Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

В листопаді 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 10 лютого 2009 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №16. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя в них не склалося, втратились почуття поваги та кохання, перестали розуміти один одного, фактично перестали вести спільне господарство та спільний бюджет, тому звернулася до суду. Позивачка [PERSON] позов підтримує, суду пояснила, що сторони не підтримують подружніх відносин три місяці, спільно не проживають шість останніх місяці, до розірвання шлюбу привели сварки та скандали. Просить розірвати шлюб з [PERSON], після розірвання шлюбу їй залишити прізвище [PERSON], дитину залишити проживати з нею, судові витрати не стягувати з відповідача, оскільки він повернув їй кошти добровільно. Відповідач [PERSON] позов визнає, згідний на розірвання шлюбу. Вислухавши позивачку, відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 10 лютого 2009 року, який зареєстрували в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №16, про що свідчить свідоцтво про шлюб. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. За час спільного подружнього життя належної сім'ї не склалося, між сторонами часто виникали сварки та скандали. Сторони проживають окремо останні шість місяців, подружніх відносин не підтримують три місяці, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved