Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS], за набувальною давністю. Свій позов позивач обґрунтовувала тим, що 20 лютого 2000 року між нею та КСП «Червоний партизан» був вчинений правочин, а саме договір купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS] за ціною 15 600 карбованців. Кошти за придбаний житловий будинок були сплачені її матір'ю - [PERSON] ще в 1990 році. Нотаріально угода купівлі - продажу житлового будинку не була посвідчена, оскільки зазначений будинок не був зареєстрований в органах реєстрації нерухомості. Крім того, в цей період часу, КСП «Червоний партизан» проходив стадію реорганізації зі зміною назви підприємства та статутних документів, а потім взагалі ліквідувалося. Незважаючи на те, що угода купівлі продажу житлового будинку не була посвідчена нотаріально та не була зареєстрована органах реєстрації нерухомості, починаючи з 2000 року вона стала проживати у вказаному житловому будинку і вважала, що являється власником цього будинку.Позивач вказала, що проживає у вказаному житловому будинку більше 10 років, добросовісно, безперервно володіє та відкрито користується, утримує його, сплачує комунальні послуги, в зв'язку з чим вважає, що набула права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Позивач додатково пояснила, що з 2000 року вона постійно проживає в будинку за адресою: [ADDRESS], утримує його, сплачує всі комунальні послуги, володіє та користується будівлею як власною. Представник позивача [PERSON] також просив суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи при її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає [ADDRESS]. По сусідству з нею проживає [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] проживає у вказаному будинку постійно приблизно з 1997 року разом із матір'ю [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що проживає за адресою: [ADDRESS]. Навпроти нього в [ADDRESS] проживає [PERSON] Їхні будинки раніше належали колхозам і вони викупили їх, але він встиг належним чином оформити своє право власності, а [PERSON] ні. Проте вона постійно проживає в цьому будинку починаючи приблизно із 1993 року. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10-ти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. За змістом ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В ході розгляду справи було встановлено, що згідно договору купівлі - продажу від 20 лютого 2000 року, комісія в складі голови КСП «Червоний партизан», інших осіб та [PERSON] уклали договір, згідно якого [PERSON] було продано житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 9) Відповідно до свідоцтва про народження від 06 лютого 1974 року серії № 101640, виданого рай бюро ЗАГС Запорізької області матір'ю [PERSON] вказана [PERSON]( а.с. 7) Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 22 лютого 1992 року, серії [NUMBER], [PERSON] уклала шлюб 22 лютого 1992 року з [PERSON], про що було зроблено актовий запис № 5 (а.с. 7) Відповідно до довідки від 10 червня 1997 року, кошти за придбаний житловий будинок були сплачені [PERSON] в 1990 році ( а.с. 9) Згідно довідки від 10 жовтня 2010 року, наказом №2 від 28 квітня 2000 року Михайлівської райдержадміністрації КСП «Червоний фронт» реорганізовано в СПК «Надія» ( а.с. 10) Відповідно до повідомлення КП «Михайлівське районне архітектурно - планувальне та техінвентарізаційне бюро» на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] згідно матеріалів інвентаризаційної справи, станом на 17 березня 2017 року право власності не зареєстровано. Замовником первинної документації виступала [PERSON] (а. с. 18) Згідно до повідомлення КП «Михайлівське районне архітектурно - планувальне та техінвентарізаційне бюро», інвентаризаційна вартість житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] станом на 17 березня 2017 року становить 29816 грн. ( а.с. 19). Відповідно до акту обстеження від 07 травня 2017 року, виданого депутатом Михайлівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, [PERSON], разом з матір'ю [PERSON] прописана та проживає в [ADDRESS] ( а.с. 20). Згідно довідки від 03 травня 2017 року, виданої Михайлівським РЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго», заборгованості за спожиту електроенергію за адресою: [ADDRESS] немає. (а.с. 21) Відповідно до довідки від 03 травня 2017 року, виданої КП «Михайлівський комунгосп» заборгованості по комунальним послугам у [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] немає ( а.с. 22) Згідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 15 травня 2017 року ВСК «Надія» ліквідовано (а.с. 11- 15) Як зазначено в пунктах 9,13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 « Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Відповідно до пункту 1Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України цей Кодекс України набирає чинності з 0 січня 2004. Згідно пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст. 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності Цивільним кодексом України, тобто, відлік строків, про які йдеться в частині першій статті 344 цього Кодексу, зокрема, 10-річного, може починатися не раніше, ніж з 01 січня 2001, отже, позовні вимоги про визнання права власності на нерухомий об'єкт за набувальною давністю можуть бути предметом розгляду саме з цієї дати. Беручи до уваги вищевикладене, суд, враховуючи те, що позивач [PERSON] дійсно відкрито і добросовісно володіє житловим будинком [ADDRESS], утримує його, сплачує всі комунальні послуги, що підтверджується наданими доказами, а саме: довідкою від 03 травня 2017 року, виданою Михайлівським РЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго», у відповідності до якої заборгованості за спожиту електроенергію за адресою: [ADDRESS] немає, довідкою від 03 травня 2017 року, виданою КП «Михайлівський комунгосп», згідно якої, заборгованості по комунальним послугам у [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] немає, з чого слідує, що позивач є добросовісним набувачем. Також судом встановлено, що інші особи, які б претендували на будинок не встановлені, тому суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання права власності на житловий будинок за позивачем за набувальною давністю підлягають задоволенню. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першо їстатті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень." На підставі викладеного,

Outcome: approved