Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

Головний лікар Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 звернувся до суду із зазначеною заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із наявністю у останнього тяжкого психічного розладу. [PERSON] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] , був госпіталізований 28.08.2019 року о 01 годині 10 хвилин повторно за направленням лікаря-психіатра Коростенської ЦМЛ Коростенської міської ради у супроводі працівників полії в порядку примусової госпіталізації до Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 Житомирської обласної ради. Направлення на госпіталізацію було видане 26.08.2019 року лікарем-психіатром Коростенської ЦМЛ Коростенської міської ради [PERSON] , який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у примусовому порядку у зв`язку з наявністю тяжкого психіатричного розладу, внаслідок чого він вчиняє чи вияляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих; неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від батька останнього - [PERSON] . У судовому засіданні лікар-представник Житомирської ОПЛ № 1 заяву підтримав та пояснив суду, що хворий на даний час перебуває в такому важкому стані психічного розладу, що потребує примусового лікування у психіатричному закладі в умовах стаціонару. [PERSON] за висновком комісії лікарів-психіатрів від 28.08.2019 року №4012 на даний час перебуває в гострому психотичному стані, виявляє тяжкий психічний розлад (наявність органічних стигм, галюцинаційно-маячної симптоматики, емоційної нестійкості, розладів мислення у вигляді паралогічності суджень, зісковзувань, неспроможності самостійно задовольняти свої основні життєві потреби). У разі ненадання своєчасної психіатричної допомоги може призвести до погіршення психічного стану і надати шкоду його здоров`ю та може бути небезпечним для оточуючих, а тому госпіталізація є доцільною. Учасники судового розгляду не наполягали на обов`язковій участі відсутніх осіб, у зв`язку з чим судом вирішено проводити розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши думку учасників судового розгляду, зокрема, представника лікарні, який просив задовольнити заяву, думку прокурора, який вважає, що є всі підстави для задоволення судом такої заяви, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення. Згідно ст. 14, ст. 22 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження і лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих. Дане питання розглядається в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 342 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника закладу з надання психіатричної допомоги є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved