Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до Петрівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що після смерті її чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеного житлового будинку. Спірний житловий будинок належав [PERSON] згідно записів погосподарської книги Петрівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. При зверненні позивачки із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, нотаріус відмовився видати їй свідоцтво про право на спадщину, посилаючись на відсутність у неї правовстановлюючого документу на нерухоме майно, який би підтверджував право власності спадкодавця на спірний будинок, і рекомендував звернутися до суду для вирішення цього питання. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак представник позивача надав до суду письмову заяву про підтримання позову, з клопотанням розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Відзив на позовну заяву не подав. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з копії свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS]. Згідно записів погосподарських книг Петрівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області [PERSON] був головою домогосподарства по [ADDRESS] з 1979 року по день смерті. Після смерті [PERSON], його дружина [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, однак не зверталася до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] Як було з'ясовано під час розгляду справи, позивачка своєчасно не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, оскільки проживала з ним на момент смерті за однією адресою та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після його смерті. Пізніше, при зверненні позивачки до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, нотаріус відмовився видати їй свідоцтво про право на спадщину, посилаючись на відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно, який би підтверджував право власності спадкодавця на спірний будинок, і рекомендував їй звернутися до суду для вирішення цього питання. Позивачка не змогла надати нотаріусу правовстановлюючих документів на житловий будинок, оскільки право власності на нього не було зареєстроване за померлим. Факт належності будинку [PERSON] підтверджується довідкою Петрівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області за №398 від 01.11.2017 року. Таким чином, оскільки правовстановлюючі документи на житловий будинок відсутні, позивачка не може реалізувати своє право та прийняти спадщину, а тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. А за приписами ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), що регулював спірні правовідносини на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON], його дружина [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, однак не зверталася до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Отже, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30 травня 2008 року роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, належним способом захисту прав спадкоємця у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є звернення спадкоємця до суду з вимогами про визнання права власності, в порядку спадкування. З огляду на викладене, суд приймає до уваги наявні письмові докази і приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved