Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], діючої в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що позивачці за договором купівлі-продажу від 07.06.2013 року належить житловий будинок [ADDRESS]. У житловому будинку зареєстроване місце проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. З 2013 року відповідачі в будинку не проживають, за цією адресою відсутні їх речі, поштова кореспонденція на їх ім'я на цю адресу не надходить. Позивачці не відомо де відповідачі зараз проживають. Відповідачі не приймають участі у сплаті комунальних послуг, у зв'язку з чим позивачці важко самостійно утримувати будинок. У зв'язку з чим просить суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, просила суд позовні вимоги задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивачки, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Представник позивача, адвокат Прокопцев С.В. в судове засідання не з'явився, відповідно до наданої суду заяви просив розглянути справу без його участі, позов просив задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, у зв'язку з чим, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 07.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Мурадовою С.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 2166, [PERSON] належить будинок [ADDRESS] Право власності відповідно до зазначеного Договору зареєстровано реєстраційною службою Слов'янського міськрайонного управління юстиції, що вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачці на праві власності належить будинок, права користування яким вона просить позбавити відповідачів. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS], за даною адресою зареєстровані відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до Акту комітету мікрорайону "Центр-2" № 130 від 23.06.2015 року, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], за адресою [ADDRESS] не проживають з травня 2014 року по теперішній час, особистих речей в будинку не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 150 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. В судовому засіданні встановлено, що в будинку, власником якого є [PERSON] зареєстровані відповідачі та їх неповнолітні діти, але фактично вони за цією адресою не проживають з травня 2014 року. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надали належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., а також витрати у зв'язку з повідомленням відповідачів про слухання справи у сумі 630,00 грн., що підтверджено відповідними платіжними дорученнями.

Outcome: approved