Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до КЗ «Обласний перинатальний центр» Рівненської обласної ради про поновлення на роботі. Позов обґрунтовує тим, що 08.02.2010р. він був призначений на посаду заступника головного лікаря з медичної частини КЗ «Обласний перинатальний центр» Рівненської обласної ради . З 15.05.2014р. виконував обов»язки головного лікаря вказаної вище медичної установи на час відпустки керівника - головного лікаря Єнікеєвої В.М. . 15.05.2014р. під час того як перебував на робочому місці йому стало погано після чого прийняв ліки та приліг в кабінеті. Через деякий час у його кабінет фактично увірвалися декілька осіб з Управління охорони здоров»я Рівненської державної адміністрації та змусили написати заяву на звільнення за угодою сторін, при цьому фактично з його сторони ніякої згоди не було, оскільки діяв під примусом . Про що 15.05.2014р. написав заяву про відклик заяви про звільнення за угодою сторін, у зв»язку з тим, що вона була написана під моральним та психологічним тиском . Вважає, що ніякої угоди між сторонами на звільнення не було, а був примус відносно нього, наказом №88-к було звільнено із займаної посади. Після змушення попри волю та з урахуванням стану здоров»я написав заяву про звільнення з роботи, був госпіталізований до кардіологічного відділення №2 центральної міської лікарні м.Рівне, внаслідок чого до сьогоднішнього дня перебуває на стаціонарному лікуванні. Відповідно до зміни до позовної заяви в порядку ст..31 ЦПК України, просить суд визнати незаконним та скасувати Наказ №88-к від 15 травня 2014 року виконуючого обов»язки головного лікаря Комунального закладу «Обласний перинатальний центр» Рівненської обласної ради про звільнення з 15 травня 2014 року з посади заступника головного лікаря з медичної частини, із займаної посади за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. Поновити його з 15 травня 2014 року на посаді заступника головного лікаря з медичної частини, завідуючого пологового відділення, лікаря акушера - гінеколога консультативно - діагностичного відділення Комунальний заклад «Обласний перинатальний центр Рівненської обласної ради. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов, надали суду пояснення, з приводу позову, просили суд задовольнити його повністю. Також позивач, суду пояснив, що декілька діб роботи, які передували його звільненню, практично не спав. З 12.05.2014р. по 15.05.2014р. надавав медичну допомогу поза своїм робочим часом в межах функціональних обов'язків, зокрема приймав пологи у декількох породіль. Заяву про звільнення з роботи написав під психологічним тиском працівників охорони здоров»я, яку відразу в цей же день відкликав. Представник відповідача не заперечив проти позову [PERSON], погодився з тим, що при звільненні останнього не було дотримано законодавства про працю. Тому погодився із доводами позивача та його представника з приводу поновлення на роботі. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] підтримала позицію представника відповідача щодо задоволенні позову на вказаних вище підставах. Конкретних пояснень з приводу порушення трудового законодавства при звільненні з роботи [PERSON] суду не надала. Не змогла пояснити, чому у медичному закладі не була зареєстрована заява [PERSON] про його звільнення та чому були видані направлення працівникам закладу на медичне освідчення на предмет сп»яніння. Також їй не відомо чи перебував на робочому місці в стані сп»яніння [PERSON]. Також суду пояснила, що вона працює в КЗ «Обласний перинатальний центр» на посаді заступника головного лікаря з організаційно - методичної роботи. Наказом начальника управління охорони здоров»я Рівненської ОДА від 15 травня 2014р., [PERSON] було відсторонено від обов»язків головного лікаря. На час відпустки головного лікаря Єнікеєвої В.М. .Тимчасово на неї було покладено обов»язки головного лікаря . Саме за її наказу №88-к від 15.05.2014р. позивача було звільнено із посади за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, пояснення третьої особи, пояснення свідків, дослідивши надані сторонами письмові докази та надавши їм належну оцінку в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню повністю. Судом встановлено, що [PERSON] згідно Наказу №18-к від 08 лютого 2012р. головного лікаря КЗ «Обласний перинатальний центр» Рівненської обласної ради був переведений на посаду заступника головного лікаря з медичної частини та виконував обов»язки за сумісництвом 0,5 ст. завідуючого пологового відділення, 0,25 ст. суміщення лікаря акушера - гінеколога консультативно - діагностичного відділення, що стверджується дослідженими відповідними письмовими доказами. На час перебування головного лікаря КЗ «Обласний перинатальний центр» Рівненської обласної ради Єнікеєвої В.М. обов»язки головного лікаря покладено на заступника головного лікаря з медичної частини [PERSON]. Наказом №97 від 15 травня 2014р. начальника управління охорони здоров»я Рівненської ОДА 15.05.2014р. [PERSON] - заступника головного лікаря з медичної частини відсторонено від виконання обов»язків головного лікаря КЗ «Обласний перинатальний центр» у зв»язку з неадекватною поведінкою, підозрою на стан алкогольного сп»яніння та небезпекою для життя і здоров»я [PERSON] . На час відпустки головного лікаря Єнікеєвої В.М. тимчасове виконання обов»язків головного лікаря покладено на [PERSON] - заступника головного лікаря з організаційно - методичної роботи цього ж закладу. 15 травня 2014р. [PERSON] приступила до тимчасового виконання обов»язків головного лікаря даного медичного закладу. В цей же день тобто 15.05.2014р. [PERSON], на яку було покладено обов»язкі головного лікаря КЗ «Обласний перинатальний центр» згідно вказаного вище наказу №97-к, наказом №88-к звільнила з 15 травня 2014 року [PERSON] заступника головного з медичної частини, із займаної посади за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України та виплатити грошову компенсацію за 26 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період з 01.07.2013 по 15.05.2014р.. Підстава: Заява [PERSON]. Суд погоджується із сторонами, що звільнення з посади [PERSON] є незаконним. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р.№9 "Про практику розгляду трудових спорів", судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами . Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за п.1 ст. 36 КЗпП, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору . В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (ст..38 КЗпП). Предметом доказування у даному випадку є факт свідомого волевиявлення працівника під час написання заяви про звільнення саме з підстав, передбачених п.1 ст.36 КЗпП України, оскільки відсутність такого належного волевиявлення не дає підстав вважати наявність наміру працівника звільнитись саме за згодою сторін, а сама по собі проста згода роботодавця задовільнити прохання працівника про звільнення не означає наявність угоди про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП, тобто за угодою сторін. Суд погоджується із доводами позивача, щодо обставин при яких мало місце написання [PERSON]заяви про звільнення з роботи. Встановлені обставини не свідчать про свідоме волевиявлення [PERSON] на звільнення, з підстав, передбачених п.1 ст.36 КЗпП. Зокрема, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], суду пояснив, що він працює лікарем анестезіологом в КЗ «Обласний перинатальний центр». Приблизно о 12:40 15.05. 2014р.до нього передзвонив [PERSON] та повідомив що йому погано, болить голова, та болі в області серця. В той день він позивачу надав медичну допомогу а саме, заміряв артеріальний тиск який був високим, давав таблетки в тому числі клофелін. Впродовж дня коли він спілкувався із [PERSON], при цьому у останнього був хворобливий стан, який також не перебував у стані алкогольного сп»яніння. Свідок [PERSON] підтвердив доводи позивача, щодо здійснення психологічного тиску на останнього, з боку працівників управління охорони здоров»я Рівненської ОДА, написати заяву на звільнення з роботи. Свідок [PERSON] яка працює сестрою господаркою пологового відділення, суду підтвердила, що за направленням в.о. головного лікаря [PERSON] вона була направлена до Центру психічного здоров»я населення з метою пройти освідчення на стан сп»ягніння. Оскільки її запідозрили що вона могла вживати на робочому місці спиртні напої спільно з [PERSON]. Із виписки протоколу 790 медичного освідчення на предмет сп»яніння, слідує, що вона твереза. Відповідно заперечила що вживала спиртне в робочий час тим більше із позивачем по справі. Стороною відповідача не надано суду доказів, що 15.05.2014р. [PERSON] мав неадекватну поведінку, перебував у стані алкогольного сп»яніння, небезпеки для його життя і здоров»я, як зазначено в наказі №97-к, судом не встановлено. [PERSON] не був направлений для освідчення на предмет сп»яніння. Процедура направлення інших працівників КЗ «Обласний перинатальний центр» до Центру психічного здоров»я населення з метою пройти освідчення на стан сп»яніння не відповідає Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп»яніння в заклади, зокрема направлення за підписом [PERSON] не містило відповідної печатки.(п.3.2.) Написана заява [PERSON] про звільнення з роботи 15.05.2014р. (яка не зареєстрована в медичному закладі) та написана заява [PERSON] 15.05.2014р. про недійсність написаної заяви про звільнення, на думку суду вказують на відсутність згоди позивача на припинення трудових відносин саме за згодою сторін. Домовленість про звільнення за згодою сторін передбачає вільне волевиявлення обох сторін щодо бажання припинити трудові відносини . Крім того, про відсутність згоди на звільнення [PERSON] свідчить також та обставина, що управління охорони здоров»я - керівник не обговорював із [PERSON] підстави його звільнення саме за п.1 ст.36КЗпП, як передбачено п.17 ч.8 Положення про управління охорони здоров»я Рівненської обласної державної адміністрації. Із дослідженої в судовому засіданні посадової інструкції заступника головного лікаря з медичної частини КЗ «Обласний перинатальний центр». п.1.3. слідує, що призначення та звільнення заступника з медичної частини здійснюється головним лікарем за погодженням із органом управління охорони здоров»я. У своїй роботі підпорядковується безпосередньо головному лікарю Центру. Як зазначено вище, [PERSON] наказом №97-к від 15.05.2014р. начальника управління охорони здоров»я був відсторонений від виконання обов»язків головного лікаря КЗ «Обласний перинатальний центр» у зв»язку з неадекватною поведінкою, підозрою на стан алкогольного сп»ягніння та небезпекою для життя і здоров»я [PERSON]. Даний наказ суперечить законодавству України про працю. Так, відповідно до ст. 46 КЗпП України, відсторонення працівника від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп»яніння; відмови або ухилення від обов»язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках передбачених законодавством. Як слідує із Положення про управління охорони здоров»я Рівненської обласної державної адміністрації, начальник управління не наділений повноваженнями відстороняти від виконання обов»язків головного лікаря КЗ «Обласний перинатальний центр».. Згідно статуту КЗ «Обласний перинатальний центр» Рівненської обласної ради вищим органом управління Центром є Рівненська обласна рада яка вносить пропозиції щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності керівника Центру (п.5.1., 5.4.9. статуту). Із наведеного слідує, що у начальника управління охорони здоров»я не було законних підстав для відсторонення [PERSON] як заступника головного лікаря з медичної частини від виконання обов»язків головного лікаря КЗ «Обласний перинатальний центр».. На думку суду, вищезазначене є підтвердженням того, що заява [PERSON] про звільнення його з роботи написана ним під психологічним тиском начальника управління охорони здоров»я Рівненської ОДА. та інших працівників яких вказав позивач. [PERSON] підлягає поновленню на посаді заступника головного лікаря з медичної частини, завідуючого пологового відділення, лікаря акушера - гінеколога консультативно - діагностичного відділення КЗ Обласний перинатальний центр», оскільки дослідженими письмовими доказами стверджується перебування до звільнення останнього на вказаній роботі. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже, суд дійшов висновку, що звільнення [PERSON] проведено з порушення порядку, встановленого для звільнення з підстав п.1 ст. 36 КЗпП України. Рішення в частині поновлення [PERSON]на вказаній вище роботі, допустити до негайного виконання відповідно до ст.367 ЦПК України. Судові витрати слід покласти на відповідача на підставі ч.ч.1-3 ст.88 ЦПК України, тобто стягненню підлягає із КЗ «Обласний перинатальний центр» в дохід держави 243 грн.60 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved