Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачка 18 травня 2010 року взяла у неї в борг 3 500 грн., які зобов'язувалась повернути до 18 червня 2010 року в сумі 4000 грн., про що нею власноручно була написана розписка. Однак взяте на себе зобов'язання [PERSON] не виконала, гроші в установлений строк не повернула. В липні 2012 року звернулась до суду з позовною заявою про стягнення боргу з [PERSON], проте на прохання останньої спір було вирішено в добровільному порядку. В липні 2012 року [PERSON] віддала їй 2000 грн., не повернута сума боргу склала 3000 грн. В з'язку з чим просить стягнути з [PERSON] 3561,56 грн. заборгованості за договором позики, з яких 3000 грн. основного боргу, 373,67 грн. приріст суми боргу, 187,90 грн. штраф у розмірі 3% річних від суми боргу за час прострочення боргу. Крім того просить стягнути з відповідачки понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] позов визнала і пояснила, що дійсно 18 травня 2010 року взяла у позивачки в борг 3 500 грн, які зобов'язувалась повернути до 18 червня 2010 року, проте борг не повернула у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем. З розміром заборгованості зазначеним позивачем згодна. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18 травня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, оформлений письмовою розпискою, згідно якої позивачка позичила відповідачці 3 500 грн., які остання зобов'язувалась повернути до 18.06.2010 року в сумі 4000 грн., що підтверджується розпискою. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та також якості. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт боргового зобов'язання, за яким позикодавцем є [PERSON], а позичальником [PERSON], яка умови договору не виконала, борг в зазначений термін не повернула, що і дає підстави для задоволення позову. Крім того, підлягають стягненню з відповідача 3 % річних від простроченої суми, що становить 187,90 грн. ( 3 000 х 3% х 762 днів : 365 : 100 = 187,90 грн), а також індекс інфляції за весь період прострочення, що становить 3373,67 грн. ( 3000 х індекс інфляції за кожен місць за період з серпня 2012 року по липень 2014 року=3373,67 грн.) Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача в сумі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідачки. На підставі ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України та

Outcome: approved