Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася 28.12.2018 року до суду з позовом до [PERSON] (який 29.03.2019 року уточнила), про визначення місця проживання дитини з позивачем. В позовній заяві вказала, що 11.06.2005 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. В період шлюбу народилась дитина: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 06.05.2014 року шлюб між сторонами було розірвано та визначено місце проживання дитини разом з батьком. Після розірвання шлюбу вона підтримувала стосунки з донькою та надавала їй моральну та матеріальну підтримку. Завжди приймала участь у її виховані та забезпеченні (допомагала донці робити домашні завдання, купувала одяг, тощо). З початку літа 2017 року донька переїхала жити до позивача та по цей час проживає разом з нею. У зв`язку з вказаним просить визначити місце проживання доньки разом з нею. Позивач, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, представник позивача надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Представник органу опіки та піклування Кілійської РДА, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. На підставі письмової заяви позивача та наявними доказами у справі суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 223, 247 ЦПК України Дослідивши надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції в Одеські області 15.11.2005 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 06.05.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу, малолітню [PERSON] , [INFO] залишено проживати з батьком [PERSON] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 06 серпня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 06.08.2016 року. Прізвище після реєстрації шлюбу: [PERSON] , [PERSON] . Згідно характеристики на [PERSON] , 2005 року народження, наданої Кілійською ЗОШ №2, дитина навчається в даній школі з сьомого класу. Зарекомендувала себе як старанна, працелюбна, дисциплінована, уважна учениця. Володіє учбовим матеріалом на середньому рівні. Виявляє логічне та конкретне мислення. Має здібності до вивчення предметів гуманітарного циклу. На уроках уважна та активна. Має гарну фізичну підготовку. Має добрий загальний розвиток. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно, дбайливо. Бере активну участь у житті класу. Скромна, комунікабельна, товариська, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. За характером [PERSON] стримана, врівноважена, самостійна. Правила поведінки завжди свідомо виконує, з повагою ставиться до викладачів. Виховується в повній сім`ї. мати регулярно відвідує батьківські збори й цікавиться шкільним життям доньки. Мати й вітчим приділяють належну увагу вихованню дитини. Відповідно акту про встановлення фактів від 24.07.2018 року, складеного депутатом Кілійської міської ради Хлопіною Т.В. , при обстежені встановлено, що [PERSON] фактично проживає з мамою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї №1461, виданої 25.07.2018 року виконавчим комітетом Кілійської міської ради, [PERSON] , 1983 р.н., проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку служби у справах дітей Кілійської міської ради служба у справах дітей вважає доцільним визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] . При ухваленні рішення судом застосовано наступні норми права: Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. З ч. 1, 2 ст. 150 СК України вбачається, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу та Батьківщини, зобов`язані також піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ст. 161 ч.1 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за №789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 1 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по - друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилається позивач по справі, як на підставу своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки це відповідає інтересам дитини та позивач має можливість створити дитині належні умови для виховання та розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням викладеного з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved