Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

До суду звернувся представник Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» з позовом до [PERSON] про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування у розмірі 5 693, 98 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТДВ СК «Кредо» та [PERSON] 20.04.2016 року уклали договір страхування №АІ/9662570. 17.11.2016 року о 17:00 годині [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21099, державний номерний знак [NUMBER] , по вулиці Мечнікова, 120, під час повороту з правового ряду ліворуч на вулицю М`ясоєдівську у місті Одесі не вибрав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Мерседес, реєстраційний номер [NUMBER] , який виконував маневр повороту ліворуч з лівої смуги для руху в попутному напрямку. Після чого, [PERSON] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, місце пригоди залишив. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження. У відповідності до Постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 19.01.2017 року справа №521/20403/16-п винним у спричиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди є водій автомобілю ВАЗ 21099, державний номерний знак [NUMBER] , - [PERSON] . Також, в постанові зазначено про те, що [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП (залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні). В результаті ДТП автомобілю третьої особи заподіяно матеріальну шкоду, яка складає 5 693, 98 грн. ТДВ СК «Кредо» виплатило потерпілій особі страхове відшкодування, у зв`язку з чим позивачу заподіяно шкоду у розмірі 5 693, 98 грн. У зв`язку з цим страховик вважає, що має право подати регресний позов до страхувальника, якщо винна особа після ДТП за його участю самовільно залишила місце пригоди. Зважаючи на вище викладене, ТДВ СК «Кредо» звернулося до суду з вказаним позовом. Провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов, але [PERSON] відзиву так і не надав. Зважаючи на вище викладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Не явка сторін та не надання відзиву на позов відповідачем не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 17.11.2016 року о 17:00 годині [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21099, державний номерний знак [NUMBER] , по вулиці Мечнікова, 120, під час повороту з правового ряду ліворуч на вулицю М`ясоєдівську у місті Одесі не вибрав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Мерседес, реєстраційний номер [NUMBER] , який виконував маневр повороту ліворуч з лівої смуги для руху в попутному напрямку. Після чого, [PERSON] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, місце пригоди залишив. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Зазначене викладене в постанові Малиновського районного суду міста Одеси від 19.01.2017 року(а.с.12). Згідно заяви про виплату страхового відшкодування від 22.11.2016 року(а.с.8), страхувальником є [PERSON] , транспортний засіб страхувальника ВАЗ - 2109, д.н. [NUMBER] , водій страхувальника [PERSON] . Також в даній заяві зазначено власника потерпілого транспортного засобу Merсedes Viano, д.н. [NUMBER] , - [PERSON] , водій потерпілого транспортного засобу - [PERSON] . 20.04.2016 року договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладено між ТДВ СК «Кредо» та [PERSON] на автомобіль ВАЗ 21099, д.н. [NUMBER] , про що свідчить Поліс №АІ/ 9662570 (а.с.9). Як вбачається з Полісу №АК/6018556(а.с.9), 10.08.2016 року договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладено між ПрАТ СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» та [PERSON] на автомобіль Mersedes-Benz Viano, д.н. [NUMBER] , який належить останній на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу(а.с.10). Згідно протоколу транспортного засобу від 22.11.2016 року(а.с.13) автомобіль Mersedes-Benz Viano, д.н. [NUMBER] , отримав пошкодження, які відповідно до звіту №2062-11-16(а.с.14-16), підлягають ремонту на суму 5 693, 98 грн. Наявність пошкоджень підтверджується також фотознімками(а.с.19). Згідно рахунку про оплату №611 від 21.11.2016 року(а.с.21), вартість ремонту становить 6 340, 00 грн., покупцем є [PERSON] . Як вбачається зі страхового акту від 23.03.2017 року(а.с.22), страхувальником є [PERSON] , водій страхувальника [PERSON] , потерпіла особа [PERSON] , водій потерпілого автомобіля [PERSON] . Відповідно до акту ТДВ СК «Кредо» виплатило страхове відшкодування в сумі 5 693, 98 грн. Враховуючи положення ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить суд стягнути з [PERSON] суму виплаченого потерпілій особі страхового відшкодування. Відповідно до ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За змістом цього Закону страхове відшкодування, яке за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик виплатив третій особі, а не своєму страхувальнику, є одночасно й відшкодуванням шкоди третій особі (потерпілому) в деліктному зобов`язанні, оскільки страховик у договірних правовідносинах обов`язкового страхування відповідальності є одночасно боржником у цьому деліктному зобов`язанні. Зважаючи на те, що ТДВ СК "Кредо" виплатило страхове відшкодування [PERSON] , яка є власником потерпілого транспортного засобу, а не страхувальнику, враховуючи те, що винна особа повинула місце ДТП, страхова компанія звернулася з позовом до винної особи. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК). Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У відповідності до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. На підставі ч.2 ст.80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved