Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

В листопаді 2019 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності серії [NUMBER] видане 21.10.2008 року на підставі розпорядження Апостолівської районної державної адміністрації №437-р-08 від 06.10.2008 року видане взамін Свідоцтва про право власності від 28.07.2003 року, виданого за рішенням виконкому Зеленодольської міської ради №178/1 від 16.07.2003 року та зареєстроване 21.10.2008 року в Комунальному підприємстві «Апостолівське бюро технічної інвентаризації» в книзі 7-Н, номер запису 8 на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] . Свідоцтво про право власності на нерухоме майно було видано 28.07.2003 року на підставі рішення виконавчого комітету Зеленодольської міської ради, правонаступником якої на цей час виступає Зеленодольська міська об`єднана територіальна громада. Зміни до вказаного свідоцтва вносились на підставі розпорядження Апостолівської РДА від 06.10.2008 року. Після внесення змін до Законодавчих актів та набуття чинності Закону України Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також вступу в дію постанови КМУ від 25.12.2015 року №1127, якою внесення змін до правовстановлюючих документів вилучили з повноважень районних державних адміністрацій, заявниця не має змоги самостійно, через розпорядчий орган внести відповідні зміни до правовстановлюючого документу, яким на цей час виступає свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Просить заявлені вимоги задовольнити. У судове засіданні заявник та її представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи - Зеленодольська міська об`єднана територіальна громада Апостолівського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заперечень проти заяви не надали. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниці - [PERSON] на праві приватної власності в цілому належить магазин продовольчих товарів, який розташований в [ADDRESS] , загальною площею 83,8 кв. м. Рішенням виконавчого комітету Зеленодольської міської ради від 19.04.2006 р. за № 19/3-2.3 надано дозвіл СПД [PERSON] на прибудову. 14.07.2003 року заявник [PERSON] звернулася до Зеленодольської міської ради з заявою про затвердження акту державної технічної комісії по прийому в експлуатацію закінченого будівництва в [ADDRESS] . 16.07.2003 року рішенням виконавчого комітету Зеленодольської міської ради затверджено акт державної приймальної комісії по прийманню в експлуатацію закінченого будівництва об`єкту - магазину продовольчих товарів по [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Зеленодольської міської ради від 19.04.2006 р. за № 19/3-2.3 надано дозвіл СПД [PERSON] на прибудову до існуючого магазину продовольчих товарів «Смак» по [ADDRESS] (а.с. 35) 13.12.2007 р. за вих. № 305. [PERSON] інспекцією державного архітектурно будівельного контролю Апостолівської райдержадміністрації було надано дозвіл на виконання будівельних робіт - розширення магазину продовольчих товарів по [ADDRESS] (а.с. 34) Відповідно до Тимчасового положення про реєстрацію прав власності на нерухоме майно [PERSON] , [INFO] , уродженка Черновицької області, паспорт серії [NUMBER] виданий Зеленодольським ГОМ , звернулася до начальника БТІ з заявою про реєстрацію прав власності на будинок магазину продовольчих товарів [ADDRESS] , що належить [PERSON] (а.с.32). 21.10.2008 р. на ім`я [PERSON]Апостолівською районною державною адміністрацією видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно на будинок, магазин продовольчих товарів [ADDRESS] . У правовстановлюючому документі ім`я заявниці зазначене як « [PERSON] », на протязі багатьох років заявниця не звертала уваги на цей факт. Разом з тим відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданому 31.05.1996 р. Зеленодольським МВМ Апостолівського РВ УМВС України в Дніпропетровській області, вбачається, що ім`я заявниці є « [PERSON] ». Таким чином, розбіжність у написанні прізвища заявниці у свідоцтві про право власності на житло, порівняно з паспортними документами заявниці унеможливлює використання нею правовстановлюючого документу на нерухомість, чим обмежує її права власності на будинок, в тому числі щодо розпорядження цим будинком. Згідно з ч.1 та п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п.6 ст.315 ЦПК України судами розглядаються справи в порядку окремого провадження щодо встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої не збігається з прізвищем у паспорті. Водночас, діючий ЦПК України передбачає обов`язкове досудове вжиття заходів з надання відповідних доказів (ст.318 ЦПК України - зміст заяви та додатки до заяви). Саме на цей факт звернуто увагу у п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Крім цього, у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення факту, що мають юридичне значення», зазначено наступне: « Інколи трапляються випадки, коли громадяни не можуть використовувати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові чи час народження не відповідають записам у паспорті чи у свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права. Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може нести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них.» Метою встановлення зазначеного факту, що має юридичне значення, є усунення перешкод у використанні правовстановлюючого документу та перешкод в реалізації заявниками їх права власності на нерухомість. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявниці [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документу є законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved