Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

В січні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки за несплату аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO], в обґрунтування якого вказала, що згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03 лютого 2014 року відповідач зобов»язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 500грн. щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2013 року і до його повноліття. Відповідач не виконував покладений на нього судом обов'язок по сплаті аліментів на утримання сина та відповідно до довідки державного виконавця першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 20.11.2014 заборгованість по аліментах на утримання сина становить станом на 31.10.2014р. становить 6500 грн. У зв'язку з несплатою відповідачем аліментів позивачка просила стягнути з відповідача на її користь неустойку в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день затримки за період з жовтня 2013 року по листопад 2014 року, що становить 13825грн. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просить стягнути з відповідача неустойку за несплату аліментів в розмірі 13825 грн. Відповідач в судовому засіданні надав суду пояснення в яких вказав, що аліменти не сплачує, оскільки офіційно не працює, його заробіток не достатній щоб сплачувати аліменти. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду 03 лютого 2014 року, виданий виконавчий лист за яким [PERSON] зобов»язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500грн. щомісяця. Однак відповідач не належним чином виконував зобов»язання щодо сплати аліментів, зокрема, за період з жовтня 2013 року по листопад 2014 року аліментів не сплачував взагалі, внаслідок чого допустив заборгованість по аліментах на утримання сина в розмірі 6500 грн. Вказана обставина підтверджується довідкою про заборгованість державного виконавця від 20.11.2014р. №47906/03-32/8. Дитина повністю знаходиться на утриманні позивачки. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 180, 196 Сімейного кодексу України, із змісту яких слідує, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до вимог статті 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 1 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14 зазначено, що оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Розмір неустойки за період з жовтня 2013 року по листопад 2014 року включно становить : за жовтень 2013р. : 500грн.*1%*395 днів 1975грн. за листопад 2013р. : 500грн.*1%*364 дні 1820грн. за грудень 2013р. : 500грн.*1%*333 дні 1665грн. за січень 2014р. : 500грн.*1%*305 днів 1525грн. за лютий 2014р. : 500грн.*1%*274дні 1370грн. за березень 2014р. : 500грн.*1%*244 дні 1220грн. за квітень 2014р. : 500грн.*1%*213 днів 1065грн. за травень 2014р. : 500грн.*1%*183 дні 915грн. за червень 2014р.: 500грн.*1%*152 дні 760грн. за липень 2014р. : 500грн.*1%*121 день 605грн., за серпень 2014р. :500грн.*1%*91 день 455грн., за вересень 2014р. :500грн.*1%*60 днів - 300грн., за жовтень 2014р.: 500грн.*1%*30 днів -150грн., а всього 13825грн. У виникненні заборгованості зі сплати аліментів (спору щодо її розміру немає), наявна вина відповідача. Суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки неустойки за прострочення сплати аліментів. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню : з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за несплату аліментів в сумі 13825грн. та судовий збір в розмірі 243,60грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved