Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку № 55 по вул. Партизана Люльки в м. Марганці Дніпропетровської області, зареєстрований 24.01.2001 року за № 128831 Товарною біржею «Українська». В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що укладеним договором передбачені всі істотні умови щодо угоди купівлі-продажу вищевказаної квартири, які ним, як покупцем, виконані. Договір купівлі-продажу зареєстрований на біржі, але не був посвідчений нотаріально. В нотаріальному посвідченні даного договору відповідач відмовляєтеся, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просять задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала та пояснила, що не бажає йти до нотаріуса і оформлювати угоду, оскільки будинок продала. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до договору купівлі-продажу від 24.01.2001 року, укладеного на Українській товарній біржі та зареєстрованого під № 128831, [PERSON] продала, а [PERSON] купив будинок № 55 по вул.. Партизана Люлько в м. Марганці Дніпропетровської області, житловою площею 18,9 кв.м., розташований на земельній ділянці розміром 600 кв.м. Згідно технічного паспорту на будинок № 55 по вул. Партизана Люльки в м. Марганці Дніпропетровської області, оглянутого судом у судовому засіданні, власником будинку значиться [PERSON]. Відповідно до\~ст. 1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій. Крім того, ст.2 зазначеного\~Закону\~встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. Відповідно до\~ст.5 ЦК України\~до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у грудні 1999 року, для їх врегулювання слід застосовувати\~ЦК УРСР\~в редакції 1963 року. Згідно зі\~статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). За змістом статей\~128,\~153 ЦК УРСР\~(1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до\~статті 224 ЦК УРСР\~(1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР\~передбачалася обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно зі\~статтею 15 Закону України «Про товарну біржі»\~не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Оскільки сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов'язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, тому позивач на підставі статей\~128,\~153 ЦК УРСР\~і\~статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набув право власності на спірний будинок і правомірно володіє ним. Поряд з цим, як слідує з договору купівлі-продажу, зареєстрованого товарною біржею, позивач та відповідач були членами Української товарної біржі. За викладеного, суд вважає, що відсутні сумніви щодо незаконності чи дійсності укладеного договору купівлі-продажу будинку. Частиною 2\~ст.47 ЦК УРСР\~(1963 р.) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Також суд вважає доведеним факт неможливості нотаріального посвідчення спірної угоди, що підтверджено матеріалами справи, зокрема подачею [PERSON] позову про визнання спірного договору недійсним та самим змістом позовної заяви, поясненнями відповідачки у судовому засіданні, з чого вбачається наявність конфлікту між сторонами, що ними не оспорювалося. З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення угоди між ним та відповідачем, її виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved