Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів звернулась [PERSON] В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу визначення місця проживання неповнолітньої дитини повністю підтримали, в частині позовних вимог про стягнення аліментів розмір позовних вимог зменшили. Позивач суду пояснила, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 липня 2005 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалось. Вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету. Оскільки між ними не досягнуто згоди щодо надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання сина. Тому, просять суд шлюб між позивачем та відповідачем розірвати, визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] з позивачем, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі ? частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги позивача в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів в розмірі по ? частки всіх видів його заробітку (доходу) визнав та не заперечив проти їх задоволення. Позовні вимоги в частині визначення місця проживання неповнолітнього сина з матірю не визнав та просить суд визначити місце проживання дитини з ним. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 липня 2005 року. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб (повторне) серії І-ГЮ №115624 виданим 10 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 31 липня 2005 року, про що складено відповідний актовий запис №1007. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка Мартинюк, дружини Мартинюк. Від даного шлюбу сторони мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження (повторне) серії І-ГЮ №252244 виданим 10 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народився 25 листопада 2008 року в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №3040. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та бюджету, фактично їх сімя розпалась, перспектив для збереження сімї не вбачається, наданий судом термін для примирення позитивних наслідків не приніс, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. В судовому засіданні відповідач не навів обєктивних причин, які б унеможливлювали визначення місця проживання їх з позивачем неповнолітнього сина з матірю, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», установлено у 2017 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня 1860 грн. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що в судовому відповідач не заперечив проти стягнення з нього аліментів в розмірі по ? частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, а також те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про розірвання шлюбу позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 640,00 грн. згідно квитанції, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, оскільки при подачі позову до суду позивач в частині позовних вимог про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved