Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

В травні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.11.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюбу, від якого у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач по справі. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, від обов`язку утримувати спільну дитину постійно ухиляється. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття сина. Відповідно до вимог ст. 19, 274 ЦПК України справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. 08.07.2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому останній зазначив, що заперечує щодо зазначено в позові розміру аліментів, які позивач просить суд стягувати з нього на утримання сина, оскільки він по мірі можливості фінансово допомагає позивачу утримувати дитину, на підтвердження чого ним надано копії чеків про переказ позивачу грошових коштів. Крім того зазначив, що на його утриманні перебуває син від іншого шлюбу та дружина [PERSON] , яка на даний час перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трирічного віку. Зазначив, що усвідомлює свій обов`язок по утриманню та вихованню спільної з позивачем дитини, проте, розмір аліментів зазначений позивачем в своєму позові суперечить законодавству, оскільки даний розмір аліментів передбачений для утримання двох дітей від одного шлюбу. Враховуючи викладене, просив суд про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі (СК) України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним з способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що 11.11.2006 року між позивачем та відповідачем по справі було укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач по справі - [PERSON] (а.с. 5). Згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23.12.2013 року шлюбу між сторонами по справі було розірвано (а.с. 3). На даний час дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю, знаходиться на її утриманні. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: -стан здоров`я та матеріальне становище дітей; -стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; -доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; -інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Як вбачається з матеріалів справи, а саме відзиву відповідача, останній є працездатною особою, ним частково визнаються позовні вимоги позивача та відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів, у нього не існує перешкод по утриманні власної дитини, стягнення з нього аліментів в розмірі встановленому чинним законодавством України. Судом встановлено той факт, що [PERSON] проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина. Згідно ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, а в подальшому становитиме: з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Щодо розміру аліментів, які позивач просить суд стягнути з відповідача, то суд звертає увагу позивача на те, що чинним законодавством України, а саме ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року № 037-VIII ч. 2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved