Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] та виселення [PERSON] з даної квартири без надання іншого приміщення. Свої вимоги мотивують тим, що 9.09.2000 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] купили однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], у [PERSON] Після придбання квартири право власності зареєстрували за собою в Олександрійському МБТІ. З часу придбання квартири [PERSON] в ній проживав та зареєстрований в ній і по теперішній час. Але так як [PERSON] являється інвалідом 1 групи (відсутні ноги та рука), переніс інсульт та потребує постійного стороннього догляду, то з травня 2011 року він постійно проживає за адресою : [ADDRESS], з своєю співмешканкою [PERSON] В листопаді 2011 року до [PERSON] звернулась [PERSON] з пропозицією продати їй квартиру [ADDRESS]. [PERSON] погодився продати їй квартиру за 1000 грн. і витрати за оформлення квартири покласти на покупця.Відповідачка [PERSON] просила дозволу вселитися в квартиру до укладення договору купівлі-продажу квартири, але [PERSON] не погодився. В подальшому [PERSON] відмовилася від переоформлення документів на своє ім'я, тому попередня усна угода про купівлі-продаж втратила сенс і відповідно угода купівлі-продажу не відбулася. Але, не отримавши від [PERSON] згоди на проживання , [PERSON] в листопаді 2011 року вселилася в квартиру, де мешкає і по теперішній час. Всі витрати по утриманню квартири несуть власники квартири. Таким чином, відповідачка самоправно займає квартиру позивачів та проживає в ній без будь-яких на те правових підстав, чинить перешкоди їм в користуванні належним їм майном. Тому і звернулися з позовом про виселення відповідачки з квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні [PERSON] та представники [PERSON]- адвокат [PERSON] та представник прокуратури м.Олександрії Ніколаєва В.М. підтримали позов і просять його задоволити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] не визнали даний позов, звернулися з зустрічною позовною заявою про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності на спірну квартиру. [PERSON] та представники [PERSON] заперечили проти зустрічної позовної заяви, вважаючи її безпідставною. Дослідивши матеріали справи , заслухавши сторони та їх представників , покази свідків , суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічної позовної заяви необхідно відмовити. Статею 319 ЦК України передбачено ,що власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст.391 ЦК України передбачено , що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини третьої статті 47 Конституції України позбавити громадянина житла можна лише на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 109 Житлового кодексу УРСР (далі - Кодекс) виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно ст.116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 9.09.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу [PERSON], р.н. 1913 та зареєстрованого в Олександрійському МБТІ 30.10.2000 року, р.н. 9707/76/с411. Згідно довідки № 53 від 28.07.2013 року голови квартального комітету№49 в даній квартирі зареєстрований [PERSON] В даній квартирі проживає без реєстрації з листопада 2011 року [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] пояснила, що з відповідачкою [PERSON] домовлялися про продаж належної їм з [PERSON] квартири [ADDRESS] за 1000 грн. та переоформлення квартири за рахунок [PERSON]Остання дала їй 1000 грн.Але до нотаріуса відмовлялася йти , так як у неї не було коштів на переоформлення квартири.Кошти в сумі 1000 грн. вона повернула [PERSON] В квартиру вони не дозволяли останній вселятися . Але в квітні 2012 року вона дізналася , що [PERSON] вселилася в дану квартиру і проживає там по теперішній час. Відмовляється добровільно звільняти квартиру. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила , що заплатила [PERSON] за спірну квартиру 6000 грн. і остання дала їй документи на квартиру, але згодом документи забрала .Квартира була непридатна для житла і вона робила в квартирі ремонт. Проживає в спірній квартирі і по теперішній час. Влітку 2012 року за заявою [PERSON] квартиру відключили від світла. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила , що квартира [ADDRESS] була в жилому стані і в ній можливо було проживати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила , що 13.08.2013 року [PERSON] віддала у себе вдома в її присутності гроші [PERSON] за квартиру.Там також була присутня [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що [PERSON] в її присутності передала в серпні 2013 року кошти відповідачці за квартиру , яку остання мала намір у неї купити.Відповідачка обіцяла вибратися з квартири. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що возив [PERSON] до [PERSON] додому, так як [PERSON] мала намір віддати їй кошти за квартиру, говорила про суму 6000 грн, але він не бачив , як передавалися кошти. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що восени 2011 року вона разом з [PERSON] їздили до [PERSON] додому і [PERSON] в її присутності передала кошти за куплену квартиру[PERSON] Яку саме суму передала-вона не знає. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами була усна домовленість про продаж квартири [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу не укладався в письмовій формі і не посвідчувався нотаріально. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно із ч. 3 ст. 640 цього Кодексу договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Правила ст. 220 ЦК України не поширюються на правочини, які підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, оскільки за змістом ст. 640 цього Кодексу договір, який підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації Згідно п. 13.постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК ( 435-15 ) не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. Укладений договор купівлі-продажу квартири[ADDRESS] в 2011 році відповідно до ст. 657 ЦК підлягав і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, тому не може бути визнаний дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК, а отже, немає підстав для визнання права власності за [PERSON] на нерухоме майно, відчужене за цим договором. Тому в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. Так як відповідачка [PERSON] не набула права власності на квартиру [ADDRESS], не надала доказів, що була досягнута домовленість між нею та власниками квартири щодо її вселення в спірну квартиру і проживання в ній, то є всі підстави вважати що [PERSON] самоправного зайняла спірну квартиру. Добровільно [PERSON] відмовляється звільнити дану квартиру.Тому вона підлягає виселенню з даної квартири без надання їй іншого приміщення.Тому позов [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved