Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

В вересні 2020 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом про визнання договору міни дійсним та визнання права власності. В обґрунтування вимог посилається на те, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка належала чоловіку позивачки на підставі договору міни № 275, зареєстрованого Універсальною товарною біржею «Ріко-Альянс» від 12.10.2000 року. Зареєстрований договір міни був укладений між [PERSON] і [PERSON] про те, що в обмін без доплати він передав у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , яка належала йому на підставі Свідоцтва про право власності , видане виконавчим комітетом ММР від 10.10.2000 року за №17681, а [PERSON] передала йому у власність квартиру [ADDRESS] , яка належала їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане виконавчим комітетом Центральної районної ради Миколаївської області від 05.08.1991 року на підставі його рішення виконавчого комітету від 21.06.1991 року за № 150, зареєстрованого ММ БТІ за № 16842 від 05.08.1991 року. Позивачка звернулась до державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Дехтяр Л.Ф. та отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. На даний час в позивача виникла проблема з переоформленням спадкової квартири, у зв язку із чим, вимушена була звернутись з позовом до суду. Ухвалою від 12.11.2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Представник відповідача Миколаївської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив суду не надав. \~ \~ \~ \~Протокольною ухвалою суду від 22.02.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у достатньо даних про права та взаємини сторін. \~ \~ \~ \~Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 04.12.1971 року [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , долученого до матеріалів спадкової справи № 211/2019, яка надійшла на адресу суду на виконання вимог ухвали від 03.06.2010 року. Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилися : [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідно до договору №275 міни нерухомого майна від 20.10.2000 року, [PERSON] без доплати передав у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , яка належала йому на підставі Свідоцтва про право власності , видане виконавчим комітетом ММР від 10.10.2000 року на підставі рішення виконавчого комітету ММР за №603 від 29.09.2000 року зареєстрованого МБТІ в реєстровій книзі №102 за реєстровим №17681 від 10.10.2000 року, а [PERSON] передала йому у власність квартиру [ADDRESS] , яка належала їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане виконавчим комітетом Центральної районної ради Миколаївської області від 05.08.1991 року на підставі його рішення виконавчого комітету від 21.06.1991 року за № 150, зареєстрованого ММ БТІ за № 16842 від 05.08.1991 року. На підставі договору міни № 275 укладеного на Універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс» від 12.10.2000 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за реєстровим № 16842 від 19.10.2000 року , що підтверджується довідкою КП ММБТІ від 17.02.2020 року за №2/1159. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . При зверненні до державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Дехтяр Л.Ф., позивачу постановою від 22.02.2020 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки договір міни, зареєстрований Універсальною товарною біржею «Ріко-Альянс» 12.10.2000 року за № 275, але не посвідчений нотаріально, є недійсним і не може бути прийнятий нотаріусом для видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру. З матеріалів спадкової справи № 211/2019, яка була заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , вбачається, що окрім [PERSON] , до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини звернулись діти померлого: [PERSON] та [PERSON] [PERSON] своєю заявою відмовився від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті батька. Та [PERSON] також своєю заявою відмовилася від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті батька. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Враховуючи, що вказаний договір купівлі-продажу вчинено у лютому 2000 року, спірні відносини, як і права та обов`язки, виникли у сторін з моменту укладення договору, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положенняЦивільного кодексу Української РСР 1963 року, чинного на момент укладення договору і реєстрації права власності. Згідно ст. 241 ЦК (в редакції 1963 року) за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Як передбачено ст. 242 ЦК(в редакції 1963 року) до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Статтею 227 ЦК(в редакції 1963 року) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. В той же час, відповідно до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" (в редакції від 10.12.1991, що діяла і на момент укладення договору купівлі-продажу) біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню та вважаються укладеними з моменту їх реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved