Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів звернулась [PERSON] До початку судового розгляд позивач заявлені позовні вимоги змінила. Суду пояснила, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2001 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 2012 року у сім'ї почались сварки та непорозуміння. Чоловік веде незалежний спосіб життя, з її думками не рахується, не приділяє їй належної уваги як дружині. Крім того, на початку 2013 року відповідач залишив сім'ю та проживає з іншою жінкою. Вона втратила до нього почуття любові та поваги, жити з відповідачем надалі не бажає. Крім того пояснила суду, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, хоча працездатний, працює та отримує заробітну плату. Тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, визначити місце проживання неповнолітнього сина з нею та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 (одній) тисячі гривень щомісячно, до досягнення сином повноліття. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти їх задоволення та прийняття рішення суду судом під час попереднього розгляду справи. Суду пояснив, що їх шлюб дійсно існує формально, вони з позивачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, перспектив для збереження сім'ї не вбачається. Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання сина, то не заперечив проти стягнення з нього аліментів в розмірі по 1000 (одній) тисячі гривень щомісячно, до досягнення сином повноліття. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2001 року. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим 10 листопада 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 10 листопада 2001 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 2001 року 11 місяця 10 числа зроблено запис за №1471. Прізвища після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають одного неповнолітнього сина [PERSON], що підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 6 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м.Рівне, про що в Книзі реєстрації народжень 2006 року лютого місяця 16 числа зроблено відповідний актовий запис за №326. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Протягом тривалого часу сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, втратили один до одного почуття любові та поваги. Від надання терміну для примирення сторони в судовому засіданні відмовились, перспектив для збереження сім'ї не вбачається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Тому суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи, що в судовому засіданні сторони дійшли згоди про те, що неповнолітній син сторін після розірвання шлюбу буде проживати з матір'ю, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на день прийняття рішення судом становить 1286,00 грн. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач у добровільному порядку у належному розмірі коштів на утримання неповнолітнього сина позивачу не надає, працездатний, працює, заявлений розмір аліментів в сумі 1000,00 грн. визнав та не заперечив проти даного розміру, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved