимушена була звернутися до суду. У судове засідання заявниця та її представник не з`явились, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи за їхню відсутність, заяву підтримують та просять задовольнити. Представник заінтересованої особи Бахмутської ОТГ до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з письмових пояснень заявниці та матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] помер у віці 52 років [INFO] (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 7,0241 га, яка розташована не території Покровської сільської ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.07.2012 року, відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 10,11,29-30). Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що 09.06.2020 року заявниця звернулась до приватного нотаріуса Літвинової В.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.12). Відповідно до листа № 351/0214 від 20.07.2020 року приватним нотаріусом В.А. Літвіновою заявниці було роз`яснено порядок отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті померлого [INFO] [PERSON] , заявниці необхідно встановити у судовому порядку факт родинних або інших відносин, після чого вона може звернутися до нотаріальної контори. При наявності всіх необхідних документів щодо спадщини, їй буде видано свідоцтво про право на спадщину (а.с.8). Інших спадкоємців судом не встановлено та до нотаріальної контори не звертались. Як зазначає заявниця в своїй заяві, нотаріусом було роз`яснено відсутність підстав для видачі свідоцтва про прийняття спадщини, оскільки їх шлюб не був зареєстрований в передбаченому законом порядку та у спадкоємця відсутні докази того, що вона проживала зі спадкодавцем не менше як п`ять років до дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, яка передбачає: «у четверту чергу право власності на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини». Сім`я є первинною й основною ланкою побудови будь-якого суспільства. Вона є відправним пунктом у формуванні дитини як особистості та активного члена суспільства, громадянина держави. Зі ст. 3 Сімейного кодексу України вбачається визначення сім`ї, як первинного та основного осередку суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі: укладеного шлюбу; кровного споріднення; усиновлення; на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. П.21 ППВСУ від 30.05.2008 р.№7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Правила статті 1264 ЦК (435-15) не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім`ї та дитячі будинки сімейного типу. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК. Таким чином, при з`ясуванні наявності чи відсутності підстав вважати, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, підлягають встановленню в сукупності такі факти, як спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показами свідків. Заявницею на підтвердження факту сумісного проживання надано: -Копію паспорту серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , відповідно до якого: заявниця зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-7); -Акт комісії перевірки паспортного режиму від 25 травня 2020 року, відповідно до якого померлий [PERSON] постійно проживав з 2006 року у квартирі, що належить заявниці, по день своєї смерті (а.с.14-15); -Довідку № 334 від 25.05.2020 року надану житловим органом, відповідно до якої [PERSON] сумісно мешкав з заявницею по день своєї смерті за адресою: [ADDRESS] , та вели спільне господарство (а.с.16 Крім того, вказану вище адресу, а саме квартиру заявниці, як місце свого постійного мешкання, померлий вказував за місцем праці, а також лікарям для заповнення медичних документів (а.с. 13, Також на підтвердження факту сумісного проживання, заявницею надано: -Фотографії, що здійснені під час сімейних свят, на яких зображені [PERSON] , заявниця; -Письмові пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] мешкали однією родиною з 2006 року, вели сумісне господарство. Суд приймає до уваги вказані покази свідків, які підтвердили, що заявниця та померлий [PERSON] , проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, оскільки у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про заінтересованість свідків в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються та не суперечать іншим наданим доказам. Як вбачається із заяви, заявниця просить встановити факт проживання однією сім`єю з померлим [PERSON] . Інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки, який породжує юридичні наслідки, передбачений Цивільним кодексом 2004 року, такий факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року. Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, з урахуванням пояснень заявниці, наданих письмових доказів, показів свідків, суд прийшов висновку про доведеність заявлених вимог щодо встановлення факту проживання [PERSON] однією сім`єю разом з [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved