Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Новаагро України» про визнання недійсним Договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 19 травня 2012 року, посилаючись на те, що укладений між [PERSON] та ТОВ «Новаагро України» Договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 19 травня 2012 року має бути визнаний недійсним, мотивуючи тим, що вона, як дружина згоду на укладення цього договору не давала. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечував Представник ТОВ «Новаагро України» в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права або інтересу і суд може захистити порушене право способом передбаченим договором або законом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 19 травня 2012 року між відповідачами, [PERSON], та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новаагро України» (далі ТОВ «Новаагро України») було укладено Договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги. Відповідно до п. 3 даного Договору Позикодавець передає Позичальникові грошові кошти у сумі 530000 (пятсот тридцять тисяч) гривень (надалі Сума поворотної безвідсоткової фінансової допомоги). Відповідно до п. 5 даного Договору Позичальник зобовязаний повернути Позикодавцеві Суму поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, зазначену у п. 3 цього Договору, у такій самій сумі до 31.10.2012 року. На час укладення Договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 19 травня 2012 року позивач - [PERSON], та відповідач - [PERSON], знаходились в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-ВЛ № 2159476, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Чугуївського міськрайонного управління юстиції 20 липня 2002 року. Позивач дізналась про укладання спірного Договору на початку 2013 року. Згоди на укладання Договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 19 травня 2012 року, укладеного між [PERSON], та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новаагро України» позивач не надавала. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 03 січня 2013 року по справі №2036/3172/2012, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2013 року, позовні вимоги ТОВ «Новаагро України» до [PERSON] про розірвання договору та повернення коштів були задоволені. Вирішено розірвати Договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, укладений 19 травня 2012 року між [PERSON], та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новаагро України». Стягнути з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], який народився 28 серпня 1958 року, та проживає у [INFO], на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Новаагро Україна», що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька № 43, код ЄДРПОУ 34631027, п/р 26001002305102 в АТ «Астра Банк» в м. Київ, МФО 380548, кошти в сумі 530000 (пятсот тридцять тисяч) гривень за договором поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 19.05.2012 року та судовий збір у сумі 3219 грн. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України та ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, тобто є їхньою спільною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 61 СК України визначає, що об'єктом спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську установу. Згідно ч.2 ст.369 ЦК України та ч.1 ст. 65 СК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, в даному випадку майно дружини і чоловіка, здійснюється за згодою співвласників. Відповідно до ч.2 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Згідно п.1.ч.1 ст. 31 ЦК України правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість. В даному випадку, Договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги на суму 530000 грн. не відноситься до дрібного побутового. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення або державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчені. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Виходячи з обставин, якими обґрунтовувались вимоги, позивач просить визнати договір недійсними з підстав, передбачених ст. 203 та 215 ЦК України, оскільки про укладення спірного договору вона не знала та не надавала згоду на його укладення. Пунктом 7 Постанови Пленуму № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності передбачених законом. Загальними вимогами чинності правочину є такі: зміст правочину не може суперечити ЦК України та іншим вимогам цивільного законодавства , а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятись у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на спільне настання на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; не може суперечити правам та інтересам осіб. Правочин може визнаватись недійсним за наявності дефектів у будь-якому елементі правочину. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Матеріали справи не містять свідчень про те, що позивачка давала згоду своєму чоловікові на укладання такого договору. Згідно положень ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Судом було встановлено, що [PERSON], як дружина [PERSON], не надавала згоди на укладання її чоловіком договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги з ТОВ «Новаагро України» від 19 травня 2012 року. Але не дивлячись на це, під час розгляду справи №2036/3172/2012 про розірвання договору та повернення коштів ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 19 липня 2012 року було накладено арешт на житловий будинок, який знаходиться за адресою: м. Чугуїв, вул. Якіра, б. 8, що належить позивачці на праві приватної власності. Судом встановлено, що на даний житловий будинок право власності зареєстровано за позивачкою [PERSON], як і інше майно, яке знаходилося у вищезазначеному будинку, оскільки вона придбала його за особисті кошти, що підтверджується відповідачем [PERSON] та наданими суду доказами, а саме договором застави майна № 805/13/20-790 від 18.09.2003 року, який сплачувався [PERSON] за особисті кошти. Тому суд приходить до висновку, що укладання договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги та як наслідок в подальшому стягнення грошових коштів за цим договором за рахунок майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності, є порушенням особистих майнових прав та інтересів [PERSON] Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви [PERSON], оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON], уклав Договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 19 травня 2012 року не довівши це до відома дружини та не отримавши від неї письмової згоди. Крім того, суд приходить до висновку, що будинок який розташований за адресою: Харківська область, м Чугуїв, вул. Якіра, № 8 належить [PERSON] на праві приватної власності, оскільки був придбаний нею за власні кошти. На підставі викладеного,

Outcome: approved