Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 03.05.1990 року житловий будинок, розташований по [ADDRESS] належав колгоспному двору головою якого був батько позивачки [PERSON]. Право власності на будинок зареєстроване в цілому за [PERSON] в Коломийському МБТІ 03.05.1990р. під реєстровим № 51. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,20 га, що доводиться довідкою Городницької сільської ради № 521/02-24 від 09.11.2018 року. У відповідності до технічного паспорта житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літ. "А", загальною площею 114,6 кв.м, житловою площею 59,1 кв.м, сараю, двох стодол, комори, гаража, вбиральні, колодязя, воріт та огорожі. Голова колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] року. На час його смерті діяв ЦК України 1963 року. Довідкою Городницької сільської ради № 520/02-24 від 09.11.2018 року доводиться, що на час смерті спадкодавця [PERSON] позивачка єдина з числа спадкоємців першої черги за законом проживала разом з ним у житловому господарстві. З метою реалізації своїх спадкових прав позивачка звернулася до Городенківської РДНК. Проте, нотаріус відмовила їй у видачі документів на спадщину на житлове господарство через реєстрацію його як колгоспного двору, що стверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11.12.2018 року. Станом на 15.04.1991 року у житловому господарстві проживали: батько [PERSON], мати [PERSON], позивачка та її донька [PERSON] з чоловіком та донькою. Ніхто з перелічених осіб не звертався з заявами про прийняття спадщини чи про виділ частки у колгоспному дворі. Спадкодавець був батьком позивачки, позивачка постійно аж по день смерті батька проживала разом з ним, вони вели спільне господарство. Після смерті батька, позивачка фактично вступила в управління спадщиною - користується спадковим майном на власний розсуд, оплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через неналежно оформлені правовстановлюючі документи на житлове господарство. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, на частку у спадковому майні не претендують та не зверталися до нотаріальної контори з приводу її оформлення і не мають наміру звертатися в майбутньому. З приводу виділу частки в колгоспному дворі теж не зверталися та не претендують на неї. Передбачених ч.1 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 3 травня 1990 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 45 від 20.03.1990 р., посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] - дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Згідно довідки № 472/02-24 виданої виконкомом Городницької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області від 22.10.2018 року [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS] згідно рішення 10-ої сесії пятого демократичного скликання від 22.07.2008р. Станом на 15 квітня 1991 року в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані та всклад сім'ї входили: голова господарства [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], правнука [PERSON], [INFO], що доводиться довідкою № 524/02-24, виданою виконкомом Городницької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 13.11.2018 р. [PERSON] померла [INFO] року у віці 76 років в с. Городниця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 8 від 03.09.1991 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 3 вересня 1991 року Городницькою с/Радою Городенківського району. [PERSON] помер [INFO] р. в с. Городниця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 14 від 11.07.1995 р., про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане 11.07.1995 року Городницькою сільською Радою Городенківського району. На час смерті спадкодавця [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Ст. 548 ЦК України (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Довідкою виконкому Городницької сільської ради № 520/02-24 від 09.11.2018 р. стверджено, що на час смерті ([INFO]) [PERSON] був зареєстрований та проживав [ADDRESS] та всклад його сім'ї входили: дочка [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], правнук [PERSON], [INFO] Копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER], виданого 28.03.1979р. Городницькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Після одруження 16 січня 1954 року з [PERSON], прізвище дружини [PERSON] змінено з [PERSON] на [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 28.03.1979р. Позивачка [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON]. На час смерті батька позивачка проживала разом з ним. Як спадкоємець першої черги за законом, позивачка вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] Копією спадкової справи № 568/1997 наданою суду завідувачем Городенківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] стверджується, що [PERSON] (відповідачка по справі) прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON], яка складається з грошового вкладу з процентами в ощадбанку. До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в [ADDRESS]. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1956/1991 роках, інші господарські будівлі збудовані в 1957, 1991 роках. Звітом про оцінку житлового будинку (загальною площею 114,6 кв.м) стверджується, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] станом на 05.11.2018р. становить 157 130 грн. За даним господарством рахується земельна ділянка площею 0,2000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що стверджується довідкою № 521/02-24, виданою 09.11.2018 року виконкомом Городницької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка зверталася до Городенківської районної державної нотаріальної контори. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 3798/02-31 від 11.12.2018 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року, на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що житловий будинок належав колгоспному двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991р. належить відповідна частка житлового будинку, однак частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] Городенківського району Івано-Франківської області, як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON], судом не встановлено, відповідачі даний позов визнають, тому суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 120, 123, 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328,346, 392, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved