Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

До Ананьївського районного суду Одеської області звернулася з позовною заявою [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача [PERSON] . Позовні вимоги позивачки обґрунтовуються тим, що 10 жовтня 2018 року Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис №258. В позивачки та відповідача є неповнолітня донька, [INFO] . Як вбачається з позовної заяви, що шлюбно-сімейні стосунки у позивачки та відповідача тривали до квітня 2019 року, після чого позивачка зрозуміла, що вони різні люди з відповідачем і тому вона переїхала до своїх батьків. Я зазначає позивачка, що шлюб між ними не розірвано, але вона та відповідач не ведуть спільного господарства та не проживають разом з квітня 2019 року. Крім того, позивачка вказує в позовній заяві, що дочка проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні, оскільки відповідач з квітня 2019 року дитиною не цікавиться взагалі та кошти на її утримання не надає, хоч працює та має доходи, що і змусило її звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивачка в підготовче судове засідання, що призначене на 03 лютого 2020 року не з`явився, про дату, час та місце проведення якого була сповіщена належним чином. Представник позивачки [PERSON] , повноваження якого підтверджуються ордером серії ОД №412057 від 21 листопада 2019 року (а.с.10), у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений належним чином. При цьому, 03 лютого 2020 року представник позивачки надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій просить провести розгляд справи без участі позивачки та її представника, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі (а.с.21). Відповідач у підготовче судове засідання, що призначене на 03 лютого 2020 року не з`явився, про дату, час та місце проведення якого сповіщений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення (а.с.22). Однак, відповідач надав 03 лютого 2020 року через канцелярію суду письмову заяву, відповідно до якої просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі (а.с.22). 12 грудня 2019 року головуючим суддею по справі було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та встановлено відповідачеві строк для подачі відзиву на позовну заяву. Відповідно до вимог ч.7 ст.178 ЦПК України відповідачем у встановлені судом строки відзив на позовну заяву до суду не було подано. З урахуванням вимог ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 2 статті 198 ЦПК України визначено перелік підстав для відкладення підготовчого судового засідання, а саме: 1) у випадках визначених частиною другою статті 223 цього Кодексу; 2) у разі залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 197 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні. Відповідно до частини 2 статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Враховуючи відсутність обставин передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, наявність відомостей щодо сповіщення сторін про дату, час та місце її розгляду, наявність заяви представника позивачки та відповідача, суд приходить до висновку, щодо відсутності підстав для відкладення підготовчого судового засідання, передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України, та вважає за можливе провести підготовче судове засідання за відсутності сторін у справі. При цьому, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 200 ЦПК України визначено, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки у своїй заяві від 03 лютого 2020 року відповідач вказує, що позов визнає в повному обсязі, суд приходить до висновку про ухвалення рішення у підготовчому засіданні. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Качурівка Котовського району Одеської області, що підтверджується копією паспорту з безконтактним електронним носієм виданого 29 жовтня 2018 року за №00245390, органом - 5136 (а.с.3). Встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Кохівка Ананьївського району Одеської області та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] , виданого 20 березня 2014 року Ананьївським РС ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.23-24). Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання виданої 22 листопада 2018 року за №5179 Куяльницькою сільською радою Ананьївського району Одеської області позивачка [PERSON] , [INFO] зареєстрована в [ADDRESS] з 24 грудня 2014 року (а.с.5). З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10 жовтня 2018 року Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, вбачається, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 10 жовтня 2018 року, про що було складено відповідний актовий запис №258 (а.с.6). Також встановлено, що позивачка та відповідач мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 жовтня 2018 року Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.7). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею статті 51 Конституції України гарантовано, аст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. У відповідності до статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 183 СК України визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до частини 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто 27 листопада 2019 року. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного суд беручи до увагу заяву позивачки та заяву відповідача про визнання позову в повному обсязі та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 27 листопада 2019 року. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивачка у справах звільнена від сплати судового збору та враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved