Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та матір'ю відповідача було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, проте, в зв'язку зі смертю продавця нотаріально договір не посвідчили. відповідач на разі відмовляється від нотаріального посвідчення договору, оскільки визнає, що фактично не є ані власником ані спадкоємцем зазначеного нерухомого майна. Під час судового засідання позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнала, суду пояснила, що дійсно її мати у 2014 році продала житловий будинок позивачу, нотаріально договір не посвідчили, після смерті матері, вона як єдиний спадкоємець, прийняла спадщину лише у вигляді земельної ділянки. Житловий будинок у спадщину прийняти вона відмовляється, скільки вважає, що мати його відчужила ще за життя. Матеріальних претензій до позивача не має. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. За життя, [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] (арк.с.41). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону У липні 2014 року [PERSON] продала зазначений будинок [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцем після її смерті є її донька [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом Згідно ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Як встановлено судом, сторони за договором домовилися щодо усіх істотних умов правочину, позивач отримала ключі від будинку та технічну документацію на нього, а [PERSON] отримала обумовлену сторонами суму коштів, отже відбулося повне виконання договору. Відповідно до п. 13 Постанови ПВСУ "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року № 9 при розгляді таких справ суди повинні з'ясувати чи підлягає правочин обовязковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухиляється від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Наразі, можливість нотаріального посвідчення договору втрачена, у зв'язку зі смертю власники. На підставі вищевикладеного, оцінивши надані суду докази, приймаючи до уваги, що відповідач повністю визнав позовні вимоги позивача, суд вважає, що укладення договору купівлі-продажу доведено матеріалами справи, підлягає визнанню такого договору дійсним, за позивачем слід визнати право власності на майно в порядку його придбання за договором купівлі-продажу як за добросовісним набувачем Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України залишити за позивачем.

Outcome: approved