Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

\~\~ [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] з вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що на підставі договору дарування від 05 травня 2017 року їй належить 32/100 частки комплексу нежитлових будівель та споруд, що розташований по вул. Будівельників, 8/2 в м.Очакові. Відповідачці належить 68/100 частки вказаного комплексу. З моменту набуття позивачкою та відповідачем права спільної часткової власності на комплекс споруд, сторони мають лише право за взаємною згодою володіти та користуватися спільним майном і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дії, які б не були узгоджені обома співвласниками. Позивачка звернулася до відповідачки з пропозицією укласти договір про поділ в натурі комплексу, однак така пропозиція була залишена без розгляду. Звернувшись до нотаріуса щодо укладення договору про поділ нерухомого майна, отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність згоди іншого співвласника. Посилаючись на викладене, позивачка просила припинити право спільної часткової власності на вказане майно та виділити їй у власність у комплексі нежитлових будівель та споруд за вищевказаною адресою РБУ "Е-2", загальною площею 138,3 кв.м. Сторони в судове засідання не з'явились, подали заяви в яких просять справу розглянути без їх участі, позивачка позов підтримала, відповідачка позов визнала. Дослідивши письмові матеріали \~суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено що позивача є власником 32/100 частки комплексу нежитлових будівель та споруд, що знадиться по вул. Будівельників, 8/2 в м.Очакові Миколаївської області ( а.с. 8-11) Співвласником іншої комплексу розміром 68/100 є відповідачка [PERSON] Відповідно до вимог ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній\~\~ частковий власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю Частка, яку просить виділити позивачка є відокремленою, тому її виділ в натурі можливий. При виділенні в натурі частки із спільної часткової власності, право спільної часткової власності припиняється. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Правова позиція ВСУ з цього приводу висловлена у справі № 6-12цс13, яка гласить:\~\~\~\~Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку, виходячи із його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них. Відтак, домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їх спільною частковою власністю, оформлена нотаріально посвідченим договором, є обов'язковою для майбутніх співвласників при здійсненні ними правомочностей володіння і користування спільним майном. Що ж стосується існуючої у співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені у ст. ст. 364, 367 ЦК України, як способи реалізації цієї правомочності при здійсненні якої передбачена ч. 4 ст. 358 ЦК України умова не є обов'язковою. Враховуючи наведене та беручи до уваги усталений порядок користування частинами комплексу нежитлових будівель суд дійшов переконання, що дані частини повинні бути їм виділені в натурі. На підставі викладеного,

Outcome: approved