Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом в якому зазначає, що 24.11.2011 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики за умовами якого позивачка надала [PERSON] позику в розмірі 2 500 (дві тисячі п'ятсот) доларів США з одержанням 6 відсотків від суми позики щомісячно, про що було складено відповідну розписку. Позивачем було виконано умови договору позики та надано позику, про що свідчить розписка. Спочатку [PERSON] вчасно сплачувала позивачці відсотки за користування коштами, перераховуючи гроші на пенсійну картку [PERSON] Пізніше відповідачка звернулася до [PERSON].з проханням зачекати з поверненням кредиту та нарахованих відсотків до жнив,( [PERSON] співпрацювала з фермерами, допомагаючи реалізовувати зерно)на що позивачка погодилась, проте у наступні два роки відповідачка борг не повернула. На прохання позивачки щодо повернення грошей та відсотків за користування коштів, Вала віна Л.І. обіцяла їх повернути, проти існуючої заборгованості ніколи не заперечувала. В зв*язку з тим, що відповідачкою було порушено умови договору позики позивачка просить суд стягнути на її користь з [PERSON] суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три відсотки від суми позики щомісячно, понесені судові витрати. В судове засідання позивачем надано заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позивачка позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, викликалася шляхом направлення судових повісток та розміщеного оголошення через пресу. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження,причини неявки у судове засідання відповідачка суд не повідомила. Відповідно до ч. 9 ст.74 ЦПК України Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті, відповідно до якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Положення цієї частини не поширюються на випадки, передбаченіабзацом другим частини третьої статті 191 цього Кодексу. З матеріалів справи видно, що відповідач знята з реєстрації за вказаною позивачкою адресою, з 28.02.1998 року, відомості щодо її реєстрації по Запорізькій області відсутні. 20.12.2014 року в друкованому засобі масової інформації Запорізької міської ради газеті "Запорізька правда" розміщено оголошення про виклик [PERSON] в судове засідання призначене на 26.12.2014 року, тобто відповідачку було повідочлено завчасно для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи. Жодних заяв про зміну місця проживання або про направлення кореспонденції на іншу адресу,відмінну від адреси реєстрації,відповідачка не подавала,таким чином не повідомляла про необхідність направляти судові повістки за місцем її перебування,невідомим позивачу та суду. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд на згодою позивача та його представника ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини. Відповідно до п.3 ч.1 ст.208,ст.1046,ч.2 ст.1047 ЦК України,договір між фізичними особами на суму,яка в 20 і більше разів перевищує розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян,може бути укладений в письмовій формі,шляхом видачі розписки або іншого документу,внаслідок чого між сторонами виникає грошове зобов*язання. За змістом ст.525,526,629 ЦК України зобов*язання має виконуватись належним чином з забороною односторонньої відмови від виконання умов договору. Як вбачається з наданої суду розписки, 24.11.2011 року [PERSON], отримала від [PERSON], грошові кошти в сумі 2 500 (дві тисячі п'ятсот) доларів США, які зобов'язалася повернути до 10.01.2012 року, про що власноручно склав розписку, що підтверджується долученим до матеріалів справи оригіналом розписки. За користування позикою процентна ставка визначена стронами у розмірі 6% від суми позики щомісячно. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позичальник зобов*язується до 10.01.2012 року повернути борг в повному обсязі. Наданий позивачкою на підтвердження факту виникнення між нею та відповідачкою грошового зобов*язання договір позики,оформлений розпискою,в оригіналі, є письмовим доказом, що відповідає положенням ст.57 ЦПК України. Строк повернення грошових коштів відповідачкою [PERSON] позикодавцю [PERSON] в розписці встановлений до 10.01.2012 р. На час розгляду справи відповідачкою не надано доказів про те, що сума позики нею повністю або частково повернута. Крім того,відповідно до ст.625 ЦК України,боржник,який прострочив виконання грошового зобов*язання,на вимогу кредитора зобов*язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення ,а також три проценти річних від простроченої суми,якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу 2500 доларів США ,що за курсом НБУ на 15.11.2014 р.16 гр.за 1 долар США становить 40000 гр.,проценти за користування позикою 38400 гр.(з розрахунку 40000/100*3*32 місяця),3% річних за прострочення виконання грошового зобов*язання 3600 гр.з 24.11.2011 р.по 18.11.2014 р.(з розрахунку 40000 гр./100*3*3 року прострочення). Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо ,а також достатність і взаємний зв*язок доказів в їх сукупності. Частиною 3 ст.10,ст.60 ЦПК України обов*язок доведення обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, покладено на сторони. Вимоги позивача у вказаній частині ґрунтуються на законі підтверджені належними допустимими доказами,доказами відповідача не спростовані,підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В зв*язку з тим, що [PERSON] прострочила виконання грошового забов*язання, на користь позивача підлягає відшкодування суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, виходячі з наступного. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов позивачка надала розписку позичальниці, яка посвідчує передання їй позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Розпискою встановлено, що відповідачка зобов'язується повернути суму боргу до 01.10.2012 року, але свої зобов'язання не виконала, жодних дій, що свідчать про виконання зобов'язань за договором позики не вчинила, тому у позивачки виникло право вимагати повернення суми позики. Таким чином суд дійшов висновку, що позивачка правомірно звернулася до суду за захистом своїх прав та вважає за доцільне стягнути з відповідача суму боргу, визначену договором позики. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають відшкодуванню при повному задоволенню позовних вимог по судового збору у сумі 830 грн. 00 коп., підтверджені документально. На підставі ст. ст. 3, 10, 88, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст.11, 208, 509, 526, 530,625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд -

Outcome: approved