Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суд з позовом до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON]\~про визнання частково недійсним спадкового договору та визнання права власності на частку в спільному майні подружжя. Свої вимоги мотивує тим, що з 21 жовтня 1953 року\~\~вона перебувала у шлюбі з [PERSON]. В період шлюбу вони за спільні кошти за договором купівлі-продажу від 04 квітня 2007 року, посвідченим державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий № 2-492, придбали квартиру [ADDRESS]. Право власності на зазначену квартиру за взаємною згодою було зареєстровано за [PERSON]. Придбана квартира була їх спільною сумісною власністю\~\~і використовувалася ними спільно за взаємною згодою. 11 грудня 2009 року [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON], за умовами якого, відповідач зобовязалася виконувати передбачені договором розпорядження відчужувача в рахунок набуття в разі його смерті права власності на належне йому майно. 10 грудня 2011 року [PERSON] помер. Після смерті чоловіка позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частину у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу. Однак їй було розяснено, що право власності на всю квартиру перейшло до відповідача на підставі спадкового договору. Позивач вважає, що зазначеними діями відповідача було грубо порушено її право власності, оскільки із зазначеного спадкового договору, вбачається, що вона не являється стороною спірного спадкового договору, та щодо неї жодних розпоряджень та зобовязань договором не передбачено. При укладанні даного спадкового договору [PERSON] діяв лише від свого імені. Пунктом 1.1. спадкового договору від 11 грудня 2009 року передбачено, що [PERSON] розпоряджається тільки належним йому майном. Умовами зазначеного договору не передбачено право [PERSON] розпоряджатися належною позивачу часткою в спільній сумісній власності або взагалі всією квартирою. Крім того, в наданій позивачем нотаріально посвідченій заяві щодо надання згоди на укладання спірного спадкового договору відсутня її згода на розпорядження належною їй на праві спільної сумісної власності часткою в спірній квартирі. Позивач вважала, що зазначеною заявою вона надає згоду виключно на укладання [PERSON] спадкового договору у відношенні своєї частки в спільній частковій власності. До того ж, спадковий договір не містить розпоряджень та зобовязань щодо позивача та вона взагалі не мала ані наміру, ані підстав відчужувати [PERSON] свою частину квартири, оскільки в даній квартирі вона зареєстрована, і це її єдине житло. Проте, на думку позивача, внаслідок неправомірних дій нотаріуса, укладенням спадкового договору в зазначеній редакції були порушені її права та охоронювані законом інтереси, у звязку з цим [PERSON] просить суд визнати недійсним спадковий договір, укладений 11 грудня 2009 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1952, в частині набуття [PERSON] права власності на належну [PERSON] на праві спільної сумісної власності 1/2 частину квартири [ADDRESS], з моменту його вчинення. Крім того, просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в спільній сумісній власності подружжя. В судове засідання позивач не зявилася, від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без їх участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Не заперечила проти заочного розгляду справи (а.с.111). Під час судових засідань представник відповідача позовні вимоги не визнав посилаючись на те, що [PERSON] була присутня під час посвідчення спадкового договору, була ознайомлена з його змістом та \~не заперечувала проти його укладення, надавши письмову згоду на укладення даного договору. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи був повідомлений її представник [PERSON], що підтверджується власноручно написаною ним розпискою (а.с.103). 24 лютого 2017 року від [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду даної справи, у звязку з його відрядженням до м. Києва (а.с.106-110). Крім того, розгляд даної справи також був відкладений 27 січня 2017 року за заявою відповідача [PERSON], у звязку з хворобою її представника [PERSON] За таких обставин, суд приходить висновку, що за заявами відповідача та її представника з різних причин відкладався розгляд даної цивільної справи, що на думку суду є діями направленими на ухилення від явки до суду, з метою перешкоджання здійсненню судочинства. Враховуючи обставини, що справа вже тривалий час слухається Нікопольським міськрайоним судом, позивач є людиною похилого віку [INFO], справа неодноразово відкладалася за клопотаннями відповідача, представника відповідача, тому суд вважає доцільним провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Третя особа приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON] про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення йому судової повістки 06 лютого 2017 року (а.с.105), однак в судове засідання не зявився. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Як встановлено судом, подружжя [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 1953 року\~\~(а.с.6). 04 квітня 2007 вони за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS], право власності на яку за взаємною згодою було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 04 квітня 2007 року державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий № 2-492 (а.с.65). Придбана квартира була їх спільною сумісною власністю\~\~і використовувалася ними спільно за взаємною згодою. 11 грудня 2009 року [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON], за умовами якого, відповідач зобовязалася виконувати передбачені договором розпорядження відчужувача в рахунок набуття в разі його смерті права власності на належне йому майно. (а.с. 93-94) Згідно пунктів 2.1., 2.2. спадкового договору за життя відчужувача на набувача покладається обов'язок виконувати наступні дії: - сплачувати у встановлені строки комунальні платежі, а також вартість послуг з користування електроенергією та міським телефонним зв'язком; - забезпечувати належними лікувальними засобами, вартість яких визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість; - здійснити комплекс засобів з поховання відчужувача, про що повинен надати нотаріусу свідоцтво про смерть та документ, який підтверджує поховання відчужувача. 10 грудня 2011 року [PERSON] помер (а.с. 63,77). Після його смерті [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частину у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжя за час шлюбу. Однак їй було розяснено, що право власності на всю квартиру перейшло до відповідача на підставі спадкового договору (а.с. 74-88). Так, на думку позивача, [PERSON] своїми діями порушила її право власності, оскільки при укладанні даного спадкового договору [PERSON] діяв лише від свого імені та умовами зазначеного спадкового договору не передбачено право [PERSON] розпоряджатися належною позивачу часткою в спільній сумісній власності або взагалі всією квартирою. Пунктом 1.1. спадкового договору від 11 грудня 2009 року передбачено, що [PERSON] розпоряджається тільки належним йому майном. Судом встановлено, що під час посвідчення спадкового договору позивач [PERSON] надала згоду на укладання її чоловіком [PERSON] з [PERSON] спадкового договору на квартиру [ADDRESS] (а.с.9, 93-94). Суд приймає до уваги доводи позивача, що зазначеною заявою вона надає згоду виключно на укладання [PERSON] спадкового договору у відношенні своєї частки в спільній частковій власності. Крім того, спадковий договір не містить розпоряджень та зобовязань щодо позивача та [PERSON] взагалі не мала наміру, відчужувати відповідачу свою частину квартири, оскільки в даній квартирі вона зареєстрована (а.с.52), і це єдине її житло. Пунктом 234 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, в редакції від 04 грудня 2009 року, яка діяла на час укладання спірного спадкового договору, визначено, що подружжя має право укласти спадковий договір щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності. Спадковим договором може бути встановлено, що в разі смерті одного з подружжя спадщина переходить до другого, а в разі смерті другого з подружжя його майно переходить до набувача за договором. В той же час, стороною спірного спадкового договору, який передбачав відчуження в цілому спільного сумісного майна, зазначено не подружжя, а один з них, і не встановлений порядок переходу спадщини в разі смерті відчужувача. Таким чином, суд приходить висновку, що при посвідчені спадкового договору, укладеного між [PERSON] та [PERSON]\~\~11 грудня 2009 року, приватним нотаріусом\~Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], були порушені вимоги діючого законодавства України, що в подальшому, призвело до укладення спадкового договору, яким відчужено всю квартиру, 1/2 частини якої не належала [PERSON], чим порушено право одного з подружжя, зокрема [PERSON] Відповідно до ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Зі змісту ч. 1\~ст. 203 ЦК України\~вбачається, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до\~ст. 361 ЦК України\~співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Судом установлено, що спадковий договір укладено\~\~з порушенням вимог чинного законодавства. Таким чином, укладаючи 11 грудня 2009 року спадковий договір, [PERSON] мав, на думку суду, право розпоряджатися лише власною часткою - 1/2 частиною квартири №\~1 в буд. № 144 в м. Нікополі Дніпропетровської області. За таких обставин, суд вважає доцільним визнати недійсним спадковий договір, укладений 11 грудня 2009 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1952, в частині набуття [PERSON] права власності на належну [PERSON] на праві спільної сумісної власності 1/2 частину квартири [ADDRESS], з моменту його вчинення та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в спільній сумісній власності подружжя. Враховуючи наведені обставини, суд знаходить позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved