Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка навчається у Володимир - Волинському вищому професійному училищі, в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до припинення нею навчання. Позовна заява обґрунтована тим, що з 14 липня 1995 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 21 листопада 2000 року, від якого мають повнолітню дочку [PERSON], яка навчається у Володимир - Волинському вищому професійному училищі. Позивач стверджує, що дочка проживає з нею, продовжує навчання, і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, а домовленості з відповідачем щодо розміру та добровільної сплати аліментів між ними не досягнуто. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши думку позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. [PERSON] та [PERSON] з 14 липня 1995 року перебували у шлюбі, який розірвано 21 листопада 2000 року Турійським відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області, актовий запис №57 (а. с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження (а. с. 7) сторони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем - [PERSON], та навчається у Володимир - Волинському вищому професійному училищі з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2015 року (а. с. 9, 11). Главою 16 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. За змістом ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, і при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на даний час не працює, на обліку у Центрі зайнятості як безробітна не перебуває (а. с. 10), живе за рахунок підсобного господарства, і їй не вистачає коштів для належного забезпечення дочки усім необхідним, оскільки навчання дочки потребує матеріальних витрат, зокрема, на проїзд до місця навчання, харчування, купівлю підручників та навчальних приладь. Відповідач [PERSON] є пенсіонером та отримує доходи у вигляді пенсії за віком, що стверджується пенсійним посвідченням (а. с. 20), та спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі, який просила позивач -1/4 частини його доходу. Крім того, відповідач позов визнав, що в силу ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Враховуючи, що позивач [PERSON] при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог зазначеного Закону, п. 3 ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 243.60 грн. судового збору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 182, 199, 200 СК України та

Outcome: approved