Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частин житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 49,90 кв.м, житловою площею 38,40 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності батькові позивача [PERSON]. Вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами був зведений [PERSON] та [PERSON] спільними зусиллями та за спільні кошти протягом 1962-1991 років, тобто у період шлюбу останніх. [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняли дружина померлого [PERSON] та син (відповідач по справі) [PERSON] у рівних частках по 1/2 частці, оскільки вони фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, проживали у спірному будинку, були там зареєстрованими. [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді 3/4 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], а саме 1/2 частини у праві спільної сумісної власності подружжя та 1/4 частина після смерті чоловіка [PERSON] (1/2+1/4=3/4).За життя [PERSON] залишила заповіт від 24 травня 2014 року, за яким на випадок своєї смерті все своє майно, де б таке не знаходилося та з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати на день її смерті та на що вона за законом буде мати право, заповідала у спадщину своїй донці [PERSON]. У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №3243/02-31 від 10 жовтня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва після смерті її матері, у зв'язку з чим позивач змушена звертатися до суду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2018 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Позивач у підготовче засідання не з'явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, надала суду заява про розгляд справи без її участі. Відповідач, який був повідомлений про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання своєчасно і належним чином, у підготовче засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Враховуючи, що в підготовче засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого П'ятою Харківською державною нотаріальною конторою 15 лютого 1960 року за реєстровим № 263 та акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію житлового будинку, посвідченого виконкомом Пісочинської селищної ради 13 березня 1975 року народження за реєстровим №5. Згідно матеріалів справи з технічної інвентаризації на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] розташовано: житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 49,90 кв.м., житловою площею 38,40 кв.м., літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В» з погрібом літ. «в», вбиральня літ. «Е», сарай літ. «Ж», літній душ літ. «З», огорожа літ. «№1», самочинно зведених будівель, споруд та самочинного переобладнання за вказаною адресою не виявлено. Зазначені обставини підтверджуються довідкою Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №370 від 01 жовтня 2018 року, довідкою Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №352 від 13 вересня 2018 року, технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS], виготовлений станом на 25 вересня 2018 року, договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно від 12 лютого 1960 року та рішенням Виконкому Харківської районної ради депутатів трудящих №195 від 22 квітня 1959 року. Вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами був зведений [PERSON] та [PERSON] спільними зусиллями та за спільні кошти протягом 1962-1991 років, тобто у період шлюбу останніх. Зазначені обставини підтверджуються технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS], виготовленим станом на 25 вересня 2018 року та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 06 листопада 1953 року, актовий запис №1227. [INFO] помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07 червня 1999 року. Постановою від 10 жовтня 2018 року державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховської Л.М. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку в праві спільної власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Також із зазначеної постанови вбачається, що інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не зверталися. [INFO] померла мати позивача- [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03 листопада 2017 року). За життя [PERSON] залишила заповіт від 24 травня 2014 року, за яким на випадок своєї смерті все своє майно, де б таке не знаходилося та з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати на день її смерті та на що вона за законом буде мати право заповідала у спадщину своїй донці [PERSON], [INFO], заповіт від 24 травня 2014 року посвідчений державним нотаріусом П'ятої Харківської державної нотаріальної контори Волохіною О.В. 24 травня 2014 року за реєстровим №3-325, Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №37464557 від 24 травня 2014 року. На підставі заяви позивача заведено спадкову справу №61684106 після смерті [PERSON], відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №50159632 від 06 грудня 2017 року. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] до державної нотаріальної контори не зверталися, що підтверджується листом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №2808/02-14 від 19 вересня 2018 року «щодо подачі заяви про прийняття спадщини». Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №3243/02-31 від 10 жовтня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батьків позивача. Суд на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Згідно з положеннями Кодексу законів про родину, опіку, подружжя та про акти громадянського стану УРСР 1926 року, який діяв на час початку зведення спірного будинку, майно ст. 125, майно, набуте подружжям працею в період зареєстрованого шлюбу, вважається таким, що належить подружжю на праві спільної власності. Розмір належної кожному з них частини у випадку спору визначається судом. Зазначений Кодекс втратив чинність з набранням чинності Кодексу про шлюб та сім'ю України від 20 червня 1969 року, відповідно до положень ст.ст. 22, 28 якого майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Виходячи з аналізу наведених положень та тих обставин, що [PERSON] та [PERSON] з 06 листопада 1953 року перебували у зареєстрованому шлюбі, житловий будинок з прибудовами за адресою: [ADDRESS], який був побудований у період шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя та належить їм у рівних частках - по ? частки кожному. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді ? частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. Згідно із ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно із ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняли дружина померлого [PERSON] та син (відповідач по справі) [PERSON] у рівних частках по ? частці, оскільки вони фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, проживали у спірному будинку, були там зареєстрованими, що випливає зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 жовтня 2018 року державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховської Л.М. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді ? частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], а саме ? частини у праві спільної сумісної власності подружжя та ? частина після смерті чоловіка [PERSON] (1/2+1/4=3/4). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1222 ЦК України, с падкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, п раво на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Тобто, виходячи з аналізу наведених правових положень, спадкоємці за заповітом приймають спадщину у першу чергу. У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадках визнання позову відповідачем. Згідно з ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. У зв'язку з тим, що відповідач визнав позов, а позивач позбавлений можливості оформити спадщину у встановленому законом в позасудовому порядку, суд ввжає необхідним визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частин житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 49,90 кв.м., житловою площею 38,40 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO].

Outcome: approved