Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , визначивши їх у частці від заробітку (доходу) відповідача у розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що з відповідачем до 06 березня 2014 року перебувала у шлюбі, мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . У свідоцтві про її народження відповідач вказаний батьком. Відповідно до рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 17.09.2018 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі, в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Вказує, що на даний час дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Коштів, що стягуються з відповідача, на утримання та виховання дитини не вистачає, збільшилися її потреби та витрати на утримання. На даний час відповідач офіційно працевлаштований, проходить військову службу за контрактом у Житомирському прикордонному загоні ДПС України, має стабільний дохід та можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. У судове засідання позивач не з`явилася, подала письмову заяву з проханням справу розглядати у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, місце та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, відзиву на позов не подав. Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Згідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 41 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 180 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Судом встановлено, що на підставі рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 17.09.2018 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Також встановлено, що на даний час змінився матеріальний стан платника аліментів, він офіційно працевлаштований, має стабільний, регулярний дохід, що підтверджується довідкою Житомирського прикордонного загону ДПС України № 12\\81 від 16.02.2021 року та є підставою для зміни способу стягнення аліментів, визначення їх у частці від заробітку (доходу) відповідача. Доказів того, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі не надано. Враховуючи вищенаведені обставини, інтереси дитини, рівність обов`язку матері та батька по утриманню дітей, а також виходячи з необхідного можливого та розумного обсягу матеріальних витрат на утримання дитини, що на думку суду, буде забезпечувати її нормальний духовний та фізичний розвиток, суд вважає за доцільне змінити спосіб стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, визначивши їх у частці від заробітку (доходу) відповідача, в розмірі 1\\4 частини щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. За правилами ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в той же час ст. 192 СК України, якою регулюються правовідносини щодо зміни розміру аліментів, не містить норми про те, що зміна розміру аліментів присуджується з дати звернення до суду з зазначеним позовом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved