Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачів та після уточнення своїх позовних вимог просила суд: визнати недійсним заповіт її батька [PERSON], складений на користь її брата [PERSON], посвідчений 06 березня 2007 року; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане відповідачу; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частини житлового будинку №55 по вул. Жовтневій у с. Маразліївка, Білгород-Дністровського району Одеської області; на ? частини земельної ділянки площею 12,54 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив №35; на ? частини майнового паю в структурі майна КСП «Прогрес» с. Широке, Білгород-Дністровського району Одеської області, вартістю 9\~276 грн. або 0,27 відсотки пайового фонду цього підприємства; на ? частини майнового паю в структурі майна КСП СК «Прогрес», вартістю 5175 грн., або 0,15 відсотки пайового підприємства; на ? частини вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходиться в ТВБВ №10015/0344 філії Одеське обласне управління на рахунках, відкритих до 02 січня 1992 року, №9155102910 залишок 1557,30 грн., №9155101195 залишок 50,20 грн., що належали [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так, 28 травня 2012 року помер її батько, після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, яке він заповідав своєму сину [PERSON] Позивач вважає заповіт недійсним, оскільки він не був власноручно підписаний її батьком, а посвідчення його секретарем Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області відбулось з порушенням вимог чинного законодавства, без участі свідків. У судовому засіданні адвокат [PERSON] - [PERSON] вимоги уточненої позовної заяви підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON], його представники за довіреністю [PERSON], [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав їх необгрунтованості. Представник виконкому Маразліївської сільської ради надав до суду заяву, відповідно до якої просить здійснити розгляд справи у його відсутності. Представник Б-Дністровської районної державної адміністрації також надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Треті особи у судове засідання не з'явилися, прчини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги доводи всіх учасників судового процесу, надавши правову оцінку представленим доказам та встановивши характер і особливості правовідносин, що склалися між сторонами, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 28.05.2012 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 350774, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану\~ реєстраційної служби Білгород-Дністровського МУЮ (т.1 а.с.3). [PERSON] є батьком позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] [PERSON] зробив особисте розпорядження на випадок своєї смерті, склавши заповіт, який 06.03.2007 року було посвідчено секретарем Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 56. Заповіт складено в селі Маразліївка Білгород-Дністровського району Одеської області від 06.03.2007 року о 09 годині 30 хвилин, і підписаний в двох екземплярах, що мають однакову юридичну силу, один з яких залишився на зберіганні в справах Маразліївської сільської ради, а другий видано заповідачу. В заповіті зазначено, що за малограмотного заповідача [PERSON] за його особистим проханням та в його присутності розписався [PERSON] Заповіт до його підписання прочитаний вголос заповідачем [PERSON] Особу [PERSON] встановлено, дієздатність перевірено. Особу [PERSON], який розписався замість заповідача встановлено. За заповітом [PERSON] заповів все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б таке майно не складалось, і взагалі\~ все те, що йому буде належати на день смерті на що за законом заповідач матиме право заповідав - [PERSON]А.(а.с.13). 23 липня 2013 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 частини житлового будинку №55 по вул. Жовтневій, в с. Маразліївка; 23 жовтня 2013 року на 5/6 частини земельної ділянки під №582, масив під №35, площею 12,54 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майновий пай в структурі вартості майна колишнього КСП «Прогрес» вартістю 9\~276,00 грн., або 0, 27 % пайового фонду СК «прогрес», майновий пай в структурі вартості майна колишнього КСП «Прогрес» вартістю 5\~157 грн, або 0,15 % пайового фонду СК «Прогрес», вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходиться в ТВБВ №1001/0344 філії Одеського обласного управління «Державний ощадний банк України» на рахунках, відкритих 02 січня 1992 року; №9155102910 залишок 1\~557, 30 грн., №9155101195 залишок 50,20 грн. У відповідності до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Розпорядження, яке міститься в заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.1234 ЦК України). Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч.1\~ст.1235 ЦК України). Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини (ч.ч.2,4\~ст.1236 ЦК України). Главою 85 ЦК України встановлені загальні вимоги до форми, змісту та порядку посвідчення заповіту, недодержання яких у відповідності до ч. 1 ст. 1257 ЦК України свідчить про його нікчемність. Відповідно до вимог до ч.2 ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; має бути особисто підписаний заповідачем, а якщо особа не може особисто підписати заповіт, то відповідно до ч.4 ст.207 ЦК України у її присутності він підписується іншою особою. Таким чином законодавством встановлений обов'язок заповідача особисто підписати заповіт. У виключних випадках, які чітко встановлені Законом заповіт може бути підписаний іншою особою. Так, у відповідності до ч.2 ст.207 ЦК України якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Відповідно до обставин справи, 06 березня 2007 року секретарем Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області [PERSON] посвідчений заповіт від імені [PERSON] на користь [PERSON]. В заповіті зазначено, що у звязку з малоргамотністю заповідача заповіт був підписаний іншою особою - [PERSON] після того, як заповідач вголос прочитав текст заповіту. В порушення вимог ч.2 ст. 1247 та ч.4 ст.207 ЦК України заповіт не містить відомостей щодо хвороби або фізичної вади [PERSON], у зв'язку з чим він не міг підписати власноручно заповіт. Із наявних в матеріалах справи письмових доказів, наданих до суду сторонами по справі, судом не було встановлено наявності у [PERSON] на момент складання заповіту від 06.03.2007 року хвороби або фізичної вади, у зв'язку з чим він не міг підписатися власноручно у складеному заповіті. Крім того, свідок [PERSON], яка є секретарем Маразліївської сільської ради та безпосередньо посвідчувала оскаржуваний заповіт, у судовому засіданні пояснила, що заповідач [PERSON] під час складання заповіту не хворів та не мав фізичних вад, однак пояснив, що не може поставити підпис власноручно, через малограмотність. Однак, в той же час [PERSON] пояснила, що заповідачем [PERSON] самостійно вголос було прочитано заповіт, що спростовує доводи про його малограмотність та неможливість самостійно поставити підпис. Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку не було підстав для підпису заповіту не самим заповідачем, а іншою особою. Крім того, причина, яка вказана у посвідчувальному написі на заповіті: «...за малограмотного заповідача...» не передбачена а ні ст. 207 ЦК України, а ні ст.1247 ЦК України, ні іншими нормативними актами. Тим більше, ч.4 ст.207 ЦК України визначено виключний перелік причин (хвороба, фізична вада), внаслідок яких правочин (заповіт) може бути підписний іншою особою. Пунктом 13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 р. № 22/5, передбачена ще одна умова, за наявності якої заповіт від імені заповідача може підписати інша особа - це неписьменність заповідача. Так, в п.13 зазначеної Інструкції вказано, що якщо громадянин, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії, неписьменний або сліпий, посадова особа виконавчого комітету, крім того, зобов'язана прочитати йому текст документа і зробити про це на документі відмітку. Якщо сліпий громадянин письменний, він сам підписує документ. Якщо глухий, німий або глухонімий громадянин, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, письменний, він сам прочитує документ і власноручно підписує його. Якщо такий громадянин неписьменний, при вчиненні нотаріальної дії обов'язково повинна бути присутня письменна особа, яка може порозумітися з ним і засвідчити своїм підписом, що зміст заповіту, довіреності заяви чи іншого документа відповідає волі глухого, німого або глухонімогс громадянина, який бере участь у цій нотаріальній дії. Той факт, що заповідач [PERSON] був письменною особою підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, а саме: - [PERSON] особисто підписав заповіт, складений у 2004 році (а.с. 83); - у військовому білеті [PERSON] вказано, що він має освіту 4 класи, що вказує на те, що він був письменною особою, тобто міг писати та читати (т. 1 а.с. 81); - власноручні підписи [PERSON] у його трудовій книжці (т.1 а.с. 80); - в довідці СК "Прогрес" Білгород-Дністровського району Одеської області зазначено, що [PERSON] працював в колгоспі імені Жданова (правонаступником якого є СК «Прогрес») техніком штучного осіменіння з 1984 по 1987 рік на МТФ №2 (т. 1 а.с.11). Тобто працював на посаді спеціаліста в певній залузі, що передбачає певну освіту та знання. Крім того у судовому засіданні свідок [PERSON] також підтвердив, що [PERSON] був письменною людиною. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржуваний заповіт безпідставно не був підписаний особисто заповідачем, як того вимагає ч. 2 ст. 1247 ЦК України, що є самостійної підставою для визнання його недійсним. Тобто встановлені судом обставини, підтверджені належними та допустимими доказами свідчать про обгрунтованість та доведеність позовних вимог [PERSON] щодо визнання заповіту недійсним. Відповідно до ч.1, ч.2 і ч.4 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідає його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Згідно ч.2 ст.215 ЦК України нікчемний правочин є недійсний через невідповідність вимогам законодавства. Такий правочин недійсний з моменту його вчинення незалежно від того, чи визнав його таким суд. Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Зважаючи на те, що складений 06 березня 2007 року [PERSON] заповіт є недійсним, то відповідно і видані відповідачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом також підлягають визнанню частково недійсними. Відповідно до ч. 4 ст. 1257 ЦК України у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця. Із копії спадкової справи №270/2012 року (а.с. 43-46) вбачається, що спадкоємцями майна померлого [PERSON], які звернулмся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та не заявили у встановлений законом строк відмову від неї є [PERSON] та [PERSON] Таким чином, відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті батька. Відповідно до ст.328 ЦК України цей юридичний факт є підставою для виникнення у них права власності на спадкове майно. [PERSON], [INFO], яка є рідною сестрою [PERSON] та [PERSON] та яка проживає поза межами [INFO], у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька, а отже у відповідності до ч. 1 ст. 1272 ЦК є такою, що не прийняла спадщину. У відповідності до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця успадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом цієї ж черги і розподіляється між ними порівну. З огляду на викладене, відповідно до ч.2 ст. 1275 та ч.1 ст. 1278 ЦК України спадкове майно, що входить до складу спадщини, яке залишилося після смерті [PERSON] успадкували спадкоємці за законом першої черги [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, а саме по 1/2 частині кожний. З огляду на викладене вимоги позивача про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, видані [PERSON] та визнання за позивачем в порядку спакування за законом після смерті [PERSON] права власності на ? частини житлового будинку №55 по вул. Жовтневій у с. Маразліївка, Білгород-Дністровського району Одеської області; на ? частини земельної ділянки площею 12,54 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив №35, на ? частини майнового паю в структурі майна КСП «Прогрес» с. Широке, Білгород-Дністровського району Одеської області, вартістю 9\~276 грн. або 0,27 відсотки пайового фонду цього підприємства, на ? частини майнового паю в структурі майна КСП СК «Прогрес», вартістю 5175 грн., або 0,15 відсотки пайового підприємства, на ? частини вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходиться в ТВБВ №10015/0344 філії Одеське обласне управління на рахунках, відкритих до 02 січня 1992 року, №9155102910 залишок 1557,30 грн., №9155101195 залишок 50,20 грн., що належали [PERSON] є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved