Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що мати відповідача - [PERSON] передала йому у вигляді позики грошові кошти у розмірі 127840,00 гривень, що на той момент було еквівалентно 16000,00 доларів США, про що останній написав письмову розписку та зобов`язався повернути грошові кошти у строк до 5 квітня 2017 року в повному обсязі в гривнях еквівалентно до курсу долара США. Зі змісту розписки вбачається, що грошові кошти відповідач позичав для придбання ним будинку. Крім того, за умовами розписки у випадку неповернення коштів відповідач мав передати у власність [PERSON] придбаний ним будинок. Натомість у визначений розпискою строк відповідач борг не повернув, що пояснив відсутністю коштів, оскільки єдиним джерелом його доходів є пенсія, з якої вираховуються аліменти на утримання дітей та здійснюється оплата комунальних послуг. В придбаному відповідачем будинку крім нього зареєстровані його колишня дружина разом із дітьми, яка в добровільному порядку не бажає знятись з реєстрації. У свою чергу колишня дружина відповідача звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя, а саме будинку, який придбав відповідач за позичені у [PERSON] кошти. На підставі викладеного, посилаючись на приписи ЦК України, правові позиції Верховного Суду України, [PERSON] просила стягнути з відповідача 432347,92 гривень боргу та покласти на нього судові витрати. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 квітня 2017 року відкрито провадження у справі (а.с. 23). Іншою ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 листопада 2017 року задоволено відвід головуючому судді, цивільну справу направлено в канцелярію для передачі іншому судді (а.с. 88-89). 22 листопада 2017 року ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області цивільну справу прийнято до провадження іншим суддею (а.с. 92). 15 січня 2018 року ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області призначено підготовче засідання (а.с. 97). 15 лютого 2018 року ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області провадження у справі зупинено у зв`язку зі смертю [PERSON] до встановлення її правонаступників (а.с. 107). 1 серпня 2018 року ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області провадження у справі поновлено, залучено до участі у справі правонаступника [PERSON] - [PERSON] (далі - позивач) (а.с. 111). На підставі розпорядження Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 жовтня 2018 року матеріали вказаної цивільної справи передані для розгляду до Чорнобаївського районного суду Черкаської області (а.с. 123). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2018 року головуючим суддею у цивільній справі визначено Чубая В.В. (а.с. 126). Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 листопада 2018 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання у справі (а.с. 133). 20 березня 2019 року ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області провадження у цивільній справі зупинено до набрання рішенням суду законної сили у цивільній справі № 695/580/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя (а.с. 173-174). 29 липня 2021 року ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області провадження у цивільній справі поновлено (а.с. 180). Позивач у підготовче засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася за адресою місця свого проживання, однак поштове відправлення повернулося до суду без вручення з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Натомість присутній у підготовчому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач у підготовчому засіданні беззастережно позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Зі змісту копії доданої до позовної заяви розписки вбачається, що 5 квітня 2013 року відповідач взяв в борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 127840,00 гривень, що становило 16000,00 доларів США, та зобов`язався повернути до 5 квітня 2017 року в повному обсязі еквівалентно до курсу долара США на момент повернення; в разі невчасного повернення позичених грошових коштів відповідач зобов`язався передати [PERSON] придбаний ним будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-8). Згідно з копіями свідоцтва від 7 травня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського міськрайонного нотаріального округу Сахно В.І., витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 7 травня 2013 року № [NUMBER], свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20 травня 2014 року № [NUMBER], витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 травня 2014 року № 21894065 відповідачу на праві власності належать житловий будинок, який він придбав за 119550,00 гривень, та земельна ділянка площею 0,1 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9, 10, 11, 12). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 листопада 2017 року (а.с. 100). Відповідно до листа Тальнівської державної нотаріальної контори від 26 липня 2018 року № 1082/01-16 єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] , який подав заяву про прийняття спадщини, є її дочка - [PERSON] , тобто позивач (а.с. 109). Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 березня 2021 року у справі № 695/580/17 (а.с. 189-192) у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей, молоді та спорту виконкому Золотоніської міської ради, про поділ спільного майна подружжя - відмовлено повністю; зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про визнання житлового будинку та землі особистою власністю одного з подружжя задоволено повністю; визнано особистою приватною власністю [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,1 га, розташовані за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вказаного рішення суд вказав, що під час розгляду даної справи [PERSON] довів придбання придбання спірного житлового будинку за кошти, які надані йому в борг його матір`ю - [PERSON] відповідно до розписки від 5 квітня 2013 року, яка недійсною у судовому порядку не визнавалася та окремо не спорювалася. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 2 цієї статті Кодексу правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно з ч.ч. 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином розписка є документом, що підтверджує наявність боргового зобов`язання. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановленні строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідач позичені грошові кошти [PERSON] у строк, обумовлений розпискою, не повернув. При цьому [PERSON] , не отримавши вказані грошові кошти, померла. Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем, який прийняв її спадщину, є позивач. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином позивач набула в порядку спадкування право вимагати повернення відповідачем грошових коштів, отриманих ним від [PERSON] згідно з розпискою від 5 квітня 2013 року, що відповідач визнає. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. На час подання позовної заяви [PERSON] була інвалідом 2 групи, що підтверджується копією довідки серії МСЕ № 019937 (а.с. 6). Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Водночас відповідач також є інвалідом 2 групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення від 23 червня 2015 року серії [NUMBER] (а.с. 188). Таким чином судовий збір у розмірі 1% ціни позову, що становить 4323,48 гривень (4323347,92 / 100) необхідно компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved