Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що рішенням Іллінецького районного суду від 05 липня 2013 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу вони мають спільних дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які наразі проживають з нею та знаходяться на її утриманні. На підставі рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 29 червня 2017 року з відповідача на її користь стягуються аліменти в твердій грошовій сумі на утримання синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 800 грн. щомісячно, на кожну дитину починаючи з 17 липня 2017 року до досягнення дітьми повноліття. З моменту присудження аліментів і по даний час пройшов значний проміжок часу, за який в законодавчому порядку значно збільшився щомісячний прожитковий мінімум для дитини та мінімальний розмір аліментів на її утримання. Аліментів в сумі по 800 грн на місяць, які вона отримує від відповідача, не вистачає для належного утримання дітей. Тому позивач просить суд змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів на її користь на утримання синів [PERSON] та [PERSON] з 800 грн. щомісячно на кожну дитину, визначивши їх подальше стягнення в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідач [PERSON] у визначений судом строк заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву суду не надавав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та ухвалити у справі заочне рішення, яким задоволити позов із наступних підстав. Правовідносини, що є предметом спору у справі регулюються сімейним законодавством України. Відповідно до ст. ст. 180, 182, 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому за приписом ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Судом встановлено, що згідно копій свідоцтв про народження синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.13,14) сторони по справі є батьками дітей. Вказане також підтверджується копією паспорта громадянина України позивача [PERSON] (а.с.4), копією рішення Іллінецького районного суду від 05.07.2013 року про розірвання шлюбу між сторонами (а.с.6). На підставі рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 29.06.2017 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 800 грн. щомісячно, починаючи з 17.07.2017 року до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.11,12). Сини [PERSON] та [PERSON] наразі проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні, що підтверджється довідкою Іллінецької міської ради № 513 від 21.09.2018 року (а.с.7). Відповідач участі у вихованні та утриманні синів не бере. Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходить з того, що відповідно до положень статей 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Визначаючи розмір аліментів в даній справі судом враховуються в першу чергу інтереси дітей, при цьому судом враховується матеріальний стан, як платника аліментів так і особи, на утриманні якої перебувають діти. При цьому, визначальним при вирішенні спору суд визнає гарантоване Конституцією за законами України право дитини на належне повноцінне її утримання, мінімального рівня якого наразі об'єктивно не може забезпечити розмір стягуваних із батька відповідача у справі аліментів в розмір по 800 грн. щомісячно на кожну дитину. В цьому разі, з огляду на недопустимість порушення прав неповнолітніх синів на забезпечення батьками їх належного утримання, за вимогою позивача слід змінити розмір аліментів стягуваних із відповідача на користь позивача за рішенням суду. Тому, суд визнає необхідним змінити розмір аліментів стягуваних із відповідача на користь позивача на утримання синів [PERSON] та [PERSON] з 800 грн. щомісячно на кожну дитину, визначивши їх подальше стягнення в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття. Таким чином, при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів позивач судового збору не сплачувала, оскільки за правилами визначеними статтею 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від його сплати. При цьому, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З системного аналізу положень Закону України «Про судовий збір» та Цивільного процесуального кодексу України, слідує висновок про те, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, його слід стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved