Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області, [PERSON], треті особи - управління Держгеокадастру в Ізюмському районі Харківської області, ТОВ «Земельно - кадастрове підприємство», в якому просить скасувати рішення 19 сесії 6 скликання Ізюмської міської ради Харківської області від 02 грудня 2011 року № 0848 «Про розгляд звернення [PERSON], з приводу надання дозволу на проведення землевпорядних робіт для складання технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, з метою заміни раніше виданих державних актів на державні акти за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2008 року № 1019». Скасувати пункт 6 рішення 34 сесії 6 скликання Ізюмської міської ради Харківської області від 02 жовтня 2012 року № 1396 «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо передачі земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства». Визнати недійсним державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, площею 0,0249 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], виданий міськрайонний управлінням Держкомзему у м. Ізюмі і в Ізюмському районі Харківської області 19 листопада 2012 року на ім'я відповідача, [PERSON] В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням сесій про надання дозволу на розробку технічної документації [PERSON], передачу йому у безоплатну приватну власність земельної ділянки та видача державного акту на право власності на земельну ділянку, прийняті з порушенням вимог діючого законодавства та перешкоджають йому реалізувати право на приватизацію земельної ділянки [ADDRESS]. Відповідач і його представник позов не визнали посилаючись на його безпідставність, оскільки технічна документація виготовлялась згідно вимог земельного законодавства. Позивач не надав суду належних і допустимих доказів того, що рішення сесії Ізюмської міської ради Харківської області порушують його права. Треті особи - [PERSON] позов не визнала посилаючись на те, що технічна документація на спірну земельну ділянку була виготовлена у відповідності до норм земельного законодавства. Третя особа - управління Держземагенства в Ізюмському районі Харківської області, надали до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду від 06 серпня 2007 року проведено розділ земельної ділянки будинку [ADDRESS]. Виділено в користування [PERSON] 1/2 частину земельної ділянки площею 300 кв. метрів, що прилягає до його частини будинку зі сторони будинку [ADDRESS], згідно висновку експертизи. Виділено в користування [PERSON] 1/2 частину земельної ділянки площею 300 кв. метрів, що прилягає до його частини будинку зі сторони будинку [ADDRESS], згідно висновку експертизи. Границю розподілу земельної ділянки на дві земельні ділянки, будинку [ADDRESS], провести наступним шляхом: від лінії забудови по [ADDRESS] розділити огорожу на ділянці з розмірами 11,5 м і 16,5 м, потім по прямій лінії довжиною 3,0 м, потім по лінії розподілу житлового будинку, далі повернув на право по лінії довжиною 2,0 м під кутом 45 градусів, а потім по прямій лінії довжиною 12,5 м до кінця земельної ділянки ( а.с.5-8). Відповідач, [PERSON] є власником земельної ділянки призначеної для ведення особистого сільськогосподарського виробництва, розташованої по [ADDRESS], площею 0,0249 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого міськрайонним управлінням Держкомзему у м. Ізюмі і в Ізюмському районі Харківської області 19 листопада 2012 року ( а.с.12) на підставі рішення 34 сесії 6 скликання Ізюмської міської ради Харківської області від 02.10.2012 року № 1396. Крім цього, відповідач є власником земельної ділянки площею 0,1249 га з обслуговування житлового будинку [ADDRESS], (присадибна ділянка) - 0,1 га та ведення особистого підсобного господарства 0,0249 га, на підставі рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 03.10.2001 року ( а.с.11,81) ХР № 14-02-021462. Рішенням Ізюмської ради Харківської області від 02.12.2011 року № 0848 [PERSON] було дозволено здійснювати розробку технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,1249 га з метою зміни державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], на державний акт, згідно форми затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12.11.2008 року № 1019 та виконати проектно - вишукувальні роботи із землеустрою з метою розробки технічної документації необхідної для заміни вказаного вище державного акта на землю (а.с.9,54). Пунктом 6 виписки з рішення № 1396 Ізюмської міської ради Харківської області 34 сесії 6 скликання від 02 жовтня 2012 року затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на присадибну земельну ділянку та передано безоплатно у приватну власність громадянину [PERSON], загальною площею 1249 кв.м. (в тому числі 1.000 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 249 кв.м. для ведення особистого сільськогосподарського господарства), що розташоване за адресою: [ADDRESS]( а.с.10). 09.08.2014 року рішенням № РВ - 6300321232014 державного кадастрового реєстратора управління Держземагенства в Ізюмському районі Харківської області відмовлено позивачу у внесені відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки його ділянка перетинається з ділянкою відповідача [PERSON] ( а.с.85-86). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що спірна земельна ділянка площею 0,0249 га обліковується за відповідачем [PERSON] з часу прийняття рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради народних депутатів від 03 жовтня 2001 року. Передана йому у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства, згідно діючого на той час законодавства тобто Земельного Кодексу України 1990 року. Відповідно до п. б ч. 1 ст. 12 Земельного Кодексу України ( 1990 р.)., яка діяла на момент прийняття оспорюваного рішення, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить зокрема передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. У відповідності до ст. 6 Земельного Кодексу України (1990 року) відповідач скористався своїм правом на одержання у власність земельної ділянки відповідно до цільового призначення. На момент прийняття рішення Ізюмською міською радою " Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо передачі земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого сільськогосподарського господарства" від 02.10.2012 року, спірна земельна ділянка обліковувалась у землях приватної форми власності, згідно державної статистичної звітності з кількісного обліку земель, що підтверджується книгою записів (реєстрації державних актів на право приватної власності на землю на території Ізюмської міської ради Харківської області) управління Держгеокадастру в Ізюмському районі Харківської області. Частиною 1 статті 122 Земельного Кодексу України (2002 року) передбачено, що до повноважень виконавчої влади та органів місцевого самоврядування належить передача земельних ділянок у власність або користування із земель тільки комунальної власності, відповідній територіальних громад для всіх потреб. Статтею 116 Земельного Кодексу України передбачає підстави набуття права на землю, де із ч. 4 даної статті вбачається, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що Ізюмська міська рада Харківської області в порушення вимог чинного земельного законодавства при винесенні рішення 19 сесії 6 скликання Ізюмської міської ради від 02.12.2011 року № 0848 і винесені п. 6 рішення 34 сесії 6 скликання Ізюмської міської ради Харківської області від 02.10.2012 року № 1396, вийшла за межі своїх повноважень і дала незаконний дозвіл на розробку технічної документації та затвердила технічну документацію із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на присадибну земельну ділянку загальною площею 1.249 кв. метрів, де площа земельної ділянки розміром 0,2496 кв. метрів не входила до земель комунальної власності, порушено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, передбачених ст. 121 Земельного Кодексу України. При таких даних, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а рішення 19 сесії 6 скликання Ізюмської міської ради Харківської області від 02.12.2011 року № 0848 і пункт 6 рішення 34 сесії 6 скликання Ізюмської міської ради Харківської області від 02.10.2012 № 1396 підлягає скасуванню, як незаконні. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися, як зазначенні рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому засіданні. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку, а тому суд визнає недійсним державний акт серії [NUMBER] від 19.11.2012 року на право власності на земельну ділянку площею 0,0249 га, яка розташована по [ADDRESS] та належить [PERSON] Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved