Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про відібрання та повернення малолітньої дитини. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що до недавнього часу вона проживала разом з дітьми - [PERSON], 1999 року народження, та [PERSON], 2005 року народження, за адресою: [ADDRESS], де вона проживає і до цього часу. 20 січня 2016 року її бувший чоловік [PERSON], з яким вона шлюб розірвала ще в 2004 році, після того як вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з останнього на утримання їх спільної доньки [PERSON], шляхом обману забрав обох дітей та поселив їх в будинку, належному матері [PERSON], за адресою: [ADDRESS], де утримує дітей і по цей час. Також, слід зауважити, що її син [PERSON], [INFO] року народження, народився через п'ятнадцять місяців після реєстрації розірвання шлюбу і в свідоцтві про народження [PERSON] батьком записаний [PERSON] з її слів відповідно до ст.135 ч.1 СК України, тобто юридично він не є батьком її сина, якого він утримує за вищевказаною адресою. Таким чином, [PERSON] своєю неправомірною поведінкою шкодить інтересам дітей, відволікає від занять в школі, налаштовує дітей проти матері, калічить дитячі душі, чим спричиняє страждання і їй. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.162 СК України, прохає негайно постановити рішення про відібрання її сина [PERSON], [INFO] року народження, у [PERSON], що мешкає в [ADDRESS], та негайне повернення його до неї. Судові витрати покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] пред'явив зустрічний позов до [PERSON], орган опіки та піклування - Царичанська районна державна адміністрація, про визначення місця проживання малолітньої дитини, посилаючись на наступні обставини. З 28 вересня 1996 року по 29 вересня 2004 року він перебував з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано відділом РАЦС Царичанського районного управління юстиції (свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER]). Після розірвання шлюбу вони проживали окремо. [INFO] року у них народився син - [PERSON] і оскільки вони вже не перебували у зареєстрованому шлюбі, то відомості про батька при реєстрації народження дитини були записані згідно зі ст.135 ч.1 СК України. При цьому, [PERSON] не заперечує та підтверджує, що [PERSON] є біологічним батьком дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. До часу пред'явлення даного позову до суду сторони не дійшли згоди щодо місця проживання сина, і зараз дитина проживає з [PERSON] На даний час [PERSON] досяг десяти років та може приймати участь щодо визначення місця свого проживання, шляхом надання особистої прихильності кожному з батьків. [PERSON] не згоден з тим, щоб [PERSON] проживав зі [PERSON] і тому наполягає на визначення місця проживання разом зі [PERSON], тобто з батьком. [PERSON] працює офіційно, має додатковий заробіток із земельної ділянки площею 0,60 га, на якій посаджений фруктовий сад, виноградник, полуниця. Його робочий день триває з 09.00 год. до 15.00 год., а тому він має можливість відвозити дитину до школи, займатися із сином вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про дитину. [PERSON] має не малий стабільний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. При цьому, проживає у комфортабельному двоповерховому будинку площею 220 кв.м, де маються всі умови для проживання дитини. [PERSON] не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, раніше не судимий, спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно, добре відноситься до сина. Царичанська райдержадміністрація як орган опіки та піклування 29 лютого 2016 року надали висновок щодо визначення місця проживання [PERSON] та [PERSON], згідно якого вважає за доцільне з метою недопущення травмування психіки дітей, визначити їх місце проживання разом з батьком - [PERSON] При цьому, [PERSON] також бажає проживати разом з батьком [PERSON] Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.ст.19, 161 СК України, прохає суд визначити місце проживання [PERSON], сина [PERSON], проживати разом з ним за адресою: [ADDRESS]. Судові витрати покласти на [PERSON] В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] та її представник адвокат Руденко В.І. позовні вимоги за первісним позовом підтримали в повному обсязі та не визнають позовні вимоги за зустрічним позовом. Відповідач-позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом не визнають та підтримують позовні вимоги за зустрічним позовом в повному обсязі. Представник третьої особи за первісним та за зустрічним позовами - орган опіки та піклування Царичанська райдержадміністрація Нестер Л.О. в судовому засіданні пояснила, що враховуючи думку та інтереси [PERSON], особисту прихильність його до батька, Царичанська райдержадміністрація, як орган опіки та піклування, вважають за доцільне, з метою недопущення травмування психіки дитини, не відбирати малолітнього [PERSON] у батька [PERSON], для повернення його матері [PERSON] та залишити місце проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Суд, заслухавши сторони, перевіривши та дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України визначає що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що позивач-відповідач [PERSON] та відповідач-позивач [PERSON] перебували в зареєстрованому 28 вересня 1996 році відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського РУЮ Дніпропетровської області шлюбі, актовий запис №81, який 29 вересня 2004 року розірвано, актовий запис 71 (а.с.11). У шлюбі в них народилася донька - [PERSON], [INFO] року народження. Також, позивач-відповідач [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO] року народження (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 11 січня 2006 року). Батьком малолітнього [PERSON] в свідоцтві про народження записаний зі слів матері [PERSON] відповідно до ст.135 ч.1 СК України - [PERSON]. Відповідно до висновків Царичанського РВ та Царичанського ВП, [PERSON] неодноразово зверталася із заявами щодо дій [PERSON] по відношенню до неї, по яким працівниками райвідділу та відділу поліції проводилися перевірки, по результатам яких приймалися рішення про закінчення перевірок та визнання фактів, викладених в заявах такими, що не підтвердилися. Проте, зокрема, в ході перевірки по заяві [PERSON] від 21.01.2016 року про те, що [PERSON] забрав дітей за місцем свого проживання без її дозволу, була допитана начальник відділення державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON], яка пояснила, що новонароджена дитина, якщо її мати не перебуває у шлюбі (розлучена), прізвище, ім'я та по батькові дитини записується згідно зі ст.135 ч.1 СК України, тобто зі слів матері дитини, що має місце і в даному випадку (а.с.22-28). Відповідно до ст.135 ч.1 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] відповідно до довідки начальника відділу РАЦС Царичанського РУЮ Дніпропетровської області від 09.10.2007 року №67/02-88 прізвище дружині залишено шлюбне "[PERSON]". [PERSON] народився [INFO] року, тобто після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Також, [PERSON] та [PERSON] після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] проживали з матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS], в належній останній двокімнатній квартирі (а.с.8, 12). 20 січня 2016 року [PERSON] забрав до себе [PERSON] та [PERSON], які з того часу та на час розгляду справи в суді проживають з ним за адресою: [ADDRESS] в двоповерховому будинку. За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно, з сусідами по будинку перебуває у добрих стосунках, будь-яких компрометуючих даних відносно останньої виконком Царичанської селищної ради не має, до адміністративної відповідальності [PERSON] не притягалася, працює сімейним лікарем у Царичанській районній лікарні (а.с.7). Також, відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеною депутатами Царичанської селищної ради Калініченком В.О. та Левченком М.О. та завірений секретарем Царичанської селищної ради Бабанською Л.А., [PERSON] проживає з двома неповнолітніми дітьми в двокімнатній квартирі, площею 50,4 кв.м, в задовільному стані, додаткових джерел для існування не потребують (а.с.9, 10). [PERSON] за місце проживання характеризується позитивно, компрометуючих матеріалів у виконкому сільської ради на останнього не має (а.с.57). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеним головою та депутатами Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, [PERSON] на момент обстеження проживає в [ADDRESS] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON], працює водієм у ФОП [PERSON], займається домашнім господарством, має великий сад, з чого отримує додатковий заробіток, характеризується з позитивної сторони, стосунки з дітьми доброзичливі, в сім'ї створені всі умови для повноцінного розвитку, навчання та виховання дітей (а.с.58). Відповідно до характеристики за місцем навчання від 28.01.2016 року [PERSON] є учнем 4-го класу Царичанської ЗОШ І-ІІІ ступенів Царичанської районної ради Дніпропетровської області, добре навчається, школу відвідує регулярно, завжди охайний, вихований, дружелюбний, займається спортом, мама і бабуся часто відвідують школу, з батьком спілкування дуже рідко в телефонному режимі (а.