Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд із позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В обгрунтування позову зазначила, що з 2000 по 2008 роки вона проживала із [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , з яких шість років, а саме з червня 2003 по вересень 2008 років вони разом перебували на заробітках в Сполучених Штатах Америки, штат Іллінойс місто Чикаго, що підтверджується чековою книжкою MidAmerica Bank та членством в Українсько- Американській Федеральній Кредитній Спілці «Самопоміч», а також грошовими переказами здійсненими позивачем на ім`я [PERSON] (рідний брат відповідача), [PERSON] (племінниця відповідача) та [PERSON] . Тому позивачка стверджує, що вона із [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка, окрім того жоден з них в цей період часу у зареєстрованому шлюбі не перебував. Позивачка вказує, що з коштів, які складали їх спільний бюджет [PERSON] за договором купівлі-продажу житлового будинку від 11 вересня 2008 року придбав для спільного користування та проживання житловий будинок [ADDRESS] та складається з житлового будинку «А» побудованого з цегли, загальною площею 219,3 (двісті дев`ятнадцять цілих і три десятих) кв.м., житловою площею 119,8 (сто дев`ятнадцять цілих і вісім десятих) кв.м. Отже зазначене майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: воно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід уважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, внаслідок яких одержано спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення спільного господарства, побуту та формування бюджету). При цьому позивачка зареєстрована і проживає у вказаному господарстві. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований лише 28 листопада 2008 року за актовим записом №33, а тому встановлення факту сумісного проживання позивача однією сім`єю з [PERSON] з 01.01.2000 року по 27 листопада 2008 року, має для позивача юридичне значення, оскільки цей факт породжує юридичні наслідки, а саме визнання за позивачем права власності на частку у спільному майні. На підставі наведеного позивачка просить встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року до 27 листопада 2008 року та визнати право власності за [PERSON] на 1/2 частину спільного сумісного майна набутого за час проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме на: житловий будинок [ADDRESS] , який складається з житлового будинку «А» побудованого з цегли, загальною площею 219,3 (двісті дев`ятнадцять цілих і три десятих) кв.м., житловою площею 119,8 (сто дев`ятнадцять цілих і вісім десятих) кв.м. без надвірних господарських будівель та споруд, а також стягнути з [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , судові витрати. Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задоволити, справу просила розглядати без її участі. Відповідач подав до суду заяву, у якій зазначив, що позов визнає повністю відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України, наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі, проти задоволення позову не заперечує, справу просить розглядати без його участі. Суд дослідивши матеріали справи, зокрема: Свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] (у шлюбі [PERSON] ) серії [NUMBER] від 28.11.2008; Довідку Шевченківського старостинського округу Заболотівської ОТГ №313 від 28.03.2019 та Акт обстеження матеріально-побутових умов №68 від 28.03.2019, згідно яких зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON] проживали у цивільному шлюбі з 2000 року; Довідку Виконавчого комітету Заболотівської селищної ради №1423 від 20.08.2018 про склад сім`ї [PERSON] , згідно якої до складу її сім`ї входить чоловік [PERSON] , та вони спільно проживають за адресою: [ADDRESS] ; Договір купівлі-продажу житлового будинку від 11 вересня 2008 року, згідно якого [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] .; Витяг з державного реєстру правочинів від 11.09.2008; Технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] ; Висновок №052/БТ-19 будівельно-технічної експертизи; Копії Квитанції про грошові перекази Маніграм, відправника [PERSON] : №97952570 та №20083372 від 11.07.2008, №44374227 від 05.08.2008, №87336126 від 05.08.2008, №69292039 від 05.08.2008, №59154732 від 24.06.2008, №79440463 від 24.06.2008, №82077454 від 24.06.2008, 33515802 від 15.01.2008, №39966937 від 16.02.2008, №56638310 від 22.06.2008; Повідомлення [PERSON] про заощадження в Українсько-Американській Федеральній Кредитній Спілці «Самопоміч», номер рахунка [NUMBER]; Копії митних декларацій [PERSON] №2601253 від 07.28.2008, №2601254 від 07.28.2008, №2601255 від 07.28.2008; Заяву [PERSON] про визнання позову, одержану судом 07.02.2020, зареєстровану за №1031/20 - встановив, що [PERSON] проживали у цивільному шлюбі із 01.01.2004 до 27.11.2008, а 28.11.2008 між [PERSON] та [PERSON] за актовим записом №33 був зареєстрований шлюб. За змістом ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. До відносин, які виникли до 1 січня 2004 року, застосовуються положення Кодексу про шлюб та сім`ю України, яким не передбачено можливості визнання факту спільного проживання без реєстрації шлюбу як підстави для визнання набутого майна спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до пункту 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу цей Кодекс набрав чинності з 01.01.2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються лише в частині тих прав та обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 Сімейного кодексу України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Згідно правової позиції, викладеній у постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2012 р. у справі № 6-97цс11 та від 12 грудня 2012 року у справі №6-148цс12, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно Постанови Пленум Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст.ст. 77-79 ЦПК України. Згідно з п.1 ч.1 ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнові права фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення. Відповідно до інформації, наведеної у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 (Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення), факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно із п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, у якій зазначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу підлягає до задоволення, а тому слід встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] із [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року до 27 листопада 2008 року; визнати право власності за [PERSON] на 1/2 частину спільного сумісного майна набутого за час проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме на: житловий будинок [ADDRESS] , який складається з житлового будинку «А» побудованого з цегли, загальною площею 219,3 (двісті дев`ятнадцять цілих і три десятих) кв.м., житловою площею 119,8 (сто дев`ятнадцять цілих і вісім десятих) кв.м. без надвірних господарських будівель та споруд. Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а тому, враховуючи, що при подачі позову [PERSON] сплатила згідно квитанції №0.0.1501103712.1 від 21.10.2019 4849,20 грн. судового збору та згідно квитанції №0.0.1501096052.1 від 21.10.2019 384,20 грн. судового збору, із [PERSON] слід стягнути у користь [PERSON] 5233,40 грн.. На підставі наведеного,

Outcome: approved