Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей звернулась [PERSON] . В судовому засіданні позивач суду пояснила, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2001 року від якого мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем у них не склалося, оскільки виявилось, що вони різні за характерами та поглядами на життя. На протязі останніх років у них часто виникали часті непорозуміння, конфліктні ситуації, що супроводжувалося сварками та неможливістю нормальних умов для проживання її та їх дітей, Як наслідок, конфліктні ситуації призвели до того, що вони втратити повагу та взаєморозуміння. Вони фактично втратили почуття любові та поваги один до одного, а сімейні відносини носять формальний характер. За таких умов сім`я фактично розпалася, а подальше збереження та примирення є неможливим саме виходячи від поведінки та намірів відповідача. Неповнолітні діти в подальшому залишаться проживати з нею. Тобто спору щодо місця проживання, виховання та спілкування з дітьми між ними немає. Крім того, враховуючи ті обставини, що відповідач працює не офіційно, є фізично здоровим, інших дітей на утриманні немає, а діти навчаються, відповідач коштів на утримання дітей не надає. Тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200,00 грн. щомісячно на житину, але не менше як 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі даного позову до суду і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2001 року. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим 21 вересня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились [INFO] , про що зроблено запис за №1154. Прізвища після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON] . Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується дослідженими в судовому засіданні: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 18 вересня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне з якого вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в м.Рівне, про що зроблено відповідний актовий запис за №1586. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 09 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м.Рвне, про що складено відповідний актовий запис за №2674. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі не підтримують подружніх стосунків, між ним припинено сімейні відносини, позивач втратила до відповідача почуття любові, фактично їх сім`я розпалась, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, доведеними, та такими, що підлягають до повного задоволення. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів є обґрунтованими, доведеними та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави, а сплачений позивачем судовий збір в частині розірвання шлюбу в розмірі 768,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved