Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

В травні 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] На обгрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідачка, яка вселилася в будинок як член сім'ї власника, не проживає в даному будинку без поважних на те причин більше 10 років. Відповідачка зареєстрована за вказаною адресою, у зв'язку з чим вона, позивачка, будучи власником будинку, сплачує комунальні послуги в більшому розмірі. В підтвердження своїх вимог посилається на показання свідків та акт обстеження житлових умов. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримують. Представник відповідачки в судовому засіданні проти позову заперечує, письмового відзиву на позов не надала. Пояснила, що відповідачка з 2006 року проживає в Італії, а коли приїзджає в м. Волочиськ, то проживає за іншою адресою. Відповідачка не заперечує проти зняття її з реєстрації в будинку позивачки і в липні цього року вона хотіла добровільно знятися з реєстрації, однак не знялася через відсутність домової книги, яка зберігається в позивачки. Тому, вважає, що при вирішенні спору судові витрати необхідно покласти на позивачку. Також пояснила, що попереднім власником будинку є свекруха відповідачки [PERSON], яка не чинила перешкод у відповідачці у користуванні будинком. Крім того, зазначає, що протягом останніх двох років позивачка перешкоджала відповідачці забрати з будинку належні їй речі. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу положень ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.ст. 64, 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, якими є дружина наймача, їх діти і батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо), суд може продовжити пропущений строк. Судом об'єктивно встановлено, що позивачці на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] що підтверджується: свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 05 березня 2018 року, згідно якого позивачка [PERSON] успадкувала житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року; витягом № 51132059 від 05.03.2018 року про реєстрацію спадкової справи після смерті [PERSON]; витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.03.2018 року. В зазначеному будинку з 19 жовтня 1990 року зареєстрована відповідачка [PERSON], про що свідчить штамп в її паспорті та довідка ДМС управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 08.05.2018 року, довідка від 13.04.2018 року, видана [PERSON] Волочиським КП житлово-експлуатаційної контори про склад сім'ї або зареєстрованих у даному житловому будинку. Відповідачка вселилася в будинок [ADDRESS] як член сім'ї власника, однак не проживає в будинку та не користується ним без поважних причин понад один рік. Ці обставини підтверджуються: рішенням Волочиського районного суду від 22.06.2015 року у справі № 671/998/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яким встановлені обставини про те, що подружжя [PERSON] з травня 2006 року проживають окремо; даними акту обстеження матеріально-побутових умов на предмет визначення фактичного проживання громадян за адресою: [ADDRESS], від 13 квітня 2018 року, складеним комісією в складі депутата Волочиської міської ОТГ [PERSON] в присутності сусідів [PERSON], [PERSON] З даного акта вбачається, що в житловому будинку зареєстровані двоє осіб - [PERSON] та [PERSON], однак фактично проживає одна особа - позивачка [PERSON], відповідачка [PERSON] за вказаною адресою не проживає 2006 року; показаннями в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що відповідачка [PERSON] більше одного року не проживає в житловому будинку [ADDRESS] З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] відсутня в житловому будинку [ADDRESS] понад один рік без поважних причин, а тому втратила право користування цим житлом. В справі відсутні об'єктивні докази вчинення позивачкою чи попереднім власником [PERSON], яка померла [INFO] року, (колишньою свекрухою відповідачки) перешкод відповідачці [PERSON] у користуванні житлом та вселення в будинок з 2006 року, тобто з часу її виселення з даного житла, і до дня звернення позивачки з даним позовом до суду (травень 2018 року). Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ЦПК України та підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved