Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 3/5 частин домоволодіння [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті її батька, померлого [INFO], посилаючись на те, що її батько [PERSON] при житті був власником 3/5 частин вказаного домоволодіння. Після смерті батька [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 3/5 частин домоволодіння [ADDRESS], грошових вкладів з належними відсотками, які зберігаються в відділеннях та філіях ПАТ «Державний ощадний банк України» Одеського міського відділення. У встановлений законом строк [PERSON]звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, однак нотаріус не видала їй свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно, тому що у позивачці відсутній оригінал правовстановлюючого документу на частину домоволодіння, належного його батьку. Оскільки, оригінал документу, який необхідно надати нотаріальній конторі для отримання свідоцтво про право на спадщину за законом знаходиться у відповідачці - [PERSON], онуки померлого [PERSON], вона вимушена звернутися з позовом до суду. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]від 08.04.2003 року, запис №3505. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, у вигляді 3/5 частини домоволодіння [ADDRESS]. З документів наданих до суду в якості доказів вбачається, що згідно рішення виконкому Іллічівської райради народних депутатів трудящих № 1128 від 20 грудня 1968 року «Про розгляд заяви [PERSON] та інших в домоволодінні по [ADDRESS]», розглянувши документацію про передачу часток в домоволодінні [ADDRESS] та враховуючи, що співвласники не заперечують проти запропонованого перерахунку часток, Виконком Іллічівської райради депутатів трудящих вирішив: 1) затвердити перерахунок часток в домоволодінні [ADDRESS], визнавши право особистої власності на 3/5 часток за [PERSON], 2/5 часток за [PERSON].;2) Доручити ЖКО видати вказаним громадянам свідоцтва про право власності, натомість наявних правовстановлюючих документів. З копії свідоцтва про право власності, виданого ЖКО Виконкому Іллічівської райради депутатів трудящих 03.03.1969 року, посвідченої 31 березня 1969 року, нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Соловйовою О.М., вбачається що [PERSON] є власником 3/5 частин домоволодіння [ADDRESS]. З витягу з рішення виконавчого комітету Іллічівської районної Ради народних депутатів № 1098 від 19.10.1990 року, вбачається, що заслухавши та обговоривши інформацію начальника ЖЄО Іллічівського району Матковського В.Д. та розглянувши подані матеріали, виконком встановив: громадянину [PERSON] на праві приватної власності належить 3/5 частин домоволодіння [ADDRESS]. Для поліпшення житлових умов [PERSON] побудував прибудови а2,а3,а7 (кухня площею 12,6 кв.м., санвузол площею 5,1 м2, коридор площею 1,1 м2, коридор пл.. 8,3 м2), сарай «Е», навіс «П», вбиральню «К» та просить виконком зберегти їх з правом приватної власності, а також кухню площею 5,9 кв.м. вважати житловою кімнатою. Висновок СЕС, СВПЧ-5, архітектора -позитивні. На підставі викладеного виконком вирішив: 1.Прохання громадянина [PERSON] - задовольнити, зберегти - з правом власності прибудови а2,а3,а7 (кухня площею 12,6 кв.м., санвузол площею 5,1 м2, коридор площею 1,1 м2, коридор пл.. 8,3 м2), сарай «Е», навіс «П», вбиральню «К» в будинку [ADDRESS]. Кухню площею 5,9 кв.м. вважати житловою кімнатою в будинку [ADDRESS]. В ході розгляду справи досліджувалися документи, стосовно правого режиму земельної ділянки на якій розташоване домоволодіння [ADDRESS]. В матеріалах справи є рішення загальних зборів колгоспу імені Леніна (колишній «Авангард»), згідно з яким земельна ділянка площею 0,18 га виділялася для будівництва житлового будинку [PERSON]. З копії земельної шнурової книги колгоспу «Авангард», заведеної у 1964 році, вбачається, що у списку членів колгоспу з зазначенням підстав для виділення земельних ділянок, внесених в земельну шнурову книгу колгоспу ім..Леніна, під номером 81 значиться запис про виділення земельної ділянки площею 0,18 гектарів [PERSON]. Згідно довідки, вданої колгоспом Авангард, що земельна ділянка площею 0,18 га дійсно була виділена [PERSON] для будівництва житлового будинку. Дані відомості записані в земельно-шнуровій книзі господарства, сторінка 300, запис 281. Як вбачається з відповіді КП "БТІ" Одеської міської Ради від 21.10.2013 року за № 8054-11/1834 на адресу нотаріальної контори, право власності на 3/5 частини будинку по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого ЖКО Виконкому Іллічівської райради депутатів трудящих 03.03.1969 року. КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» на запит суду № 16966 від 11.12.2013 року, КП «БТІ» ОМР повідомляє, щодо складу 3/5 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], які належать [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого виконкомом Іллічівської райради м. Одеси 03.03.1969 року, входять в житловому будинку літ.»А»: 1-2,1-6-коридори, 1-3,1-4,1-5 - житлові , 1-7 кухня, 1-8 санвузол, загальною площею 63,1 кв.м., житловою площею -32,4 кв.м., літ. «Г» - житловий будинок повністю, загальною площею 114,5 квадратних метрів, житловою -60,7 кв.м.. Згідно з технічною документацією, виготовленою КП «БТІ» ОМР станом на 02.10.2013 року, 3/5 частин домоволодіння [ADDRESS] належних [PERSON], входять до складу житлового будинку під літерою «А» та складаються з приміщень зазначених в технічному паспорті як 1-2 коридор площею - 4,7 кв.м., 1-3 житлова площею - 10,1 кв.м., 1-4 житлова - площею 5,9 кв.м.,1-5 житлова площею - 16,4 кв.м., 1-6 коридор площею 8,3 кв.м.,1-7 кухня площею -12,6 кв.м., 1-7 санвузол площею 5,1 кв.м.. Всього загальною площею - 63,1 кв.м. житловою -32,7 кв.м.. Згідно з даним технічним паспортом до складу 3/5 частин також входить житловий будинок вказаний під літерою «Г» який складається з приміщень вказаних в технічному паспорті : 4-1веранда площею - 7,1 кв.м., 4-2 кухня площею - 12,3 кв.м., 4-2а - коридор площею -1,7 кв.м., 4-3 туалет площею - 1,4 кв.м., 4-4 ванна - площею 3,4 кв.м., 4-5 житлова - 17,6 кв.м., 4-6 житлова площею - 19,8 кв.м., 4-7 веранда площею - 24,3 кв.м., V коридор 3,6 кв.м., мансарди 5, куди входять - 5-1 житлова 11,4 кв.м., 5-2 житлова - 11,9 кв.м., разом по мансарді -23,3 кв.м., всього по літері «Г» - 114 квадратних метрів, житловою площею - 60,7 квадратних метрів. У технічному паспорті зазначено, що у зв'язку з тим, що житловий будинок літера «Г» загальною площею 114,5 кв.м., житловою площею 60,7 кв.м., побудовано до 05.08.1992 року, відповідно до пункту 3,2 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна,затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року, за № 127, зареєстрованого в Мінюсті України 10.07.2001 року за № 582/5773 (зі змінами та доповненнями) не є самочинними. З цих підстав суд робить висновок про те, що на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого ЖКО Виконкому Іллічівської райради депутатів трудящих 03.03.1969 року [PERSON] був власником 3/5 частин будинку по [ADDRESS], яке являючись право встановлювальним документом на частину домоволодіння, був зареєстрований в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 3, сторінка 64 під реєстровим номерами 1043(184). Зі змісту документів наданихП'ятою Одеською державною нотаріальною конторою, що знаходяться у спадковій справі№ 352/2013Ю зареєстрованій в реєстрі за № 1-316, щодо майна [PERSON], померлого [INFO], вбачається що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася - [PERSON]. Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі № 24-653/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснив, що суди по різному тлумачать пункти 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК та необґрунтовано застосовують правила книги шостої ЦК до спадкових правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року, та не враховують роз'яснення, які містяться в абзаці 3 п.1 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7. Судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами були передбачено певні дії, які б свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщин шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Отже, норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців д набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини зокрема ЦК УРСР. Враховуючи, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO], то його спадкоємці мають право на спадкування за правилами ч. 529-531 ЦК УРСР. Згідно зі статтею 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того х їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка б належала при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. За правилами ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликають ся до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Згідно зі статтею 531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Відповідно до статті 549 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року) якій діяв на час смерті [PERSON], фактичним прийняттям спадщини вважалося вступ спадкоємця до управління та володіння спадковим майном. В ході розгляду даної справи встановлено, що [PERSON], донька покійного власника спірної частини домоволодіння, тривалий час проживає в вказаній частині будинку, а саме з 03.08.1967 року, де зареєстрована з цього ж часу. Після смерті батька продовжує проживати в спірній частині домоволодіння, оплачує комунальні послуги, проводить поточний ремонт. З цих підстав суд робить висновок про те, що [PERSON] фактично прийняла спадщину у вигляді 3/5 частин домоволодіння [ADDRESS], за законом після смерті свого батька [PERSON], померлого [INFO]. З цих підстав, суд вважає, що досліджені в ході розгляду справи матеріали спадкової справи свідчать про те, що єдиною спадкоємицею щодо майна померлого [PERSON] є його донька - позивачка по справі - [PERSON]. 16 жовтня 2013 року державним нотаріусом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори, видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким державний нотаріус посвідчує, що на підставі статті 529 ЦК Української РСР спадкоємцем на зазначене в цьому свідоцтві майна [PERSON],[INFO], який помер [INFO], є його донька - [PERSON], [INFO]. Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з: грошових вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, які зберігаються у філії № 0558 Одеського міського відділення № 10015 ПАТ «Державний ощадний банк України» на рахунках : № [NUMBER], якій відкрито 01.07.1997 року , в сумі -725 гривень 05 копійок; [NUMBER], який відкрито 01.01.1980 року, в сумі -0 гривень 11 копійок; [NUMBER], який відкрито 01.03.1991 року в сумі 0 гривень 01 копійок, що належали спадкодавцю згідно довідки, виданої Філією - Одеське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» 09.10.2013 року за № 14-68/5-26оБТ/47ОБТ. Вартість спадкового майна - 725 (сімсот двадцять п'ять) гривень 17 копійок. Листом державного нотаріуса П'ятої Одеської державної нотаріальної контори від 24.10.2013 року вих..№ 2101/02-14 на адресу [PERSON], позивачку повідомлено, що на її заяву від 09.10.2013 року заведено спадкову справу № 352/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON] та 16.10.2013 року за реєстровим номером 1-316 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади, що зберігаються в ПАТ «Державний Ощадний банк України» Одеського міського відділення. Стосовно належної її батькові частки житлового будинку, який знаходиться по вулиці Комінтерна під № 12 у м. Одесі повідомляє, що на запит від 18.10.2013 року вих. № 2036/02-14 КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської Ради повідомило про реєстрацію 3/5 часток вищезазначеного будинку на ім'я [PERSON]. Якщо будуть надані документ на право власності та технічний паспорт, нотаріальна контора буде взмозі видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/5 частки будинку. Якщо зазначені документи втрачені, а діючим законодавством України не передбачено оформлення власності на померлу особу чи оформлення відповідного дублікату спадкоємцям, в такому разі питання щодо визнання права власності у порядку спадкування у разі відсутності правовстановлюючих документів на об'єкт нерухомого майна може бути вирішено в судовому порядку. Як вбачається з заяви [PERSON], поданої до нотаріальної контори, цією заявою вона підтверджує факт прийняття спадщини у вигляді частини домоволодіння [ADDRESS], що відкрилася після смерті її дідуся [PERSON], померлого [INFO], оскільки спільно мешкала з померлим на момент його смерті. Просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене майно. [PERSON] в своєї заяві вказує, що документи необхідні для одержання нею свідоцтва про право на спадщину за законом будуть представлені додатково. З цих підстав суд робить висновок про те, що відповідачка [PERSON] фактично підтверджує, що утримує при собі оригінал право встановлювального документу, тому що вважає себе єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] Разом з тим, досліджені в ході розгляду справи документи, свідчать про те, що відповідачка [PERSON], за наявних обставин не є спадкоємицею щодо майна її дідуся [PERSON], померлого [INFO], а утримання відповідачкою документів, без яких позивака не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у вигляді частки домоволодіння свідчить про невизнання нею права [PERSON] на спадкування за законом. Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду Цивільних і кримінальних справ у п.3.1. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вказав, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, якій засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно, судам слід звертати увагу на зміну редакції ч.4 ст.331 і ч.4 ст.334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з'ясувати : 1) правовий режим земельної ділянки на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних норм, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Пунктом 3.3 зазначеного документу, роз'яснюється, що у випадках відсутності право встановлювлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв'язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. В даному листі акцентується увага, що найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності право встановлювальних документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця , та (або) відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст.392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно з нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та якій правовій підставі об'єкт нерухомості спадкодавцеві. З викладених вище підстав, суд вважає доведеним, що [PERSON] - донька померлого [PERSON], єдина спадкоємиця щодо майна померлої за законом, яка виявила бажання прийняти спадщину та заявила про це у встановленому законом порядку та у визначені законодавством строки. Враховуючи , що [PERSON] є єдиною спадкоємницею за законом після [PERSON] померлого [INFO], суд у відповідності до вимог ст.ст. 529-531,549 ЦК УРСР, ст. 392 ЦК України вважає, що за позивачкою слід визнати право власності на 3/5 частини домоволодіння [ADDRESS],до складу якого входять в житловому будинку літ. «А»: 1-2,1-6 - коридори, 1-3,1-4,1-5 - житлові, 1-7 кухня,1-8 санвузол, загальною площею -63,1 кв.м., житловою площею -32,4 кв.м., літ. «Г» - житловий будинок повністю, загальною площею -114,5 квадратних метрів, житловою площею - 60,7 квадратних метрів.

Outcome: approved