Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом Генічеської районної державної адміністрації про визнання права на частину земельної частки ( паю) в порядку спадкування за заповітом. В обгрунтування позову зазначено: Позивач [PERSON] , являється дочкою [PERSON] . Її бабкою була [PERSON] . Крім матері бабка мала ще одну дочку (мою тітку), [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) із землі, яка перебувала у колективній власності Акціонерне товариство закритого типу « Зоря », розташованого в с. Рівне, Генічеського району, Херсонської області, розміром 6,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належної померлій на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ХС № 0145093, виданого Генічеською райдержадміністрацією 23 січня 1998 року та зареєстрованого 23.01. 1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 594. Спадкоємцями першої черги спадщини, що відкрилась були діти [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] , які успадкували право на вказану земельну ділянку в рівних частках, по 1/2 частці кожна, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданого нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори 11.10.2005 року. [INFO] мати заявника, [PERSON] , померла. Заявник прийняла спадщину, що відкрилась після її смерті, у тому числі, у вигляді належного їй права на 1/2 частку земельної частки (паю). Через втрату оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), позивач вимушена була звернутися до Генічеського районного суду із позовом про визнання права власності на частину земельну ділянку в порядку спадкування. Рішенням Генічеського районного суду від 05.06.2015 року позов [PERSON] було задоволено. Визнано право власності на 1/2 частину земельної частки (паю), розміром 6,75 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Рівненської сільської ради Генічеського району Херсонської області та яка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВСМ №117848 від 11.10.2005 року, що належала померлій [INFO] [PERSON] за [PERSON] , [INFO] , яка проживає по [ADDRESS] . На підставі розпорядження Генічеської районної державної адміністрації від 30.05.2016 року 1/2 частини вказаної земельної ділянки пл. 3,0253 га передана позивачу у власність і у подальшому здійснено державну реєстрацію права власності. [INFO] померла тітка [PERSON] , [PERSON] . За життя вона склала заповіт, яким належну їй 1/2 частину земельної частки (паю), яку вона успадкувала після смерті своєї матері, [PERSON] , вона заповіла позивачу, але нотаріус знову письмово повідомив про неможливість оформлення спадщини, через відсутність у [PERSON] оригіналу земельного сертифіката. Тому, вона просить суд визнати за нею, [PERSON] , в порядку спадкування право на Ѕ частину земельної частки (паю) розміром 6,75 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього АПСГП «Кірова», яка знаходиться в адміністративних межах Генічеськ району Херсонської області, що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі сертифікату серії ХС №0145093 виданого Генічеською райдержадміністрацією 23 січня 1998 року та зареєстрованого 23.01.1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 594. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені у позові, тому просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач - представник Генічеської районної державної адміністрації повторно не з`явився в судове засідання, про причини своєї неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Відзив до суду не надходив. Позивач в судовому засіданні не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] та її матір`ю була [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] . Відповідно до вказаного свідоцтва про народження позивач від народження мала прізвище [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , [PERSON] 02 листопада 1985 року внаслідок реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 11.10.2005 року, спадкова справа № 469/05, зареєстровано в реєстрі № 2-2744 спадкоємцями спадкового майна [PERSON] , яка померла [INFO] на Ѕ частину спадкового майна є її дочка [PERSON] , а на Ѕ частину спадкового майна є її дочка [PERSON] . Спадкове майно складається з права на земельну частку ( пай) у землі, яка перебуває в колективній власності АТ закритого типу « Зоря», розташованого в с. Рівне, Генічеського району, Херсонської області на підставі сертифікату про право на земельну частку ( пай) серії ХС № 0145093, виданого Генічеською райдержадміністрацією 23 січня 1998 року та зареєстрованого 23.01.1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 594. Згідно заповіту від 31.08.2018 року посвідченого секретарем Вячеславської сільської ради Приморського району Запорізької області, зареєстрованого в реєстрі за № 33 - [PERSON] заповіла [PERSON] право на земельну частку пай, яка перебуває в колективній власності АТ закритого типу « Зоря», розташованого в с. Рівне, Генічеського району, Херсонської області на підставі сертифікату про право на земельну часту ( пай) серії ХС № 0145093, виданого Генічеською райдержадміністрацією 23 січня 1998 року та зареєстрованого 23.01.1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 594. Згідно рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 05.06.2015 року - визнано право власності на 1/2 частину земельної частки (паю), розміром 6,75 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Рівненської сільської ради Генічеського району Херсонської області та яка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВСМ №117848 від 11.10.2005 року, що належала померлій [INFO] [PERSON] за [PERSON] , [INFO] , яка проживає по [ADDRESS] . Відповідно до копії спадкової справи № 155/2020, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] - із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] звернулася [PERSON] . Інші спадкоємці відсутні. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] набула майнове право на земельну частку (пай), то, відповідно, і спадкоємець, позивач у справі, набула відповідне майнове право в порядку спадкування на земельну частку (пай). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», зокрема, пункту 11, «При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю». Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Сертифікату на право на земельну частку (пай); реєстрація права власності на земельну ділянку. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , яка померла [INFO] мала право на земельну частку (пай) із землі, яка перебувала у колективній власності Акціонерне товариство закритого типу « Зоря », розташованого в с. Рівне, Генічеського району, Херсонської області, розміром 6,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належної померлій на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ХС № 0145093, виданого Генічеською райдержадміністрацією 23 січня 1998 року та зареєстрованого 23.01.1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 594. Спадкоємцями першої черги спадщини, що відкрилась були діти [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] , які успадкували право на вказану земельну ділянку в рівних частках, по 1/2 частці кожна, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданого нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори 11.10.2005 року. Спадкоємицею за заповідом після смерті [PERSON] є [PERSON] . Зазначений сертифікат був втрачений, що позбавляє позивача, як спадкоємця, оформити свої спадкові права на зазначене право спадкодавця, яке входило до складу спадщини. При звернені позивача до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Свою відмову мотивовано тим, що у позивача були відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що підтверджували б право померлого на спадкове майно, що в свою чергу унеможливлює прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 41 Конституції України «кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю». Враховуючи той факт, що позивач як спадкоємець за заповітом не має іншої можливості оформити спадщину після смерті [PERSON] суд вважає, що позовні вимоги повністю доведені в судовому засіданні, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved