Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, в якій [PERSON] на підставі ст.ст. 104, 105, 110 Сімейного кодексу України просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], який був зареєстрований 28 серпня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про що було зроблено актовий запис №49. На обґрунтування своїх вимог у заяві посилається на те, що з відповідачкою в даній справі вони перебувають в зареєстрованому 28 серпня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим, що і змусило його звернутися з позовною заявою до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує і наполягає на їх задоволенні. Крім того, просив судові витрати не стягувати з відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю та просить не надавати їм строк для примирення. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до приписів ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши справу, з'ясувавши правові позиції сторін, вивчивши надані докази, даючи їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано 28 серпня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про що було зроблено актовий запис №49. Вказане підтверджується Свідоцтвом про одруження від 28.08.1999 року (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Жодна зі сторін не виявила намірів примирення за браком такого бажання, в зв'язку з чим суд переконаний в тому, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, прийняття судом заходів щодо примирення подружжя суперечило б моральним засадам суспільства, а тому шлюб повинен бути розірваний на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторонам роз'яснюється, що згідно ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Понесені позивачем судові витрати згідно приписів ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Документально підтвердженими є витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. (а.с.1). ). Однак позивач не наполягає на присудженні з відповідача такого відшкодування, заявивши, що не вважає за доцільне таке робити. На підставі викладеного,

Outcome: approved