Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

До суду звернулась позивачка з позовом до відповідача про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. Позивачка просить встановити факт родинних відносин, а саме: встановити той факт, що вона, [PERSON] , [INFO] , є рідною онукою [PERSON] , яка померла [INFO] у віці 93 років. Визнати за нею, в порядку спадкування право власності на спадкове майно, що належало [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на: власності на земельну ділянку, площею 3,53 Га. для ведення сільськогосподарського виробництва, розташовану в адміністративних межах Сунківської сільської ради Березняківської ОТГ, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЧР № 13-21-03 від 06.02.2001 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті її баби, [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, площею 3,53 Га., розташованої в адмінмежах Сунківської сільської ради Березняківсьої ОТГ, виділеної [PERSON] на підставі рішення Сунківської сільської ради народних депутатів від 22.08.2000 року № 12-13 для ведення сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавиці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЧР № 13-21-03 від 06.02.2001 року. Позивач [PERSON] вступила у спадщину прийнявши після смерті [PERSON] ікони, посуд та домашню утварь. Також свої в своїх вимогах позивачка зазначає наступне: у померлої [PERSON] було двоє дітей - син (батько позивачки) [PERSON] та дочка [PERSON] Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 05.06.1996 року). Позивачка [PERSON] мала брата [PERSON] , який також помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 21.09.1988 року, виданим Ревівською сільською радою Кам`янського району Черкаської області, актовий запис № 20. У дочки спадкодавиці, [PERSON] (дів. [PERSON] , дітей не було, а її чоловік [PERSON] помер [INFO] . Єдиними спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , у відповідності до вимог ст. 529 ЦК УРСР були дочка - [PERSON] , та її онука [PERSON] , оскільки її батько, рідний син7 спадкодавиці помер. У відповідності до положень ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] її дочка [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і прийняла спадщину- житлове будинковолодінням [ADDRESS] , в подальшому нею цей будинок був проданий. Позивачка [PERSON] отримала пам`ятні та цінні речі померлої - дві ікони, фотокартки та Біблію, деякий посуд, та вступила в фактичне володіння належною померлій [PERSON] земельною ділянкою розміром 3,53 га в межах території Сунківської сільської ради виділеної [PERSON] для ведення сільськогосподарського виробництва на підставі рішення Сунківської сільської ради народних депутатів від 22.08.2000 року № 12-13. Оскільки у позивачки відсутні документи, які б стверджували про її споріднення з померлою бабою [PERSON] , а саме не збереглося свідоцтва про народження її батька [PERSON] , що не дає можливості довести обставини того, що він батько дійсно був сином померлої і позивачка дійсно її онука, а всі документи знаходилися в тітки позивачки [PERSON] , та були втрачені після її смерті, [PERSON] не має змоги переоформити земельну ділянки на своє ім`я та просить встановити факт родинних відносин між нею та її померлою бабою [PERSON] та визнати за нею право власності на спадкове майно. До початку підготовчого судового засідання від представник позивача [PERSON] адвоката Примака В.А. надійшло письмове клопотання, в якому він просив призначити справу до судового розгляду. Також просив витребувати у Смілянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області належним чином завірену копію актового запису про смерть [PERSON] , що померла [INFO] в с. Сунки Смілянського району Черкаської області та у Смілянської державної нотаріальної контори відомості хто із спадкоємців по закону чи заповіту звернувся із заявами після померлої [INFO] [PERSON] , що померла в с. Сунки Смілянського району Черкаської області та після померлого [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 05.06.1996 року) [PERSON] , що помер в м. Сміла Черкаської області. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, в письмовому клопотанні просив провести розгляд справи без його участі у задоволенні позову не заперечує. Ухвалою від 20 грудня 2019 року клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено повністю та призначено справу до судового розгляду. 03 серпня 2021 року від представника позивача адвоката Примака В.А., надійшло клопотання про заміну належного відповідача Сунківську сільську раду Черкаського району Черкаської області на Березняківську об`єднану територіальну громаду Черкаської області, в зв`язку з реформою децентралізації в системі адміністративного устрою України. Ухвало Смілянського міськрайонного суду від 03 серпня 2021 року клопотання представника позивача задоволено повністю, та визнано належним відповідачем Березняківську об`єднану територіальну громаду Черкаської області. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом по справі встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в м. Сміла Черкаської області, що підтверджується паспортом [NUMBER] , виданим Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 09 червня 1999 року. Відповідно до свідоцтва про народження батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження (серія [NUMBER] від 09 лютого 1970 року). [INFO] померла [PERSON] , про що Сунківською сільською радою Смілянського району Черкаської області видано свідоцтво про смерть (серія [NUMBER] ) та складено 12 квітня 2001 року відповідний актовий запис за № 12. За життя [PERSON] мала земельну ділянку площею 3,53 Га., розташованої в адмінмежах Сунківської сільської ради Березняківсьої ОТГ, виділеної [PERSON] на підставі рішення Сунківської сільської ради народних депутатів від 22.08.2000 року № 12-13 для ведення сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавиці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЧР №132103 від 06.02.2001 р. Саме на дане майно після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. На момент смерті [PERSON] сама проживала і була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , третіх осіб згідно довідки Сунківської сільської ради Черкаської області від 25 лютого 2019 року виданої на підставі погосподарської книги № 5 за 2001-2005 роки. Згідно копії спадкової справи, виданої Державним архівом Черкаської області, спадкодавиця [PERSON] за життя склала заповіт, зареєстрований під № 26 від 20 травня 1997 року, яким все своє майно заповіла [PERSON] , тобто своїй дочці. Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України дочка померлої [PERSON] подала до Смілянської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підставі чого була відкрита Спадкова справа № 161/2002 від 19 лютого 2002 року. На підставі чого їй було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 343 від 19 лютого 2002 року. Згідно копії актового запису про смерть №983 від 16 грудня 2006 року, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 15 грудня 2006 року. На сьогоднішній день позивачка є фактичним власником спадкового майна [PERSON] , так як після смерті баби в установленому законом порядку прийняла спадщину її померла дочка [PERSON] , в якої спадкоємців не було тому до нотаріальної контори на прийняття спадщин з заявами ніхто не звертався, однак через відсутність правовстановлюючого документу на спадкову земельну вона не може отримати свідоцтво про право власності на нього, тому позивачка змушена звернутись з даним позовом до суду. Встановлення даного факту необхідно позивачці для оформлення спадщини. Те, що померла [INFO] [PERSON] є дійсно рідною бабою позивачки підтверджується письмовими доказами. Так в свідоцтві про народжені позивачки батьками є [PERSON] та [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження (серія [NUMBER] від 09 лютого 1970 року). Згідно довідки державного архіву Черкаської області виявити актовий запис про народження батька позивачки [PERSON] 1934 року народження не виявилось можливим, оскільки по зазначеному населеному пункту книги реєстрації актів цивільного стану за 1934 рік на зберігання до держархіву області не надходили. Тому в судовому засіданні факт родинних відносин був підтверджений показами свідків заявлених по справі, що підтверджують, що саме [PERSON] , був сином [PERSON] та братом [PERSON] Таким чином дівоче прізвище позивачки відповідає прізвищу її рідного батька - сина покійної [PERSON] , в документах, що посвідчують особу позивачки вказано « [PERSON] » на підставі свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 21 липня1990 року, відбулась зміна прізвища позивачки. Згідно пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, які мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище ім`я по батькові прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" згідно ст. 273 ЦПК, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Встановлення даного факту необхідно позивачці для оформлення спадщини. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна (п. 4.15 гл. 10 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 р. № 296/5). З викладеного видно, що позивачка є спадкоємцем, тобто власником майна [PERSON] і має право успадкувати земельні ділянки, так як відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно. Відповідно до положень статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 ЦК УРСР. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: - якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; - якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Ст. 537 ЦК УРСР, Частина майна, що залишилася незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом закликання до спадкоємств, в порядку статтей 529-533 цього Кодексу. До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше. Ст. 551 ЦК УРСР, Якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Суд приходить до висновку, що земельна ділянка виділена [PERSON] на підставі рішення Сунківської сільської ради народних депутатів від 22.08.2000 року № 12-13 для ведення сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавиці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЧР № 13-21-03 від 06.02.2001 року на даний час залишається невитребуваною із спадкового майна жодним із спадкоємців, або органом місцевого самоврядування. Позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею рідною онукою [PERSON] за законом, вона прийняла частину спадщини, отже прийняла її повністю . Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем позов визнано повністю, позивач не заперечую проти віднесення сплаченого судового збору повністю за ним. Враховуючи викладене,

Outcome: approved