Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

[PERSON] пред`явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до [PERSON] , Мереф`янської міської ради, яким просить встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частини житлового будинку літ. «Б-1», загальною площею 50,70 кв.м., житловою площею 27,60 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] та матері [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано в Ѕ частині за бабусею позивача [PERSON] , в ј частині за матір`ю позивача [PERSON] та в ј частині за [PERSON] . Згідно матеріалів технічної інвентаризації, зареєстрований в бюро будинок літ. «А-1» знищено внаслідок повного демонтажу конструктивних елементів. У 1979 році на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , збудовано новий житловий будинок літ. «Б-1», загальною площею 50,70 кв.м., житловою площею 27,60 кв.м. На період будівництва зазначеного житлового будинку, яке закінчено в 1979 році, не потрібно було введення об`єкту до експлуатації. Право власності на зазначений житловий будинок не було зареєстроване за співвласниками, вони не отримали відповідних правовстановлюючих документів на житловий будинок. [INFO] [PERSON] померла, на момент її смерті [PERSON] мешкала разом [PERSON] та була зареєстрована разом з нею в житловому будинку. Після смерті [PERSON] [PERSON] мешкала та користувалася житловим будинком та земельною ділянкою, розташованими за адресою: [ADDRESS] , а також речами матері [PERSON] , крім того, поховала останню, а отже прийняла спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку. Враховуючи вказані обставини, [PERSON] , після смерті матері [PERSON] , окрім належної їй ј частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , стала належати й Ѕ частина житлового будинку, розташованого за вказаною адресою, а загалом ѕ частин житлового будинку. Однак, [PERSON] не звернулася до Першої державної нотаріальної контори Зарківського району Харківської області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері та не отримала правовстановлюючих документів. [INFO] [PERSON] померла. Позивач зазначає, що є єдиною спадкоємицею після смерті матері [PERSON] та прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована разом з матір`ю на момент її смерті у спірному будинку. [PERSON] звернулася до Першої державної нотаріальної контори Харківського району з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] та бабусі [PERSON] , однак позивачу нотаріусом було відмовлено у видачі правовстановлюючих документів на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що не зберіглося свідоцтво про народження [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ). Враховуючи викладене, позивач просить встановити факт, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , оскільки позивач не може без встановлення зазначеного факту отримати спадщину. Той факт, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] підтверджується відповідними доказами. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 травня 2019 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 червня 2019 року клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області відомості про те, чи подавалися ким-небудь заяви про прийняття спадщини або заяви про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , чи маються відомості щодо складання заповітів від її імені та чи видавалися свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої; витребувано з Державного нотаріального архіву Харківської області відомості про те, чи подавалися ким-небудь заяви про прийняття спадщини або заяви про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , чи маються відомості щодо складання заповітів від її імені та чи видавалися свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої; витребувано з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, належним чином завірену копію актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 26 червня 2019 року на адресу суду надійшли документи з Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 10 червня 2019 року. 18 липня 2019 року з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшли відповідні документи на виконання вищевказаної ухвали суду. 15 серпня 2019 року з Харківського обласного державного нотаріального архіву надійшли документи на виконання вказаної ухвали. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 вересня 2019 року виключено з числа відповідачів по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом та встановлення факту родинних відносин [PERSON] та залучено [PERSON] до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, до суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом Мереф`янського міського голови Сітова В.І., зі змісту якого вбачається, що Мереф`янська міська рада не заперечує проти задоволення позову [PERSON] та просить суд розглядати справу за відсутності представника відповідача. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно розпорядження Мереф`янського міського голови Сітова В.І. №13-ОД від 16 лютого 2016 року «Про перейменування об`єктів топоніміки (вулиць, провулків, в`їздів, проїздів, площ, тупиків), розташованих на території населених пунктів Мереф`янської міської ради», перейменовано вулицю Воровського у м. Мерефа на вул. Свяченівська. Як вбачається зі змісту довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за вих. №22 від 01 лютого 2019 року за архівними матеріалами бюро (на 31 грудня 2012 року) право власності на житловий будинок [ADDRESS] в БТІ зареєстровано в Ѕ частині за [PERSON] на підставі рішення народного суду 3-ї дільниці Харківського району від 11 лютого 1955 року, справа 2-139; в ј частині за [PERSON] та в ј за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину р/№374 від 07 лютого 1962 року, посвідченого Мереф`янською державною нотаріальною конторою. Згідно матеріалів технічної інвентаризації зареєстрований в бюро будинок літ. «А-1» знищено внаслідок повного демонтажу конструктивних елементів. На земельній ділянці у 1979 році збудовано новий житловий будинок літ. «Б-1», право власності на нього не оформлено. За матеріалами технічної інвентаризації станом на 28 січня 2019 року на земельній ділянці за вказаною адресою знаходяться житловий будинок літ. «Б-1, загальною площею 50,70 кв.м., житловою площею 27,60 кв.м., сарай «Д», душ «В», вбиральня «Г», огорожа №1. Житловий будинок збудований до 05 серпня 1992 року, згідно з «Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за №582/5773 із змінами від 08 січня 2013 року не відносяться до категорії самочинно зведеного та не підлягають прийняттю до експлуатації (п.3.1. у редакції Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13 червня 2012 року №304). Серед архівних інвентаризаційно-реєстраційних документів БТІ містяться матеріали технічної інвентаризації та реєстрації (станом на 31 грудня 2012 року) на два різні об`єкти - житлові будинки, що мають однакову поштову адресу: [ADDRESS] . Як вбачається зі змісту письмових пояснень [PERSON] , після знищення внаслідок повного демонтажу конструктивних елементів житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , її бабусею [PERSON] , матір`ю [PERSON] та [PERSON] відповідно до належних їм часток на земельній ділянці, розташованій за вказаною адресою у 1979 році, був збудований новий житловий будинок літ. «Б-1». Як вбачається зі змісту вищевказаної довідки ХРБТІ, вказаний будинок не відноситься до категорії самочинно зведених. Зазначені обставини повністю узгоджуються зі змістом акту, складеного комісією у складі депутата Мереф`янської міської ради Доброскокіної Т.І. та сусідів [PERSON] , [PERSON] від 25 жовтня 2019 року, з якого вбачається, що після зведення вищевказаного будинку, в ньому постійно була зареєстрована та проживала до дня смерті [PERSON] , однак право власності на будинок не оформлено. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року. У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, зокрема може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 18 червня 1987 року Мереф`янською міською радою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частини житлового будинку літ. «Б-1» загальною площею 50,70 кв.м., житловою площею 27,60 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1,2 ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 529 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Судом встановлено, що спадкоємцем після смерті [PERSON] є її донька - [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00022517342 від 03 квітня 2019 року, 18 червня 1959 року у Виконавчому комітеті Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №131. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Зі змісту зазначеного витягу також вбачається, що на підставі рішення народного суду Харківського району м. Мерефа від 07 грудня 1967 року по справі №2-1221, 19 лютого 1968 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що Харківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області було зроблено відповідний актовий запис №100. Крім того, як вбачається зі змісту свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 07 липня 1981 року Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради народних депутатів Харківського району Харківської області, 07 липня 1981 року у Мереф`янській міській раді народних депутатів було укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до п.п.1,2 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом з матір`ю в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , на момент її смерті, що підтверджується відомостями з будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] . Інших спадкоємців після смерті [PERSON] судом не встановлено, що підтверджується листом завідувача Харківського обласного державного нотаріального архіву Остапенко Ю.А. за вих.№1983/01-21 від 11 липня 2019 року, інформаційними довідками зі спадкового реєстру №№56770844, 56770852 від 08 липня 2019 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 10 березня 2006 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у виді 3/4 частин житлового будинку літ. «Б-1» загальною площею 50,70 кв.м., житловою площею 27,60 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . При цьому слід зазначити, що Ѕ частина житлового будинку, розташованого за вказаною адресою належали [PERSON] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] та ј частина зазначеного житлового будинку належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину р/№374 від 07 лютого 1962 року, посвідченого Мереф`янською державною нотаріальною конторою. Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 08 червня 1960 року; витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00022213847 від 26 лютого 2019 року; свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 26 лютого 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції), оскільки остання у відповідності до вимог ст.ст. 529, 549 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом з матір`ю в житловому будинку за вищевказаною адресою, що підтверджується будинковою книгою прописки громадян у зазначеному житловому будинку та не заперечувалося сторонами в ході судового розгляду справи. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] судом не встановлено, що підтверджується листом завідувача Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Кормілець Ю.М. за вих.№2569/02.14 від 25 червня 2019 року та інформаційними довідками зі спадкового реєстру №№56629616, 56629651 від 25 червня 2019 року. Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , про що наявний відповідний актовий запис про смерть №321, складений 08 серпня 2006 року виконавчим комітетом Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Як вбачається зі змісту постанови державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Богунової Н.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії (вих.№1889/02.31 від 15 травня 2019 року), [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва у зв`язку з відсутністю документів для підтвердження факту родинних зв`язків спадкодавиці [PERSON] з померлою [INFO] матір`ю [PERSON] , які є підставою для закликання до спадкоємства за законом, відсутністю документів, які підтверджують склад спадкового майна та документів, які підтверджують право власності спадкодавиці на нерухоме майно. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до розяснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати й факти, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; Досліджені судом письмові докази, дають підстави встановити факт родинних відносин, а саме: той факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , померлої [INFO] , що підтверджується відомостями з будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] та свідоцтвом про народження позивача. Згідно повідомлення заступника директора Державного архіву Харківської області за вих. №01-28/3454 від 21 березня 2019 року Куща Є. , у книзі реєстрації актів громадянського стану по Мерефянській міській раді Харківського району Харківської області за 1938 рік, які збереглися неповністю, запису про народження [PERSON] немає. Отже, оскільки позивач по справі [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , однак не отримала свідоцтва про право на спадщину після смерті матері у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно та документів, що підтверджують факт родинних зв`язків спадкодавиці [PERSON] з померлою [INFO] матір`ю [PERSON] , суд вважає позов в частині визнання права власності таким, що підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved