Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що в липні 2010 року померла її мати [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті залишилася спадщина, а саме земельна ділянка площею 4,1787 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області, яка належить померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія ІV-ХР № 079506, яку позивач має намір успадкувати. Позивач є єдиною спадкоємицею після смерті матері, оскільки її рідний брат, [PERSON], від прийняття спадщини відмовився. Оформити спадщину в нотаріальному порядку позивач не може, оскільки відсутній оригінал Державного акту на право приватної власності на землю. Зазначені обставини змусили позивача звернутися до суду з вказаним позовом. Прохала визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку та поновити строк для звернення до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов, прохала задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав заяву слухати справу у його відсутність, позов визнав. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, прийшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 05 липня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 271310. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ХР №\~079506, виданого Мурафською сільською радою Краснокутського району Харківської області 15 травня 2003 року, [PERSON], на підставі рішення XVIII сесії XXIII скликання Мурафської сільської ради від 18 січня 2002 року, передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,1787 га на території Мурафської сільської ради, КСП «Мурафське», для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як свідчить довідка відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 21.01.2016 року, [PERSON] отримала Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ХР №\~079506 по КСП «Мурафське» Мурафської сільської ради, про що в книзі записів державних актів на право власності на земельну ділянку по КСП «Мурафське» Мурафської сільської ради зроблено запис № 530 від 08.09.2003 року. Позивач являється донькою [PERSON], факт родинних відносин підтверджений матеріалами справи. Як свідчить довідка з Мурафської сільської ради , [PERSON] проживала на території сільської ради сам. Заповіт сількою радою не посвідчувався. Оскільки оригінал Державного акту на право приватної власності на землю втрачений, позивач не може оформити спадщину в нотаріальній конторі. Як передбачає ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Таким чином, спадкування майна [PERSON] здійснюється за законом, і, відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач являється спадкоємцем першої черги. Позивач є єдиним спадкоємцем майна [PERSON]. Інших спадкоємців немає, так як її брат [PERSON] від прийняття спадщини відмовився, про що свідчить його заява, посвідчена секретарем виконавчого комітету Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області 26 червня 2015 року, зареєстрована в реєстрі за № 87. Згідно відповіді Краснокутської державної нотаріальної контори від 13.01.2016 року, заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину від спадкоємців [PERSON] до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася , свідоцтва про право на спадщину не видавалися . Відповідно до ст. 1296 ч. 3 ЦК України , відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину . Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд задовольняє вимоги позивача, так як вона надала суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, позивач пропустила строк звернення до суду. Суд, розглянувши дане клопотання , вважає , що строк позовної давності підлягає поновленню, оскільки він пропущений з поважних причин.

Outcome: approved