Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

В березні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітнього доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Зазначила, що відповідач не приймає участі у вихованні доньки та добровільно не надає належної допомоги на її утримання, а тому змушена звернутися до суду з позовом. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 30.07.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП №070658, виданого 30.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №999 (а.с. 4). Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №182699, виданого 22.10.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.5). Дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою ТОВ Керуюча компанія КомЕнерго - Житомир №403 від 08.02.2017 року (а.с.6). Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 згаданого Закону). Положення статті 183 СК України передбачають, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, враховуючи межі заявлених позовних вимог, а також виходячи із принципів справедливості, розумності та рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини, суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі, стягнувши з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову - 01.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави, що складаються з судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп., оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати.

Outcome: approved