Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, що був зареєстрований 23.08.1986 р. Любашівським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Одеської області. Від даного шлюбу подружжя мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] 22 квітня 2011 р. Хмельницьким міськрайонним судом ухвалено рішення про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 04.05.2011 р. Причиною припинення шлюбних відносин стало різке погіршення особистих стосунків, зловживання відповідачем спиртними напоями, ненадання ним допомоги на навчання дітей та оплату комунальних послуг. Під час перебування у вказаному шлюбі подружжям набуто право власності на наступне майно: - гараж у гаражному кооперативі «Раково-2» ([ADDRESS]) площею 22,2 м.кв., вартістю на даний час 52000 грн.; - автомобіль марки «ВАЗ 21099», реєстр, номер [NUMBER], 2005 р.в., вартістю на даний час 47 000 грн. Загальна вартість означеного майна складає 99000 грн. Така оцінка була проведена позивачем самостійно, у зв'язку з відмовою відповідача від визначення ринкової вартості майна за згодою сторін. Квартира за адресою [ADDRESS] поділу між подружжям не підлягає, оскільки у 1999 р. її було приватизовано сім'єю [PERSON] у складі 4-х осіб, і на даний час вона належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у рівних частках (по 1/4 частині кожному). Позивач посилається на те, що вона має право на частку у спільному майні, вартість якої становить 49500 грн. (199 000 / 2 = 49 500). [PERSON] не зуміла досягнути згоди із відповідачем про порядок поділу їх спільного майна, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду з цим позовом. Позивач стверджує, що гараж за адресою: гаражний кооператив «Раково-2», [ADDRESS], площею 22,2 м2 (вартістю 52000 грн.) та автомобіль «ВАЗ 21099», реєстр, номер [NUMBER], 2005 р.в. (вартістю 47 000 грн.) при здійсненні поділу слід залишити [PERSON], який фактично і користується цим майном, а останнього зобов'язати виплатити позивачу грошову компенсацію відповідно до її частки, яка складає 49500 грн. Позивач просить здійснити поділ майна, що є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. Залишити у власності [PERSON] гараж у гаражному кооперативі «Раково-2», за адресою [ADDRESS], площею 22,2 м2, та автомобіль марки «ВАЗ 21099», реєстр, номер [NUMBER], 2005 р.в., припинивши право власності [PERSON] на вказане майно. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у рахунок належної їй частки у майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя, у сумі 49500 грн. 00 коп. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги уточнили, просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у рахунок належної їй частки у майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя, у сумі 49436 грн. 50 коп.посилаючись на те, що вартість автомобіля визначається позивачем у сумі 51000 грн. Загальна вартість спільного майна подружжя становить 98873 грн. (47873 грн. + 51000 грн. = 98873 грн.) [PERSON] має права на 1/2 частину означеного майна у сумі 49436 грн. 50 коп. (98873 грн. /2= 49436 грн. 50 коп.) Представник відповідача позов визнав частково, посилаючись на те, що [PERSON] вважає гараж у гаражному кооперативі «Раково-2», за адресою [ADDRESS], площею 22,2 м2 його особистою власністю оскільки право власності на означений гараж було зареєстроване за відповідачем 21.06.2011 р., тобто після розірвання шлюбу з позивачем. Не заперечує щодо сплати [PERSON] грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля марки «ВАЗ 21099», реєстр, номер [NUMBER], 2005 р.в. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поваленої причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ. набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що узгоджується із змістом ст. 370 Цивільного кодексу України, відповідно до якої частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявною на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК (2947-14 і. ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного оборогу), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до п. 24 означеної Постанови до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], що був зареєстрований 23.08.1986 р. Любашівським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Одеської області. Від даного шлюбу подружжя мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] 22 квітня 2011 р. Хмельницьким міськрайонним судом ухвалено рішення про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 04.05.2011 р. Під час перебування у вказаному шлюбі подружжям було набуто право власності на наступне майно: - гараж у гаражному кооперативі «Раково-2» ([ADDRESS]) площею 22,2 м.кв., вартістю на 47873 грн., що підтверджується висновком експерта за № 2999/3000/14-26 від 27.11.2014 р. - автомобіль марки «ВАЗ 21099», реєстр. номер [NUMBER], 2005 р.в., вартістю 51000 грн. Вартість означеного автомобіля визначена позивачем та визнається відповідачем. Таким чином, зазначені вище гараж та автомобіль є об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Судом встановлено, що загальна вартість спільного майна подружжя становить 98873 грн. (47873 грн. + 51000 грн. = 98873 грн.) Квартира за адресою [ADDRESS] поділу між подружжям не підлягає, оскільки у 1999 р. її було приватизовано сім'єю [PERSON] у складі 4-х осіб, і на даний час вона належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у рівних частках (по 1/4 частині кожному). Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Як зазначається у ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. І Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 70 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Суд приходить до висновку що те, що, [PERSON] має права на 1/2 частину у спільному майні у сумі 49436 грн. 50 коп. (98873 грн. /2= 49436 грн. 50 коп.) Суд приходить до висновку, що твердження представника відповідача у тій частині, що гараж у гаражному кооперативі «Раково-2», за адресою [ADDRESS], площею 22,2 м2 є особистою власністю [PERSON], оскільки право власності на означений гараж було зареєстроване за ним 21.06.2011 р., тобто після розірвання шлюбу з позивачем, є безпідставними. Судом встановлено, що означений гараж було введено в експлуатацію у 1994 р., що підтверджується оцінювальним актом бюро технічної інвентаризації та показаннями як свідка голови гаражного кооперативу [PERSON], який зазначив, що згідно документів кооперативу за [PERSON] гараж значиться з 1998 р.

Outcome: approved