Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в Любешівський районний суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові вказує, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Любешівського районного суду від 14 квітня 2016 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що з часу роздільного проживання відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. В даний момент позивач не працює, крім соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, не має інших джерел для утримання дитини, а відтак не може забезпечити сина навіть прожитковим мінімумом для дітей відповідного віку. Відповідач, як відомо позивачу, останнім часом працював на нерегулярних, сезонних роботах по виконанню різного роду робіт з мінливим та нерегулярним доходом та отримував значні грошові виплати. Оскільки в добровільному порядку відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина, позивач змушена звернутися до суду та просить стягнути з [PERSON] аліменти в її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1500 гривень щомісяця, починаючи стягувати від дня пред"явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги уточнила, просила стягнути з [PERSON] аліменти в її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 500 гривень щомісяця, починаючи стягувати від дня пред"явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття та стягнути з відповідача витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не зявився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом поміщеного оголошення у газету Волинь-нова. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з свідоцтва про народження [PERSON], серії І-ЕГ №214156 від 26.02.2015 року батьком дитини записаний [PERSON]. В суді встановлено, що неповнолітній син [PERSON] проживає разом з позивачкою по справі та знаходиться на її утриманні, в даний момент позивачка не працює, отримує лише соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка заявила позов про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі. Зі слів позивачки відповідач по справі періодично має заробітки на сезонних роботах. А тому, суд приходить до переконання, що позов підставний та підлягає до задоволення. Разом з тим, позивачем було понесено витрати, повязані з викликом відповідача в судове засідання шляхом розміщення оголошення в газеті Волинь-нова, вартість якого згідно наданої квитанції склала 150 грн. Враховуючи те, що витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розумінні положень ст. 79 ЦПК Українивідносяться до судових витрат та зважаючи на повне задоволення позову по суті заявлених вимог, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача суми вказаних витрат.

Outcome: approved