Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Адміністрація Обласної психіатричної лікарні № 4 м. Білгород Дністровського звернулась до суду зі заявою про продовження госпіталізації у примусовому порядку [PERSON], [INFO] в [PERSON] установі «Обласна психіатрична лікарня № 4» для проходження курсу лікування, вказуючи, що після огляду останньої лікар-психіатр зробив висновок про необхідність продовження госпіталізації у звязку із наявністю у [PERSON] тяжкого психічного розладу, який обумовлює: її небезпеку для себе і оточуючих; її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби; суттєву шкоду її здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. У звязку із викладеними обставинами й звернулася до суду із відповідною заявою про продовження госпіталізації. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] установи «Обласна психіатрична лікарня № 4» [PERSON] доводи заяви підтримав, просить суд її задовольнити. В судовому засіданні представника [PERSON] [PERSON] із заявою КУ «Обласна психіатрична лікарня № 4» погодився, просить суд її задовольнити. В судовому засіданні прокурор Євглевський А.В. із заявою погодився, просить суд її задовольнити. Вислухавши думку сторін суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] психічним захворюванням страждає з 1993 року, коли змінилась в поведінці, припинила спати, не затримувалася вдома, відчувала страхи, висловлювала безглуздості, «чула голоси», в звязку і чим, вперше знаходилась на стаціонарному лікуванні в КУ «Обласна психіатрична лікарня № 4». Після виписки, дільничного психіатра не відвідувала, підтримуюче лікування не приймала. Далі, неодноразово знаходилась на стаціонарному лікуванні даній лікарні, остання госпіталізація з 17.11.2017 року по 09.12.2017 року. [PERSON] являється інвалідом ІІ групи безстроково, має психостатус: при надходженні до лікарні доступна малопродуктивному контакту; дезорієнтована в навколишньому; на питання відповідає односкладово, після паузи, повтору питання, часто невпопад; проявляє слухові обмани сприяння; злобна, раз гальмова, агресивна; мислення не послідовне, розірване; маячні висловлювання різнопланові; критики захворювання не має; до госпіталізації віднеслася спокійно; самостійно контакт ні з ким не вступала, була поглинута своїми хворобливими хвилюваннями в яких не відкрилась; виявляла слухові обмани сприйняття, сама з собою тихенько розмовляла; періодично неспокійна, розгальмована, кричить, інструкції по обстеженню не виконує; свого хворобливого стану не усвідомлює; за своїм зовнішнім виглядом не стежить. /а.с. 2/ Відповідно до висновку комісії лікарів психіатрів КУ «ОПБ №4» №180, при огляді у хворої були виявлені ознаки психічного розладу, які внаслідок погіршення психічного стану можуть принести суттєву шкоду її здоровю та без відповідного лікування можу бути небезпечним для оточуючих, тому необхідно госпіталізувати хвору в стаціонар в примусовому порядку. /а.с. 3/ Згідно до ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», Особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016, виизнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Згідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Отже, враховуючи, що оглядом [PERSON] лікар-психіатр зробив висновок про необхідність продовження госпіталізації у звязку із наявністю у [PERSON] тяжкого психічного розладу, який обумовлює: її небезпеку для себе і оточуючих; її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби; суттєву шкоду її здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога, суд вважає заяву обґрунтованою і підлягаючою задоволенню.

Outcome: approved