Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

[PERSON], мешканка [ADDRESS] звернулася в суд з позовом до [PERSON] міської ради, місцезнаходження м.Рахів, вул. Миру буд.34, Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: [PERSON] державна нотаріальна контора, м.Рахів, вул. Миру буд. 1, Закарпатської області, реєстраційна служба [PERSON] районного управління юстиції Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті її батьків: матері [PERSON] яка померла 29 січня 2014 року, батька [PERSON], який помер 28 лютого 2014 року та рідного брата [PERSON], який помер 28 листопада 2014 року, залишилось, як спадкове, наступне майно: житловий будинок №65, що розташований по вул. Буркут, в м. Рахові, Закарпатської області, земельна ділянка під відповідним житловим будинком, площею 844 кв.м., та легковий автомобіль моделі ВАЗ 21063, 1987 року випуску. Загальна вартість спадкового майна складає 270\~438, 20 гривень. Згідно витягу з спадкового реєстру № 41312054 від 26.08.2015, її покійний батько склав заповіт на брата - [PERSON], що був посвідчений державним нотаріусом [PERSON] 14 вересня 2009 року та зареєстрований в реєстрі під № 1-1681. Про наявність відповідного заповіту їй було відомо, спорів з даного приводу у їхній сім'ї не виникало. [PERSON], після смерті батьків, брат, який прийняв спадщину в порядку ч.3 ст. 1268 ЦКУ, не оформив свої права на спадщину за законом та заповітом і помер через 9 місяців після смерті батька, а саме 28.11.2014. Після смерті брата, з метою реалізації своїх прав на спадкування, 10 лютого 2015 року, вона звернулась до [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка зареєстрована в реєстрі за № 1-268. Однак, в отриманні свідоцтва про право на спадщину після смерті брата їй державним нотаріусом було відмовлено. Вказує, що вона являється єдиним спадкоємцем, який у відповідності до вимог ЦКУ прийняв спадщину після смерті брата [PERSON]. [PERSON], за життя, її брат, [PERSON], був одружений з [PERSON] [INFO], яка зареєстрована в житловому будинку за адресою м. Рахів, вул. Буркут, 65. Дітей від шлюбу у них не має. Ще з 2010 року спадкодавець та [PERSON] припинили фактичні шлюбні відносини, у зв'язку з чим, остання виїхала на постійне місце проживання до Угорщини. Таким чином, [PERSON] протягом останніх п'яти років, а також на момент смерті спадкодавця не проживала разом з ним в даному будинку. Як наслідок, [PERSON]О не прийняла спадщину в порядку ч.3 ст. 1268 ЦКУ, згідно якої тільки спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Разом з цим, [PERSON] не зверталась до [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений ст. 1270 ЦКУ строк. Про смерть свого чоловіка їй було відомо, оскільки в день його смерті 28.11.2014 вона надіслала на його телефонний номер повідомлення зі співчуттями. Крім того, позивачка вказала, що вона самостійно здійснювала витрати на поховання батьків і брата, а також утримує все спадкове майно після їх смерті. Таким чином, після спливу шестимісячного строку вона, як єдиний спадкоємець, що прийняв спадщину, звернулася до [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину. Однак, 21.08.2015 державним нотаріусом винесено постанову під № 91 про відмову їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на брата, [PERSON] Вважає, що вона є єдиним спадкоємцем, який у визначеному законом порядку та строк прийняв спадщину, проте, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, оформлених на спадкодавця (брата [PERSON]І.) не може реалізувати своє право на оформлення права власності на спадкове майно. Просить суд винести рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування в цілій частині на житловий будинок № 65, що розташований по вул. Буркут у м. Рахові, Закарпатської області; земельну ділянку площею 0,0844 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою м. Рахів, вул. Буркут, 65; легковий автомобіль моделі ВАЗ 21063, 1987 року випуску, зеленого кольору, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER]. Ухвалою суду від 17.09.2015 до участі у справі як співвідповідача, залучено [PERSON]. Ухвалою суду від 18.04.2016 провадження у зазначеній справі зупинено до вирішення по суті та набрання законної сили рішенням по цивільній справі № 305/590/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: [PERSON] державна нотаріальна контора про встановлення факту не проживання із спадкодавцем постійно та на момент його смерті. Ухвалою суду від 04.12.2017 провадження у справі відновлено. В судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] позовні вимоги підтримала, та показала суду, що [PERSON], являється єдиним спадкоємцем після смерті брата [PERSON], у встановлений законом строк звернулася до [PERSON] ДНК з заявою про прийняття спадщини. З дружиною [PERSON] її брат до дня смерті тривалий час не проживав. Вона взагалі проживала в іншій країні, а саме в Угорщині. Після смерті чоловіка спадщину не прийняла, хоча про день його смерті знала. Рішенням суду, яке набуло законної сили, [PERSON] відмовлено в поновленні строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] Отже єдиним спадкоємцем всього спадкового майна залишилась позивачка, інших спадкоємці немає. Просить суд задовольнити позовні вимоги позивачки в повному обсязі. Представник співвідповідача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності від 20.07. 2015, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та показав суду, що вимоги позивачки вважає необґрунтованими та такими що не підлягають до задоволення, оскільки позивачка не довела суду, що окрім неї немає інших спадкоємців які б претендували на спадщину після смерті [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] міської ради, Закарпатської області в судове засідання не з'явився. Міський голова [PERSON] надав суду заяву, в якій просив вказану справу розглянути у відсутності їх представника. За наявності належних доказів, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи без самостійних вимог [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Завідуюча [PERSON] ДНК [PERSON] надала суду заяву, в якій просила вказану справу розглянути у її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи без самостійних вимог Реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції Закарпатської області в судове засідання не з'явився. Начальник реєстраційної служби [PERSON] надав суду заяву, в якій просив вказану справу розглянути у відсутності їх представника. Заперечення по позовній заяві відсутні. Вирішення вказаної справи залишає на розсуд суду, відповідно до чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. \~15.12.2017 набрав чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII "Про\~ внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України\~ та\~ інших законодавчих актів". Згідно п.9\~ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017\~\~ справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи викладене, вказана справа розглядатиметься\~ за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У відповідності до положень частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням прав позивачки, [PERSON], на отримання власності в порядку спадкування, зокрема через відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь, у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на спадкове майно. Судом встановлено, що після смерті батьків та рідного брата позивачки, а саме: матері [PERSON], актовий запис про смерть № 16 від 29.01.2014, складений Відділом РАЦС реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції у Закарпатській області; батька [PERSON], актовий запис про смерть № 34 від 28.02.2014, складений Відділом РАЦС реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції у Закарпатській області) та брата [PERSON], актовий запис про смерть № 173 від 28.11.2014, складений Відділом РАЦС реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції у Закарпатській області), залишилося спадкове майно: житловий будинок №65, що розташований по вул. Буркут, в м. Рахові, Закарпатської області, земельна ділянка під відповідним житловим будинком, площею 844 кв.м., та легковий автомобіль моделі ВАЗ 21063, 1987 року випуску. Відповідно до правовстановлюючих документів на все вищевказане майно, а саме свідоцтва про право власності на житловий будинок від 05.06.2002, Державного акту на право власності на земельну ділянку №252647 від 26.03.2009 та технічного паспорта на транспортний засіб все вищенаведене нерухоме майно належало [PERSON], [INFO]. Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно витягу з спадкового реєстру № 41312054 від 26.08.2015, батько позивачки [PERSON] склав заповіт на свого сина, нині покійного брата позивачки - [PERSON], що був посвідчений державним нотаріусом [PERSON] 14 вересня 2009 року та зареєстрований в реєстрі під № 1-1681. Позивачка у позові ствердила, що про наявність відповідного заповіту їй було відомо, спорів з даного приводу у їхній сім'ї не виникало. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після смерті батька (заповідача), який помер 28.02.2014, брат позивачки [PERSON], прийняв спадщину в порядку ч.3 ст. 1268 ЦКУ, однак у встановленому законом порядку не оформив свої права на спадщину за законом та заповітом і помер через 9 місяців після смерті батька, а саме 28.11.2014. Позивачка, після смерті брата, з метою реалізації своїх прав на спадкування, 10 лютого 2015 року, звернулась до [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка зареєстрована в реєстрі за № 1-268, що стверджується копією заяви від 10.02.2015. Судом встановлено, що [PERSON] за життя був одружений з [PERSON] [INFO], яка зареєстрована в житловому будинку за адресою м. Рахів, вул. Буркут, 65. Внаслідок вказаної обставини, ухвалою суду від 17.09.2015 [PERSON] було залучено до участі у справі як співвідповідача. З 2010 року спадкодавець [PERSON] та [PERSON] припинили фактичні шлюбні відносини, остання виїхала на постійне місце проживання до Угорщини. Таким чином, [PERSON] протягом останніх п'яти років, а також на момент смерті спадкодавця не проживала разом з ним в даному будинку, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов, складеним депутатом [PERSON] міської ради від 17.08.2015, який також посвідчується підписами сусідів. В такому випадку, [PERSON] не прийняла спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, згідно якої тільки спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Частиною 1 ст. 1269 ЦКУ передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦКУ, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Позивачкою та її представником доведено, що [PERSON] не зверталась до [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений ст. 1270 ЦКУ строк, що підтверджується витягом з спадкового реєстру № 41288190 від 21.08.2015 хоча про смерть брата їй було відомо, оскільки в день його смерті 28.11.2014. Вищевказаним витягом з спадкового реєстру також підтверджено відсутність інших спадкоємців, окрім позивачки, які в установленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON], [INFO]. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 25.04.2017, яке набрало законної сили 04.09.2017 у задоволенні позову [PERSON] про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено. Вищевказаним рішенням встановлено, що у позивачки не було перешкод в поданні заяви про прийняття спадщини в установлений законом строк, поважної причини пропуску цього строку не встановлено. Таким чином, [PERSON], являється єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті брата [PERSON]. Позивачка у встановлений законом строк звернулась до [PERSON] держаної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину. Однак, 21.08.2015 державним нотаріусом винесено постанову під № 91 про відмову їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на брата, [PERSON] Відповідно до п. 1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: - місце відкриття спадщини; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ст. 1262 Цивільного кодексу України, рідні брати та сестри мають право спадкування за законом як спадкоємці другої черги. Частиною 2 статті 1270 ЦК України, передбачено, що якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до положення [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (Постанова у відмові вчинення нотаріальної дії № 91 від 21.08.2015р), право власності спадкоємця, який прийняв спадщину, на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У відповідності з ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Враховуючи, що позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті брата, яка у визначеному законом порядку та строк прийняла спадщину, інший спадкоємець [PERSON], у встановлений законом строк спадщину не прийняла, рішенням суду їй відмовлено у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини, тому позовні вимоги є обґрунтовані на підлягають до задоволення. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою та її представником не ставилось, тому такі слід віднести за рахунок позивачки.

Outcome: approved