Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюб та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 грудня 2009 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 3253. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. На протязі чотирьох років сторони спільно не проживають, сім'я повністю розпалась, шлюбні відносини фактично припинились, не ведеться спільне господарство, в наслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе і суперечить інтересам позивача. Позивач зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, участі у вихованні дитини не приймає. Позивачу не відомо місце роботи чи працевлаштування відповідача, проте відповідач фізично здорова людина працездатного віку у зв'язку з чим може та зобов'язаний приймати участь у витратах на утримання малолітньої доньки. Інших дітей чи осіб, які перебувають у нього на утриманні немає. Самостійно утримувати дитину позивач не в змозі, оскільки лише з 23 жовтня 2018 року працевлаштувалась та отримує незначну заробітну плату в розмірі 1582,72 грн, що навіть менше прожиткового мінімуму, їй також необхідно утримувати ще не тільки їх спільну з відповідачем доньку, а й сина від попереднього шлюбу, який проживає разом з ними. Батько сина помер в 2008 року, тому ніякої додаткової допомоги позивач не отримує. У зв'язку із викладеним, позивач змушена звернутись до суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб та стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., щомісячно, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Заявлені вимоги підтримує за обставин, викладених у позовній заяві та просить їх задоволити. При розірванні шлюбу просила визначити їй дошлюбне прізвище - [PERSON] та стягнути із відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Проти винесення судом заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність сторін. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, що 29 грудня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 3253, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 29 грудня 2009 року, серії [NUMBER] (а.с.6). За час спільного проживання у сторін 15 червня 2010 року народилась донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 03 травня 2018 року, серії [NUMBER] (а. с.7). Сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, вважають, що примирення неможливе. Згідно з частиною другою статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може пред'явити один із подружжя. Згідно зі статтею 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимога позовної заяви про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Разом з тим, суд дійшов висновку, що вимоги позовної заяви щодо стягнення аліментів також підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно довідки № 204 від 22 липня 2003 року, виданої Квартальним комітетом "Надія", неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON], зареєстровані та проживають разом із позивачем за адресою [ADDRESS] (а.с.21). Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Однак, як встановлено судом, відповідач належної допомоги на утримання доньки не надає, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 даної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягає до стягнення 704, 80 копійок судового збору на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved