Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

В листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому посилаючись на те, що 10.07.2013 між АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»та [PERSON] був укладений кредитний договір №38_073, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 125 120,00 грн., а позичальник зобов`язався сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 17,16% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався готівкою одноразово строком на 84 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 09.07.2020 на здійснення оплати за автомобіль KIA RIO, легковий (седан-В) рік випуску 2013-й. За умовами договору позичальник зобов`язаний щомісячно не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 1489,52 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, між банком, позичальником та [PERSON] 10.07.2013 був укладений договір поруки №38_073/1. Починаючи з вересня 2014 року відповідач [PERSON] почав порушувати свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 196 365,51 грн., яку було стягнуто рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 22.01.2018 у справі №420/1808/17, яке набрало законної сили 22.02.2018. Оскільки відносини між банком та позичальником не припинялися, відповідно до умов кредитного договору позичальнику щомісячно нараховувалися проценти за користування кредитом. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №38_073 від 10.07.2013 станом на 02.11.2020 у розмірі 46 191,87 грн. у тому числі: 6 994,48 грн. - проценти за користування кредитом з 04.10.2017 по 21.02.2018; 14 047,49 грн. - інфляційні втрати банку за прострочення сплати кредиту з жовтня 2017 року по жовтень 2020 року; 11 963,91 грн. - інфляційні втрати банку з жовтня 2017 року по жовтень 2020 року за прострочення сплати процентів за користування кредитом; 7 544,22 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 04.10.2017 по 01.11.2020; 5 641,77 грн. - три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 04.10.2017 по 01.11.2020; а також стягнути в рівних частках з відповідачів судові витрати у сумі 2102,00 грн. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 04.12.2020 відкрито провадження по справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 281 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України та [PERSON] був укладений кредитний договір №38_073 від 10.07.2013. Відповідно п. п. 1.1. - 1.3. Кредитного договору Банк зобов`язався надати Позичальнику на умовах договору кредит у сумі 125 120,00 грн., а Позичальник зобов`язувався належним чином використати і повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 17,16% річних. Кредит надається строком на 84 місяці з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 09.07.2020 для здійснення оплати за автомобіль KIA RIO, легковий (седан-В) рік випуску 2013-й. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну (плату) проценти в порядку, розмірах та строки, визначених у цьому договорі (п. 1.5. договору). Підпунктом 1.5.1.3. пункту 1.5. Кредитного договору передбачено, що проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до настання терміну, на який було надано кредит. Сплата процентів, нарахованих банком на залишок заборгованості за кредитом, здійснюється щомісячно в валюті кредиту не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, наступного за звітним, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих в установах АТ «Ощадбанк». Остання сплата процентів за користування кредитом здійснюється не пізніше 09.07.2020. При розрахунку процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день користування кредитом (п.п. 1.5.1.2 договору). Згідно п.п. 3.3.3., 3.3.4. Кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит в сумі 125 120,00 грн, здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 1489,52 грн. та сплату нарахованих процентів щомісячно не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, наступного за звітним, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. Останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити не пізніше 09.07.2020. Відповідно до п.п.3.3.6. у разі порушення умов цього договору та договору застави на вимогу банку достроково повернути кредит, з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та/або штрафних санкцій в порядку, передбаченому п.п. 2.3., 2.4. цього договору відповідно до чинного законодавства України. Сторони домовилися, що розмір збитків визначатиметься банком самостійно, на що позичальник цим надає згоду. Відповідно до пункту 5.1. цього договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством України та відшкодовують завдані збитки понад неустойку (штраф, пеню). В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором між ПАТ "Державний ощадний банк України", [PERSON] та [PERSON] був укладений договори поруки №38_073/1 від 10.07.2013. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 22.01.2018 у справі №420/1808/17 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором № 38_073 від 10.07.2013 станом 04.10.2017 у сумі 196 365,51 грн., у тому числі: борг за кредитом - 105 514,59 грн., відсотки за користування кредитом з 02.09.2014 по 03.10.2017 - 57 468,96 грн., інфляційні втрати банку з жовтня 2014 по серпень 2017 за прострочення кредиту - 13 441,79 грн., інфляційні втрати банку з вересня 2014 року по серпень 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом - 14 853,43 грн. три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01.10.2014 по 03.10.2017 - 2469,55 грн., три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 02.09.2014 по 30.10.2017 - 2617,19 грн. Рішення набрало законної сили 22.02.2018. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, факти, встановлені вищевказаним судовим рішенням, зокрема, щодо видачі кредиту та тривалого невиконання [PERSON] та [PERSON] зобов`язань за кредитним договором мають вже доведений характер і не підлягають доказуванню позивачем у справі. Відповідно до ст. 599 та ст. 629 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. З аналізу ст.ст. 598 - 609 ЦК України слід дійти висновку, що рішення суду про стягнення грошової суми не є підставою для припинення зобов`язання. Отже наявність судового рішення про стягнення боргу та/або інших грошових сум за інші періоди невиконання боржником договірного зобов`язання, відкриття виконавчих проваджень за цим рішенням, вчиненням інших процесуальних дій по виконанню рішення суду, за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання (добровільного чи примусового), не свідчать про припинення договірних правовідносин сторін та/або припинення зобов`язань. Заборгованість за кредитом не погашена, вказане вище рішення суду відповідачами не виконано, що підтверджується виписками по рахункам позичальника [PERSON] . В зв`язку з тим, що відносини між банком та позичальником не припинялися, відповідно до умов кредитного договору, позичальнику щомісячно нараховувались проценти за користування кредитом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, проведеного станом на 02.11.2020 з урахуванням рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 22.01.2018 у справі № 420/1808/17 заборгованість за кредитним договором №38_073 від 10.07.2013 складає 46 191,87 грн. у тому числі: 6 994,48 грн. - сума прострочених процентів по кредиту з 04.10.2017 по 21.02.2018; 14 047,49 грн. - інфляційні втрати банку за прострочення сплати кредиту з жовтня 2017 року по жовтень 2020 року; 11 963,91 грн. - інфляційні втрати банку з жовтня 2017 року по жовтень 2020 року за прострочення сплати процентів за користування кредитом; 7 544,22 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 04.10.2017 по 01.11.2020; 5 641,77 грн. - три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 04.10.2017 по 01.11.2020. Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов`язково повинна бути досягнута згода. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України також встановлено свободу договору, з посиланням на статтю 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд встановив, що позичальник порушив умови кредитного договору, а саме: не виконав зобов`язання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за користування Кредитом. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відтак, враховуючи, що відповідач не сплатив у строки, визначені законом, заборгованість за договором, він вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання. Пунктом 5.1. постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 року № 14 передбачено, що кредитор вправі вимагати, у тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї. Таким чином, законом встановлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання, до повного виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. договору поруки № 38_073/1 від 10.07.2013 поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору та додаткових договорів до нього. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і боржник, в порядку та строки, визначені кредитним договором, у тому числі, аде не виключно у разі: часткового невиконання боржником зобов`язання, зокрема, щодо сплати процентів та/або повернення частини кредиту в строки, визначені графіком погашення кредиту; невиконання боржником зобов`язання щодо повернення кредиту при закінченні строку користування ним; виникнення підстав для дострокового повного/часткового погашення зобов`язання за вимогою кредитора. Згідно п.п.10.1.1. договір поруки вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін (за наявності) та діє протягом 30 років з моменту підписання договору, але в будь-якому разі до повного виконання зобов`язання за кредитним договором та зобов`язань поручителя за цим договором. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у зв`язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, [PERSON] як фінансовий поручитель відповідно до умов договору поруки, має відповідати за зобов`язаннями боржника за кредитним договором №38_073 від 10.07.2013, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, оскільки обґрунтовані на законі, відповідають умовам укладених сторонами кредитного договору, договору поруки, згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в рівних частках по 1051,00 грн.

Outcome: approved