Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Іваничівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання батьківства. Позовну заяву мотивує тим, що вони з Відповідачем зустрічались протягом 2008-2015 років, а згодом проживали разом у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач відмовився подавати заяву про реєстрацію батьківства, тому відділом державної реєстрації актів цивільного стану був зроблений відповідний актовий запис, в якому запис про батька дитини був зроблений зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Протягом всієї вагітності Відповідач підтримував та допомагав їй, допоміг перевезти її речі у будинок батьків та зробив косметичний ремонт у її кімнаті. З моменту народження сина Відповідач брав участь у її забезпеченні та забезпеченні дитини усім необхідним: придбав ліжечко, ванночку та дитячі суміші, їй фрукти та вітаміни. Починаючи з 2016 року Відповідач перестав цікавитися дитиною, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не визнає його своєю дитино. Просить\~визнати Відповідача батьком [PERSON], [INFO], а також стягнути з нього понесені нею судові витрати. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали повністю з мотивів, наведених у позовній заяві, просять позов задовольнити повністю. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та заперечила проти його задоволення у звязку з тим, що [PERSON] має сумніви щодо його батьківства та походження [PERSON]. Крім того, просила застосувати строк позовної давності, який встановлено для відповідних правовідносин у один рік, та пропущено Позивачем без поважних причин. Представник Іваничівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області\~\~в судове засідання не зявився, однак подав суду письмову заяву, згідно якої просить справу слухати без його участі. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як стверджується свідоцтвом про народження серія 1-ЕГ № 223325, 29 вересня 2015 року народився [PERSON], матір'ю якого значиться [PERSON], батьком\~- [PERSON] (а.с.5). Судом встановлено, що на момент народження дитини сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували, однак проживали однією сім'єю. Представник Відповідача у судовому засіданні визнала той факт, що Відповідач після народження дитини не заперечував, що являється батьком [PERSON], забрав Позивача та дитину з пологового будинку, опікувався ними, був присутнім при хрещенні де дав дитині своє прізвище. З Довідки про хрещення вбачається, що при хрещенні дитині було дане імя [PERSON], матірю значиться [PERSON], батьком [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки Управління соціального захисту населення Іваничівської РДА Волинської області № 271 від 17.05.2017 року [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Іваничівської РДА та одержує допомогу одиноким матерям на сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Як передбачено ч.1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч.1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно ст.128 Сімейного Кодексу України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Окрім того, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до п. 5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року № 3, спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Ухвалою суду від 30.11.2017 року по даній справі було призначено судово-медичну генетичну експертизу на вирішення якої поставлено наступні питання: чи являється [PERSON] біологічним батьком [PERSON], якщо так, то встановити чи походить [PERSON] від обох батьків: [PERSON] та [PERSON] З висновку експерта № 400 від 20.02.2018 року вбачається, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON], народженого [PERSON], складає величину не менше ніж 99,99%. Таким чином батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено (а.с.44-48). Щодо пропуску Позивачем строку позовної давності, то суд зазначає, що ст. 128 СК України не встановлено жодного строку позовної давності для відповідних правовідносин. Строк позовної давності, встановлений лише ст. 129 СК України та стосується спору про батьківство між чоловіком матері дитини та особою, яка вважає себе батьком дитини. За даних обставин, суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності до даних правовідносин. Виходячи з вищенаведених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання батьківства. Згідно ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження а тому, відомості про батька дитини мають бути внесені до актового запису про народження дитини.

Outcome: approved