overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 11.06.2010 в с. Ксаверівка Черняхівського району Житомирської області померла її тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яку позивач не має змоги успадкувати, оскільки вчасно не подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини, оскільки не знала про наявність заповіту, який тітка склала 24.03.2008. Позивач зазначила, що являється єдиним спадкоємцем, інші спадкоємці за законом чи заповітом відсутні. При звернення до нотаріальної контори нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск шестимісячного строку. За таких обставин позивач просила суд визначити їй додатковий строк в 30 днів для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті тітки. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Представник позивача [PERSON] (довіреність від 22.02.2016, а. с. 11) подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності та відсутності позивача, зазначила, що позов підтримує, просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника обєднаної територіальної громади, зазначив, що проти задоволення позову не заперечують (а. с. 21). Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє та виносить рішення з попереднього судового засідання відповідно до ст. 130 ЦПК України, оскільки для цього є всі законні підстави. Відповідно до ст. 1272 ЦК України суд за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" відповідачем по даній категорії справ у разі відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивач є спадкоємцем за заповітом, а значить спадкування відбувається за заповітом. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] (а. с. 6), копією заповіту від 24.03.2008 (а.\~с.\~7), копією постанови завідувача Черняхівської ДНК від 29.08.2017 (а. с. 4). Крім того, сторонами не оспорюється поважність причин пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 12.04.2011 в с. Високе Черняхівського району Житомирської області померла її тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яку позивач не має змоги успадкувати, оскільки вчасно не подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини, оскільки не знала про наявність заповіту, який тітка склала 09.06.2009. Позивач зазначила, що являється єдиним спадкоємцем, інші спадкоємці за законом чи заповітом відсутні. При звернення до нотаріальної контори нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск шестимісячного строку. За таких обставин позивач просила суд визначити їй додатковий строк в 60 днів для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті тітки. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] (довіреність від 08.12.2016, а. с. 5) в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в якій просили справу розглядати у їх відсутності, зазначили, що позов підтримують, просить його задовольнити (а. с. 35, 36). Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника обєднаної територіальної громади, зазначив, що проти задоволення позову не заперечують (а. с. 31). Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє та виносить рішення з попереднього судового засідання відповідно до ст. 130 ЦПК України, оскільки для цього є всі законні підстави. Відповідно до ст. 1272 ЦК України суд за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" відповідачем по даній категорії справ у разі відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивач є спадкоємцем за заповітом, а значить спадкування відбувається за заповітом. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] ( а. с. 17), копією заповіту від 09.06.2009 (а.\~с. 11), копією постанови завідувача Черняхівської ДНК від 22.12.2016 (а. с. 4). Крім того, сторонами не оспорюється поважність причин пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 23.12.2006 в м. Києві померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яку позивач не має змоги успадкувати, оскільки вчасно не подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Позивач зазначила, що 29.01.1992 [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачу все належне їй майно. Спадщину ніким не прийнято, заповіт не змінено і не скасовано, позивач являється єдиним спадкоємцем її матері. Визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач пропустила, оскільки про існування вищезазначеного заповіту дізналася лише в квітня 2017 року, випадково знайшовши його серед особистих материних речей. При звернення до нотаріальної контори нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск шестимісячного строку. За таких обставин позивач просила суд визначити їй додатковий строк в 30 днів для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Представник позивача [PERSON] (довіреність від 10.11.2016, а. с. 11) подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності та відсутності позивача, зазначила, що позов підтримує, просить його задовольнити (а. с. 22). Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника територіальної громади, зазначив, що позовні вимоги визнають (а. с. 19, 24). Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє та виносить рішення з попереднього судового засідання відповідно до ст. 130 ЦПК України, оскільки для цього є всі законні підстави. Відповідно до ст. 1272 ЦК України суд за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" відповідачем по даній категорії справ у разі відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивач є спадкоємцем за заповітом, а значить спадкування відбувається за заповітом. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] ( а. с. 4), копією заповіту від 29.01.1992 (а.\~с.\~5), копією постанови завідувача Черняхівської ДНК від 10.05.2017 (а. с. 8). Крім того, сторонами не оспорюється поважність причин пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 25.04.2016 в смт Черняхів померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яку позивач як спадкоємець за заповітом не має змоги успадкувати через пропуск встановленого шестимісячного строку для її прийняття. Позивач вказала, що зазначений строк пропустила через свою необізнаність про необхідність вчасного прийняття спадщини. При звернення до нотаріальної контори позивачу було повідомлено про пропуск терміну для подачі заяви про прийняття спадщини та про необхідність звернення до суду з позовом для його продовження. За таких обставин, позивач просила суд визначити їй додатковий строк терміном 1 місяць для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, зазначила, що позов підтримує, просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, зазначив, що проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє та виносить рішення з попереднього судового засідання відповідно до ст. 130 ЦПК України, оскільки для цього є всі законні підстави. Відповідно до ст. 1272 ЦК України суд за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" відповідачем по даній категорії справ у разі відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивач є донькою спадкодавця і відповідно до ст. 1261 ЦП України є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача та копією свідоцтва про одруження, що свідчить про зміну її дівочого прізвища (а. с. 11). Згідно копії заповіту, що наявний в матеріалах справи (а. с. 7), спадкування здійснюється за заповітом. [PERSON] померла 25.04.2016 в смт Черняхів (а. с. 6). Крім того, сторонами не оспорюється поважність причини пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що [INFO] в с. Дубовик Радомишльського району Житомирської області померла її тітка - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яку позивач не має змоги успадкувати, оскільки вчасно не подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Позивач зазначила, що 02.02.1996 [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачу. Інші спадкоємці за законом чи заповітом відсутні. Визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач пропустила, оскільки помилково вважала, що проживаючи зі спадкодавцем (без реєстрації) протягом останніх п'яти років, вважала себе такою, що прийняла спадщину. При звернення до нотаріальної контори нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск шестимісячного строку. За таких обставин позивач просила суд визначити їй додатковий строк в 30 днів для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті тітки. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник позивача - [PERSON] (довіреність від 23.03.2017, а. с. 12) подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності та відсутності позивача, зазначила, що позов підтримує, просить його задовольнити (а. с. 26). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника об'єднаної територіальної громади, зазначив, що проти задоволення позову не заперечують (а. с. 25). Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє та виносить рішення з попереднього судового засідання відповідно до ст. 130 ЦПК України, оскільки для цього є всі законні підстави. Відповідно до ст. 1272 ЦК України суд за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" відповідачем по даній категорії справ у разі відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивач є спадкоємцем за заповітом, а значить спадкування відбувається за заповітом. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] ( а. с. 4), копією заповіту від 02.02.1996 (а. с. 5), копією постанови завідувача Черняхівської ДНК від 10.05.2017 (а. с. 8). Крім того, сторонами не оспорюється поважність причин пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що [INFO] в с. Науменка Черняхівського району Житомирської області померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яку позивач не має змоги успадкувати, оскільки вчасно не подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Позивач зазначила, що 23.01.2008 [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачу Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Спадщину ніким не прийнято, заповіт не змінено і не скасовано, позивач являється єдиним спадкоємцем її матері. Визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач пропустила, оскільки про існування вищезазначеного заповіту дізналася лише в березні 2017 року, випадково знайшовши його серед особистих материних речей. При звернення до нотаріальної контори нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск шестимісячного строку. За таких обставин позивач просила суд визначити їй додатковий строк в 30 днів для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник позивача - [PERSON] (довіреність від 08.06.2016, а. с. 11) подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності та відсутності позивача, зазначила, що позов підтримує, просить його задовольнити (а. с. 22). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника територіальної громади, зазначив, що позовні вимоги визнають (а. с. 19, 24). Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє та виносить рішення з попереднього судового засідання відповідно до ст. 130 ЦПК України, оскільки для цього є всі законні підстави. Відповідно до ст. 1272 ЦК України суд за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" відповідачем по даній категорії справ у разі відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивач є спадкоємцем за заповітом, а значить спадкування відбувається за заповітом. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] (а. с. 4), копією заповіту від 23.01.2008 (а. с. 5), копією постанови завідувача Черняхівської ДНК від 10.05.2017 (а. с. 8). Крім того, сторонами не оспорюється поважність причин пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Ничипоренко", мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 липня 2000 р. виконавчим комітетом Олешнянської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області (актовий запис № 05) та мають неповнолітню дитину [PERSON], 10.12.2000р.н., проте шлюбні відносини з чоловіком припинені, спільне життя подружжя і збереження шлюбу не є можливим, так як воно суперечить її інтересам та інтересам дитини. Позивач [PERSON] в судових засіданнях підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 01.07.2016 року заперечував проти розірвання шлюбу, в дане судове засідання не з'явився з невідомих причин, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Ухвалою суду від 01 липня 2016 р. сторонам надався строк на примирення, проте він позитивних результатів не дав, і позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 липня 2000 р. виконавчим комітетом Олешнянської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області (актовий запис № 05) (Свідоцтво про укладення шлюбу Серія І-ЕЛ № 028741). В силу ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд використав надану законом можливість для примирення подружжя, надавши їм строк для примирення. \~ Проте заходи з примирення подружжя \~не дали очікуваного результату, позивачка після закінчення строку для примирення продовжує наполягати на розірванні шлюбу. Враховуючи стійке, після спливу строку для примирення, волевиявлення позивачки, спрямоване \~на розірвання шлюбу, беручи до уваги те, що рішення позивачки про розлучення є виваженим, свідомим, почуття любові та взаємоповаги у неї до відповідача втрачені, вона не може бути примушена до спільного проживання, так як в силу ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд знаходить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивачки. З відповідача на користь позивачки слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору, понесені ним при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила розірвати шлюбу між нею та [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 серпня 2014 р. ВДРАЦС РС Ріпкинського РУЮ у Чернігівській області (актовий запис № 33), проте шлюбні відносини з чоловіком припинені, спільне життя подружжя і збереження шлюбу не є можливим, так як воно суперечить її інтересам, спільних дітей вони не мають, відповідач не погоджується на розірвання шлюбу в позасудовому порядку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в підстав, викладених в позові. Вказала, що час примиренняпройшов марно. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідач [PERSON] заперечував проти розірвання шлюбу, вважає, що можливо зберегти сім'ю. Ухвалою суду від 01 лютого 2016 р. сторонам надався строк на примирення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 серпня 2014 р. ВДРАЦС РС Ріпкинського РУЮ у Чернігівській області (актовий запис № 33) (Свідоцтво про укладення шлюбу Серія [NUMBER]). В силу ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд використав надану законом можливість для примирення подружжя, надавши їм строк для примирення. Проте заходи з примирення подружжя не дали очікуваного результату, позивачка після закінчення строку для примирення продовжує наполягати на розірванні шлюбу. Враховуючи стійке, після спливу строку для примирення, волевиявлення позивачки, спрямоване на розірвання шлюбу, беручи до уваги те, що рішення позивачки про розлучення є виваженим, свідомим, почуття любові та взаємоповаги до відповідача втрачені, вона не може бути примушена до спільного проживання, так як в силу ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд знаходить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивачки. З відповідача на користь позивачки слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору, понесені ним при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою № 30 в будинку №103 по пр. Соборному (Леніна) в м. Олександрія Кіровоградської області. Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] (Леніна) в м. Олександрія Кіровоградської області. Будинок належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 04.02.1999 року (а.с.8). В будинку зареєстрований і відповідач по справі, який в будинку не проживає з 2011 року, що підтверджується довідкою виданою КП "Житлогосп" від 27.12.2017 р. № 241, та актами комісії № 660 від 03.01.2018 року, № 331 від 21.06.2018 року (а.с.12-13). Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі акта складеного за участю сусіда [PERSON], встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] (Леніна), в м. Олександрія з 2011 року. Тому є всі підстави визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved