Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Виконавчий комітет Нижньосироватської сільської звернувся до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З квітня 2019 року малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на утриманні бабусі [PERSON] . Відповідач життям та розвитком дітей не цікавиться, не піклується про малолітніх дітей, відмовляється від співпраці із соціальними службами, зловживає спиртними напоями, не вживає жодних заходів щодо повернення дітей, а тому на даний час представник Н.Сироватської сільської ради просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та стягувати з неї аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини її щомісячного доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також залишити неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] на утриманні бабусі [PERSON] . В судове засідання представник позивача не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заява, в якій позов визнала та просила проводити розгляд справи без її участі. Представник третьої особи служби - служби у справах дітей Сумської РДА також до суду не з`явилася, направивши заяви про розгляд справи без її участі, позов підтримала та надала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей. Третя особа6 [PERSON] до суду не з`явилася, направивши заяву, в якій просила позов задовольнити та розглянути справу без її участі. Вказала, що бажає стати опікуном її неповнолітніх онуків. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 8, 9). Батько дітей записані згідно частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 8, 9. 11). З квітня 2019 року малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з бабусею [PERSON] , оскільки їх мати [PERSON] не здійснювала догляд за останніми, не забезпечувала їм належні умови для проживання та виховання. Відповідно до численних актів про обстеження умов проживання з квітня по вересень 2019 року встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Вдома нікого не було. На телефонний виклик [PERSON] не відповіла та не передзвонила. Останнім часом обстеження умов проживання провести не можливо у зв`язку з тим, що [PERSON] або не впускає до приміщення, або говорить, що її немає вдома. Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] перебувають в родині бабусі [PERSON] (а.с. 14-18). 24 квітня 2019 року третя особа по справі [PERSON] звернулася з заявою до Н.Сироватської сільської рали Сумського району Сумської області щодо вирішення питання позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей (а.с. 13). Згідно висновку служби у справах дітей Сумської районної державної адміністрації № 1069/01-14 від 17.12.2019 року встановлено, що [PERSON] не цікавиться життям, здоров`ям та розвитком дітей, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, чим грубо порушує право дітей на виховання в рідній сім`ї, а тому вважають за доцільне позбавити її батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 53-54). Судом встановлено, що [PERSON] не цікавиться станом здоров`я та розвитку дітей, не надає їм ніякої матеріальної допомоги. В зв`язку з тим, що відповідач не займається вихованням своїх дітей, не надає їм матеріальної допомоги, не цікавиться станом їх здоров`я, не виявляє бажання забрати їх до себе, повністю втратив контакт з дітьми, суд вважає, що вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей і таким відношенням до них, відповідач порушує права та інтереси малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання малолітніх дітей, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться здоров`ям, не турбується про фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітніх дітей. Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а тому її слід позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 гривень на користь держави.

Outcome: approved