Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] померла його мама - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, котрий розташований за адресою: [ADDRESS]. За життя, а саме 08.05.1990 року, [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, яке було посвідчено Городищенською сільською радою. Згідно вказаного заповіту, спадкодавець заповіла позивачу вказаний житловий будинок. Позивач зазначає, що фактично з [INFO], тобто після смерті [PERSON], він, як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління майном, оскільки доглядає за будинком і користується присадибною ділянкою. Крім того позивач вказує, що спадкоємцем першої черги за законом майна покійної [PERSON] є його сестра (донька спадкодавця), відповідач у справі [PERSON], яка не прийняла спадщину після смерті матері, оскільки не вчинила жодних дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини, фактично в управління або володіння спадковим майном не вступила, державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини не подавала. Позивач вказує на те, що він вчинив всі дії для прийняття спадщини, однак отримати у визначеному законом нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину не має змоги, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно. Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з усіма господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в с. Гредьки Ковельського району Волинської області. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю. Відповідача в судове засідання не з'явилась, однак до суду надійшла її заява, згідно якої вона просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Позов обґрунтований і його слід задовольнити повністю. Згідно вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про смерть, виданого повторно 15.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Ковельському району реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Як встановлено з довідки № 99 від 30.05.2016 року, виданої Городищенською сільською радою Ковельського району, згідно запису в погосподарській книзі № 2 (23) за 1991-1995 роки по [ADDRESS], рахувалось господарство, головою якого була [PERSON], яка була зареєстрована за вказаною адресою з 20.11.1940 року по 08.12.1992 рік, та була виписана у зв'язку зі смертю. Крім того, [PERSON] постійно приїздив у село та користувався земельною ділянкою та доглядав за будинком. Заборони (арешту) на майно, належне померлій [PERSON], не накладено. Від імені [PERSON] сільською радою посвідчено заповіт. Таким чином після смерті [PERSON]відкрилась спадщина на все майно, яке належало їй на праві приватної власності, в тому числі й на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. З свідоцтва про право на спадщину за заповітом [NUMBER] виданого приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Олєйніковою О.В., встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON]. При житті [PERSON] склала заповіт, згідно якого житловий будинок з надвірними спорудами та все майно заповіла своєму сину [PERSON]. Даний заповіт був посвідчений 08.05.1990 року заступником голови сільської ради [PERSON] Заповіт зареєстрований в реєстрі за № 2, та станом на даний час заповіт не змінений та не відмінений. ТОВ "Бюро оцінки та інвентаризації" виготовлено технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна, а саме на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS]. Як вбачається з даного технічного паспорту, виготовленого за станом на 08.06.2016 року, зазначений вище будинок побудовано в 1940 році. Зважаючи на рік побудови будинку, суд приходить до висновку, що вважати цей будинок самовільно побудованим не можна, оскільки в 1940 році при будівництві житлового будинку в сільській місцевості проектна документація не вимагалась. З технічного паспорта на об'єкт нерухомого майна, а саме на спадковий житловий будинок вбачається, що право власності на цей будинок не зареєстровано. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Олєйнікової О.В. за № 310/01-16 від 14.06.2016 року, позивач є спадкоємцем майна померлої за заповітом, однак свідоцтво про право на спадщину на ім'я позивача після смерті [PERSON] на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами не було видано у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. Відповідно до п. п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону 2003 року, Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої даного закону щодо спадкування застосовуються лише до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Таким чином, до вказаних правовідносин застосовуються правила Розділу VII ЦК України в редакції Закону 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Відповідно до ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 року) право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. Зважаючи на викладене та вимоги ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] Відповідно до вимог ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Суд визнає переконливими твердження позивача про те, що він своїми діями фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тобто прийняв спадщину. Згідно п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Оскільки правовстановлюючі документи на спадковий будинок відсутні, то позивач не має змоги у встановленому порядку оформити свої спадкові права. Таким чином визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а в судовому засіданні доведено обставини, якими позивач обґрунтовував позовні вимоги, а саме - його право на житловий будинок та господарські будівлі, розташовані по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Судові витрати суд залишає за позивачем.

Outcome: approved