Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Корнівської сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивувала тим, що згаданий житловий будинок належав її батькові [PERSON]. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,24 га. Згідно технічної документації житловий будинок був побудований у 1931 році, його площа 81,2 м.кв За по господарськими книгами домоволодіння було колгоспним двором, станом на 1991-1995 роки в колгоспному дворі батько проживав один, на частки в майні колгоспного двору не претендував ніхто. Після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]., позивачка прийняла спадщину, оформила свідоцтво про право на спадщину за законом на належну батькові земельну ділянку. Звернувшись в нотаріальну контору з приводу оформлення спадщини на житловий будинок, позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів спадкодавця [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Сторони, їх представники - в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивачка зазначила, що позов підтримує повністю, Корнівська сільська рада позов визнає. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень цього кодексу - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Корнівським Бюро ЗАГС Чернелицького району 13 квітня 1951 р., актовий запис № 5 від 01.03.1951 р., стверджено, що батьками [PERSON], яка народилась [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Після одруження [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на [PERSON], актовий запис № 13 від 20.05.1968 р., про що свідчить копія свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого 20.05.1968 р. Корнівським с/ЗАГС Городенківського району Івано-Франківської області. Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] у віці 73 років в с. Корнів Городенківського району, актовий запис № 4 від 17.08.1998 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 17.08.1998 р. Корнівською сільською Радою. На час його смерті був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. За ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно з ст. 529 згаданого кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його дочка, позивачка [PERSON] На час смерті [PERSON] проживав один по [ADDRESS] Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджено довідкою виконкому Корнівської сільської Ради № 210 від 26.05.2016 р. Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори 08.12.2009 року свідчить про те, що [PERSON], дочка спадкодавця, є спадкоємцем права на земельну частку (пай) [PERSON]. Отже, позивачка визнається такою, що прийняла спадщину. До спадкового майна померлого [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька позивачка зверталася до нотаріуса. В зв'язку з тим, що немає документа, який підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок по [ADDRESS], Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виготовленого 07.06.2016 р., встановлено, що житловий будинок та господарські будівлі збудовані в 1931 р. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в ред. 2003 року та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 7680 від 31.05.2016 р. стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в [ADDRESS] право власності на житловий будинок та господарські будівлі не зареєстровано. Із довідки № 345 від 02.09.2016 р., виданої виконкомом Корнівської сільської ради, встановлено, що земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд по [ADDRESS], складає 0,25 га. Згідно звіту про оцінку складеного ЕТВО «Придністров'я» згідно договору № 42, ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] станом на 06.07.2016 р. становить 56690 грн. Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 71406073 від 26.10.2016р. свідчить про те, що право власності на будинок [ADDRESS] не зареєстровано. Через відсутність правовстановлюючих документів про власність спадкодавця на цей будинок позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом першої черги спадкодавця [PERSON], права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться с. Корнів по [ADDRESS], судом не встановлено, відповідач не заперечує відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позову [PERSON] На підставі ст.ст. 86, 524, 525, 527,529, 548,549ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316,317,325,328 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved