Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

До суду з заявою про продовження госпіталізації в примусовому порядку до психіатричного закладу громадянина [PERSON], [INFO], який проживає по 1-му пров. Червоної, 1б м. Ромни, звернулась лікар-психіатр завідуюча четвертим відділенням КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» [PERSON]М, мотивуючи тим, що останній був госпіталізований до психіатричної лікарні 13.11.2015 року по заяві та у супроводі опікуна (згідно вимог ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»). Під наглядом у лікаря-психіатра з 1980 року. Має ІІ групу інвалідності з 2008 року безтерміново. Згідно ст. 15 Закону України «Про психіатричну допомогу» оглядався щомісячно і виносилось рішення про необхідність продовження лікування. 17.02.2017 [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що на теперішній час він виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді « Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип», не розуміє значення своїх дій та не може ними керувати. Подальше лікування громадянина [PERSON] можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. В судовому засіданні лікар-психіатр 1-ї ОСЛ м. Ромни Сумської області підтримав заяву, підтвердивши обставини, викладені в ній. [PERSON] суду пояснив, що не заперечує проти госпіталізації. Заінтересована особа [PERSON] підтримує заяву про продовження госпіталізації [PERSON] Прокурор та захисник [PERSON] не заперечували проти задоволення заяви лікаря - психіатра. Заслухавши пояснення лікаря-психіатра, [PERSON], захисника [PERSON], заінтересованої особи, думку прокурора, дослідивши висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява про продовження госпіталізації в примусовому порядку [PERSON] підлягає задоволенню відповідно до вимог рішення Конституційного суду України від 01 червня 2016 року «Про госпіталізацію недієздатних осіб», ст. 14, ч. 3 ст. 17, ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу». Рішенням Конституційного суду України від 01 червня 2016 року «Про госпіталізацію недієздатних осіб» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Відповідно до ст. 17\~Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 09 квітня 2014 року [PERSON] визнано недієздатним і його опікуном призначено [PERSON] (а.с.4). Згідно довідок КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» від 21.02.2017 № 01-55/1000 [PERSON] у лікаря-психіатра перебуває з 1980 року, має ІІ групу інвалідності по психічному захворюванню безстроково. Неодноразово знаходився на лікуванні у КЗ СОР І ОСЛ, остання госпіталізація з 13.11.2015 року по даний час (а.с.11, 12). 21 лютого 2017 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що останній страждає психічним захворюванням у вигляді «Шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип» , внаслідок чого не розуміє значення своїх дій і не може ними керувати, по своєму стану є безпорадним, такий стан пацієнта підпадає під дію ст. 14 п.2 Закону України «Про психіатричну допомогу», по своєму стану потребує стаціонарного лікування, але через наявність тяжкого психічного розладу та недієздатність не може дати усвідомлену згоду, лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару, потребує подальшого лікування згідно ст. 17 ЗУ «Про психіатричну допомогу» (а.с.3). Висновок лікарів сумнівів у суду не викликає.

Outcome: approved