Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27.08.2013 року розірвано шлюб між нею та відповідачем, а також стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з 24.04.2013 року і до досягнення донькою повноліття. Вказане рішення суду в частині стягнення аліментів виконується відповідачем нерегулярно, а визначеної судом суми не вистачає для належного забезпечення усіх потреб дитини. Розмір аліментів в сумі 450 грн. в умовах сучасності є мізерний та не відповідає чинним вимогам законодавства, які передбачають, що аліменти не можуть бути меншими 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначала, що відповідач має мінливий та нерегулярний дохід, частину свого прибутку отримує в натурі, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання їх спільної доньки в твердій грошовій сумі, яка перевищує раніше визначений судом розмір. В судовому засіданні позивач зменшила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник відповідача в судовому засіданні, зменшені позовні вимоги визнав в повному обсязі та пояснив, що він отримує мінливий прибуток та має можливість щомісячно сплачувати аліменти на утримання доньки в сумі 800 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін та відповідає вимогам ч. 4 ст. 174 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27.08.2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 10 листопада 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, де зроблений відповідний актовий запис №2505 та стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 450 гривень щомісяця, починаючи з 24 квітня 2013 року і до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття (а/с 3). За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» \~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.8\~ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~ сімейному Кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 1\~ ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 року» встановлений прожитковим мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України \~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з розяснень, які містяться в п. 17, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Разом з тим, визначений судовим рішенням у 2013 році розмір аліментів в сумі 450 грн. щомісячно не може в повній мірі забезпечити потреби дитини на даний час, а фінансові можливості відповідача, як батька дитини, з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів змінилися так само як змінилися мінімальні життєві стандарти, у позивача зросли витрати на утримання дитини у зв'язку із ростом цін, збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а тому суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні підстави передбачені ст. 192 СК України для збільшення розміру аліментів з 450 грн. на 800 грн. щомісячно. При цьому, судом враховується як матеріальне становище платника аліментів, у якого на утриманні перебуває неповнолітня донька [PERSON], [INFO], так і матеріальне становища отримувача аліментів, , стан здоровя дитини та однаковий обовязок обох батьків щодо утримання своїх неповнолітніх дітей. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved