Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Великозаліснянської сільської ради про визнання за нею права власності на спадкове майно - житловий будинок № 3 з надвірними господарськими будівлями та спорудами, по вулиці Першотравневій в селі Кисилівка Камянець-Подільського району, Хмельницької області і присадибна земельна ділянка площею 0.40 га, за вказаною адресою, після смерті матері - [PERSON], яка померла, 19 квітня 2004 року в місті Камянець-Подільському, Хмельницької області. В обґрунтування вимог представник позивача [PERSON] вказує, що 19 квітня 2004 року померла мати [PERSON] - [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина. Позивач є спадкоємицею за заповітом. Інших спадкоємців не має. При зверненні в нотаріальну контору з приводу оформлення спадщини частину спадщини оформила, а щодо будинковолодіння і присадибної земельної ділянки то їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючихо документів. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги своєї довірительки підтримує. В судове засідання не з'явився представник відповідача, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в звязку з неявкою сторін фіксація судового розгляду з застосуванням технічного засобу не здійснювалась. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18 квітня 2004 року померла мати позивача [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть І-БВ № 239246. Спадковим майном є - житловий будинок № 3 з надвірними господарськими будівлями та спорудами, присадибна земельна ділянка площею 0.40 га по вулиці Першотравневй в селі Кисилівка Камянець-Подільського району, Хмельницької області, що підтверджується технічним паспортом від 29.05.2015 року, довідкою-характеристикою з інвентаризаційної справи МБТІ № 611 від 29.05.2015 року, довідкою Великозаліснянської сільської ради № 176 від 04.06.2015 року, витягом з рішення другої сесії Великозаліснянської сільської ради ХХІ скликання від 11.03.1993 року, рішення № 2 "Про передачу громадянам у приватну власність земельної ділянки" виданого архівним відділом Кам'янець-Подільської райдержадміністрації за № Г-210/01-27 від 06.07.2015 року. [PERSON] є спадкоємицею за заповітом складеним її матір'ю - [PERSON], ще при житті 11 січня 1986 року і посвідченим секретарем виконкому Великозаліснянської сільської ради Кам'янець-Подільського району і зареєстрованим в реєстрі за № 1. Частину спадщини позивач оформила, що стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 19 жовтня 2004 року державним нотаріусом Першої Кам'янець-Подільської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 3-2517. Проте в оформленні спадщини щодо будинковолодіння та присадибної земельної ділянки їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Відповідно до п.4 Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року N 10 «Про затвердження Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України» , зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 лютого 1993 р. за N 7, відповідні Ради народних депутатів перевіряють обгрунтованість заяв громадян та матеріалів у місячний строк і приймають відповідне рішення. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для вищезазначених цілей, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-обліковому документі - Книзі реєстрації громадян, яким безплатно передано земельні ділянки у приватну власність (додаток N 2). З копії технічного паспорта на житловий будинок вбачається, що його власником був померлий, житловий будинок був збудований 1960 року . Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж , затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 N 91документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до п. 6 Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. , не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до п. 20 Інструкції, право власності на будинок або домоволодіння при відсутності правовстановлюючих документів, могло бути оформлене при наявності записів в погосподарських книгах. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до підпункту Ґ пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України (1992 року) до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Відповідно до пункту 7 Перехідних положень Земельного кодексу України громадяни, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Таким чином за позивачем слід визнати право власності на спірну земельну ділянку. Відповідно до п. 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 , зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за N 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем майна після смерті матеріі , належним чином прийняла спадщину, а також те, що правовстановлюючі документи на житловий будинок та право на земельну ділянку при житті померлою не оформлялись, то за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved