Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 20 липня 1991 року уклала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу мають трьох дітей - [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2010 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 27 квітня 2011 року відповідач на користь позивачки на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] зобов'язаний сплачувати по 400 гривень аліментів, щомісячно. На виконання вищевказаних судових рішень був виданий виконавчий лист. Таким чином, обов'язок сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у відповідача виник з 27 квітня 2011 року (дата проголошення апеляційним судом Рівненської області судового рішення). Однак відповідач виконує судове рішення неналежним чином, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей. У відповідності до норм ч.1 ст.196 СК України позивачка просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь пеню в сумі 203 393 грн. Представник позивачки позов підтримав та дав суду показання про обставини, описані вище. Додав, що станом на 06.11.2014 року заборгованість зі сплати аліментів складає 29 366, 67 грн. При постановленні рішення просить врахувати роз'яснення, що містяться в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3. Відповідач позов не визнав і пояснив суду, що на даний час він не має таких доходів, які б забезпечували йому можливість сплачувати по 800 грн. аліментів щомісячно. Він сплачує аліменти в силу своїх можливостей. Додав, що колишня дружина отримала від нього весь бізнес, який продала, та обернула кошти на власні потреби. Також колишній дружині він залишив квартири. Вважає, що така позиція позивачки викликана бажанням відібрати в нього залишки майна. Тому просить відмовити в позові. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 липня 1991 року. Від шлюбу мають трьох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2010 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 27 квітня 2011 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти утримання дітей [PERSON] та [PERSON], по 400 гривень, щомісячно. На виконання вищевказаних судових рішень був виданий виконавчий лист. Однак відповідач виконує судове рішення неналежним чином, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей в сумі 29 366, 67 грн. (станом на 06.11.2014 року, про що свідчить відповідна довідка державного виконавця). Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 Сімейного кодексу України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, і зі змісту цієї норми випливає, що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобов'язань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів. При цьому, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість творилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів. Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватися з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Враховуючи вищезазначене суд вважає, що до стягнення з відповідача підлягає неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів з квітня 2011 року по жовтень 2014 року включно в розмірі 202 153,00 грн., виходячи із наступного розрахунку. Формула розрахунку неустойки (пені) за один місяць прострочення сплати аліментів: Р = s * Q * р, де: Р - сума пені за один місяць; s - прострочена сума аліментного платежу (згідно розрахунку державного виконавця); Q - кількість днів прострочення (розраховується починаючи із першого дня наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість і по день судового засідання по даній справі (11 листопада 2014 року); р - ставка пені, у відсотках за день прострочення. Використовуючи дану формулу визначаємо суму неустойки (пені) за відповідні періоди прострочення сплати аліментів: Період прострочення сплати аліментів (місяць, рік)Сума аліментів, що підлягає до сплати (грн.)Прострочена сума аліментного платежу (грн.)Кількість днів простро ченняСтавка пені (1 %)Сума неустойки (пені) (грн.)Грудень 2010800,00000,010,00Січень 2011800,00000,010,00Лютий 2011800,00000,010,00Березень 2011800,00000,010,00Квітень 2011800,00000,010,00Травень 2011800,004000+80012600,0150 4100+10 080Червень 2011800,00800,0012300,019 840,00Липень 2011800,00800,0011990,019 592,00Серпень 2011800,00800,0011680,019 344,00Вересень 2011800,00800,0011380,019 104,00Жовтень 2011800,00300,0011070,013 321,00Листопад 2011 800,00300,0010770,013 231,00Грудень 2011800,00300,0010460,013 138,00Січень 2012 800,00300,0010150,013 045,00Лютий 2012800,00300,009860,012 958,00Березень 2012 800,00300,009550,012 865,00Квітень 2012800,00300,009250,012 775,00Травень 2012800,00600,008940,015 364,00Червень 2012800,00600,008640,015 184,00Липень 2012800,00600,008330,014 998,00Серпень 2012800,00600,008020,014 812,00Вересень 2012800,00600,007720,014 632,00Жовтень 2012800,00600,007410,014 446,00Листопад 2012800,00600,007110,014 266,00Грудень 2012800,00600,006800,014 080,00Січень 2013800,00600,006490,013 894,00Лютий 2013800,00600,006210,013 726,00Березень 2013800,00600,005900,013 540,00Квітень 2013800,00600,005600,013 360,00Травень 2013800,00600,005290,013 174,00Червень 2013800,00600,004990,012 994,00Липень 2013800,00800,004680,013 744,00Серпень 2013800,00600,004370,012 622,00Вересень 2013800,00600,004070,012 442,00Жовтень 2013800,00600,003760,012 256,00Листопад 2013800,00600,003460,012 076,00Грудень 2013800,00600,003150,011 890,00Січень 2014 800,00600,002840,011 704,00Лютий 2014800,00600,002560,011 536,00Березень 2014 800,00600,002250,011 350,00Квітень 2014800,00600,001950,011 170,00Травень 2014800,00600,001640,01984,00Червень 2014800,00600,001340,01804,00Липень 2014800,00400,001030,01412,00Серпень 2014800,00800,00720,01576,00Вересень 2014800,00800,00420,01336,00Жовтень 2014800,00800,00110,0188,00Всього:202 153,00 Суд вважає, що відсутні підстави, за яких суд міг би зменшити розмір неустойки (пені) чи взагалі відмовити в її стягненні. Так, відповідач не довів суду, що несвоєчасність сплати аліментів позивачці була викликана у зв'язку з несвоєчасною виплатою відповідачеві заробітної плати (відсутністю доходів), затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Згідно до рішення Рівненського міського суду від 07.11.2013 року з позивачки на користь відповідача було стягнуто 4 150 грн. в рахунок понесених ним судових витрат. Але відповідач не вжив ніяких заходів, спрямованих на те, щоб ці грошові кошти були зараховані в рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів. Зі слів відповідача, при розірванні шлюбу він передав колишній дружині значні матеріалі цінності у виді нерухомого майна та прав на ведення підприємницької діяльності. Однак на той час відповідач міг укласти відповідні угоди з позивачкою та зазначити, що його частина майна переходить до позивачки в рахунок виконання зобов'язань зі сплати аліментів, проте в цьому проявив пасивну позицію. Його пояснення про те, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на те, що він передав все майно відповідачці - не заслуговують в даному випадку на увагу, і не можуть бути підставою для відмови в позові. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України. В даному випадку розмір судових витрат складає 2 021, 53 грн.

Outcome: approved