Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

В квітні 2018 року позивач звернувся до відповідача з позовом про відшкодування шкоди у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою в порядку регресу. Свої вимоги мотивував тим, що 01 серпня 2015 року в м. Києві сталася ДТП за участю транспортних засобів марки «Мітсубіші» днз [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] Вина відповідача у скоєнні ДТП була встановлена у судовому порядку, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.09.2015 року у справі № 761/26093/15-п. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5530312 у ПАТ «СК «Скайд» На підставі заяви про страхове відшкодування, Страхового акту від 28.01.2016 №1825/15 ПАТ «СК «Скайд» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 37 319,58 грн що підтверджується платіжним дорученням № 415, від 01.02.2016 року Оскільки відповідач не повідомив ПАТ «СК «Скайд» про настання ДТП. Крім того згідно з вищевказаною постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 23.09.2015 року на момент ДТП відповідач перебував у стані алкогольного сп'яніння, тому ПАТ «СК «Скайд» набуло право вимоги до відповідача щодо відшкодування понесених витрат. Згідно Договору про надання фінансових послуг факторингу №03/08.12.16 від 08.12.2016 року, вказане право вимоги перейшло від ПАТ СК «Скайд» до ТОВ «МАРС.КАПІТАЛ». Відповідно до додатку до Свідоцтва ФК №296 про державну реєстрацію фінансової установи від 07.07.2011 року, видами фінансових послуг, які має право здійснювати Товариство без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства є зокрема й факторинг. ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» користуючись своїм правом звернувся до [PERSON] із повідомленням в порядку регресу про відшкодування понесених страховою компанією витрат, проте відповідачем зазначену суму не сплачено, а тому позивач вимушений звернутись до суду з вказаною вимогою. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно із ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. організації і громадяни, діяльність яких пов?язана з підвищеною небезпекою для оточення (транспортні організації, промислові підприємства, будови, власники автомобілів та ін.), зобов?язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Аналізуючи зазначені норми законодавства, роз`яснення, викладене в Постанові Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до висновку про стягнення спричиненої матеріальної шкоди з відповідача, який на момент ДТП керував автомобілем та своїми діями завдав матеріальних збитків водію іншого автомобіля. Згідно із ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], 01 серпня 2015 року приблизно о 04 : 30 год., у місті Києві по вул. Хрещатик - бульвар [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно та скоїв зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ Ланос», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив п. 10.1 ПДР, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Крім того, [PERSON], 01 серпня 2015 року по вул. Хрещатик, керував автомобілем марки «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER], в стані алкогольного сп'яніння. Тест на стан алкогольного сп'яніння, пройшов на місці за допомогою апарату «Драгер ARAM -З570», будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення за ст..124, ч.1 ст. 130 КупАП. На підставі заяви про страхове відшкодування, Страхового акту від 28.01.2016 №1825/15 ПАТ «СК «Скайд» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 37 319,58 грн що підтверджується платіжним дорученням № 415, від 01.02.2016 року Згідно Договору про надання фінансових послуг факторингу №03/08.12.16 від 08.12.2016 року, вказане право вимоги перейшло від ПАТ СК «Скайд» до ТОВ «МАРС.КАПІТАЛ». На адресу [PERSON] позивачем було направлено Претензію №388 від 07 квітня 2017 року про відшкодування шкоди в порядку регресу, яка була отримана останнім згідно з повідомлення про вручення поштового відправлення. Проте відповіді від відповідача не надходило. Враховуючи все вищевикладене, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та можливість його задоволення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору в сумі 1 762.00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved