Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

[PERSON] (надалі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі - Відповідач) про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просила стягнути з Відповідача на її користь грошові кошти в сумі 323 151, 44 грн. та судові витрати. В подальшому позивачем було зменшено розмір первинно поданих позовних вимог до 223 151, 44 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.07.2016 року о 15-00 год. [PERSON] , керуючи автомобілем Range Rover Evogue, д.н.з. [NUMBER] на перехресті вул. І.Кудрі та Філатова в м. Києві під час руху не виконала вимогу дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено», рухаючись по другорядній дорозі не надала дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Audi a7, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] та яким керував [PERSON] . При зіткненні автомобіль Audi a7, д.н.з. [NUMBER] , що належить позивачу отримав значні механічні пошкодження. Згідно звіту № 2999 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 07.09.2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Audi a7, д.н.з. [NUMBER] склала 323 151, 44 грн. За таких обставин, [PERSON] як власник пошкодженого автомобіля Audi a7, д.н.з. [NUMBER] , звернулася до суду за захистом своїх прав та відшкодування коштів. Так, ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Гладун Х.А. від 30.03.2017 року відкрито провадження у справі (а.с. 29). 30.05.2017 року відповідачем [PERSON] подано апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження (а.с. 44-46). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.09.2017 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено. Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 30.03.2017 року залишено без змін (а.с. 90). 02.10.2017 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, у зв`язку із закінченням повноважень судді Гладун Х.А. в межах п`ятирічного строку. Головуючим суддею обрано Підпалого В.В. (а.с.93-94). 21.05.2018 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій просила зменшити розмір первинно поданих позовних вимог на 100 000, 00 грн. Ціну позову просила вважати 223 151, 44 грн. (а.с.124). В засідання позивач та його представник не з`явилися, повідомлялися належним чином, представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення позовних вимог та ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином. Натомість представниками відповідача неодноразово були надіслані клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із неможливістю прибути у судове засідання, посилаючись на зайнятість в інших судових процесах. Крім того, відзив на позовну заяву відповідачем надіслано не було, свою позицію щодо розгляду справи, відповідач не виклав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних , житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Так, як вбачається з позовної заяви, 04.12.2017 року близько 12 год., [PERSON] , керуючи технічно-справним легковим автомобілем марки SKODA RAPID, реєстраційний номер [NUMBER] , рухався на ділянці автодороги Київ-Харків-Довжанський, Пирятинського району Полтавської області в напрямку м. Київ. Проїжджаючи 157 км вищевказаної дороги, водій [PERSON] під час зміни напрямку руху ліворуч, губо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди за наступних обставин. Так, з позовної заяви вбачається, що 30.07.2016 року о 15-00 год. [PERSON] , керуючи автомобілем Range Rover Evogue, д.н.з. [NUMBER] на перехресті вул. І.Кудрі та Філатова в м. Києві під час руху не виконала вимогу дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено», рухаючись по другорядній дорозі не надала дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Audi a7, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] та яким керував [PERSON] . При зіткненні автомобіль Audi a7, д.н.з. [NUMBER] , що належить позивачу отримав значні механічні пошкодження. Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 25.01.2017 року у справі № 757/60354/16-п, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнено її від адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Вину [PERSON] підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення БР № 138047 від 28.11.2016 року, даними матеріалів дослідчої перевірки ЖЕО № 37137, в тому числі даними відеозапису реєстратора автомобіля «Ауді», що міститься на CD-R диску, які долучені до матеріалів справи (а.с.22). Відповідно до звіту № 2999 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 07.09.2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Audi a7, д.н.з. [NUMBER] склала 323 151, 44 грн. (а.с. 8-20). Так, відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду, про що зазначено в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки". Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається, в ході розгляду справи, позивачем було зменшено розмір позовних вимог, у зв`язку із тим, що Моторним (транспортним) страховим бюро України було сплачено 100 000, 00 (сто тисяч) грн. страхового відшкодування. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення вимог Позивача з урахуванням зменшених позовних вимог про стягнення з Відповідача на його користь грошових коштів у сумі 223 151, 44 грн. Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що Відповідач був повідомлений про розгляд справи, йому було роз`яснено право подати відзив на позовну заяву, проте він таким правом не скористався, проти задоволення позовних вимог не заперечив, розмір збитків ним не було оспорено, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. За таких обставин, суд, за наслідками повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, дотримуючись при цьому принципів розумності та справедливості, враховуючи, що винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON] і вона не заперечувала проти задоволення позовної заяви, докази заперечення в суді відсутні, дійшов висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Ураховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору у розмірі 3231, 51 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved