Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з 05.04.2017р. знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Агаєва Пени про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та відсотків за користування коштами. В обґрунтування позовної заяви позивач посилався на те, що [PERSON] з 09.02.2014р. є користувачем web-інтерфейсу LIQPAY правовідносини з використання якого врегульовані угодою користувача. При проведенні в web-інтерфейсі LIQPAY переліку операцій в лютому-квітні 2014 року відповідач без наявної на те правової підстави набув грошові кошти ПАТ КБ «ПриватБанк» в загальній сумі 74 668,61 грн., внаслідок того, що поповнивши рахунок LIQPAY на суму 92348,96 грн., ініціював та отримав виконання від банка операцій з перерахування на власні рахунки та рахунки третіх осіб на загальну суму 167 017,57 грн. В березні 2014р. було здійснено заміну старого інтерфейсу на новий із доповненням його функціонального наповнення та зміною технології обробки платежів. При цьому для перегляду архівних операцій користувачам нового web-інтерфейсу LIQPAY залишався доступним старий web-інтерфейс. Відповідачем було виявлено та використано вразливість нового web-інтерфейсу LIQPAY, яка полягала в тому, що через архів операцій старого web-інтерфейсу LIQPAY користувач мав можливість ініціювати здійснення переказу саме в старому web-інтерфейсу LIQPAY Основна технологічна відмінність двох web-інтерфейсів, полягала в тому, що в новому web-інтерфейсі переказ і відображення інформації за його результатом здійснювалося онлайн, тобто негайно, а в старому негайно проводилась лише перевірка наявності коштів, а проведення операцій відображалось протягом 1-2 годин. Операції в новому web-інтерфейсі LIQPAY не відображались та не впливали на залишок коштів в старому web-інтерфейсі LIQPAY. Таким чином, оскільки в період з 28.02.2014р. по 28.04.2014р. відповідачем було здійснено операції в старому та новому web-інтерфейсу LIQPAY, які дали змогу здійснити перекази коштів на 74668,61 грн. більше за суму наявних коштів на рахунку, вказані грошові кошти є безпідставно набутими та піддягають поверненню в порядку ст.ст. 1212 -1214 ЦК України. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача відсотки за користування безпідставно набутими коштами у період з 28.02.2014р. по 20.03.2017р. у сумі 41\~232,9 грн. Представник позивача - [PERSON] (довіреність від 09.03.2017р.- а.с. № 33) в судове засідання не зявилась, двічі 20.06.2017р. та 26.09.2017р. надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, згідно обґрунтування, викладеного в позові та доказів, наявних в матеріалах справи. А також просила суд розглянути справу за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судові засідання 20.06.2017р. та 26.09.2017р. двічі поспіль не зявився, про дату та час розгляду справи кожного разу був повідомлений належним чином за адресою наданою ВАДР Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області від 05.05.2017р. (а.с. № 27), проте до суду повертаються конверти з відміткою: «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 31, 38), що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням. Про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. За ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з чим суд, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, передбачених ст. 157 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою ст. 15 ЦПК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. [PERSON] з 09.02.2014р. є користувачем web-інтерфейсу LIQPAY правовідносини з використання якого врегульовані угодою користувача (а.с.№ 7-10). При проведенні в web-інтерфейсі LIQPAY переліку операцій в лютому-квітні 2014р. відповідач без наявної на те правової підстави набув грошові кошти ПАТ КБ «ПриватБанк» в загальній сумі 74 668,61 грн., внаслідок того, що поповнивши рахунок LIQPAY на суму 92348,96 грн., ініціював та отримав виконання від Банка операцій з перерахування на власні рахунки та рахунки третіх осіб на загальну суму 167 017,57 грн. (а.с. № 11-16). В березні 2014р. було здійснено заміну старого інтерфейсу на новий із доповненням його функціонального наповнення та зміною технології обробки платежів. При цьому для перегляду архівних операцій користувачам нового web-інтерфейсу LIQPAY залишався доступним старий web-інтерфейс. Відповідачем було виявлено та використано вразливість нового web-інтерфейсу LIQPAY, яка полягала в тому, що через архів операцій старого web-інтерфейсу LIQPAY користувач мав можливість ініціювати здійснення переказу саме в старому web-інтерфейсу LIQPAY Основна технологічна відмінність двох web-інтерфейсів, полягала в тому, що в новому web-інтерфейсі переказ і відображення інформації за його результатом здійснювалося онлайн, тобто негайно, а в старому негайно проводилась лише перевірка наявності коштів, а проведення операцій відображалось протягом 1-2 годин. Операції в новому web-інтерфейсі LIQPAY не відображались та не впливали на залишок коштів в старому web-інтерфейсі LIQPAY. Використовуючи часткову доступність старого web-інтерфейсу за непередбаченим для його використання способом, клієнт отримав можливість здійснити перекази, що не були забезпечені залишком коштів на його рахунку, на загальну суму 74 668грн.61коп. У відповідності до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Оскільки угода користувача, укладена між позивачем та відповідачем при початку користування web-інтерфейсу LIQPAY, передбачає лише приймання розпоряджень користувача з переказу коштів, не встановлюючи можливість надання у користування коштів понад залишок коштів клієнта, то одержання таких коштів та здійснення за їх рахунок переказу коштів на користь третіх осіб є набуттям користувачем грошових коштів, що виходить за межі предмету регулювання угоди користувача, а відповідно є безпідставним набуттям. Вказане зумовлює виникнення у відповідача обов'язку повернути ПАТ КБ «ПриватБанк». Статтею 1213 Цивільного кодексу України передбачено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Також статтею 1214 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). У відповідності до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно розрахунку позивача проценти за користування коштами, що були набуті відповідачем без належної для того підстави розраховані за обліковою ставкою НБУ з 28.02.2014р. по 20.03.2017р. та складають 41\~232грн.90коп. У відповідності до статті 1 Закону України "Про Національний банк України" облікова ставка НБУ один із монетарних інструментів, за допомогою якого Національний банк України встановлює для банків та інших суб'єктів грошово-кредитного ринку орієнтир щодо вартості залучених та розміщених грошових коштів. Статтею 76 Закону України Про міжнародне приватне право передбачені підстави визначення підсудності справ судам України й у відповідності до п.7 ч.1 зазначеної статті суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадку, коли дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України. Події, що стали підставою для даної позовної заяви, а саме безпідставне отримання відповідачем грошових коштів в розмірі 74668грн.61коп. внаслідок здійснення ним операцій в старому та новому web-інтерфейсах LIQPAY, відбулися на території України, адже навесні 2014р. відповідач знаходився в Україні, про що свідчить зазначена ним адреса проживання в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також наявне в ухвалі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2015р. посилання на довідку адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УМДС України в Дніпропетровській області з приводу того, що 20.11.2014р. відповідач був знятий з реєстрації у Туркменістан (а.с. № 18-20). Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача до відповідача ґрунтуються на законі, та є такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 74\~668грн.61коп. безпідставно набутих коштів та 41\~232грн.90коп. відсотків за користування вказаними коштами за період з 28.02.2014р. по 20.03.2017р., а разом 115\~901грн.51коп. Обговорюючи питання судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України та з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті при подачі позову судового збору в сумі 1\~738грн. 52коп. (а.с. №2) На підставі викладеного,

Outcome: approved