с.13). При цьому, в судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] пояснила, що жодного разу вона не чинила перешкод щодо спілкування і [PERSON] і [PERSON] з [PERSON], що не заперечувалося як в зустрічній позовній заяві, так і в судовому засіданні відповідачем-позивачем [PERSON] Відповідно до висновку щодо визначення місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] від 29.02.2016 року №01-42-584/0/384-16 Царичанська райдержадміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне на даний момент, з метою недопущення травмування психіки дітей, залишити місце проживання [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS](а.с.56, 59). Відповідно до висновку щодо відібрання малолітнього [PERSON] від 25.03.2016 року №01-42/850/0/384-16 Царичанська райдержадміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне, з метою недопущення травмування психіки дитини, не відбирати малолітнього [PERSON] у батька [PERSON], для повернення його матері [PERSON] ( а.с.60). Згідно п.2 ч.1 ст.161 СК України при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Частина 2 ст.163 СК України передбачає, що батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків,коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно ч.1 ст.162 СК України дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Отже, відповідачем-позивачем [PERSON] як в зустрічній позовній заяві, так і в судовому засіданні не надано беззаперечних та переконливих доказів тих обставин, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], а навпаки є докази, що він не є батьком [PERSON], та що проживання малолітнього [PERSON] з матір'ю [PERSON] створюватиме реальну небезпеку дитині, його життю та здоров'ю та суперечить його інтересам. Також, [PERSON] не було доведено і тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог в зустрічній позовній заяві щодо тих обставин, що [PERSON] не може надати дитині належних умов для виховання та розвитку, та не надано доказів в обґрунтування цих вимог, а є тільки посилання відповідача-позивача на те, що він створює більш кращі умови проживання дитини ніж мати, оскільки має кращій матеріальний статок, і що дитина не бажає жити з матір'ю, а тому, суд не находить підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] Частиною 4 статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Враховуючи викладені вище обставини справи, вимоги Закону України «Про охорону дитинства», ту обставину, що [PERSON] був народжений не в шлюбі [PERSON] та [PERSON] та відомості про батька в свідоцтві про народження малолітньої дитини записані відповідно до ст.135 ч.1 СК України зі слів матері, що створює значні правові обмеження у відношеннях [PERSON] з малолітнім [PERSON], а також можливість створення матір'ю дитини належних умов для виховання дитини, її турботу і увагу до дитини, відсутність виняткових обставин, які б обумовлювали необхідність розлучення дитини та її матері, виходячи із найвищих інтересів дитини, аналізуючи кожен аспект відносин до дитини, висвітлений під час розгляду справи, оцінивши всі докази у їх сукупності, суд вважає можливим задовольнити вимоги первісного позову [PERSON] про відібрання та повернення малолітньої дитини [PERSON] в повному обсязі, оскільки залишення дитини проживати з матір'ю відповідає її інтересам та чинному законодавству, а також забезпечить розвиток дитини. Таким чином, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини по його місцю проживання слід відмовити. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи належать: витрати на правову допомогу. Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до Акту про фактичне надання юридичних послуг адвокатом Руденко В.І. від 31.03.2016 року та приходного касового ордеру від 31.03.2016 року позивачем-відповідачем [PERSON] було витрачено на правову допомогу всього 5230 грн. та витрати за сплату судового збору при подачі позовної заяви в сумі 551,20 грн., які підлягають стягненню з відповідача-позивача [PERSON] на користь [PERSON] Оскільки у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовлено повністю, а тому судовий збір, сплачений останнім при пред'явленні зустрічного позову до суду, слід залишити за [PERSON] Відповідно до п.5 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала. На підставі викладеного та

Outcome: approved