Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в реалізації права власності, в обґрунтування якого зазначила наступне. Позивач [PERSON] є власником кімнати у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом на квартиру (інвентаризаційна справа № 959/52064), свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] , посвідченим районною адміністрацією міської ради по Вознесенівському району м. Запоріжжя. Квартира спільного заселення приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Свідоцтво про право власності № 169 видано згідно з розпорядженням голови районної адміністрації від 27.12.2016 ро № 1128. У вищевказаній кімнаті за адресою: [ADDRESS] всупереч її волі проживає її брат [PERSON] , [INFO] , який не проживає за місцем своєї реєстрації, а самовільно заселився до її кімнати та став там постійно проживати. За викладених обставин позивач просить суду усунути перешкоди у користуванні кімнатою шляхом виселення та визнання [PERSON] таким, що не має права на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді 09.01.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою суду 09.04.2019 року задоволено клопотання позивача про виклик у судове засідання свідків, від допиту яких позивач відмовилася відповідно до письмової заяви від 08.05.2019 року. Позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав, викладених у позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність та відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до технічного паспорту на квартиру (інвентаризаційна справа № 959 /52064), свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого районною адміністрацією міської ради по Вознесенівському району м. Запоріжжя 7/150 частини квартири спільного заселення, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності в рівних долях [PERSON] - 7/150 частини, [PERSON] - 7/150 частини, [PERSON] - 7/150 частини. Право власності на квартиру підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 32441233 від 20.07.2017 року. Встановлено, що відповідач [PERSON] займає житлове приміщення - кімнату, яка належить позивачу, за відсутності відповідної законної підстави, в даному приміщенні не зареєстрований, що підтверджується листом Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Запорізькій області від 06.06.2016 року № 7193/46/01/06-2016 на звернення [PERSON] від 26.05.2016 року. На підставі аналізу наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові, про те, що дії відповідача позбавляють позивача як власника квартири права користуватись спірною квартирою, позивач в добровільному порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні та розпоряджанні своєю власністю. Згідно з положеннями ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, хоч це і не було пов`язано з позбавленням права на володіння майном. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі „Ятрідіс проти Греції" зазначив, що володіння майном повинно бути законним. За змістом зазначених норм права власник майна має право на вільне користування зазначеним майном у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь-який час. Оскільки судом встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні належним їй житлом, позивач самостійно у позасудовому порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні власністю, суд доходить висновку, що такі перешкоди підлягають усуненню в судовому порядку. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом відповідачем не надано даних про те, що ним не вчиняються дії щодо перешкод позивачу у користуванні належним їй житлом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved