Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулося АТ КБ „ПриватБанк" до [PERSON] , з посиланням на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 27.04.2017 відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 28.04.2020 має заборгованість 14151,02 гривні, з яких 8726, 93 гривні - заборгованість за тілом кредиту, 622, 48 гривні - заборгованість по простроченим відстокам, 3651, 56 гривня - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також штрафи відповідно до договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 650, 05 гривень - штраф (процентна складова). Ухвалою судді Ставищенського районного суду Київської області від 16.10.2020 року позовну заяву повернуто позивачу в зв`язку із відсутністю повноважень на підписання у представника, який її подав. Постановою Київського апеляційного суду від 26.01.2021 року по даній справі вищевказану ухвалу судді Ставищенського районного суду Київської області від 16.10.2020 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду Ставищенському районному суду Київської області. Ухвалою суду від 09.03.2021 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ „ПриватБанк" вказану суму заборгованості та на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2102 гривні. Представник позивача до суду не прибув, про час і місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином (а. с. 171), відповідно до позовної заяви та клопотання (а.с. 5, 78, 172) справу просить розглядати без присутності представника позивача, зазначивши в заяві від 20.04.2021 р. (а. с. 161, 171), що заборгованість відповідачкою погашена повністю 25.03.2021, з урахування чого процесуальні витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідачку. Відповідачка в судове засідання не прибула, до суду 06.04.2021 позала заяву, в якій просить долучити до справи докази по оплаті боргу в сумі 13000 грн. 97 коп. та судових витрат в сумі 2102 грн. (а. с. 155), відповідно до поданих заяв справу відповідачка просить розглядати без її участі (а. с. 155, а. с. 176). Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27.04.2017 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з відповідачем, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації, що підтверджується анкетою-заявою (а.с. 78) та не оспорюється відповідачем. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомилась та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua (а.с. 79, 80-128), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача (а. с. 76) та довідку про видачу кредитної картки відповідачу за договором (без номера, без зазначення дати (а.с. 77). Вказані Тарифи, Умови та довідки не містять підпису відповідача. Згідно з наданим банком розрахунком (а.с. 72-74) та випискою з особового рахунку (а. с. 75) станом на 28.04.2020 заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договоромстановила 14151,02 гривні, з яких 8726, 93 гривні - заборгованість за тілом кредиту, 622,48 гривні - заборгованість по простроченим відстокам, 3651, 56 гривня - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також штрафи відповідно до договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 650, 05 гривень - штраф (процентна складова). Відповідачка подала до суду заяву з доданими до неї двома китанціями від 25.03.2021, зазначивши, що вона до розгляду справи по суті добровільно погасила заборгованість перед позивачем в повному обсязі в сумі 13000,97 грн. (розмір якої їй повідомив керівник Ставищенського відділення Приватбанку) та судовий збір в сумі 2102 грн., додавши дві китанції на підтвердження такої сплати (а. с. 155, 156, 157). Відповідно до наданих відповідачкою із вказаною заявою від 06.04.2021) квитанцій від 25 березня 2021 року по квитанції № RC_GKY05X5QAUDR9AJ1GQ4SBH нею було сплачено 13000,97 грн. та по квитанції № RC_GKY05X5QAUEGTBR112AN3W сплачено 2102 грн. (а.с. 156, 157). Факт добровільної сплати відповідачкою 25.05.2021 суми 13000 грн. 97 коп. підтверджується випискою банку станом на 07.04.2021 (а. с. 169)., надісланої суду на підтвердження погашення відповідачкою заборгованості за кредитним договором із листом відповідача від 07.04.2021 (а. с. 167-169). Згідно вказаної виписки банку станом на 07.04.2021 відсутня заборгованість відповідачки перед позивачем. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 27.04.2017 року процентна ставка не зазначена (а. с. 78). Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема відсотки, і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27.04.2017, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: www.privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. З урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду у вищевказаній постанові по справі № 342/180/17 суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (27.04.2017) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (11.10.2020), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вказала Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові по справі 342/180/17-ц, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. З урахуванням викладеного, висновку Великої Палати Верховного Суду у згаданому рішенні по справі № 342/180/17, суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/, які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 27.04.2017 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» 622, 48 гривні - заборгованості по простроченим відстокам, 500 грн. - штрафу (фіксована частина), 650, 05 гривень - штрафу (процентна складова). З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у вищевказаному рішенні по справі № 342/180/17 зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому з урахуванням вищевикладеного відсутні підстави вважати, що при укладенні 27.04.2017 договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 27.04.2017 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), а отже відсутні також підстави для стягнення з відповідача 3651,56 грн. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти на час пред`явлення позову (11.10.2020- а. с. 15) в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не були повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, висновок Великої палати ВС України у справі № 342/180/17, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі був вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в сумі 8726,93 грн.. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки вказана сума боргу за тілом кредиту відповідно до поданої позивачкою квитанції (а. с. 156), виписки банку (а. с. 169) та заяви представника позивача про погашення боргу (а. с. 172) відповідачкою добровільно сплачена, - в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором слід відмовити. Що стосується судових витрат по сплаті судового боргу в сумі 2102 грн., які представник позивача просить стягнути з відповідачки, суд вважає, що оскільки [PERSON] добровільно сплатила позивачеві по вищевказаній квитанції від 25.05.2021 (а. с.156) 13000 грн. 97 коп., що підтведжується випискою банку (а. с. 169), і вказана сплачена добровільно відповідачкою сума перевищує суму боргу за тілом кредитом (8726 грн. 93 коп.) на 4274,04 грн (13000,97-8726,93) - витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн. не підлягають стягненню з відповідачки. Разом з тим, враховуючи викладене, та беручи до уваги, що позивачем АТ КБ «Приватбанк» при подачі позовної заяви було надано квитанцію про сплату судового збору № BOJ66B2XW6 від 06.05.2020 року в сумі 2102 грн. (а.с. 1) проте, відповідно до довідки Ставищенського районного суду вказаний судовий збір за вказаною квитанцією № BOJ66B2XW6 від 06.05.2020 року приєднано до іншої цивільної справи ЄУН 378/454/20, - суд вважа, що в зв`язку з несплатою позивачем судового збору за даним позовом при його подачі, та фактичним поверненням відповідачкою позивачеві вказаної суми (2102 грн..) несплачений банком судовий збір при подачі позовної заяви слід стягнути з нього на користь держави.

Outcome: approved