Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Голова правління кредитної спілки "Косівська" звернулася до суду з позовом до [PERSON]про стягнення заборгованості. В судове засідання представник позивача, [PERSON], не з'явився, проте звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а справу просить розглядати без його участі. Із позовних вимог видно, що 12.03.2015 року між кредитною спілкою «Косівська» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ДНП-00024207 терміном по 12.03.2020 року, згідно якого відповідачу було надано кредит на суму 45000 грн. зі сплатою 48 % річних за користування кредитом. Згідно кредитного договору відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту згідно графіку розрахунків № ДНП-00024207 до кредитного договору, який є його невід'ємною частиною. Однак відповідачка умов кредитного договору у визначений термін не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 35 941, 42 грн. Відповідачка [PERSON] в судові засідання не з'являється, хоча була повідомлена належним чином про дату та час розгляду справи, заяв про відкладення від неї не надходило. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст.ст.280, 281, 282, 283 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитор зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно кредитного договору № ДНП-00024207 від 13.03.2015 року (а.с. 4), позивач надав позичальнику кредит на суму 42 000 грн. під 48 % річних зі строком користування до 12.03.2020 року. У відповідності до положень ч.2 ст.1054 ЦК України та згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора забов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Отже позов слід задовольнити та стягнути з відповідачки заборгованість по кредитному договорі. На підставі наведеного, ст.ст. 625, 1046-1054 ЦК України та

Outcome: approved