Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Макєєв Олександр Володимирович до [PERSON] , третя особа Добропільська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 09 вересня 2020 року, є власницею квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрована колишня власниця [PERSON] , яка не є членом родини. На сьогоднішній день позивачка позбавлена права розпорядження власним майном. Враховуючи викладене, та те, що відповідач є сторонньою особою для позивача, остання просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та її представник адвокат Макєєв О.В. у судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області http://dpm.dn.court.gov.ua, доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи Добропільської міської радиу судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою, причини неявки суду не відомі. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву позивача, яка не заперечувала проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення, повідомивши відповідача про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням в Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua/ (http://www.reyestr.court.gov.ua/)), посилаючись на єдиний унікальний номер справи (Справа №) 227/3756/20. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру номер [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 09 вересня 2020 року, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7-9). Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області № 16-23/713 від 25 вересня 2020 року (а.с.12). Таким чином, судом встановлено, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] , яка є колишньою власницею спірної квартири, зареєстрована у ній, проте з власником квартири не проживає. Іншої домовленості між відповідачем та позивачем щодо користування житлом судом не встановлено. Тому право [PERSON] на користування квартирою підлягає припиненню на вимогу власника. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із положенням статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року №5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346) із зняттям останнього з реєстрації. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що є усі правові підстави для визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved