Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 25.01.2005 року розірвано відділом реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції в Закарпатській області. Від шлюбу мають шестеро дітей, двоє з яких неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В мотивування вимог вказує на те, що відповідач від свого обовязку (як батько) утримувати дітей ухиляється, добровільної матеріальної допомоги дітям не надає, діти перебувають на повному утриманні позивача, витрати по утриманню яких вона несе самостійно. У звязку з цим, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 2000 грн. на кожну дитину. В судове засідання позивач не зявилася, подавши до суду письмову заяву (вх. № 4531 від 04.07.2018 року) про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був своєчасно та належним чином повідомлений (судовими повістками та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України), відповідачу роз'яснено, що в разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надавав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечила проти заочного вирішення справи, зважаючи на те, що що відповідачем (у встановлений судом строк) відзиву до суду не надано, клопотання будь-якої\~зі сторін\~про інше\~ відсутні, дослідивши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд визнає причини неявки відповідача неповажними, вважає за можливе провести заочний розгляд справи, вирішує справу за наявними у справі матеріалами та доходить наступного висновку. Справа розгляну за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченими ст.ст.274-279 ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України\~- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року (ратифіковано Постановою ВР № 789 XII від 27.02.1991 року) - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом досліджено докази та перевірено наявні матеріали справи, а саме: копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ФМ № 045443, актовий запис № 19 від 25.01.2005 року, відповідно до якого шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано; копія паспорту серії ВО 702248 на особу [PERSON], відповідно до якого в графіособливі відмітки зазначено шестеро дітей; копія свідоцтва про народження дитини [PERSON], 02.02.2006 року (серія 1-ФМ № 019447, актовий запис № 48 від 21.02.2006 року); копія паспорта у формі ID-картки\~№ 001107502, запис № 20010303-07161 від 20.10.2017 року; копія заочного рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 24.02.2014 року про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей. Відповідно до\~ч.3\~ст.\~11\~розділу III Закону України\~Про охорону\~дитинства - предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Суд вважає за необхідне розяснити відповідачу [PERSON], що відповідно до вимог ст.166 Сімейного кодексу України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Ст. 150 СК України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України (із змінами в редакції Закону україни № 2037-VIII від 17.05.2017 року) - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України. Суд враховує норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Сьомого протоколу», які є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України № 789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 192 СК України - розмір аліментів визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника у випадках передбачених ЦПК України Відповідно до ч.1 ст.184 СК України - суд за\~заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік"\~встановлений прожитковий мінімум для дітей віком \~від 6 до 18 років з 1 липня - 1944 гривні. Вирішуючи питання\~щодо розміру\~аліментів,\~які повинні\~сплачуватися відповідачем\~на утримання\~дітей,\~суд враховує\~вік дітей,\~працездатний вік\~відповідача,\~відсутність інших\~утриманців,\~бере до\~уваги те,\~що діти\~проживають спільно\~з матір'ю,\~яка ними\~опікується постійно\~і об'єктивно\~несе більші\~витрати на\~їх утримання,\~що за\~час проживання\~дітей у\~позивача відповідач\~добровільної допомоги\~дитині не\~надає,\~участі у\~вихованні не\~приймає,\~не турбується\~ні про\~стан здоровя,\~ні про\~фізичний,\~розумовий та\~психічний розвиток\~дітей,\~від виконання\~зобовязань утримувати\~дітей ухиляється,\~а також\~зважаючи на\~те,\~що від\~відповідача не\~надійшло ніяких\~заперечень щодо\~заявленої вимоги\~про стягнення\~з нього\~аліментів на\~утримання дітей,\~суд вважає,\~що аліменти\~у розмірі\~2000\~гривень на\~кожну дитину,\~щомісячно з\~урахуванням індексації\~відповідно до\~чинного законодавства,\~починаючи з\~дня пред'явлення\~позову до\~суду і\~до досягнення\~дітьми повноліття,\~буде достатнім\~для утримання\~дітей.\~Розмір аліментів\~слід визначити\~з 04\~червня 2018\~року у\~розмірі 2000\~грн.\~на кожну\~дитину,\~що є\~достатнім для\~забезпечення належного\~утримання дитини. у відповідності до ст. 180 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Поскільки вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів), а тому суд дійшов висновку, що судовий збір слід стягнути з відповідача в користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) та за ставками, встановленими ст. 4 Закону України Про судовий збір № 3674-VI від 08.07.2011 року. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved