Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

До Красноградського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до Красноградської державної нотаріальної контор про припинення заборони на відчудження майна Позовна заява мотивована тим, що у 1992 році між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, під час якого накладено заборону на відчудження майна, а саме : будинку [ADDRESS] , який переходив у його власність, але у 1995 році договір було розірвано та згідно ухвали Красноградського районного суду від 25.10.1995 року затверджено мирову угоду, за якою [PERSON] було повернуто кошти, витрачені на оформлення вказаного нерухомого майна, квартира перейшла у власність [PERSON] . При цьому заборона на відчуження нерухомого майна знята не була. На час звернення до суду [PERSON] померла , тому [PERSON] змушений звернутися до суду для захисту своїх прав. Сторони в судове засідання не прибули. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник Красноградської державної нотаріальної контори до суду не прибув направив до суду заяву, в якій клопотав про розгляд справи за відсутності представника Красноградської державної нотаріальної контори. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в підготовчому судовому засіданні з наступних підстав. При розгляді справи встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна від 06.06.2019 року, Красноградською державною нотаріальною конторою 27 серпня 2007 року за №5548556 накладено арешт на майно, що належить [PERSON] . Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 25.10.1995 року затверджено мирову угоду між [PERSON] та представником [PERSON] , за умовами якої [PERSON] зобов`язується в судовому засіданні позивачу відшкодувати частково витрати на придбання квартири [ADDRESS] в сумі 74 000 000 карб., а [PERSON] від позову відмовляється. Як визначено в статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним ЗакономУкраїни принципу верховенства права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом звільнення з-під арешту майна, яке належить [PERSON] , на праві власності.

Outcome: approved