Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення з [PERSON] в її користь аліментів на утримання дочки [PERSON] 30.03.1998р.н. та на утримання дочки [PERSON] 25.07.2000р.н., по 250 грн. на кожну щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до досягнення ними повноліття.. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що 19.06.1997 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрували у відділі ЗАГСу м.Дрогобича Львівської області, актовий запис № 256. Від даного шлюбу в них народилися дві дочки: [PERSON] 30.03.1998р.н.. та [PERSON] 25.07.2000р.н., які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Оскільки їй одній важко утримувати дітей, а відповідач не виконує свого батьківського обов?язку передбаченого ст.. 180 СК України, то вона змушена звернутися з даним позовом в суд. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав письмове заперечення, в якому, зокрема посилається на те, що позов ґрунтується на неправдивих свідченнях та перекручених фактах. Просить в позові відмовити. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі 19 червня 1997 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серія 1-СГ № 018097 від 19.06.1997 року відділом РАГСу Дрогобицького міськвиконкому Львівської області (а.с. 2). За час перебування у шлюбі в них народилися дві дочки: [PERSON] 30.03.1998р.н.. та [PERSON] 25.07.2000р.н., які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (-ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивач виховує та проживає з дітьми, перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Суд переконаний, що позивач потребує допомоги на утримання дітей і відповідач в змозі таку надавати, а тому позов підставний та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 79, 80, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved