Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON], про стягнення боргу згідно кредитного договору № б/н від 09.10.2010 року в розмірі 110616,84 грн. та стягнення судових витрат по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.10.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.12.3, 2.1.1.2.4. договору, де зазначено, що клієнт дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Позивач свої зобов»язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв»язку з зазначеними порушеннями зобов»язань за кредитним договором відповідачка станом на 30.06.2018 року має заборгованість 110616,84 грн., яка складається з наступного: -3587,48 грн. заборгованість за кредитом; -107029,36 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 09.10.2010 по 29.01.2018 року. Оскільки позичальник заборгованість не сплатила, то позивач просить суд стягнути заборгованість по кредиту, а також судові витрати по справі. Позивач також звернувся до суду з клопотанням про розгляд даної справи в порядку спрощеного провадження, так як дана справа є малозначимою, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивач також звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду. Відповідач на\~розгляд справи\~не з»явилася,\~хоча належним\~чином була\~неодноразово повідомлена\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання /а.с.58,\~60,\~61,\~ 64,\~69,\~71,\~86,\~87/\~. Про причини неявки в судове засідання відповідач суду не повідомила, клопотань про проведення судового розгляду справи без її участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавала. За таких обставин, за наявної згоди представника позивача, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Судом вирішено справу в межах заявлених позивачем позовних вимог. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи в суді встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надавати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. В судовому засіданні встановлено, що 09 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за яким остання отримала кредит у розмірі 5600,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок /а.с.10-11/. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням та ініціативою банку. Своїм підписом відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг /а.с.10-35/. Позивач свої зобов»язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідно до 2.1.1.5.5 "Умов і правил надання банківських послуг", - позичальник зобов»язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який час змінити кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с. 28 зв.). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як встановлено згідно розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором № б/н від 09 жовтня 2010 року, що був проведений позивачем, ним з 1 вересня 2014 року було збільшено процентну ставку за користування кредитом з 30% річних на 34,80 %, а з 1 квітня 2015 року з 34,80 % на 43,20 %. Відповідно до розрахунку заборгованності за кредитним договором станом на 30.06.2018 року за відповідачкою рахується заборгованість в розмірі 110616,84 грн., яка складається з наступного: -3587,48 грн. заборгованість за кредитом; -107029,36 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 09.10.2010 по 29.01.2018 року. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача 3587,48 гривень заборгованості за кредитом (тіло кредиту та прострочена заборгованість за тілом кредиту). При вирішенні спору в частині стягнення процентів, суд враховує наступне. Дослідженим в судовому засіданні розрахунком позивача суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 09 жовтня 2010 року встановлено, що проценти за користування кредитом були нараховані за різними процентними ставками з 01 лютого 2013 року в розмірі 30% річних, з 1 вересня 2014 року в розмірі 34,80 % річних, а з 1 квітня 2015 року в розмірі 43,20% річних. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Відповідно до положень п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розмірів наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно з пунктом 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом семи днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду з умовами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням і без попереднього повідомлення клієнта. Згідно з пунктом 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг банк зобов'язаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати позичальнику виписку про стан картрахунків та про проведені за минулий місяць операції по картрахунках. При підключенні позичальника до системи INTERNET-banking (Приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobail-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції SMS-повідомлень. Пункт 1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг визначає обовязок позичальника отримати виписку про стан карткових рахунків і про проведені операції за картковими рахунками. Відповідно до пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У позовній заяві, доданих до неї документах та додатково витребуваних судом документах позивач повідомляв суд, що ним надані усі документи, необхідні для вирішення справи та такі документи (докази) позивач вважав достатніми. Однак, до позовної заяви позивачем не додано доказів належного повідомлення відповідача про підвищення процентної ставки за кредитом. При вирішенні спору в частині вимог позивача про стягнення з відповідача процентів, суд враховує правову позицію Верховного Суду України висловлену в постанові від 11 жовтня 2017 року по справі № 6-1374цс17. Так, Верховний Суд України в такій постанові розяснив, що у разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Із змісту позовної заяви та досліджених в судовому засіданні матеріалів справи (письмових доказів) будь-яких відомостей про те, що позивач повідомляв відповідача про зміну розміру процентної ставки та доказів отримання такого повідомлення відповідачем, не встановлено та доказів позивачем до суду надано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В силу вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом з 1 вересня 2014 року в розмірі 34,80 % річних та з 1 квітня 2015 року в розмірі 43,20 % річних. Відповідно до позовної заяви та розрахунку позивач просить стягнути заборгованість за тілом кредиту станом на 30 червня 2018 року, яка становить 3587, 48 гривень, а відсотки за період з 09 жовтня 2010 року по 29 січня 2018 року, хоча розрахунок подано до суду станом з 04 лютого 2013 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором станом на 30 червня 2018 року, залишок поточної заборгованості за тілом кредиту виник з 26 березня 2013 року, а заборгованість по процентах виникла з 07 березня 2013 року, яку позивач просить стягнути станом на 29 січня 2018 року. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку із розрахунку 360 календарних днів в році, якщо інше не встановлено Умовами та правилами. У звязку з цим, суд визнає доведеними та обгрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами з розрахунку 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що становить 5348,33 гривень (3587,48 гривень х 30 % : 100 % : 360 х 1789 днів = 5348,33). Як вбачається\~з наявних\~у справі\~письмових доказів\~відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом у встановлені кредитним договором № б/н від 09 жовтня 2010 року строки, не виконала. За таких обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] за кредитним договором №б/н від 09 жовтня 2010 року 3587,48 гривень заборгованості за кредитом, що виникла станом на 30.06.2018 року та 5348,33 гривень заборгованості за процентами, за період, що зазначає позивач по 29 .01.2018 року, тому в цій частині позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. В решті позовних вимог слід відмовити. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 509, 526, 527, 530, 610, 617, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених витрат. Позивачем по справі сплачено судовий збір в розмірі 1762,00 грн., що підвтерджується платіжним дорученням. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача [PERSON] витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 142,34 гривень (8935,81гривень х 1762,00 гривень : 110616,84 гривень = 142,34 гривень). Підстав для звільнення відповідачки від сплати судового збору не встановлено. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 526, 1050 ЦК України,

Outcome: approved