Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до Вінницької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позов мотивовано тим, що 24.05.2012 року помер батько позивачів [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме 3/5 частко житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами №25, що знаходиться по вул. Комітетській в м. Вінниці та ? частка земельної ділянки площею 0,0574 га, що розташована за адресою: м. Вінниці вул. Комітетська, 25 наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької нотаріальної контори 01.10.2008 року і зареєстрованого в реєстрі №2-4031. ? частка земельної ділянки належала [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької нотаріальної контори 01.10.2008 року і зареєстрованого в реєстрі №2-4033. Однак отримати свідоцтво право на спадщину за законом на 3/5 частки житлового будинку та ? частки земельної ділянки позивачі отримати не можуть, оскільки [PERSON] не зареєстрував у встановленому законом порядку. Просять визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 24.05.2012 року на 3/10 частки за кожною житлового будинку з господарськими спорудами №25 що знаходиться по вул. Комітетській в м. Вінниці, загальною площею 84,7кв.м., та на ? частку за кожною земельної ділянки площею 0,0574га, розташованої за адресою: м. Вінниця, вул. Комітетська, 25. В судовому засіданні позивачі позов підтримали за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача при винесені рішення покладається на розсуд суду. Третя особа в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтв про народження батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9, 10). Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] 28.07.2007 року зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу прізвище дружини – «Мазуркевич» (а.с.11). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.10.2008 року [PERSON] прийняв у спадщину цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами №25 по вул. Комітетській в м. Вінниці (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.10.2008 року [PERSON] прийняв у спадщину земельну ділянку площею 0,0574 га, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Комітетська, 25, надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.19). Згідно свідоцтва про смерть 24.05.2012 року [PERSON] помер (а.с.8). З листа приватного нотаріуса король О.М. №60/02-14 від 06.06.2014 року вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину нотаріус не має право, оскільки відповідно до законодавства право власності у спадкодавця [PERSON] на нього на момент відкриття спадщини не виникло (а.с.25). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. В силу вимог ст. 182 ЦК України, а також ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 р. “Про затвердження тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно” слідує, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно здійснюється лише за умови наявності правовстановлюючих документів. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами, цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання і у випадку невизнання права особи, вона згідно вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про визнання права власності за позивачами на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved