Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] на підставі трудового договору працював на посаді завідувача складом ТОВ «Арка-Плюс». При цьому, відповідно до договору № 1 від 14.09.2010 року, що був укладений між позивачем та відповідачем на останнього покладено повну індивідуальну матеріальну відповідальність, за недостачу переданого йому працедавцем майна. 04 лютого 2016 року керівництвом товариства в зв'язку із виробничою необхідністю вирішено було провести інвентаризацію основних засобів, в тому числі і товарно-матеріальних цінностей, що були передані [PERSON] При цьому [PERSON] приймати роботу у складі комісії по інвентаризації відмовився, за допомогою поштового зв'язку рекомендованим листом від 04.02.2016 року направив заяву про його звільнення з посади з 18 лютого 2016 року, та до звільнення на роботу не вийшов перебуваючи на лікарняному. Повний розрахунок та трудову книжку отримав 17.02.2016 року. Проте, будучи повідомлений про нестачу товарно - матеріальних цінностей від підпису в актах інвентаризації відмовився. За результатами інвентаризації виявлено нестачу профілю на загальну суму 32269,20 грн. та комплектуючих на загальну суму 20491,20 грн, а всього на 52 760,40 грн., про що складено інвентаризаційні описи, від підпису яких [PERSON] відмовився, про що, відповідно складено акт про відмову від підпису. Тому позивач був змушений звернутися до суду та просив суд стягнути з [PERSON] шкоду заподіяну ТОВ «Арка-Плюс» недостачею переданих йому матеріальних цінностей на загальну суму 52 760,40 грн. (п'ятдесят дві тисячі сімсот шістдесят гривен сорок копійок). В судове засідання представник позивача Микитенко В.І. не з'явився, але на адресу суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити, також просив суд справу слухати без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно чинного законодавства, що підтверджується наявними в справі доказами. Відповідно ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судовому засіданні встановлені такі обставини та відповідні правовідносини: [PERSON] на підставі трудового договору працював на посаді завідувача складом ТОВ «Арка-Плюс». Відповідно до договору № 1 від 14.09.2010 року, що був укладений між ТОВ «Арка-Плюс» та [PERSON] на останнього покладено повну індивідуальну матеріальну відповідальність, за недостачу переданого йому ТОВ «Арка-Плюс» майна. Відповідно до наказу № 4 від 04 лютого 2016 року керівництвом товариства в зв'язку із виробничою необхідністю вирішено було провести інвентаризацію основних засобів, в тому числі і товарно-матеріальних цінностей, що були передані [PERSON] Відповідно до акту про відмову завідуючого складом підписати наказ на інвентаризацію від 04.02.2016 р. [PERSON] приймати роботу у складі комісії по інвентаризації відмовився. Рекомендованим листом від 04.02.2016 року відповідач направив заяву про його звільнення з посади з 18 лютого 2016 року, та до звільнення на роботу не вийшов перебуваючи на лікарняному. Відповідно до акту про відмову завідуючого складом від підпису інвентаризаційного опису [PERSON], будучи повідомлений про нестачу товарно - матеріальних цінностей від підпису в актах інвентаризації відмовився. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Відповідно до ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Пленум Верховного Суду України в постанові від 29 грудня 1992 року N 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" роз'яснив, що під прямою дійсною шкодою слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства провести витрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Пряма дійсна шкода є саме підставою, що зумовлює перевірку умов можливості настання матеріальної відповідальності працівника. За наявності шкоди для настання матеріальної відповідальності необхідні ще три умови: протиправна поведінка працівника, причинний зв'язок між протиправною поведінкою працівника і результатом у вигляді шкоди, що настала, і вина працівника. Відповідно до ст. 134 КЗпП відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135 1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; У відповідності до ст. 135 1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт затверджено відповідно до Постанови № 447/24 від 28.12.1977 року. Посада завідувача складом, яку обіймав до звільнення [PERSON], зазначена в частині першій даної постанови. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку доказів, приходить до висновку що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки відповідач працював на товаристі та з ним був укладений договір про повну матеріальну відповідальність та в разі нестачі має в повному обсязі її відшкодувати. Відповідно ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved