Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить ухвалити судове рішення, яким встановити стягнення аліментів з відповідача в її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення аліментів з дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В позовній заяві зазначила, що 08.05.2008 року між нею та відповідачем укладено шлюб, що зареєстровано виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2. Від спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З квітня 2013 року позивачка не живе з відповідачем. На даний час вона подала до Городенківського районного суду позов про розірвання шлюбу. Із вказаного часу відповідач участі в матеріальному забезпеченні та утриманні дітей не бере. Він фізично здоровий, їздить на сезонні роботи за межі України та має хороший заробіток. Тобто, [PERSON] має фінансову можливість забезпечувати своїх дітей, але добровільно цього не робить. На даний час матеріальним забезпеченням дітей займається виключно позивачка. Позивачка в судове засідання не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовільнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Подав до суду до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає, згідний сплачувати аліменти на дітей. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно представленої копії свідоцтва про шлюб серії 1-НМ № 044674, виданого 08.05.2008 р. Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Кравчук) [PERSON], [INFO], зареєстровано 08.05.2008 року у виконкомі Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: дочку [PERSON], [INFO], що стверджено копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 179306, виданого 18.04.2011 р. Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, та сина [PERSON], [INFO] що доводиться копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 225638, виданого 10.04.2013 року Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що малолітні діти проживають разом з позивачкою. Відповідач, який проживає окремо від сімї, в добровільному порядку кошти на утримання дітей не надає. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема ч.2 ст.51 Основного Закону визначено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Обовязок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею 180 СК України. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачене визначення розміру аліментів у частці від заробітку. При визначенні розміру аліментів суд, приймаючи до уваги обставини, визначені ст. 182 Сімейного кодексу України, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася до суду з позовом 03.03.2015 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дітьми повноліття. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved