Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, неустойки за прострочку сплати аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 31 серпня 2011 року по 28 листопада 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Торезького міського суду від 28 листопада 2012 року шлюб між ними розірвано. Від спільного шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти відповідно до рішення Торезького міського суду від 25 грудня 2012 року в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 листопада 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Цим же рішенням відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною 3-х років, починаючи з 20 листопада 2012 року і до 11 жовтня 2014 року. На підставі виконавчих листів № 0549/6290/2012, 0549/1737/2012 від 25 грудня 2012 року, виданих Торезьким міським судом, державним виконавцем ДВС Сніжнянського міського управління юстиції винесено постанови про відкриття виконавчого провадження від 21 січня 2013 року. Відповідач сплачував аліменти на її користь та користь неповнолітньої дитини декілька разів, не регулярно, у зв'язку із чим утворилась заборгованість. Вона не працює, має на утриманні неповнолітню дитину - [PERSON], ніяких доходів, крім соціальної щомісячної одноразової допомоги при народжені дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, не отримує. Згідно із довідкою Відділу ДВС Сніжнянського міського управляння юстиції від 17 лютого 2014 року заборгованість по аліментах станом на 01 січня 2014 року складає 8841,50 грн. У відповідності з розрахунком заборгованості по аліментам, наданим Відділом ДВС СМУЮ, вважає, що пеня за кожний прострочений день виплати аліментів за період з листопада 2012 року по грудень 2013 року станом на 01 січня 2014 року складає 17 180,70 грн. Просила стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів на її користь та користь неповнолітньої дитини - [PERSON], в розмірі 8841 грн. 50 коп.; неустойку (пеню) у розмірі 17180грн.70коп.; витрати по сплаті судового збору (а.с.2-6) Ухвалою суду від 17 березня 2014 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Відділ державної виконавчої служби Сніжнянського міського управління юстиції (а.с. 26). 16 квітня 2014 року позивачка змінила позовні вимоги, надавши письмову заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача неустойку за прострочку сплати аліментів в сумі 17 180 грн.70 коп. (а.с.101). 23 травня 2014 року позивачка уточнила позовні вимоги, надавши письмову заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача неустойку за прострочку сплати аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO], за період з 20 листопада 2012 року по 31 грудня 2013 року включно в сумі 17180 грн.70 коп. (а.с.111) В судовому засіданні позивачка пояснила суду, що змінені та уточнені нею позовні вимоги та підстави, на яких вони ґрунтуються, вона підтримує у повному обсязі. Просить позов задовольнити. На запитання головуючої позивачка пояснила, що із сумою заборгованості зі сплати аліментів, визначеною за вказаний нею період державним виконавцем у довідці від 23 травня 2014 року в розмірі 7869,55 грн. вона згодна. Відповідач в судовому засіданні змінені та уточнені позовні вимоги визнав, пояснив суду, що він згодний із розміром заборгованості з аліментів на утримання неповнолітнього сина за період з 20 листопада 2012 року по 31 грудня 2013 року включно, визначеним державним виконавцем в сумі 7869 грн. 55 коп., зазначену суму заборгованості буде погашати. Він не заперечує проти стягнення з нього неустойки за прострочку сплати аліментів у сумі, визначеній позивачкою. На запитання головуючої відповідач пояснив, що він знав, що рішенням суду з нього на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина, знав, що виконавчий лист, виданий на виконання цього рішення суду знаходиться на виконанні у ВДВС, знав, що зі сплати аліментів утворилася заборгованість у зв'язку із тим, що він не працював і не мав доходів. Представник третьої особи - ВДВС ТМУЮ Стефанова Г.В., яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву, в якій просила провести судове засідання за її відсутності та вирішити справу на розсуд суду. Вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, якій розірвано рішенням Торезького міського суду від 28 листопада 2012 року (а.с.8). Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.12). Рішенням Торезького міського суду Донецької області від 25 грудня 2012 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 листопада 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). На виконання указаного рішення суду позивачці було видано виконавчий лист, який був пред'явлений нею до примусового виконання (а.с.52-53). Постановою державного виконавця відділу ДВС СМУЮ від 21.01.2013 року було відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа та запропоновано боржнику добровільно виконати рішення суду (а.с.54). Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотку від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю заборгованість, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від добутку простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Згідно із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 11 вересня 2013 року по справі № 6-81цс13, яка відповідно до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до ст.20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст. 72, ч. 129, ч.3 ст.138, ч.3 ст. 139 СК України. Згідно із п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, як вказано в п. 22 зазначеної постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Судом встановлено, що рішенням Торезького міського суду від 25 грудня 2012 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 листопада 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Виконавчий лист, виданий на виконання зазначеного рішення суду, був пред'явлений позивачкою до виконання у Відділ ДВС Сніжнянського МУЮ, де до теперішнього часу знаходиться на виконанні. Відповідач [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував аліменти на утримання неповнолітнього сина за вказаним виконавчим листом, у зв'язку із чим виникла заборгованість. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно із зазначеною статтею, в редакції, яка діяла до 08.03.2011 року, розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержанного боржником за час, протягом якого стягнення не проводилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Згідно із зазначеною статтею, в редакції, яка діє з 08.03.2011 року по теперішній час, розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Відповідно до ст. 195 Сімейного кодексу України із змінами, внесеними згідно із Законом № 2677-VI від 04.11.2010 року, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Судом встановлено, що у період з 20 листопада 2012 року (з дня, з якого рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина) по 31 грудня 2013 року відповідач ніде не працював, після постановлення судом рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, аліменти платив нерегулярно та у неповному обсязі у зв'язку із чим утворилась заборгованість. Із сумою заборгованості, визначеною державним виконавцем у довідці-розшифровці станом на 23 травня 2014 року у розмірі 7869 грн. 55 коп. за період з 20 листопада 2012 року по 31 грудня 2013 року включно (а.с.109), позивачка та відповідач згодні. Зазначену суму заборгованості відповідач визнав. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача неустойки (пені), суд виходить з наступного. Судом встановлено, що після постановлення рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, відповідач аліменти платив нерегулярно та у неповному обсязі у зв'язку із чим утворилась заборгованість. Відповідач знав про наявність заборгованості по аліментам, про що підтвердив у судовому засіданні, та що підтверджується наданими представником ВДВС Сніжнянського МУЮ матеріалами виконавчого провадження. У судовому засіданні відповідач не довів факт того, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин (у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, тощо), пояснив, що заборгованість з аліментів утворилася з його вини. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що заборгованість зі сплати аліментів у період з 20 листопада 2012 року по 31 грудня 2013 року включно утворилася з вини відповідача [PERSON], тому одержувач аліментів [PERSON] має право на стягнення неустойки. Стаття 196 СК України передбачає відповідальність особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду на неповнолітню дитину. Виходячи із вимог закону, з відповідача повинна бути стягнута пеня у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю заборгованість; неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. З урахуванням наведеного, з урахуванням вимог ст. 11 ЦПК України, якою передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, з урахуванням розрахунку заборгованості з аліментів, який визнаний сторонами (а.с.109), суд вважає за необхідне провести розрахунок пені наступним чином. Аліменти за 11 днів листопада 2012 року (з 20 листопада 2012 року) відповідач зобов'язаний був сплатити в сумі 297,55 грн., проте ця сума ним сплачена не була і на зазначену суму з 01 грудня 2012 року нараховується пеня. Аліменти за грудень 2012 року відповідач зобов'язаний був сплатити в сумі 811,50 грн., проте ця сума ним сплачена не була і на зазначену суму з 01 січня 2013 року нараховується пеня. Аліменти за січень 2013 року відповідач зобов'язаний був сплатити в сумі 845,00 грн., проте ця сума ним сплачена не була і на зазначену суму з 01 лютого 2013 року нараховується пеня. Аліменти за лютий 2013 року відповідач зобов'язаний був сплатити в сумі 845,00 грн., проте ця сума ним сплачена не була і на зазначену суму з 01 березня 2013 року нараховується пеня. Аліменти за березень 2013 року відповідач зобов'язаний був сплатити в сумі 845,00 грн., проте ця сума ним сплачена не була і на зазначену суму з 01 квітня 2013 року нараховується пеня. Аліменти за квітень 2013 року відповідач зобов'язаний був сплатити в сумі 866,50 грн., проте аліменти ним сплачені були 17 квітня 2013 року лише частково в сумі 750 грн.(а.с.56), заборгованість по аліментам за квітень 2013 року склала 116,50 грн. (866,50-750), на яку з 01 травня 2013 року нараховується пеня. В травні 2013 відповідачем аліменти сплачені своєчасно: нараховано 866,50 грн., сплачено 23 травня 2013 року 1000 грн. (а.с.57), переплачено 133,50 грн. (1000,00 - 866,50), які слід віднести на погашення заборгованості по аліментам за листопад 2012 року. Таким чином, станом на 24 травня 2013 року заборгованість по аліментам за листопад 2012 року склала 164,05 грн. (297,55 - 133,50). В червні 2013 відповідачем аліменти сплачені своєчасно: нараховано 866,50 грн., сплачено 21 червня 2013 року 1000 грн. (а.с.57), переплачено 133,50 грн. (1000,00 - 866,50), які слід віднести на погашення заборгованості по аліментам за листопад 2012 року. Таким чином, станом на 22 червня 2013 року заборгованість по аліментам за листопад 2012 року склала 30,55 грн. (164,05 - 133,50). Аліменти за липень 2013 року відповідач зобов'язаний був сплатити в сумі 889,00 грн., проте аліменти ним сплачені були 24 липня 2013 року лише частково в сумі 500 грн.(а.с.55), заборгованість по аліментам за липень 2013 року склала 389 грн. (889-500), на яку з 01 серпня 2013 року нараховується пеня. Аліменти за серпень 2013 року відповідач зобов'язаний був сплатити в сумі 889,00 грн., проте ця сума ним сплачена не була і на зазначену суму з 01 вересня 2013 року нараховується пеня. Аліменти за вересень 2013 року відповідач зобов'язаний був сплатити в сумі 889,00 грн., проте ця сума ним сплачена не була і на зазначену суму з 01 жовтня 2013 року нараховується пеня. Аліменти за жовтень 2013 року відповідач зобов'язаний був сплатити в сумі 903,00 грн., проте ця сума ним сплачена не була і на зазначену суму з 01 листопада 2013 року нараховується пеня. Аліменти за листопад 2013 року відповідач зобов'язаний був сплатити в сумі 903,00 грн., проте ця сума ним сплачена не була і на зазначену суму з 01 грудня 2013 року нараховується пеня. Аліменти за грудень 2013 року відповідач зобов'язаний був сплатити в сумі 903,00 грн., проте аліменти ним сплачені були 19 грудня 2013 року лише частково в сумі 500 грн.(а.с.66), заборгованість по аліментам за грудень 2013 року склала 403 грн. (903-500), на яку з 01 січня 2014 року нараховується пеня. З урахуванням розрахунку заборгованості суд вважає, що пеня складає: 26 185 грн. 27 коп. за листопад 2012 року: з 01.12.12 року по 23.05.2013 року - 517,74 грн. (297,55 *1%) * 174 дня; з 24.05.2013 року по 21.06.2013 року - 47,57 грн. (164,05 *1%) * 29 днів; з 22.06.2013 року по 23.05.2014 року - 102,65 грн. (30,55 * 1%) * 336 днів; за грудень 2012 року: з 01.01.2013 року по 23.05.2014 року - 4122,42 грн. (811,50 *1%) * 508 днів; за січень 2013 року: з 01.02.2013 року по 23.05.2014 року - 4030,65 грн. (845 *1%) * 477 днів; за лютий 2013 року: з 01.03.2013 року по 23.05.2014 року - 3794,05 грн. (845 *1%) * 449 днів; за березень 2013 року: з 01.04.2013 року по 23.052014 року - 3532,10 грн. (845 *1%) * 418 днів; за квітень 2013 року: з 01.05.2013 року по 23.05.2014 року - 452,02 грн. (116,50 *1%) * 388 днів; за липень 2013 року: з 01.08.2013 року по 23.05.2014 року - 1151,44 грн. (389 *1%) * 296 днів; за серпень 2013 року: з 01.09.2013 року по 23.05.2014 року - 2355,85 грн. (889 *1%) * 265 днів; за вересень 2013 року: з 01.10.2013 року по 23.05.2014 року - 2089,15 грн. (889 *1%) * 235 днів; за жовтень 2013 року: з 01.11.2013 року по 23.05.2014 року - 1842,12 грн. (903 *1%) * 204 днів; за листопад 2013 року: з 01.12.2013 року по 23.05.2014 року - 1571,22 грн. (903 *1%) * 174 днів; за грудень 2013 року: з 01.01.2014 року по 23.05.2014 року - 576,29 грн. (403 *1%) * 143 днів; Таким чином, з урахуванням розрахунку заборгованості, суд визначив пеню за прострочення сплати аліментів за період з 20 листопада 2012 року по 31 грудня 2013 року у розмірі 26 185 грн. 27 коп. Відповідно до ст.11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Враховуючи викладене, враховуючи, що позивачка, змінивши та уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 20 листопада 2012 року по 31 грудня 2013 року включно в сумі 17180 грн.70 коп., що відповідач визнав змінені позовні вимоги у повному обсязі, суд приходить до висновку що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів в розмірі 17180 грн.70 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 260,23 грн. (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. №3674-VІ судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до пункту 1.1 ч.2 ст. 4 вказаного Закону, зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 19.09.2013 року № 590-VІІ, який набрав чинності з 23.10.2013 року, за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, що у теперішній час складає не менше 243грн. 60 коп. та не більше 3654грн. З урахуванням наведеного, за подання до суду позовної заяви про стягнення неустойки у розмірі 17 180,70 грн., позивачка повинна була сплатити судовий збір у розмірі 243грн. 60 коп. Тому з відповідача на користь позивачці підлягає стягненню судовий збір в сумі 243грн. 60 коп.

Outcome: approved