Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що дасть підстави для внесення відповідних відомостей в актовий запис про її народження № 173 від 15 вересня 2014 року, призведений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. На обґрунтування позову зазначила, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, [PERSON], вона перебувала з 11 серпня 2012 року. Зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 49. Від шлюбу у них, [INFO] року, народилась донька [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області було зроблено актовий запис №173 від 15 вересня 2014 року. Ще до народження дитини сімейно-шлюбні відносини між нею і відповідачем були припинені і на час народження доньки, вони однією сім'єю вже не проживали. Відповідач не робив спроб щоб побачити дитину після народження, не забирав із пологового будинку, не приймав участь у догляді за нею та вихованні. До теперішнього часу відповідач жодного разу не бачив доньки, якій на теперішній час вже більше трьох років, не спілкувався з нею, не приймав участі у її вихованні та матеріальному утриманні, фактично викресливши її із свого життя, і хоча Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 листопада 2014 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до її повноліття, він всіляко ухиляється від сплати аліментів, що призвело до виникнення значної заборгованості по аліментам, яку відповідач відмовляється сплачувати. Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2016 року шлюб між нею і [PERSON] було розірвано. З 01 вересня 2016 року вона перебувала у цивільному шлюбі із [PERSON], з цього ж часу вони з донькою та чоловіком проживають однією сім'єю за місцем його реєстрації в [ADDRESS] У них хороша, дружна сім'я, дитина виховується в любові та в повазі. [PERSON] ніколи не бачила і не знає свого біологічного батька, вважає за рідного батька його теперішнього чоловіка. 20 грудня 2017 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON], у Самарському районному в м. Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис №396. Після реєстрації шлюбу вона змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Її чоловік відноситься до доньки, як до рідної дитини, у всьому їй допомагає, піклується про неї, донька вважає його своїм батьком і вони мають намір вирішувати питання про внутрісімейне усиновлення, що в першу чергу буде відповідати інтересам дитини, яка і офіційно матиме повноцінну родину, але для цього необхідно вирішити питання про позбавлення батьківських прав відповідача. У зв'язку з тим, що відповідач самоусунувся від виховання та утримання доньки, а його відношення до своїх батьківських обов'язків виключає участь у житті неповнолітньої дитини, вважає, що [PERSON] може бути позбавлений батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав, просив проводити судове засідання за його відсутності (а.с.28). Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради, в судове засідання не з'явився, письмово просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги повністю підтримують. Надали суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно своєї доньки - [PERSON], [INFO] (а.с.34-36). Представник третьої особи - Петриківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, письмово просив провести розгляд справи за його відсутності, заперечень проти заявлених позовних вимог не надав (а.с.32). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 11 серпня 2012 року перебували у шлюбі, зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 49. [INFO] року, народилась донька [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області було зроблено актовий запис №173 від 15 вересня 2014 року, відповідно до якого матір'ю значиться [PERSON], батьком - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 11). Згідно змісту позову вбачається, що після народження доньки, позивач та відповідач однією сім'єю вже не проживали. Відповідач не робив спроб щоб побачити дитину після народження, не забирав із пологового будинку, не приймав участь у догляді за нею та вихованні. До теперішнього часу відповідач жодного разу не бачив доньки, якій на теперішній час вже більше трьох років, не спілкувався з нею, не приймав участі у її вихованні та матеріальному утриманні, фактично викресливши її із свого життя. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 листопада 2014 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до її повноліття (а.с.16). Згідно наданих суду матеріалів, відповідач ухиляється від сплати аліментів, та згідно довідки про заборгованість по аліментам, виданої державним виконавцем Дніпровського ВП державної виконавчої служби м. Кам'янського ГТУЮ у Дніпропетровській області станом на 19.02.2018 року має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 32203,08 гривень (а.с.20). Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.15). 20 грудня 2017 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON], у Самарському районному в м. Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис №396, та змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.10). Згідно змісту позову, донька [PERSON] ніколи не бачила і не знає свого біологічного батька, вважає за рідного батька його теперішнього чоловіка. У зв'язку з тим, що відповідач самоусунувся від виховання та утримання доньки, а його відношення до своїх батьківських обов'язків виключає участь у житті неповнолітньої дитини, вважає, що [PERSON] може бути позбавлений батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON]. Згідно матеріалів справи, малолітня [PERSON], [INFO], відвідує з 2016 року ДУЗ № 392, виховується у повній сім'ї, матір'ю - [PERSON] та [PERSON] (а.с.19), що підтверджується копією довідки від 13.12.2017 року № 22 (а.с.19). Згідно висновку Органу опіки та піклування - Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради від 14.03.2018 року № 6-11/195 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO] р.н.», орган опіки та піклування - адміністрація Дніпровського району Кам'янської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні доньки [PERSON], [INFO], оскільки відповідач [PERSON] не цікавиться долею дитини, не виявляє бажання спілкуватися з донькою та брати участь її вихованні, що відповідатиме інтересам дитини. Крім того, гр. [PERSON] надав заяву про згоду на позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки, не заперечував про позбавлення його батьківських прав (а.с. 35-36). Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України, так батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток тощо. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитини" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини, перелік підстав для позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради від 14.03.2018 року № 6-11/195 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] 1988 р.н.», згідно якого орган опіки та піклування - адміністрація Дніпровського району вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітньої [PERSON], [INFO], оскільки він є достатньо обґрунтованим, не суперечить інтересам дитини. Враховуючи те, що відповідач самоусунувся від виховання малолітньої дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріально її не утримує, та беручи до уваги висновок Органу опіки та піклування, заяву відповідача про визнання позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованими та мають бути задоволені. У відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 352,40 грн.; решту сплаченого судового збору, у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved