Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Заявник 28.04.2019 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просив встановити факт належності йому правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 11.04.2000 року виданого Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради . В обґрунтування заяви [PERSON] зазначив, що через невідповідність написання його імені в правовстановлюючому документі, а саме зазначення його як « [PERSON] » він позбавлений можливості розпорядитися належним йому майном , через що вимушений звернутися до суду. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2020 року провадження по справі відкрите. 12 травня 2020 року заінтересована особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському районурада надала відзив на заяву, в якому не навівши будь-яких заперечень на доводи заявника просила ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Представник заявника адвокат Дем`янова В.Є. надала суду клопотання про розгляд заяви у її відсутність. Представник заінтересованої особи Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району просив справу розглянути у його відсутність. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] проти здоволення заяви не заперечували, просили справу розглянути без їх участі . Суд , дослідивши письмові докази , приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі абз. 2 п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, зокрема , заповіту, страхового свідоцтва (полісу) та інш. . Згідно зі статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З матеріалів справи вбачається, що заявник , громадянин України [PERSON] , народився [INFO] , та моїми батьками є [PERSON] , [PERSON] . Прізвище у свідоцтві про народження заявника російською мовою зазначено « [PERSON] ». 11.04.2020 року Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради видано Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. , [PERSON] подарувала заявнику квартиру [ADDRESS] . Наразі позивач позбавлений можливості розпорядитися своєю часткою квартири [ADDRESS] , оскільки його прізвище зазначено як « [PERSON] ». Враховуючи , що судом встановлено, що заявник позбавлений можливості розпорядитися належною йому на праві власності часткої квартири через неправильне написання його прізвища як « [PERSON] » замість « [PERSON] » , при цьому судом достовірно встановлено, що саме заявник є сином інших співвласників та свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] видавалося в тому числі на його ім`я , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved