Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів звернулася [PERSON] В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримала. Суду пояснила, що її довірителька з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 1996 року. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років спільне життя сторін поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. У зв'язку з тим, що відповідач останнім часом став зловживати спиртними напоями, між ними часто виникають сварки та скандали. На даний час її довірителька разом з дітьми вимушена проживати у своїх батьків. Її довірителька з відповідачем не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків. Позивач втратила до відповідача почуття любові, збереження сім'ї є неможливим, від надання терміну для примирення відмовилась. Крім того пояснила суду, що відповідач у добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча працездатний та працює не офіційно. Тому просить суд розірвати шлюб між її довірителькою та відповідачем, неповнолітніх дітей залишити на проживанні з матір'ю та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справ повідомлявся судовою повісткою. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 1996 року. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим 10 березня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 20 липня 1996 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 1996 року 07 місяця 20 числа зроблено запис за №729. Прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 10 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м.Рівне, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 1997 року серпня місяця 29 числа зроблено відповідний запис за №1759. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 05 травня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в м.Рівне, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 2004 року травня місяця 05 числа зроблено відповідний запис за №846. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Протягом тривалого часу сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків. Як пояснила представник позивача, її довірителька втратила до відповідача почуття любові та відмовилась від надання терміну для примирення. На думку суду, надання терміну для примирення сторін позитивних наслідків не принесе, перспектив для збереження сім'ї не вбачається. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Тому суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи, що відповідач не подав до суду заперечень про те, що неповнолітні діти сторін після розірвання шлюбу будуть проживати з матір'ю, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років - 1286 гривень. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач у добровільному порядку у належному розмірі коштів на утримання неповнолітніх дітей не надає, потребами дітей не цікавиться, працює не офіційно, тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 500,00 грн. на кожну дитину є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. Також, заявлений розмір аліментів являться менше ніж половина прожиткового мінімуму для дитини, відповідного віку, що ніяким чином не порушує права відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved