Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про зменшення розміру стягуваних аліментів. Позовні вимоги були мотивовані тим, що згідно рішення Хмільницького міськрайонного суду від 26 червня 2017 року відповідач сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання двох дітей: [PERSON] та [PERSON] в розмірі Ѕ частки з усіх видів його заробітку, рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 05 лютого 2019 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј зі всіх видів його заробітку, та на користь [PERSON] на її утримання в розмірі ј його заробітку. З огляду на те, що дані стягнення складають 100 % його заробітної плати, його матеріальний стан суттєво погіршився, тому просив зменшити розмір аліментів, що з нього стягуються на користь [PERSON] на утримання дітей до ј його заробітку, на користь [PERSON] на її утримання та на утримання дитини по 1/8 його заробітку. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 03 квітня 2019 року у справі було відкрито загальне позовне провадження, надано сторонам строк для надання заяв по суті справи. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк надала відзив на позовну заяву [PERSON] , згідно якого проти позову заперечила, посилаючись на те, що розмір аліментів на утримання двох дітей згідно СК України встановлений 1/3 від заробітку, старший син, [PERSON] , відвідує приватний дитячий дошкільний заклад, сама відповідач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тому самостійно забезпечити належний рівень утримання дітей не може. Крім того, послалась на те, що згідно ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 128 КЗпП України, розмір відрахувань з заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Позивачем було надано відповідь на відзив, згідно якої відрахування з заробітної плати в розмірі до 70 відсотків можливе за сукупності умов - відбування боржником покарання у вигляді громадських робіт і стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 травня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити. Пояснив, що у зв`язку з стягненням з нього аліментів в 2019 році, його матеріальний стан погіршився. Зазначив, що шлюб між ним та [PERSON] розірвано в 2017 році, на час розгляду справи він перебуває в шлюбі з [PERSON] Адвокат Поворознюк Б. М. просив позов задоволити. Адвокат Ткачук І. В. проти позову заперечила, посилаючись на те, що позивач штучно створив підстави для подання позову, оскільки перебуває в шлюбі з [PERSON] При поданні нею позову про стягнення аліментів, позов визнав, тоді як при розгляді позову [PERSON] проти позову заперечував. Крім того, вважала, що позивачем не доведено факту стягнення з нього аліментів на корись [PERSON] Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду були повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. При цьому [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення учасників розгляду, які з`явились в судове засідання, дослідивши письмові докази у справі, судом було встановлено таке. Позивач та [PERSON] з 2013 року 2017 рік перебували в шлюбі, від якого мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 7, 8, 9) Рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 26 червня 2017 року з позивача на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , стягнуто аліменти в розмірі Ѕ частки від його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 10). Вказане рішення звернуто до примусового виконання (а. с. 11-13). 07 червня 2018 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , від якого [INFO] народилась [PERSON] (а. с. 14, 15). Рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 05 лютого 2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання в розмірі ј від його заробітку, та на утримання доньки [PERSON] - в розмірі ј від заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 16). Вказане рішення звернуто до примусового виконання (а. с. 18, 19). Згідно довідок про доходи позивача, його заробіток за 2018 рік склав 130 563 грн 46 коп., за січень- травень 2019 року - 68 690 грн. 21 коп. 50% вказаних сум було відраховано на сплату аліментів (а. с. 17, 76). Вирішуючи даний спір суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, та в інших випадках, передбачених СК України. Згідно висновку ВСУ, викладеного у постанові Судової палати у цивільних справах від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, при розгляді позовів, заявлених з підстав, визначених ст. 192 СК України, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Всі діти рівні у своїх правах. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. З огляду на те, що позивачем доведено факт погіршення його матеріального стану, оскільки з лютого 2019 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] , суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, визначених ст. 192 СК України. Вирішуючи питання про розмір стягуваних з позивача аліментів суд виходить з такого. Оскільки відповідач [PERSON] позовні вимоги, заявлені до неї, визнала, таке визнання не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, являється реалізацією права відповідача, передбаченого п. 1 ч.2 ст. 49 ЦПК України, та для нього наявні законні підстави суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, що стягуватимуться з позивача на користь [PERSON] на її утримання до досягнення дитиною трьох років та на утримання дитини до її повноліття по 1/8 частини заробітку (доходу) позивача. В частині аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , суд бере до уваги, вимоги ст. 181, 182, 183 СК України, тлумачення положень яких свідчить про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано, та вважає необхідним стягувати з позивача аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 від його заробітку. Посилання позивача з приводу того, що загальний розмір аліментів, який присуджений з нього за різними судовими рішеннями, перевищує 50%, є безпідставним з огляду на наступні обставини. Так, ст. 128 КЗпП передбачено, що при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Разом з тим, обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Також, відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Таким чином, оскільки в даному випадку мова йде у тому числі і про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, то загальний розмір аліментів , які будуть утримуватись за різними виконавчими документами, можуть перевищувати 50 відсотків заробітної плати відповідача. Аналогічну позицію висловлено Верховним судом у Постанові від 05 листопада 2018 року по справі № 522/19526/16-ц. З огляду на викладене, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню: зменшенню розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь [PERSON] до 1/3 частки його заробітку щомісячно, на користь [PERSON] - до 1/8 та 1/8 часток його заробітку щомісячно, таким чином загальний розмір відрахувань з заробітної плати позивача становитиме 58%, що відповідає вимогам ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 128 КЗпП України. Суд не приймає посилання позивача на роз`яснення Постанови пленуму ВСУ № 3 від 15 травня 2006 року щодо розміру відрахувань з заробітної плати, оскільки дана постанова була прийняття до внесення змін у ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 128 КЗпП України. Судом також не приймаються посилання відповідача [PERSON] щодо витрат на навчання дитини в приватному дошкільному закладі, а також її перебування у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, оскільки це не є підставами для стягнення аліментів, натомість відповідач не позбавлена можливості подати позови про стягнення додаткових витрат на утримання дітей та про стягнення аліментів на її утримання. На підставі ст. ст. 181-184, 192 СК України, ст. 128 КзпП України, ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 259, 263, 264, 265, 266, 268, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд

Outcome: approved