Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися із позовом до [PERSON], в якому з урахуванням уточнених вимог, просять зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні та проживанні ними в житловому будинку [ADDRESS] шляхом їх вселення, надання ключів від будинку та хвіртки. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] та [PERSON] вказували, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, які народились та жили в Придністров'ї. З 1980 року [PERSON] переїхала до м. Миколаєва та проживає по [ADDRESS]. 02 липня 2001 року на гроші їх матері - [PERSON] та для неї [PERSON] придбала житловий будинок в [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] на той час ще не переїхала в Україну, договір купівлі-продажу був оформлений на ім'я [PERSON] Мати після переїзду влаштувалась на роботу. На неодноразові прохання [PERSON], з метою возз'єднання родини, [PERSON] разом із двома доньками переїхала проживати до матері - в смт. Воскресенське Жовтневого району Миколаївської області в 2004 році, оскільки доглядала за їх з [PERSON] бабусею - [PERSON] В березні 2004 року [PERSON] померла та після її смерті вона - [PERSON] продала їх родинний житловий будинок та все майно, яке було в м. Слободзея, а за виручені з продажу гроші провели ремонт та облаштування літньої кухні, оскільки житловий будинок, придбаний [PERSON] по [ADDRESS] був старий та не придатний до проживання. Проживали в літній кухні разом із матір'ю та двома доньками. В цій літній кухні проводили капітальний ремонт, міняли вікна, облаштовували та вкладали гроші. Будь-яких домовленостей та умов між сестрами та [PERSON] не існувало, оскільки спірний будинок був придбаний та ремонтувався за гроші матері, а також за гроші від продажу попереднього житла. Спірний будинок, з моменту його придбання та до сьогодні значно покращений. За період з 2010 -2013 року на в ремонт спірного житлового будинку було витрачено 9043,00 грн. [PERSON] умовила її та їх матір оселитися саме в спірному будинку. Іншого житла, крім спірного будинку, у [PERSON] та її неповнолітньої доньки не було. Після смерті [PERSON], в травні 2015 року [PERSON] вигнала її - [PERSON] та її доньку [PERSON] з будинку, викинула їх речі на вулицю. З цього часу, вона та донька постійного житла не мають, проживають у знайомих. За вказаного, за захистом своїх прав вони були змушені звернутися до суду із цим позовом. [PERSON] заявлено зустрічний позов до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в праві використання та розпорядження своїм майном - вказаним житловим будинком, шляхом визнання останніх такими, що втратили право на його користування. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 02 липня 2001 року вона придбала житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу оформлений відповідно до чинного законодавства, посвідчений нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Кравцовою С.М., зареєстрований за № 796, з подальшою реєстрацією в КП ММ БТІ за № 257. У вказаному будинку проживала її мати - [PERSON], яка переїхала на постійне місце проживання з Придністров'я. [PERSON] страждала на невиліковну хворобу та потребувала сторонньої допомоги, в зв'язку з чим [PERSON] із доньками з її згоди переїхали до смт.Воскресенське та оселились у спірному житловому будинку, зареєструвались там з її згоди. Відповідачі попереджені, про те, що проживають в будинку тимчасово, до облаштування в Миколаївській області або до смерті матері. В їх обов'язки входило утримувати будинок в належному стані, сплачувати комунальні послуги. В 2008 році дочка відповідача - [PERSON] вийшла заміж та знялася з реєстрації самостійно. В грудні 2014 року [PERSON] сильно захворіла, і відповідачка та її дочка [PERSON] забрали свої речі та виїхали з будинку в невідомому напрямку, залишивши матір. [INFO] мати померла. В будинку залишились речі [PERSON]: холодильник, частина меблів, особисті речі, в зв'язку з чим вона позбавлена можливості вселитися в будинок. Посилається на те, що обумовлений строк, на який вона дозволила сестрі оселитися у цьому будинку сплив, а також, що [PERSON] виїхала з будинку з власного бажання ще в грудні 2014 року, а її реєстрація за вказаною адресою викликає постійні сварки між ними з приводу прав [PERSON] та її доньки на проживання у її - [PERSON] будинку, що вказаний будинок є її власністю та вона бажає особисто користуватись ним, то просила визнати [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право його користування. В судовому засіданні [PERSON] заперечувала проти задоволення позову [PERSON], підтримала заявлений нею первісний позов в повному обсязі та просила його задовольнити. Суду пояснила, що вона та [PERSON] є рідними сестрами, народились в Придністров'ї. В 1980-х роках [PERSON] переїхала на постійне місце проживання до м.Миколаєва. В 2001 році [PERSON] за гроші їх матері - [PERSON] придбала для матері вищевказаний будинок. На неодноразові прохання [PERSON] та за її ініціативою, вона - [PERSON] разом зі своїми двома дочками переїхала до смт. Воскресенське. Їх мати - [PERSON] на час переїзду ще була здорова, після переїзду влаштувалась санітаркою. Вона - [PERSON] разом з двома дочками переїхала до смт. Воскресенське в 2003-2004 роках, оскільки доглядала їх з [PERSON] бабусю - [PERSON]. Після її смерті в 2004 році їй було доручено продати будинок та все майно в Придністров'ї. Всі гроші з продажу житлового будинку та іншого майна були витрачені на облаштування, ремонт літньої кухні за адресою: [ADDRESS], оскільки будинок не був придатний для проживання та був розвалений. Ремонтні роботи проводила вона разом із мамою на гроші від продажу будинку в Придністров'ї. Свої власні кошти вона також вкладала в облаштування та ремонт будинку. Будь-якої домовленості між нею та [PERSON] щодо проживання в будинку до смерті матері не було. Вона - [PERSON] була впевнена що матиме можливість проживати у цьому будинку, оскільки в іншому разі витратила б кошти, отримані від продажу будинку у Придністров'ї, для придбання власного житла. В кінці травня 2015 року, після смерті матері, [PERSON] та її родина вигнали її з донькою [PERSON] з будинку, змінили замки. Вона та її донька [PERSON] ніколи не були тимчасовими мешканцями спірного будинку. В цей будинок вселились та зареєструвались в ньому як постійні мешканці і члени родини. Через те, що позивач вигнала її та доньку з будинку, вона змушена проживати в найманих квартирах. Крім спірного будинку, у них немає ніякого іншого житла. [PERSON] та її представник в судовому засіданні підтримали зустрічний позов в повному обсязі та просили його задовольнити, заперечували проти задоволення позову [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] також пояснила, що матір переїхала до м.Миколаєва в зв'язку з складними сімейними обставинами і спочатку проживала в неї в квартирі. Як людина літнього віку, яка звикла жити в будинку, тому на гроші її [PERSON] доньки, яка проживає у Швейцарії, вона придбала невеличкий будинок в смт.Воскресенське. Через деякий час у цей будинок переїхала також її сестра [PERSON] із дітьми. Але в зв'язку зі складнощами в отриманні громадянства, сестра знову повернулась до Придністров'я і деякий час проживала там. Діти [PERSON] в цей час проживали разом з їх матір'ю. Після повернення та отримання паспорта громадянина України виникла необхідність у реєстрації. Вони намагались зареєструвати сестру в іншому житлі, та вирішила зареєструвати сестру у спірному будинку з дітьми як членів сім'ї для постійного проживання. Але при цьому зазначала останнім, що вони проживають у будинку тимчасово. Заперечувала щодо вкладення сестрою грошей, отриманих від продажу будинку бабусі у Придністров'ї у ремонт та переобладнання її будинку. Після смерті матері вона попросила сестру - [PERSON], яка вже з грудня 2014 року у цьому будинку не мешкала, забрати речі з будинку, але та відмовилась. Між ними дійсно був у кінці - травні конфлікт з приводу знаходження речей [PERSON] у будинку, а не з приводу виселення сестри з донькою. Заперечувала щодо задоволення зустрічного позову. Послалася на те, що [PERSON] з донькою добровільно виселились з будинку, залишивши там частину речей, не проживала у будинку тривалий час, була обізнана щодо тимчасовості її проживання у будинку. Також вважає, що у разі задоволення позову [PERSON] та [PERSON] будуть порушені її права як власника вищевказаного будинку. Її сестра [PERSON] є працездатною, а тому не обмежена винаймати житло. Свідок [PERSON] пояснила, що знає сторони 25 років, підтримувала із [PERSON] дружні стосунки. Коли приїхала мати [PERSON], остання купила будинок для проживання матері. В цьому ж будинку стали мешкати сестра [PERSON] із своїми доньками. Сім'я їх була дружня, але згодом посварились, причина цьому їй невідома. [PERSON] в будинку по [ADDRESS] не мешкає, через перешкоди з боку [PERSON], яка вигнала її та доступу до будинку не надає. Свідок [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] з 2013-2014 років. До травня 2015 року [PERSON] жила по [ADDRESS]. Мати [PERSON] та [PERSON] померла в березні 2015 року, після чого [PERSON] вигнали з цього будинку. З грудня 2014 року по травень 2015 року у неї в гостях не була. Свідок [PERSON] пояснила, що є подругою [PERSON] з 2011 року. В 2015 році [PERSON] з дитиною вигнали з дому на вулицю, виставили речі. [PERSON] зателефонувала зятеві, та той приїхав і погрузив її речі. Також вона дзвонила дільничному та скаржилася з приводу виселення з будинку, але дільничний підійшов пізніше. Все це відбувалось на її - [PERSON] очах. Свідок [PERSON] - донька [PERSON] пояснила, що переїхала з Молдови в 2004 році до смт.Воскресенське і жили з бабусею [PERSON]. В кінці травня 2015 року після сварки їх сімей, тітка - [PERSON] сказала забрати свої речі та виїхати з будинку. Свідок [PERSON] пояснила, що вона разом із чоловіком здійснювали торгівлю м'ясними виробами та часто забирала з роботи [PERSON] в напрямку смт.Воскресенська, що було вже після грудня 2014року. Залишали її на зупинці, декілька разів, коли та була із важкими покупками - завозили до будинку. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] ще за життя матері в грудні 2014 року з нею не проживала. Забрала свої носильні речі саме коли виїхала від матері в 2014році. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази в межах заявлених вимог, судом встановлено наступне. 02 липня 2001 року [PERSON] був придбаний у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] за 500 грн. Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрований в реєстрі № 796. Вказаний договір ніким не оспорювався. Відповідно до довідки Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області з 11.08.2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 червня 2016 року, що залишено в силі ухвалою апеляційного суду Миколаївської області, [PERSON] та [PERSON] мають статус постійних мешканців, як члени сім'ї власника - [PERSON] В ході розгляду справи з'ясовувались факти з перевірки пояснень [PERSON] щодо джерела доходу на придбання спірного будинку саме за рахунок коштів їх матері, але такі не знайшли свого підтвердження. Нових доказів в ході розгляду даної справи суду не надано. Підстав для повторного доказування цих обставин в силу ст. 61 ЦПК України не вбачається. Щодо вимог [PERSON] про усунення перешкод в користуванні її майном, то остання посилається на приписи ст. 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України та вказує, що з реєстрацією [PERSON] та [PERSON] у її будинку, вона позбавлена можливості користуватись цим майном, оскільки [PERSON] із донькою [PERSON] хоч і покинула будинок в грудні 2014 року, але залишила в ньому свої громіздкі речі (меблі) та вимагає надання їй та її донці [PERSON] доступу до її - [PERSON] будинку, як особам, які зареєстровані за цією адресою, що перешкоджає [PERSON] використовувати власне майно. Вказує, що потребує власного проживання у цьому будинку. На сьогоднішній день проживає в дачному будиночку із чоловіком (а.с. 133), оскільки в її будинку (спірному майні) відсутні умови для проживання (немає газу, тощо), тому вони готують спірний будинок - створюють зручності для вселення у найближчий час. За даними Воскресенської селищної ради, на даний час [PERSON] кожні вихідні відвідує спірний будинок (а.с. 131), тобто використовує його у власних цілях, що підтверджує пояснення [PERSON] про її наміри у ближчий час вселитися до нього після поліпшення житлових умов. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб (ч.1 ст.383 ЦК України). У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу - громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України) Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Як встановлено в ході судового розгляду, [PERSON] має у власності спірний будинок. У ньому з 2004 року дозволила як члену сім'ї проживати сестрі [PERSON] з її доньками. В 2008 році старша донька [PERSON] вийшла заміж та знялася з реєстрації за цією адресою. В грудні 2014 року [PERSON] із меншою донькою [PERSON] залишила вказаний будинок, що підтверджується даними довідки та акту Воскресенської селищної ради (а.с. 49-50). Вказане також в судовому засіданні підтвердила свідок [PERSON] Щодо пояснення інших свідків, які вказували на проживання [PERSON] у спірному будинку до травня 2015 року, то до них суд ставиться критично, адже як встановлено судом, [PERSON] мала доступ до вказаного будинку, в тому числі залишила в ньому частину своїх речей (громіздких). Пояснення [PERSON] щодо виникнення в травні 2015 року конфлікту між нею та [PERSON] саме з приводу вивезення [PERSON] цих речей, а не з приводу примусового виселення [PERSON] із донькою, підтверджується даними висновку ДІМ Жовтневого РВ від 24.05.2015 року, згідно якого 24.05.2015 року о 15-05 годині до чергової частини Жовтневого РВ надійшов сигнал про те, що у [PERSON] за адресою смт.Воскресенське, [ADDRESS], відбулась сімейна сварка. По прибутті за вказаною адресою, сама [PERSON] звернулась до працівників поліції із заявою про припинення подальшої перевірки за фактом сварки із сестрою, так як конфлікт було вичерпано відразу. Вказала, що претензій ні до кого не має (а.с. 132). В своєму позові [PERSON] посилається на визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування її будинком, посилаючи на правила сервітуту, що регулюються Главою 32 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. У пункті 39 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" зазначено, що до відносин членів сім'ї з приводу надання права на користування житлом власника - одного з членів сім'ї застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. Згідно рішення Жовтневого районного суду Миколаївського області від 07.06.2016 року та ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 21.07.2016 року, правовідносини сторін щодо права [PERSON] та [PERSON] на проживання у вказаному будинку ґрунтуються на вже встановленому житловому сервітуті. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. У разі виникнення спору між власником і членами його сім'ї суд враховує, що право члена сім'ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог статей 405, 406 ЦК. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сім'ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 2. ст. 406 ЦК України - сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Суд вважає, що бажання власника використовувати свій будинок для власного проживати, має істотне значення. Оскільки ці обставини встановлені в судовому засіданні, то позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо вимог [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у праві на використання житловим сервітутом шляхом їх вселення до спірного будинку, то останні є взаємовиключними із вимогами [PERSON] Як вже зазначено вище, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для припинення житлового сервітуту [PERSON] та [PERSON] стосовно проживання у спірному будинку, а тому вимоги останніх не можуть бути задоволені. Більш того, [PERSON] та [PERSON] є повнолітніми, працездатними особами, та можуть самостійно забезпечити свої житлові потреби шляхом винаймання житла, а не за рахунок інших осіб, і як встановлено зі змісту попереднього рішення суду (07.06.2016 р.), так і вході розгляду даної справи, [PERSON] саме у такий спосіб вже забезпечено себе та свою доньку житлом. Враховуючи наведене, відповідно до приписів ст.88 ЦПК України, підлягають розподілу судові витрати, пропорційно до задоволених та відхилених вимог.

Outcome: approved