Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

До Харківського районного суду Харківської області надійшла заява головного лікаря КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №1» [PERSON]І щодо госпіталізації у психіатричний стаціонар [PERSON], [INFO], який зареєстрований та мешкає за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе, б. 262 кв. 271, без його згоди або згоди її законного представника. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що [PERSON], [INFO] страждає тяжким психічним розладом у формі помірна розумова відсталість з емоційно-вольовою нестійкістю, внаслідок чого він не може самостійно задовольняти свої основні життєві на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, може заподіяти значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у випадку ненадання йому психіатричної допомоги. На теперішній час психологічний стан [PERSON] контакт малопродуктивний із-за вираженого малоумія. Напружений, замкнутий. На питання відповідає після пауз односкладово, частно не влад. Словарний запас та запас знань малий. Мишлення носить ситуаційно-конкретний характер. Пам'ять і інтелект низькі. Активно марення і галюцінації не продуктує. Не критичний. З урахуванням чого, обстеження і лікування хворого можливо лише в умовах психіатричного стаціонару, відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу». Представник КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №1» [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, заяву підтримує та просить задовольнити. Законний представник [PERSON] - [PERSON] , в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій вказав, що підтримує заяву про необхідність надання [PERSON] медичної допомоги та просив її задовольнити і проводити судове засідання без його участі. Згідно з довідкою, наданою КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1», [PERSON] за своїм психічним станом здоров'я не може бути присутнім в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Суд, перевіривши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судовим розглядом встановлено, що на підставі письмової заяви опікуна [PERSON] та огляду лікаря-психіатра приймального відділенні КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» [PERSON] 01 червня 2018 року о 08 годині 20 хвилин [PERSON] був госпіталізований до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1». \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.279 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 травня 2006 року [PERSON], [INFO], визнаний недієздатним та встановлено над ним опіку. \~ \~ \~ \~Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2008 року [PERSON] призначено опікуном недієздатного [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра. \~ \~ \~ \~Згідно вимог статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. \~ \~ \~ \~Рішенням Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає\~Конституції України\~(є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. \~ \~ \~ \~Закон України «Про психіатричну допомогу» виходить із презумпції психічного здоров'я особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. \~ \~ \~ \~Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану. \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини вказав на те, які вимоги повинні бути дотримані, щоб затримання особи, як душевнохворої відповідало вимогам ст. 5 Конвенції: необхідно довести стан психічного розладу; розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу. Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про госпіталізацію особи в психіатричний заклад в примусовому порядку. \~ \~ \~ \~Як вбачається\~з висновку\~комісії лікарів-психіатрів\~психіатричного стаціонару\~КЗОЗ «Обласна\~психіатрична лікарня\~№1»\~від 01\~червня 2018\~року [PERSON],\~[INFO], тяжким психічним розладом у формі помірна розумова відсталість з емоційно-вольовою нестійкістю, внаслідок чого він не може самостійно задовольняти свої основні життєві на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, може заподіяти значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у випадку ненадання йому психіатричної допомоги. Хворий потребує надання психіатричної допомоги в умовах психіатричного стаціонару, а оскільки [PERSON] визнаний судом недієздатним, він не може дати свідомої згоди на госпіталізацію. \~ \~ \~ \~Викладене дозволяє суду зробити висновок про задоволення заяви Комунального закладу охорони здоровя «Обласна психіатрична лікарня №1» про примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар [PERSON] для його лікування в умовах психіатричного стаціонару, оскільки, це є необхідним, та відповідає приписам Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.8 ЦПК України, рішенню Конституційного суду України №2-рп/2016 від 01 червня 2016 року. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved