Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місяця проживання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини звернулась [PERSON] В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримала. Суду пояснила, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2011 року, від якого мають неповнолітню доньку Вікторію, [INFO]. З травня 2017 року вони з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, між ними виникли неприязні стосунки, спільні інтереси у неї з відповідачем відсутні, наміру зберегти шлюб та сімю ні вона, ні відповідач не має, а такий шлюб суперечить її інтересам. Крім того, відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не виконує обовязків, які покладені на нього законом, як на батька та у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Тому, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; визначити місце проживання неповнолітньої доньки з нею; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення донькою повноліття. В судове засідання відповідач не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2011 року. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ №072922 виданим 07 жовтня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 жовтня 2011 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №1525. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину доньку Вікторію, [INFO]. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №162796 виданим 24 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народилася 21 квітня 2012 року в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №1047. Батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та бюджету, фактично їх сімя розпалась, перспектив для збереження сімї не вбачається, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки від відповідача не надійшло заперечень того, що після розірвання шлюбу їх спільна з позивачем неповнолітня донька буде проживати з матірю, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», установлено у 2018 році прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, а прожитковий мінімум дітей віком від 6 років: з 1 січня 2018 року - 1860 грн. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Однак, враховуючи ті обставини, що в судовому навідані позивач не надала суду письмових доказів того, що відповідач спроможний сплачувати заявлений нею розмір аліментів, а дитині через день після прийняття судом рішення виповниться шість років, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання доньки до 1000,00 грн. щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави, а за позовну вимогу про розірвання шлюбу судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved