Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому вказала, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у шлюбі, який розірвано 08.08.2004. Від даного шлюбу сторони мають повнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. З відповідача на користь [PERSON] стягувалися аліменти на утримання спільної дитини до досягнення сином повноліття. Зі змісту позову вбачається, що [PERSON] є студентом ПТУ №50 м. Карлівка Полтавської області, а відповідач має можливість матеріально утримувати сина, оскільки він не є інвалідом, має земельну ділянку, сільськогосподарську техніку, тому, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною 23-річного віку. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій остання просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В силу ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи без їх участі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони мають спільного повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого у свідоцтві про народження вказано відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 02.03.2001 р. Миколаївською сільською радою Зачепилівського району Харківської області. [PERSON] , 2001 р.н., навчається на денному відділенні професійно-технічного училища №50 м. Карлівка Полтавської області з 03.09.2018 по 06.02.2020, що підтверджується довідкою №1010 від 07.05.2019. [PERSON] проживає з матір`ю в с. Миколаївка Зачепилівського району Харківської області. У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: потреба у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, він є особою працездатного віку, фізично здоровий, а тому має змогу працювати та надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчатися. Статтею 200 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі ( або) у частці від заробітку ( доходу платника аліментів). Частиною 1 ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що [PERSON] продовжує навчатися та потребує матеріальної допомоги, а відповідач [PERSON] має можливість сплачувати щомісячно аліменти на користь позивача на утримання спільного повнолітнього сина у розмірі ј частки від його доходу (заробітку) на період навчання дитини в ПТУ №50 м. Карлівка. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved