Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

В березні 2013 р. [PERSON]звернулася до суду з позовом ,який в процесі розгляду справи уточнювала,про встановлення порядку користування земельною ділянкою. В позові зазначала,що їй на праві власності належить 12 частина житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідачці [PERSON] на праві власності належить інша 12 частина житлового будинку по [ADDRESS]. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 454 кв.м.,яка закріплена за житловим будинком. Згоди між нею та відповідачкою як співвласниками житлового будинку про порядок користування земельною ділянкою не досягнуто,це питання провокує конфлікти,спільне користування землею через неприязні відносини сторін неможливе. Остаточно уточнивши позовні вимоги,просить суд визначити порядок користування земельною ділянкою [ADDRESS] відповідно до ІІІ варіанту,зазначеного у висновку експерта по результатам судової будівельно -технічної експертизи;зобов*язати [PERSON]не чинити [PERSON]перешкод у демонтажі та утилізації металевого паркану на земельній ділянці спільного користування для забезпечення доступу на горище будинку та обслуговування даху(S-2)та очищення ділянок спільного користування(S-1, S-2) від будь-яких предметів; зобов*язати [PERSON]не чинити [PERSON]перешкод у встановленні парканів по межі земельної ділянки,виділеної у користування [PERSON]; зобов*язати [PERSON]не чинити [PERSON]перешкод у встановленні парканів та хвіртки по межі земельних ділянок,виділених у спільне користування [PERSON]та [PERSON] (S-1, S-2);стягнути з [PERSON]на користь [PERSON]судові витрати в загальній сумі 4040 гр.40 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON]свої уточнені позовні вимоги підтримала та пояснила,що вона та відповідачка є співвласниками житлового будинку по [ADDRESS],де кожній із сторін на праві власності належить 12 частина.Між сторонами фактично склався порядок користування житловим будинком, проте питання користування земельною ділянкою не вирішено.З урахуванням наявних на земельній ділянці споруд та її конфігурації,вважає найбільш прийнятним для сторін ІІІ варіант,запропонований висновком судової будівельно -технічної експертизи,оскільки він є зручним,площа земельної ділянки 223,92 кв.м.,яка виділяється в її користування,хоча і менша ніж у відповідачки(235,28 кв.м.),проте за ІІ варіантом їй виділяється ще менша земельна ділянка,а за І варіантом їй виділяється земельна ділянка із спорудою,яка належить відповідачці,тому просить суд визначити порядок користування земельною ділянкою за ІІІ варіантом.Також просить зобов*язати відповідачку не чинити перешкод у встановленні парканів по межі земельних ділянок та у демонтуванні існуючого паркану по земельній ділянці спільного користування,оскільки з огляду на неприязні відносини між сторонами,такі дії з боку відповідачки є вирогідними.Просить суд стягнути з відповідачки судові витрати по оплаті судового збору ,послуги ЗМБТІ та витрати по оплаті експертизи,які в загальному розмірі 4040 гр.40 коп.підтверджені квитанціями. Представник позивача адвокат [PERSON]підтримала позицію свого довірителя та пояснила,що сторони як співвласники житлового будинку по [ADDRESS] не дійшли згоди з питання користування земельною ділянкою,яке є для них спірним,а через неприязні відносини між сторонами та порушення відповідачкою правил добросусідства ,спільне користування земельною ділянкою неможливо. Проведеною експертизою визначено три можливі варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою,з яких, враховуючи конфігурацію спірної земельної ділянки, порядок користування приміщеннями у житловому будинку,що склався між сторонами, найбільш зручним є ІІІ варіант,при цьому позивачка згодна на виділення їй меншої,ніж відповідачці,площі. За ІІ варіантом площа земельної ділянки,що виділяється позивачці,є ще меншою,а за І варіантом їй пропонується земельна ділянка із спорудою,яка належить відповідачці, що є підставою для подальших суперечок між ними. Відповідачка [PERSON].в судове засідання не з*явилась,викликалась належним чином. Представник відповідача за довіреністю [PERSON].в судове засідання не з*явивсь,викликався належним чином. В процесі розгляду справи проти позову заперечував та пояснив,що на теперішній час земельна ділянка по [ADDRESS],за площею більша,ніж була виділена у користування,на ній ведеться самочинне будівництво,до оформлення якого встановлювати порядок користування земельною ділянкою вважає недоцільним. Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши сторони та їхніх представників,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами,що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.02.1996 р.,виданого П*ятою Запорізькою державною нотконторою,[PERSON]на праві власності належить 1/4 частина житлового будинку по [ADDRESS],право власності було зареєстровано в ОП ЗМБТІ 26.02.1996 р.(а.с.6-7) На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.06.1996 р.,виданого П*ятою Запорізькою державною нотконторою,[PERSON]на праві власності належить 1/4 частина житлового будинку по [ADDRESS],право власності було зареєстровано в ОП ЗМБТІ 19.11.1996 р.(а.с.8-9) Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.12.2010 р.за [PERSON]визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку по [ADDRESS],право власності було зареєстровано РС Запорізького міського управління юстиції 23.01.2013 р.(а.с.10-12) Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.12.2010 р.за [PERSON]визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку по [ADDRESS](а.с.10-11. Відповідно до договору від 16.06.1953 р.про будівництво житлового будинку та безстрокове користування земельною ділянкою,забудовнику за адресою [ADDRESS] була виділена земельна ділянка площею 454 кв.м.(а.с.83-85) Згідно викопіювання з схеми плану будівельного кварталу,станом на 27.03.1987 р.загальна площа земельної ділянки за вказаною адресою становила 462 кв.м.(а.с.88) Відповідно до кадастрового плану та плану земельної ділянки станом на 11.06.2013 р.,загальна площа земельної ділянки 465 кв.м. З технічного паспорту житлового будинку [ADDRESS] станом на 17.10.2013 р.встановлено,що межа вказаної земельної ділянки із сусідньою земельною ділянкою [NUMBER] перенесена в бік земельної ділянки [NUMBER],власником якої є позивачка [PERSON],за рахунок чого виникли надлишки земельної ділянки [NUMBER] ,які становлять 11 кв.м.,що не перешкоджає вирішеню справи по суті,оскільки прав та інтересів осіб,які не беруть участь у справі,не порушує,а позивач згодна задля врегулювання спору на зменшення площі земельної ділянки,яка пропонується у її особисте користування. Громадяни зберігають право на земельні ділянки (пункт 7 розд. X "Перехідні положення" ЗК України), одержані ними до 1 січня 2002 р. у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством. Відповідно до статті 30 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року № 561-XII, який діяв на момент отримання сторонами у власність по 1/4 частині вищевказаного будинку, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Згідно ст. 42 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року № 561-XII громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Наступні зміни в розмірі часток у спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі, що сталися у зв'язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін установленого порядку використання та розпорядження земельною ділянкою. Угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою є обов'язковою для особи, яка згодом придбала відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі. Якщо згоди на використання та розпорядження спільною земельною ділянкою не досягнуто, спір вирішується судом. Пленум Верховного Суду України в п. 18 п.п. ґ), п. 19 постанови від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснив, що, при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. У справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої (п. 21 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року) За змістом ст.377 ЦК України, ч.4 ст.120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. В уточненій позовній заяві та в судовому засіданні позивачем ставиться питання про визначення порядку користування земельною ділянкою за ІІІ варіантом,запропонованим експертом у висновку № 1922 від 10.02.2014 р. судової будівельно-технічної експертизи. За цим варіантом пропонується виділити [PERSON].в особисте користування земельну ділянку S-3 площею 223,92 кв.м.,виділити [PERSON].в особисте користування земельну ділянку S-4 площею 235,28 кв.м.,частину земельної ділянки S-1 площею 1,7 кв.м.для доступу та обслуговування вводу газопроводу та S-2 площею 4,0 кв.м.для доступу на горище залишити в спільному користуванні співвласників. Цей варіант максимально враховує порядок користування наявними на земельній ділянці спорудами,не порушує взаємних майнових прав співвласників,площа земельної ділянки,яка виділяється відповідачці,навіть більша,ніж їй належить на 12 частку,дає можливість здійснювати догляд за технічним обладнанням та ремонт даху шляхом доступу до них через земельні ділянки спільного користування. Заперечень від відповідача та її представника щодо саме такого варіанту визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками не надходило. З урахуванням наведеного суд дійшов до висновку, що встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до ІІІ варіанту, визначеного судовою експертизою, є найбільш доцільним і прийнятним для сторін, найбільше враховує інтереси як позивача, так і відповідача, є приближеним до фактичного порядку користування земельною ділянкою, що склався між сторонами,тоді як за ІІ варіантом позивачці виділяється земельна ділянка,що значно менше належної на її частку, а за І варіантом на земельній ділянці,яка пропонується у її особисте користування залишається споруда,зведена відповачкою,що є підґрунтям для подальших конфліктів між сторонами. Згідно ст.103 ЗК України,власники або землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення,при яких землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей,та зобов*язані співпрацювати при вчиненні дій,спрямованих на забезпечення прав на землю кожного із них. З урахуванням відносин між сторонами та вчиненням відповідачкою дій,що порушують принцип добросусідства,зокрема,зайняття земельної ділянки спільного користування та її огородження,утримання собаки бійцівської породи без намордника,наслідком чого були звернення позивачки до органів внутрішній справ,дає підстави для задоволення позову про зобов*язання [PERSON] утриматись від вчинення дій,які перешкоджатимуть позивачці встановлювати паркани на межі земельних ділянок,виділених сторонам у особисте користування,а також звільнити земельні ділянки спільного користування для доступу до обслуговування технічного обладнання та горища будинку,які згідно фотознімків домоволодіння,є зарахащеними. Відповідно до матеріалів справи,позивачем були понесені судові витрати на загальну суму 4040 гр.40 копійок. Як передбачено ст.79 ЦПК України,судові витрати складаються із судового збору та витрат ,пов*язаних із розглядом справи,до яких належать,зокрема, витрати,пов*язані із залученням спеціалістів та проведенням судових експертиз,вчиненням інших дій,необхідних для розгляду справи. Наданим квитанціями підтверджено,що позивачем оплачено судовий збір в сумі 229 гр.40 коп., судова будівельно-технічної експертиза в сумі 2020 гр., послуги ОП ЗМБТІ (по виклику спеціаліста в судове засідання,складання технічного паспорту домоволодіння)в сумі 1791 гр. Вказані витрати безпосередньо пов*язані із вчиненням дій,необхідних для розгляду справи. Відповідно до ст.88 ЦПК України,стороні,на користь якої ухвалено рішення,суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В зв*язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, суд присуджує з відповідачки на користь позивача судові витрати в повному розмірі. На підставі ст.ст.377 ЦК України,ст.103,120 ЗК України,ст.3,10,11,57,60,79,88,212-215, 218,224-225 ЦПК України,суд-

Outcome: approved