Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Дільничий лікар-психіатр Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 міста Луцька [PERSON] звернулася в суд із заявою про проведення психіатричного огляду особи в примусовому порядку. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі відомостей, отриманих від комунального лікувально-профілактичного закладу «Міська клінічна стоматологічна поліклініка» відносно [PERSON], жительки [ADDRESS], є достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у неї хронічного тяжкого психічного розладу внаслідок чого вона може завдати значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку із погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Крім того, інформація про поведінку [PERSON], яку можна тлумачити як хворобливу, наявна у численних зверненнях до психіатричної лікарні Луцького МВ УМВС у Волинській області, а також у медичній документації закладу. Лікар-психіатр вказала, що отримати згоду [PERSON] на проведення психіатричного огляду неможливо, оскільки на неодноразові телефонні дзвінки остання не відповідає, двері в квартиру за місцем проживання, зачинені. Покликаючись на викладені обставини, просить надати дозвіл на проведення психіатричного огляду [PERSON] у примусовому порядку. В судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві. Просив суд заяву задовольнити. Представник комунального лікувально-профілактичного закладу «Міська клінічна стоматологічна поліклініка» Рябченко Н.Г. просила заяву задовольнити. Суду пояснила, що [PERSON] неодноразово зверталася до лікарів закладу з метою лікування зубів, при цьому вела себе неадекватно, створювала конфлікти з персоналом, відвідувачами лікарні, зривала прийоми до лікаря, нав'язувала свої схеми лікування стоматологічних захворювань, примушувала лікаря, який вів прийом, порушувати режимні накази та санітарні правила, була агресивна, суспільно-небезпечна. Прокурор Климюк Н.В. заяву дільничого лікаря-психіатра Волинської обласної психіатричної лікарні [PERSON] вважає підставною. Суду пояснила, що така ж поведінка [PERSON] була 24.07.2014 року на прийомі першого заступника прокурора м.Луцька Корнесюка В. В письмових запереченнях на заяву лікаря-психіатра, поданих через канцелярію суду, [PERSON], заперечуючи наявність підстав для проведення її психіатричного огляду, просить заяву відхилити як таку, що ґрунтується на завідомо неправдивих повідомленнях про стан її здоров'я та порушує Закон України «Про психіатричну допомогу». Заслухавши думку учасників судового розгляду, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. З пояснень лікаря-психіатра, матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON], жителька [ADDRESS], вперше звернулася до лікаря поліклінічного відділу ВОПЛ №1 02.09.2004 року. Було діагностовано помірно виражену депресивну реакцію з соматичними симптомами. З 29.09.2004 року по 29.10.2004 року лікувалась в денному стаціонарі ВОПЛ № 1 з діагнозом «Соматоформна вегетативна дисфункція». З висновку лікаря-психіатра від 08.07.2014 року встановлено, що 11.11.2005 року психіатрична лікарня отримала інформації від Управління охорони здоров'я Луцького міськвиконкому та Луцької міської поліклініки для дорослих №1 про небезпечне для здоров'я [PERSON] самолікування, необґрунтовані звинувачення лікарів та агресію до них. 24.11.2008 року, 14.01.2009 року, 22.01.2009 року Луцьким МВ УМВС України у Волинській області до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 надсилались клопотання про обстеження [PERSON] та надання їй психіатричної допомоги, мотивовані неодноразовими заявами про її переслідування і отруєння, що не знаходили підтвердження. 22.03.2009 року в стані психомоторного збудження [PERSON] заподіяла тілесні ушкодження сусідці, звинувативши її в отруєнні газом шляхом запуску його в її квартиру. Була затримана працівниками міліції та по рішенню суду поміщена до Луцького МВ УМВС, де 26.03.2009 року оглянута лікарем-психіатром у примусовому порядку та встановлено діагноз «Шизофреноподібний розлад». В примусовому порядку за рішенням лікаря-психіатра того ж дня була госпіталізована у ВОПЛ №1, де перебувала на стаціонарному лікуванні з 26.03.2009 року по 22.05.2009 року з діагнозом «Маячний розлад». Госпіталізація в примусовому порядку була продовжена за рішенням Луцького міськрайонного суду від 01.04.2009 року. Після виписки із стаціонару на прийом до лікаря-психіатра не зверталась. 16.02.2010 року, 12.10.2010 року, 29.08.2011 року до психіатричної лікарні надходили звернення головного лікаря санепідстанції м.Луцька та Луцького району, Луцького РВ УМВС України у Волинській області про надання інформації щодо перебування [PERSON] на психіатричному обліку, перевірку стану психічного здоров'я, мотивовані неодноразовими, некоректними зверненнями про неприємні запахи в квартирі, отруєння, її неадекватною поведінкою при розгляді таких звернень. 05.06.2014 року до психіатричної лікарні надійшло звернення комунального лікувально-профілактичного закладу «Міська клінічна стоматологічна поліклініка» про вирішення питання про примусову госпіталізацію [PERSON] в зв'язку з її поведінковими розладами. В матеріалах справи містяться також пояснення громадян, які стали свідками конфліктної поведінки [PERSON] 24.07.2014 року в приміщенні прокуратури міста Луцька(а.с.19-25). Згідно ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з'ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обгрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутися родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи. Згідно висновку дільничного лікаря-психіатра, що підтвердив в судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON], [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, не може адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан та поведінку, внаслідок чого завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги, отримати згоду останньої на проведення психіатричного огляду неможливо. Про те, що згода [PERSON] на проведення психіатричного огляду відсутня, стверджується її письмовими запереченнями на заяву. На основі викладеного суд приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення заяви дільничного лікаря-психіатра Волинської обласної психіатричної лікарні №1 міста Луцька [PERSON] З метою з'ясування наявності чи відсутності у [PERSON] психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання, слід надати дозвіл на проведення психіатричного огляду [PERSON] у примусовому порядку. На підставі ст.ст. 3,7,11, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved