Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

В березні 2013 року Кредитна спілка «Полтава і полтавці» звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, посилаючись на те, що 22 квітня 2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 61, відповідно до розділу 1 вказаного кредитного договору позивач прийняв на себе зобов'язання надати [PERSON] кредит в сумі 10 000 грн. строком на 12 місяців з 22.04.2011 року по 22.04.2012 року, а [PERSON] взяла на себе зобов'язання погасити кредит з процентною ставкою за користування кредитом 0,19 % щоденно на залишок суми кредиту. З метою забезпечення виконання взятих на себе [PERSON] зобов'язань, 22.04.2011 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 36, а між позивачем та [PERSON] договір поруки № 35. Боржник частково виконав свої зобов'язання, а в подальшому припинив виконувати свої грошові зобов'язання перед позивачем по кредитному договору належним чином, в зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 28.02.2013 року в сумі 36 865 грн. 52 коп.. 03 листопада 2014 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в які просив стягнути солідарно з відповідачів на користь Кредитної спілки «Полтава і Полтавці» заборгованість по кредитному договору № 61 від 22.04.2011 року, з урахуванням визнання пункту 9.1 кредитного договору недійсним, яка станом на 30.10.2014 року становить 25 309 грн. 64 коп.. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, в останнє судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутність. Відповідачка [PERSON] та її представник за нотаріально посвідченою довіреністю [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на те, що за змістом позовних вимог КС "Полтава і полтавці" просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість основної суми в розмірі 8279,38 грн.. При цьому, позивач в своїх листах - попередженнях від 27.03.2012 р. №65, від 27.03.2012 р. №66 та від 27.03.2012 р. №67, вимагав сплатити суму основного боргу в розмірі 1 988 грн. 90 коп., яка визнавалась відповідачем. Якщо позивач вважає, що правочини - листи-попередження від 27.03.2012 р. №65, від 27.03.2012 р. №66 та від 27.03.2012 р. №67, вчинені під впливом помилки, то він до цього часу не визнаний судом недійсним. З цих підстав позовні вимоги позивача в частині стягнення суми основного боргу в межах заявлених позовних вимог є безпідставними. Також, відповідач та її представник просили суд врахувати, що за уточненою редакцією позовних вимог позивач надає таблицю з даними про здійснення розрахунку позовних вимог але жодним чином не наводить навіть формули та вихідні дані необхідні для цього, тобто є не обгрунтованим. Крім того, при обрахунку не враховано дату сплати коштів [PERSON], а враховується дата надходження на розрахунковий рахунок позивача коштів, і відповідно, збільшено суму нарахованих відсотків. Також вони вважають, що позивачем пропущено строк позовної давності в частині стягнення заборгованості починаючи з моменту укладення кредитного договору та виникнення грошових зобов'язань, тобто більше ніж три роки, враховуючи дату подачі заяви про уточнення позовних вимог, яка не може бути розглянута з підстав відсутності оплати судового збору в належному розмірі за уточненими позовними вимогами. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за наступних обставин. Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільно процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Так, в судовому засіданні встановлено, що 22 квітня 2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 61, відповідно до розділу 1 вказаного кредитного договору позивач прийняв на себе зобов'язання надати [PERSON] кредит в сумі 10 000 грн. строком на 12 місяців з 22.04.2011 року по 22.04.2012 року, а [PERSON] взяла на себе зобов'язання погасити кредит з процентною ставкою за користування кредитом 0,19 % щоденно на залишок суми кредиту (а.с. 13-14). З метою забезпечення виконання взятих на себе [PERSON] зобов'язань, 22.04.2011 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 36, а між позивачем та [PERSON] договір поруки № 35 (а.с. а.с. 10-11). У відповідності до розділу 1 вищевказаних договорів поруки, з посиланням на статті 553, 554 ЦК України, поручитель у повному обсязі поручилися перед позивачем за виконання боржником всіх своїх зобов'язань по вказаному вище кредитному договору. При цьому, у відповідності до пункту 3.1.1 договорів поруки, поручителі зобов'язані погасити заборгованість боржника на користь позивача протягом 7 днів з дня направлення на їх адресу повідомлення про порушення боржником зобов'язань по кредитному договору. Боржник частково виконав свої зобов'язання, а в подальшому припинив виконувати свої грошові зобов'язання перед позивачем по кредитному договору належним чином, в зв'язку з чим виникла заборгованість. 27 березня 2012 року за вих. № 66 та 27 березня 2012 року за вих. № 67 на адресу поручителів [PERSON] та [PERSON] було надіслано листи повідомлення про порушення [PERSON] терміну сплати кредиту та нарахованих відсотків. Також, доведений до відому поручителів розмір заборгованості за кредитним договором станом на 27.03.2012 року (а.с.7-8). Також, 27 березня 2012 року за вих. № 65 на адресу відповідачки [PERSON] був надісланий лист - попередження з вимогою негайно погасити заборгованість за кредитним договором. Також, доведений до відому останньої розмір заборгованості за кредитним договором станом на 27.03.2012 року (а.с.9). 16 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовною заявою до Кредитної спілки «Полтава і полтавці» про визнання недійсними окремих умов кредитного договору, що підтверджується копією відповідної позовної заяви з відміткою про отримання (а.с.114-118). Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2013 року в справі № 553/8771/13-ц відкрито провадження за позовом [PERSON] до Кредитної спілки «Полтава і полтавці» про визнання недійсними окремих умов кредитного договору (а.с. 119) Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14 лютого 2014 року в справі № 553/8771/13-ц, за позовом [PERSON] до Кредитної спілки «Полтава і полтавці» про визнання недійсними окремих умов кредитного договору, позов [PERSON] задоволено. Визнано недійним пункт 9.1 кредитного договору № 61, укладеного 22.04.2011 року Кредитною спілкою «Полтава і полтавці» та [PERSON] (а.с.146-147). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області від 24.03.2014 року, по вищевказаній справі, апеляційну скаргу Кредитної спілки «Полтава і полтавці» відхилено, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 14.02.2014 року залишено без змін (а.с.148-149). Крім того, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.08.2014 року, по вищевказаній справі, касаційну скаргу Кредитної спілки «Полтава і полтавці» відхилено, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 14.02.2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 24 березня 2014 року залишено без змін (а.с.150-151). Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Заперечення представника відповідачки [PERSON] за нотаріально посвідченою довіреністю [PERSON] щодо безпідставності позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу, необґрунтованості розрахунку позовних вимог та пропуску позивачем строку позовної давності суд не приймає до уваги, в зв'язку з їх безпідставністю, та розцінює їх, як намагання уникнути відповідальності за невиконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Також, ч. 2 статті 536 ЦК України встановлено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Крім того, ч. 1 ст. 553 ЦК України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Більш того, ч. 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Пунктом 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Крім того, суд не приймає до уваги доводи представника відповідачки [PERSON] за нотаріально посвідченою довіреністю [PERSON] щодо відсутності оплати судового збору в належному розмірі за уточненими вимогами позивача, оскільки після подання заяви про уточнення позовних вимог їх розмір зменшився. Як вбачається з платіжного доручення № 1239 від 12.04.2012 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 218 грн. 80 коп., а згідно платіжного доручення № 1747 від 01.03.2013 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 149 грн. 85 коп., отже загальна сума сплаченого судового збору позивачем становить 368 грн. 65 коп., що відповідало розміру заявлених позовних вимог на момент подачі позовної заяви в сумі 36 865 грн. 52 коп. (а.с.1-2). Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред'явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою. У разі зменшення розміру позовних вимог питання щодо повернення суми судового збору вирішується відповідно до статті 7 цього Закону. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Згідно ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. Враховуючи те, що після уточнення позовних вимог позивачем розмір позовних вимог зменшився та становив 25 309 грн. 64 коп., відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачу слід повернути переплачену суму судового збору, в розмірі 115 грн. 56 коп.. Вищевказані обставини дають суду підстави вважати, що позовні вимоги Кредитної спілки «Полтава і полтавці» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved