Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частину квартири, зазначивши, що з відповідачем по стправі позивач зареєструвала шлюб 12.02.1963 року, про що у Багринівській сільраді Калинівського району Вінницької області вчинено актовий запис № 5. 25.05.1964 року у сторін народився син [PERSON], батьківство відповідача щодо якого зареєстроване в органах РАЦС належним чином. Син є інвалідом з дитинства 1 «Б» групи, проживає з позивачем і вона опікується ним. Сторони з моменту реєстрації шлюбу і до останнього часу постійно підтримували родинні стосунки, жили однією сімєю, мали спільний бюджет, яким розпоряджались разом в інтересах сімї. Під час шлюбу позивач з відповідачем, з метою покращення житлових умов сімї, вирішили придбати квартиру в м. Вінниці на умовах дольової участі в будівництві, і вклали в будівництво спільні кошти подружжя. Відповідний договір був укладений на ім.я чоловіка [PERSON], тому по закінченні будівництва йому 08.02.2007 року було видане свідоцтво №313 про право власності на квартиру в багатоквартирному будинку згідно із рішенням виконкому Вінницької міської ради від 08.02.2007 року за №269. Згідно даного документу 14.03.2007 року за відповідачем [PERSON] в КП ВО ОБТІ в книзі №716 за №1906 було зареєстроване право приватної власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного позивач просить поділити між нею та відповідачем спільно придбане під час шлюбу майно, визнавши за позивачем право приватної власності на ? ідеальну частину квартири [ADDRESS]. Позивач до судового засідання не зявилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у його відсутність, на підставі наявних в справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію сторін, суд визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до договору на будівництво житла №7/72-3 від 12 січня 2006 року, ТОВ «БМУ-3» в особі директора [PERSON] та [PERSON] уклали договір, відповідно до якого забудовник приймає на себе зобовязання збудувати 2-х кімнатну квартиру №72 (2 поверх) загальною площею 65,58 кв.м. до 1 січня 2007 року, яка буде знаходитись в житловому будинку №7 району «Поділля», 3 черга забудови м. Віниці. (а.с. 7-8). Згідно додаткової угоди № 1 до договору на будівництво житла №7/72-3 від 12 січня 2006 року, у звязку зі зміною в робочій проектній документації житлового будинку №7 житлового району «Поділля» сторони за додатковою угодою домовились про наступне: пункт 1.1. договору № 7/72-3 від 12 січня 2006 року викласти в новій редакції: Відповідно до цього договору забудовник-підрядник приймає на себе зобовязання збудувати 2-х кімнатну квартиру за №73 (2 поверх) загальною площею 65, 58 кв.м., яка буде знаходитись в житловому будинку №7 району «Поділля», 3 черга забудови в м. Вінниці згідно з Генеральним планом забудови і у відповідності з проектно-кошторисною документацією у термін до 1 січня 2007 року та здати державній комісії згідно з будівельними нормами і правилами, що діють в Україні на момент підписання сторонами даного договору (а.с.4). Із копії меморіального ордеру №21-101 від 17 січня 2006 року вбачається, що [PERSON] сплатив 194\~785, 00 грн., призначення платежу: дольова участь у будівництві ном. угоди 7/72-3 від 12.01.06 року (а.с.6). Відповідно до ксерокопії паспорта серії НВ 090395, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] з 16.03.2007 року. Із довідки серії 10ААБ № 293210, [PERSON] [INFO] має "першу Б" групу інвалідності (а.с.11). Відповідно до ксерокопії свідоцтва про право власності від 08.02.2007 року №313, виконком Вінницької міської ради посвідчив, що квартира №73, яка розташована в м. Вінниці по вул. Академіка Ющенка в будинку №10 дійсно належить [PERSON] на праві приватної власності. В цілому складається з однієї двокімнатної квартири житловою площею 34,4 м.2 та загальною площею 64,7 м2 (а.с.12). Згідно свідоцтва про одруження серії 1-УР № 143169, [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] одружились 12.02.1963 року. (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про народження, №026544, 25.05.1964 року у сторін народився син [PERSON] (а.с.14). З копії особового рахунку №008273, вбачається, що власником квартири, розташованої за адресою: вул. Академіка Ющенка 10/73 є [PERSON], також в квартирі проживають: [PERSON] дружина та [PERSON] син, дата прибуття у всіх 16.03.2007 рік. Згідно довідки №1038 від 02.08.2016 року, за адресою: [ADDRESS] проживає сімя, в складі: [PERSON] квартиронаймач, [PERSON] дружина, [PERSON] син. Усі члени сімї зареєстровані в квартирі з 16.03.2007 року. Відповідно до звіту про визначення вартості двокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], оціночна вартість квартири в цілому становить 674\~783, 00 грн. Згідно ксерокопії технічного паспорта на квартиру [ADDRESS], власником є [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено 6\~890 грн. судового збору відповідно до квитанції № 23 від 21.04.2016 року, та згідно договору-квитанції №297, адвокату [PERSON] було сплачено 500 грн. за оформлення позовної заяви. Таким чином, судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON], 12.02.1963 року був укладений та зареєстрований шлюб у Багринівській сільській раді Калинівського району, Вінницької області, актовий запис №5, який по даний час не розірваний, при цьому під час зазначеного шлюбу на одного із подружжя було зареєстровано право власності на майно, а саме: двокімнатну квартиру №73, що знаходиться у м. Вінниці по вул. Академіка Ющенка, буд. 10. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Враховуючи встановлені судом вище зазначені обставини та з огляду на вище наведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що спірне майно, а саме: двокімнатна квартира № 73, що знаходиться у м. Вінниці по вул. Академіка Ющенка, 10, було придбано за спільні кошти подружжя та зареєстровано на імя одного із подружжя в період шлюбу, тобто належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина 2 ст. 372 ЦК України зазначає, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до норми ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зміст п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60.69 СК , ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. За даних обставин, дослідивши надані суду докази, суд вважає, що спірна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], є об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], а тому, за відсутності шлюбного договору та відсутності домовленості між сторонами про визначення часток у даному майні їхні частки у праві спільної сумісної власності на таке майно є рівними, в результаті чого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, які обґрунтовуються необхідністю поділу відповідної квартири, як спільного майна подружжя, а саме визнання за позивачем права власності на зазначену частку квартири найшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню з визнання за позивачем в порядку поділу спільного майна подружжя права власності на 1/2 частину двокімнатної квартири розташованої за адресою [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved