Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] та права на земельну частку (пай) 6,0 умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Григорівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області. Право власності померлого на зазначений пай підтверджується копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 17.07.1997 року на підставі рішення Чаплинської районної державної адміністрації №351 від 17.07.1997 року. Влітку 2016 року позивачка звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовила в прийнятті заяви, посилаючись на те, що на момент подачі заяви про прийняття спадщини, вона пропустила шестимісячний термін, наданий законом для подачі заяви. Крім того було повідомлено, що навіть у разі визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини нотаріус не зможе вчинити нотаріальних дій щодо оформлення спадкового майна, оскільки право власності на житловий будинок померлий не зареєстрував належним чином. У зв'язку з цим нотаріус порадила звернутися до суду. Зазначені обставини, на підставі яких нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, на її думку, не відповідають дійсності, оскільки право власності на зазначений житловий будинок спадкодавцем було оформлено належним чином, відповідно до законодавства, яке діяло на момент виникнення права власності, що підтверджується довідкою Григорівської сільської ради № 1323 від 29.11.2011 року, згідно якої її батько - [PERSON] з 1960 року був зареєстрований головою домогосподарства, що знаходиться в [ADDRESS]. Зазначена обставина підтверджується записом в по господарській книзі [NUMBER]. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка позовні вимоги визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно у виді житлового будинку розташованого по [ADDRESS] та земельну частку (пай) 6,0 умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Григорівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області. Позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Крім позивачки інших спадкоємців не має. Відповідно до ч. З ст. З Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. З зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Зазначеної думки дотримується й Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду Цивільних і Кримінальних справ, який в своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, рекомендував судам при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. З вищезазначеного випливає, що право власності в мого батька, на збудований ним житловий будинок, виникло з моменту внесення запису в по господарську книгу в 1960 році. Згідно пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині спадкоємців по закону рівні. Спадкоємці за законом за домовленістю можуть змінити розмір частки у спадщині будь-кого з них. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи зазначене, а також приймаючи до уваги, що на майно, яке залишилася після смерті [PERSON], ніхто не претендує, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved