Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житлом, у зв'язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин, а саме: будинком [ADDRESS], вказавши на ті обставини, що вона являється власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS]. 26.11.1998 року було розірвано шлюб із відповідачем. Після розлучення з [PERSON] не підтримувала стосунки, жодних відомостей про його місце перебування їй не відомо. Відповідач з липня 2012 року за даною адресою не проживає, інтересу до даного житла не проявляє, не сплачує вартості комунальних послуг. Своєю пропискою у належному позивачу житлі відповідач створює перешкоди у належному користуванні власністю, оскільки плата за комунальні послуги нараховується на відповідача, хоча він даним житлом не користується, не користується і комунальними послугами. Покликаючись на наведене, позивач просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом у вказаній квартирі. Позивач [PERSON] в судове засідання подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. На думку суду в справі є достатньо документів для її розгляду у відсутності відповідача, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши документи справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.ст. 383, 391 ЦК України позивач має право користуватися своїм житлом на свій розсуд і має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї протягом 6 місяців. Статтею 74 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку на підставі ст. 75 ЖК України. Згідно заповіту від 20.10.1997 року (а.с. 6), свідоцтва про смерть [PERSON] від 31.05.2000 року серії [NUMBER] (а.с. 8), свідоцтва про смерть [PERSON] від 23.12.2006 року серії [NUMBER] (а.с. 7), довідки Лищенської сільської ради Луцького району від 11.12.2008 року № 1160 (а.с. 9) та довідки Лищенської сільської ради Луцького району від 05.11.2014 року № 846 (а.с. 10), [PERSON] є фактичним власником усього житлового будинку [ADDRESS], який набула у власність в порядку спадкування після смерті баби [PERSON] та матері [PERSON] Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З матеріалів справи згідно акту на предмет перевірки проживання гр. [PERSON], [INFO], за місце реєстрації в [ADDRESS] від 20.11.2014 року (а.с. 11) встановлено, що відповідач за даною адресою не проживає з липня 2012 року по даний час, що підтвердили сусіди [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] зверталася до Луцького міського відділу щодо перевірки паспортного режиму відносно [PERSON]. Згідно повідомлення Луцького МВ УМВС України у Волинській області від 13.11.2013 року № 3261 (а.с. 7) встановлено, що відповідач за даною адресою не проживає з 2004 року по теперішній час. Отже, [PERSON] у спірному житлі без поважних причин не проживає понад 6 місяців, а тому втратив право користування спірним житлом. В судовому засіданні не встановлено жодних доказів про те, що позивач чинив перешкоди відповідачу у користуванні спірним житлом. Виходячи із наведеного, суд прийшов до висновку, що відсутність відповідача у спірному житлі понад 6 місяців - встановлені законом строки, не зумовлена поважними причинами, а тому позов про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS], підставний і підлягає до задоволення. При прийнятті рішення, суд виходить з того, що факт реєстрації відповідача за вказаною адресою, впливає на права і обов'язки позивача. Зокрема, позивач змушена здійснювати оплату комунальних послуг виходячи з кількості осіб, які є прописаними за вказаною адресою. Реєстрація відповідача призводить до вимушеної більшої оплати за комунальні послуги. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають до стягнення судові витрати у справі.

Outcome: approved