Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у попереднє судове засідання не зявились, направили до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутністі, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Позивач у попереднє судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер 29.05.2015 р.; копія свідоцтва про народження [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON] (рос. мова); копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, спадкодавець [PERSON], спадкова справа зведена 10.11.2015 р.; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку (кадастровий номер 5124110100:02:007:0345), власник [PERSON]; копія звіту про проведення експертної грошової оцінки вартості присадибної земельної ділянки площею 0,0457 га по вул.. Гагаріна, 3 в м. Рені Одеської області, вартість 39820 грн.; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами по вул.. Гагаріна, в м. Рені Одеської області, вартість 98730 грн.; копія технічного паспорту на житловий будинок по вул.. Гагаріна, 3 в м. Рені Одеської області, власник [PERSON], самочинних споруд не має; копія договору дарування від 02.11.1988 р., згідно якого [PERSON] Б.Г. подарував, а [PERSON] прийняв у дар житловий будинок по вул.. Гагаріна, 3 в м. Рені, Одеської області; копія заяви [PERSON] від 10.11.2015 р. про відмову від спадщини на користь [PERSON]А; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 29.05.2015 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами по вул.. Гагаріна, 3 в м. Рені Одеської області та земельної ділянки (кадастровий номер 5124110100:02:005:0345) розміром 0,0457 га, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, у звязку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є син [PERSON], який є позивачем по справі, дружина [PERSON] та донька [PERSON], які є відповідачами по справі. У встановлений законодавством строк, 10.11.2015 р. позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а відповідача [PERSON] звернулась із заявою про відмову від спадщини. Відповідачка [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не зверталась, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину не прийняла, оскільки на момент відкриття спадщини не мешкала разом із спадкодавцем. 26.05.2016 р. [PERSON] звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у звязку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку та житлового будинку. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті батька, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець першої черги [PERSON] заявила відмову від спадщини, що підтверджується заявою, яка знаходиться в матеріалах справи, [PERSON], яка є також спадкоємицею першої черги спадщину не прийняла. Крім того, у своїх заявах відповідачі вказують, що позивач по справі є сином спадкодавця [PERSON], а різночитання у прізвищах виникло у звязку із невірним перекладом прізвищ з російської мови на українську, а саме прізвище позивача «Мєльниченко», спадкодавця «Мельниченко», факт родинних відносин підтверджують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, у т.ч. і про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт родинних відносин позивача із батьком [PERSON] підтверджується поясненнями, викладеними у заявах відповідачів, а також матеріалами справи, таким чином суд вважає цей факт встановленим. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Спадкоємець першої черги [PERSON] звернулась із заявою про відмову від спадщини, [PERSON] спадщину не прийняла, на спадщину не претендує. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернувся до нотаріуса у встановлений законодавством строк із заявою про прийняття спадщини, однак оформити її не може у звязку з обставинами, які не залежать від нього. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на спадкове майно, з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved