Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначається, що [PERSON] (син позивача) та [PERSON] (відповідач) перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.02.2015 року. З 2013 року позивач, її син з дружиною постійно мешкали в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], який належить на праві власності позивачу. За час шлюбу у сина позивачки та відповідачки народилось троє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [INFO] батько дітей - [PERSON] помер. Відповідач разом з дітьми продовжувала мешкати з позивачкою в належному їй будинку. 19 грудня 2017 року відповідач, залишивши дітей самих, пішла з дому та до вечора не повернулась, про що позивачем було повідомлено соціальні служби та органи поліції. Працівники поліції, які прибули на виклик, разом із соціальними службами, прийняли рішення про відібрання дітей від матері та поміщення їх до лікарні. В період з 19.12.2017 року до 19.01.2018 року діти перебували під наглядом лікарів у Запорізькій міській багатопрофільній дитячій лікарні №5. З 15.01.2018 року і по даний час діти перебувають та виховуються в КУ Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню трьох малолітніх дітей. За час перебування дітей у лікарні відвідувала їх один раз, після цього не відвідувала, не телефонувала, не цікавилась дітьми, не приймала участі у їх вихованні та утриманні. За місцем проживання відповідач характеризується негативно, вихованням дітей не займається, залишала їх самих вдома без догляду. З дітьми вела себе грубо, за характером нервова, не ласкава, неврівноважена, одежу дітям не купувала, хоча сама вдягалася добре, палить, зокрема при дітях, не один раз була помічена у нетверезому стані. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, безвідповідально та байдуже ставиться до своїх дітей, у зв'язку з чим позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] народження та стягнути з [PERSON] на користь особи чи установи, на утриманні, якої будуть знаходитись малолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 гривень щомісяця на кожну дитину з індексацією, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали і просили задовольнити, оскільки відповідач не виконує своїх обов'язків по вихованню дітей, свідомо ухиляється від їх виховання та утримання, не відвідує дітей в КУ Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради, проживає в житлі, не пристосованому для дітей, не працює, джерела доходу не має. З огляду на систематичні ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків відносно її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів. Відповідач [PERSON] в одне із призначених судових засідань з'явилася, позов не визнала. Зазначила, що їй з трьома дітьми дуже важко, діти дуже часто хворіли, тому не відвідували дитячий садок, крім цього помер її чоловік і у неї зіпсувалися відносини зі свекрухою. 19 грудня 2017 року відповідач, залишивши дітей одних вдома, пішла в аптеку за ліками, їй стало погано на території лікарні, після чого повернулася додому, але дітей вдома вже не було. Потім дізналася, що дітей забрали органи поліції та лікарі. Просила відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання з'явився, заперечив проти задоволення позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити, надавши відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що позивач надала до суду копії тільки тих документів, які вигідні їй, але не об'єктивно висвітлюють фактичні обставини справи. Відповідач регулярно відвідує своїх дітей у дитячому будинку «Сонечко». Окрім цього, [PERSON] турбується про своїх дітей та що разу купує їм іграшки, одяг, ласощі та інше. Також відповідач за власною ініціативою неодноразово зверталася до органу опіки та піклування для вирішення питання щодо повернення дітей в сім'ю. [PERSON] не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога. Вважає, що матеріали цивільної справи не містять жодного доказу наявності виключних обставин позбавлення [PERSON] батьківських прав, позовні вимоги заявлені бездоказово та задоволенню не підлягають. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському районуКожушко Д.Ю. - в судовому засіданні надала до суду висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно трьох малолітніх дітей, оскільки відповідач [PERSON] про свої малолітніх дітей не піклується, умови для проживання дітей в будинку не створені, сама вона неодноразово залишала дітей одних вдома. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, зваживши доводи позовної заяви, з'ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, а також дослідивши представлені сторонами докази, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.10.2013 р., [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.12.2014 р., та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.09.2017 року. Батько дітей - [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO]. Згідно довідки від 03 лютого 2018 року, виданої головою квартального комітету №37 Бабенко Е.Н., [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS], разом з нею в період з 30.09.2013 року по 19.12.2017 року мешкали, але не були зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до характеристики на [PERSON], виданої головою квартального комітету №37 Бабенко Е.Н., зазначено, що [PERSON] в період з 30.09.2013 року по 19.12.2017 року проживала за адресою: [ADDRESS], без реєстрації. Разом з нею в будинку, який належить на праві власності [PERSON], проживали її три малолітні дитини: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Також разом з ними мешкав [PERSON], який помер від захворювання 20.10.2017 року. За період проживання [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, вихованням своїх дітей не займалася, часто залишала їх вдома одних без нагляду. За характером нервова, не лагідна, неврівноважена, з дітьми вела себе грубо, речі їм не купувала, хоча сама вдягалася добре. [PERSON] палить, зокрема при дітях, не один раз була помічена у стані сильного алкогольного сп'яніння. Зі слів сусідів характеризується негативно. 19 грудня 2017 року дітей забрала поліція разом зі швидкою допомогою, так як [PERSON] пішла з дому, залишивши хворих дітей одних. Згідно відповіді Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги№9» на запит адвоката [PERSON], надано інформацію про те, що в КЗ «ЦПМСД №9» на дільниці №18 педіатричної амбулаторії №10 за адресою: [ADDRESS], спостерігається сім'я з трьома дітьми: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти на диспансерному обліку не знаходяться, щеплені за віком, хлопці хворіють рідко. [PERSON] хворів з 30.08.2017 року по 01.09.2017 року, листок непрацездатності був виданий бабусі [PERSON], яка і здійснювала лікування та догляд за хворою дитиною. З 15.12.2017 року по 20.12.2017 року під час хвороби [PERSON] з ним знаходилася тітка. 04.01.2018 року КЗ «ЦПМСД №9» звертався до служби у справах дітей по Дніпровському району з приводу не належного виконання батьківських обов'язків з боку матері [PERSON] по відношенню до своїх дітей. [PERSON] часто залишала дітей без нагляду, що відображено в амбулаторних картах дітей. [PERSON] у віці двох місяців отримав травму, діагноз: перелом правого стегна без зміщення. [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ «ЗОКДЛ» у віці 1,5 року з діагнозом: відкрита рана м'яких тканин лобної частини голови. 15.12.2017 року під час останнього огляду дітей лікарем - педіатром дільничним будь-яких відхилень в фізичному стані та затримки у розвитку не виявлено. Відповідно до характеристики на вихованця ДНЗ (ясел-садка) комбінованого типу №221 «Пілот» [PERSON], який відвідував ДНЗ (ясла -садок) комбінованого типу №221 «Пілот» з 12.12.2017 року по 15.12.2017 року (4 дні), за цей час хлопчика приводила і забирала мати. Артем з мамою прощався спокійно, стримано, зовнішній вигляд дитини був у задовільному стані. Згідно характеристики на вихованця ДНЗ (ясел-садка) комбінованого типу №221 «Пілот» [PERSON], який відвідував ДНЗ (ясла -садок) комбінованого типу №221 «Пілот» з вересня 2016 року по серпень 2017 року групу «Вишенька» за цей час дитина відвідала групу 11 разів, якщо вихователями робились зауваження матері, то потім дитина довгий час була відсутньою в дитячому закладі. З вересня 2017 року [PERSON] перейшов у групу «Берізка», з вересня по грудень 2017 року відвідав дитячий заклад 34 дні. За цей проміжок часу [PERSON] приводила та забирала мати, всі речі, які були необхідні дитині для відвідування дитячого закладу були в наявності, після спостережень за [PERSON], психологічною службою дитячого закладу, матері - [PERSON], були надані рекомендації щодо переведення дитини до групи інтенсивної педагогічної корекції при дитячому закладі. Згідно відповіді Комунальної Установи «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради на запит адвоката [PERSON], надано інформацію про те, що малолітній [PERSON] влаштований до будинку дитини «Сонечко» 15.01.2018 року відповідно до направлення служби (управління) у справах дітей від 29.12.2017 року, акту органу внутрішніх справ України та закладу охорону здоров'я від 19.12.2017 року, в якому вказується, що дитина потребує консультації та огляду лікарів. Дитина доставлена з Запорізької міської багатопрофільної дитячої лікарні №5 у супроводі медичного працівника. Малолітні [PERSON] та [PERSON] влаштовані до будинку дитини «Сонечко» 19.01.2018 року відповідно до направлення служби (управління) у справах дітей від 29.12.2017 року та акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я від 19.12.2017 року, в якому вказується, що дитина потребує консультації та огляду лікарів. Діти доставлені з Запорізької міської багатопрофільної дитячої лікарні №5 у супроводі медичного працівника. [PERSON] наглядається лікарем - педіатром з діагнозом: наслідки токсико-гіпоксичного ураження ЦНС, синдром рухових порушень, дефіцитна анемія 1 ступеня, відкрите овальне вікно, додаткова хорда лівого шлуночка серця, харчова алергія. [PERSON] та [PERSON] наглядаються лікарем - педіатром з діагнозом: затримка мовленнєвого розвитку, дисметаболічна кардіопатія, у обох бідний словарний запас, який не відповідає віку дітей, проте в мові вживають нецензурні слова, лаються між собою, ставляться агресивно друг до друга. [PERSON], бабуся дітей, відвідує своїх онуків, цікавиться станом здоров'я, матеріально внуків підтримує, придбала ліків на суму 811 грн.49 коп., приносить підгузки, засоби догляду. Згідно побутової характеристики №980, виданої головою квартального комітету №87, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], склад родини: батько, мати та сестра, на [PERSON] від громадян скарг не надходило, не була помічена у вживанні наркотичних засобів. Згідно наказу №1 від 25 травня 2018 року, виданого ФОП [PERSON], [PERSON] з 28 травня 2018 року прийнята на роботу офіціантом в ресторан «Пальміра». Згідно характеристики, виданої 25 травня 2018 року ФОП [PERSON], [PERSON] добре працює не тільки в звичайній ситуації, але і в стресових, завжди зберігає оптимізм, витримку і позитивне ставлення до роботи і колег. В порушенні трудової дисципліни не помічена. У колективі проявила себе надійним товаришем, готовою надати допомогу співробітникам організації, підтримати їх в будь-якій ситуації. Є людиною з високими моральними якостями. Не курить і не вживає спиртні напої, несе корисне суспільне навантаження, уникає конфліктних ситуацій. Має високі особисті амбіції, здатна на прийняття продуктивних самостійних рішень. Згідно характеристики, виданої на [PERSON] за місцем її реєстрації за адресою: [ADDRESS], зазначено, що з 1997 року за час проживання [PERSON] не була помічена в алкогольному або наркотичному стані, з сусідами завжди вітається, не веде себе агресивно, не веде аморальний спосіб життя, за місцем проживання жодного разу не було викликано поліцію, не конфліктує з оточуючими, не було скарг та зауважень від сусідів. Відповідно до копії заяви [PERSON] начальнику служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради [PERSON] від 02 травня 2018 року, згідно якої просить розглянути питання про повернення їй малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які знаходяться в Запорізькому обласному спеціалізованому будинку дитини «Сонечко». Відповідно до висновку, наданого Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Дніпровському району № 05/01-27/0493 від 13.06.2018 року вбачається, що районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування, провела засідання комісії з питань захисту прав дітей та прийшла до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки остання належним чином не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до її трьох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], права і інтереси яких повинні бути захищенні у встановленому законом порядку. Розглядаючи позовну вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з наступного. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (ХІV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 Сімейного Кодексу України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх дітей до повноліття. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважити гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість. Такий же обов'язок покладає і стаття 59 Закону України «Про освіту». Аналізуючи вказані норми закону, суд приходить до висновку про те, що ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити. В судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] вихованням та утриманням дітей не займається, не цікавиться їх духовним та матеріальним станом, хоча має можливість це зробити, вона працездатного віку, будь-яких вад здоров'я не має, дітей в закладі відвідує рідко, не телефонує туди, не цікавиться ними. Приписами ч. 1 статті 164 СК України регламентовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень пунктів 15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Але разом з тим суд приймає до уваги і положення п. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року із змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 21 грудня 1995 року, згідно якого в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не приділяє достатньо уваги своїм дітям, не виявляє батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своїх малолітніх дітей, тому позбавлення її батьківських прав буде відповідати інтересам дітей, які фактично з січня 2018 року вже позбавлені батьківського піклування і перебувають в будинку дитини. Суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. (справа "Хант проти України" від 07.12.2006 року). Суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Одночасно суд роз'яснює положення ст. 169 СК України, згідно якого відповідач не позбавлена можливості у поновленні її батьківських прав. Крім того, згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частина 3 ст. 166 СК України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3--1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Щодо максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 % заробітної плати боржника. Порядок стягнення аліментів визначено у статті 74 цього Закону та статтях 194-197, 274 СК України. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Згідно з вищезазначеними нормами Сімейного кодексу України аліменти стягуються з усіх видів доходів платника аліментів. Вказані обставини визнаються судом такими, що дають підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з січня 2018 року становить 1492 гривень, з липня 2018 року 1559 гривень. У зв'язку з тим, що позивачка звернулася до суду 22.02.2018 року, а рішення по справі ухвалюється 05 жовтня 2018 року, суд вирішує визначити середню суму аліментів у розмірі 1500 гривень. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню повністю та аліменти позивачем визначені у достатньому для дітей розмірі по 1500 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Крім того, ч.5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Оскільки за заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. А за заявлені позовні вимоги про позбавленні батьківських прав позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved