Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

в основу позовних вимог позивач зіслався на те, що з 23.05.2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. В шлюбі в них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя з часом в них не склалося, оскільки вони є різними за характерами, в них різні погляди на сімейне життя. На даний час жодних подружніх стосунків вони не підтримують, шлюб між ними існує тільки формально. Спір про спільно придбане майно між ними відсутній, а примирення не можливе. Позивач просить шлюб розірвати, а дитину залишити на проживанні з відповідачкою. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явився, однак до суду подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Справу просить розглянути за його відсутності. У судовому засіданні відповідачка надала суду свої пояснення та доводи, вказала, що шлюбних стосунків вони не підтримують уже більше двох років, дитину просить залишити на проживанні із нею, прізвище їй після розірвання шлюбу залишити " [PERSON] ", у зв`язку із наведеним позовні вимоги визнає у повному об`ємі. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: - сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.05.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] від 23.05.2015 року (а.с. 6). Від спільного проживання сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). За період спільного подружнього життя сторони не змогли створити належної сім`ї, нехтували своїми подружніми обов`язками, що і привело до розпаду сім`ї. На даний час сторони жодних подружніх стосунків не підтримують, шлюб між ними існує тільки формально. Спір про майно між сторонами відсутній, як і примирення не можливе. За таких обставин суд вважає, що зберігати шлюб між сторонами недоцільно, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а дитину слід залишити на проживанні з відповідачкою, як вона про це просить. Таким чином, визнання відповідачкою пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На підставі ст.ст.110-112 СК України та

Outcome: approved