Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

В січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом,який в травні 2021 уточнила та просила винести рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , громадянина України, померлого [INFO] батьком [PERSON] , яка народилась [INFO] (актовий запис № 11 від 27січня 1995 року) від матері [PERSON] , внести відповідні зміни до актового запису № 11 від 27 січня 1995 року, складеного Виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, а саме: зазначивши в графі відомостей про батька [PERSON] , [INFO] , громадянина України, батьком [PERSON] , [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (опис об`єкта: №1 під літерою А - житловий будинок саманний, житловою площею 17,7 кв.м., загальною площею 40,2 кв.м.; №2 під літерою Б сарай, саманний; №3 під номером 1 огорожа, дерев`яна), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку кадастровий номер 1221411000:02:030:9089, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку кадастровий номер 1221411000:02:030:9090, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (опис об`єкта: №1 під літерою А будинок загальною площею 34,3 кв.м., житловою площею 14,1 кв.м., матеріали стін: саман; №2 під літерою Б сарай, дерево; №3 під літерою В сарай, дерево; №4 під літерою Г вбиральня, дерево; №5 під літерою к колодязь, мет. труби; №6 під номером 1-2 огорожа, метал), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку кадастровий номер 1221411000:02:031:0079, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] за ордером на надання правової допомоги [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, надала суду заяву про визнання позовних вимог та просила суд розглянути справу без її участі(а.с.126). Представник відповідача Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надав суду лист про розгляд справи без участі представника міської ради (а.с.143). Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, заслухавши сторін по справі та свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від зазначених фактичних шлюбно-сімейних відносин [PERSON] . [INFO] народила [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області(а.с.14). Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 06 березня 2020 року підставою запису відомостей про батька є заява матері, [PERSON] , від 27 січня 1995 року(а.с.15-16). 04 березня 1997 року [PERSON] та [PERSON] офіційно зареєстрували шлюбні відносини, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого виконкомом Ювілейної селищної ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області(а.с.21). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.23) Весь час з народження та до смерті батька [PERSON] , [PERSON] спілкувалася з [PERSON] , останній підтримував з дочкою теплі родинні відносини, що підтвердили свідки в судовому засіданні , згідно показань яких [PERSON] приймав участь у вихованні дитини шляхом відвідування навчальних закладів, де [PERSON] навчалась, та весь час визнавав себе батьком останньої, однак за життя не встиг юридично підтвердити своє батьківство. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з наступного: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.28) витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно(а.с.29); земельна ділянка площею 0,024 з кадастровим номером земельної ділянки 1221411000:02:030:9089, що розташована за адресою: [ADDRESS] (інформація з державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку(а.с.34); земельна ділянка площею 0,1 з кадастровим номером земельної ділянки 1221411000:02:030:9090, що розташована за адресою: [ADDRESS] (інформація з державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку(а.с.35). Також після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на наступне майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно належав [PERSON] (матері [PERSON] )(а.с.39); земельну ділянку кадастровий номер 1221411000:02:031:0079, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №254988 також належала [PERSON] , яку [PERSON] прийняв після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , згідно заяви про прийняття спадщини від 26 січня 2019 року(а.с.108), однак не встиг оформити право власності згідно з вимогами закону. 28 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до Приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. з заявою про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] померлого [INFO] (а.с.113). Згідно з матеріалами спадкової справи №29/2020 після смерті [PERSON] померлого [INFO] , наданої Приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , окрім [PERSON] ,ніким не подавалось(а.с.113-123). Постановою Приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки з наданих [PERSON] документів не встановлено факт родинних відносин між нею та [PERSON] (батьком)(а.с.123). Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Згідно ст. 53 КпШС України, суд може встановити батьківство лише у разі доведення таких обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства позивачем (матір`ю дитини) і відповідачем до народження дитини; спільного виховання чи утримання ними дитини; наявності доказів, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання, та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статі 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України 2004 року рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до вищевикладеного суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] , [INFO] , громадянина України, померлого [INFO] батьком [PERSON] , яка народилась [INFO] (актовий запис № 11 від 27 січня 1995 року) від матері [PERSON] та внесення відповідних змін до актового запису № 11 від 27 січня 1995 року, складеного Виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області щодо зазначення в графі відомостей про батька [PERSON] , [INFO] , громадянина України, батьком [PERSON] , [INFO] такими, що підлягають задоволенню, оскільки надані відповідачкою та свідками [PERSON] , [PERSON] пояснення беззаперечно вказують на визнання [PERSON] за життя себе батьком [PERSON] . Щодо позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, суд зазначає наступне. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. При цьому, захист порушеного права спадкоємця на спадщину в судовому порядку можливий лише за умови відсутності такої можливості в позасудовому порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно пп. 16 п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2020 року, яку постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року залишено без змін, у відкритті провадження за заявою [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення відмовлено, оскільки заява [PERSON] , яка подана в порядку окремого провадження, вбачається наявність спору про право, як щодо батьківства так і щодо права на спадщину(а.с.43-45). Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. У спадщину можуть передаватися як певні речі (жилі будинки, квартири, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, предмети особистого користування, земельні ділянки, транспортні засоби, грошові суми, цінні папери тощо), так і майнові права. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Воно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 5. ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, [PERSON] був спадкоємцем за законом першої черги після смерті своєї матері [PERSON] , спадкоємицею якого є [PERSON] , право власності спадкодавця не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved