Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту народження дитини, в обґрунтування вимог зазначивши, що 26 березня 2017 року в м. Макіївка Донецької області, яке відноситься до території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, вона народила дитину, [PERSON]. 14\~квітня 2017 року на вказаній території видано свідоцтво про народження [PERSON] 19 квітня 2017 року заявниця звернулась до Юрївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про реєстрацію факту народження дитини, однак отримала відмову в звязку з тим, що на підтвердження вказаного факту предявлені документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. За таких обставин, [PERSON] не може отримати свідоцтво про народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану, тому змушена звернутись до суду з заявою та просить встановити факт народження [PERSON], дата народження - 26.03.2017 року, місце народження - м. Макіївка Донецької області, мати - [PERSON], [INFO], громадянка України, батько - [PERSON], [INFO], громадянин України. Заявниця в судове засідання не зявилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в заяві, зясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень ст. 7 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року та ратифікованою\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства. Відповідно до ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з положеннями ч. 4\~ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності - рішення суду про встановлення факту народження. За правилами ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Судом встановлено, що заявниця [PERSON], [INFO], являється громадянкою України та проживає в [INFO], про що свідчить паспорт серії АН №\~644270, виданий Жовтоводським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 07.11.2007 року (а.с. 6-8) На підтвердження факту народження дитини на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, [PERSON] надала медичне свідоцтво про народження № 230 від 26.03.2017 року, обмінну карту пологового будинку № 156 та свідоцтво про народження дитини від 14.04.2017 року, які видані на території м.\~Макіївка. З вказаних документів виходить, що заявниця 26 березня 2017 року в м. Макіївка Донецької області народила дитину чоловічої статі на імя [PERSON], при цьому батьком дитини зазначено [PERSON] (а.с. 11-15). Відповідно до паспорту серії ВС № 154951, виданого Центрально-міським РВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області 12.02.2000 року, [PERSON] являється громадянином України та проживає в [INFO] (а.с 9-10). З матеріалів справи встановлено, що заявниця та [PERSON] перебувають у фактичних шлюбних відносинах, останній не заперечує факту народження дитини та визнає себе батьком [PERSON], [INFO] (а.с.\~21). 19 квітня 2017 року заявниця звернулась до Юрївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про реєстрацію факту народження дитини, однак отримала відмову в звязку з тим, що на підтвердження вказаного факту предявлені документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 16). Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважається незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Місто Макіївка Донецької області, відповідно до\~Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085 від 07.11.2014 року, входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Таким чином, [PERSON] не має можливості зареєструвати факт народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. За ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасового окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Оцінюючи надані заявником докази, суд виходить з того, що народження особи є юридичним фактом, що має наслідком виникнення основоположних прав та свобод в особи, а також низки правовідносин, повязаних з цим фактом. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим ЄСПЛ. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92).\~ Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, як доказів, оскільки можливості їх збору на вказаній території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення факту народження має істотне значення для реалізації прав людини. На підставі викладеного, враховуючи, що заявниця та особа, яка визнає себе батьком дитини, [PERSON] являються громадянами України, в інший спосіб, ніж за рішенням суду, [PERSON] не може реалізувати свої права, суд вважає необхідним задовольнити заяву та встановити факт народження [PERSON]

Outcome: approved