Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] яка представляє інтереси неповнолітньої [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що вона являється власницею будинку №69 по вул. Лісна, в м. Куп'янськ, Харківської області на підставі свідоцтва про право на спадщину. У вищезазначеному будинку зареєстрована [PERSON], матір?ю якої є [PERSON] яка являлась раніше їй невісткою та була зареєстрована в будинку позивача але у 2013 році після розірвання шлюбу з сином позивача [PERSON] та по теперішній час в даному будинку не проживають , місця їх проживання невідоме. За рішенням Куп?янського міськрайонного суду Харківської області від 09 лютого 2017 року [PERSON] визнана такою, що втратила право користування даним житловим будинком. Реєстрації місця проживання [PERSON] у будинку перешкоджає позивачу у повній мірі скористатися своїм особистим майном. У звязку з вищевикладеним позивач була вимушена звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування будинком. У судове засідання сторони не з?явилися, позивач надала суду заяву про слухання справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. У разі неявки відповідача просить винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки з відміткою « за закінченням терміну зберігання», оскільки згідно з п. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Представник Виконавчого комітету Куп?янської міської ради Харківської області по довіреності [PERSON] надала заяву про розгляд справи за позовом [PERSON] у відсутності їх представника. У вирішенні справи покладалася на розсуд суду. Крім того, представник Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Купянської міської ради Харківської області [PERSON] також надала заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, заперечень проти позову не мала. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи викладене вище, зі згоди позивача, зясувавши позиції представників третіх осіб, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.\~ Відповідно до ч.1 ст.179 ЦПК України предметом\~ доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У ході розгляду справи судом встановлено, що 1/2 частина спірного будинку, який розташований за адресою: Харківська область, м. Куп'янськ, вул. Лісна, буд. №69 належить на праві власності позивачу, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про право на спадщину за заповітом та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 6). В будинку №69 по вул. Лісній м. Купянська разом з власником зареєстровані [PERSON] її син та [PERSON], що підтверджується довідкою №1881 від 12 квітня 2017 року виданою квартальним комітетом Купянської міської ради, де серед іншого зазначено, що [PERSON] зареєстрована але фактично не мешкає у будинку (а.с. 9). Факт не проживання відповідача у будинку №69 по вул. Лісній м. Купянська підтверджується актом не проживання особи за місцем його реєстрації від 12 квітня 2017 року складеним в присутності сусідів даного будинку. В акті не проживання зазначено, що [PERSON] дійсно не проживає у будинку (а.с. 11). Рішенням Куп?янського міськрайонного суду Харківської області від 09 лютого 2017 року [PERSON] визнана такою, що втратила право користування даним житловим будинком. (а.с. 7-8). Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права\~ щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. В ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. А у відповідності до\~ ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови "Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 (зі змінами та доповненнями),\~ роз'яснив, що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Здійснення людиною свого природного права на життя повязано з багатьма факторами, серед яких одне із чільних місць посідає наявність у неї житла. Втрата людиною житла створює реальну загрозу для її фізичного та соціального буття. Саме тому Конституція України у ст. 30 проголошує недоторканність житла. Але юридичний зміст недоторканності житла не зводиться лише до неможливості незаконного проникнення у житло особи, його основний сенс забезпечення стабільності відносин власності чи оренди, обєктом яких є житло будинок, квартира, кімната у гуртожитку тощо. Стабільність цих відносин забезпечується різноманітними цивільно-правовими засобами, зокрема чітким законодавчим закріпленням підстав примусового припинення права на житло. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК\~ України\~ правом власності є право особи\~ на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до\~ закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 6 ЗУ «про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин\~\~ України,\~\~ а\~\~ також\~\~ іноземець\~ чи\~ особа\~ без громадянства,\~ які\~ постійно\~ або\~ тимчасово проживають в Україні, зобовязані\~ протягом\~ десяти\~ днів після прибуття до нового місця проживання\~\~ зареєструвати\~\~ місце\~ проживання. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користуватися цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Надані суду докази свідчать, що відповідач з донькою добровільно виїхали з квартири та на протязі тривалого часу помешканням не користуються, що підтверджується актом не проживання . У звязку з цим суд вважає, що права позивача [PERSON] підлягають захисту, оскільки вона, як власник нерухомого майна, згідно вимог\~ статті 391 ЦК України, має право вільно користуватись і розпоряджатись власністю, але реєстрація місця проживання доньки відповідача у вказаному будинку перешкоджає цьому, що призводить до порушення її прав власника. Згідно ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. На підставі цього, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених [PERSON] вимог та можливість задоволення даного позову.

Outcome: approved