Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною даністю, посилаючись на наступні обставини. В серпні 2007 року вона домовилася з [PERSON] про купівлю у неї житлового будинку [ADDRESS] в вересні 2017 року за 10000 гривень після отримання неї грошових коштів від продажу домашнього господарства. Так, 20 вересня 2007 року вона передала [PERSON] у присутності свідків 10000 гривень, про що [PERSON] надала їй розписку та ключі від будинку. Позивач того дня разом з дітьми вселилася до будинку. На момент укладення угоди між нею та [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку не був укладений, так як у [PERSON] не було правовстановлюючих документів на житловий будинок. Вони домовилися, що після прийняття [PERSON] спадщини, вони звернуться до нотаріальної контори, але через стан здоров'я і тяжку хворобу [PERSON] не встигла це зробити. Позивач разом з неповнолітніми дітьми постійно проживає у житловому будинку [ADDRESS] з 20 вересня 2007 року і до цього часу. Право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], чоловіком [PERSON] [PERSON] помер [INFO]. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла його дружина - [PERSON], яка вступила в управління та володіння спадковим майном і розпорядилася ним на свій розсуд, але свідоцтво на право на спадщину не отримала. До цього часу зміни і реєстраційний напис у відповідні документи не вносилися. В документації КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» власником житлового будинку значиться [PERSON]. [PERSON] померла [INFO]. Позивач заволоділа нерухомим майном на законних підставах та відкрито, безперервно володіє і користується вказаним житловим будинком впродовж 11 років . За період проживання у житловому будинку вона неодноразово робила в ньому ремонт, витратила особисті кошти та особисту працю, відремонтувала надвірні будови, побудувала новий сарай, вважає себе власницею нерухомого майна, так як за 11 років ніяких майнових претензій їй ніхто не заявляв. Проте, вона не може від свого імені укласти договір з Михайлівським РЕМ на постачання електроенергії. В договорі до цього часу вказано прізвище «[PERSON]», яка померла в [INFO], таке ж прізвище вказується в платіжних документах на оплату за спожиту електроенергію. Через відсутність у позивача правовстановлюючих документів на житловий будинок, вона не може зареєструватися у ньому разом з моїми дітьми та отримувати соціальну допомогу за оплату комунальних послуг, як багатодітна сім'я. 19 березня 2018 року вона виготовила технічну документацію на вказаний житловий будинок в КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» де вказано, що за адресою: [ADDRESS] розташований житловий будинок - А 1, літня кухня;,- Б1, гараж-сарай - В1, сарай - Г1, погріб -П1, вбиральня -У1, огорожа -1, водопровід-2, загальною вартістю 49517.00 гривень. Вона позбавлена можливості оформити свої права у встановленому законом порядку, тому змушена звертатися до суду з цим позовом. В судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення позивача, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 23.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області [PERSON] померла [INFO]. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 25.09.2018 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області [PERSON] помер [INFO]. Згідно довідки наданої КП «Михайлівське районне архітектурно - планувальне та техінвентаризаційне бюро» право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 02.04.2018 року зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 10.11.1993 року. Згідно свідоцтва про право особистої власності, виданого 10.11.1993 року Михайлівською районною державною адміністрацією право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON]. З технічної документації, виготовленої КП «Михайлівське районне архітектурно - планувальне та техінвентарізаційне бюро» на ім'я [PERSON] вбачається, що за адресою: [ADDRESS] розташований об'єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок - А 1, літня кухня;-Б1, гараж-сарай - В1, сарай - Г1, погріб -П1, вбиральня -У1, огорожа -1, водопровід-2, загальною вартістю 49517.00 гривень. Згідно акту - довідки виданої 14.09.2018 року депутатом Михайлівської селищної ради Запорізької області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] з 20.09.2007 року, разом з нею за цією адресою проживають її діти - [PERSON], [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO]. Згідно квитанцій про оплату за спожиту електроенергію з 29.10.2009 року по 30.11.2009 рік, з 29.04.2010 року по 29.05.2010 рік, з 31.05.2011 року по 30.06.2011 рік, з 31.07.2018 року по 31.08.2018 рік платником спожитої електроенергії вказано [PERSON] Згідно розписки від 20.09.2018 року [PERSON] отримала від [PERSON] гроші в розмірі 10 000 грн. за продаж будинку, претензій до неї не має. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що в 2007 році була присутня під час передачі [PERSON] грошей за житловий будинок від [PERSON]З того часу остання постійно проживає в зазначеному будинку з дітьми, несе витрати з його утримання, сплачує комунальні послуги. [PERSON] в 2007 році переїхала до доньки і скорості померла. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що з 2007 році по сусідству з нею постійно проживає [PERSON] з дітьми. Зазначений будинок раніше належав [PERSON], яка на теперішній час померла. Позивач зробила в будинку ремонт, несе витрати з його утримання, сплачує комунальні послуги. Суд не має сумнівів в достовірності та правдивості показань зазначених свідків. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи судом не встановлено. Таким чином, судом встановлено, що згідно розписки від 20.09.2007 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 000 грн. за продаж житлового будинку за адресою: [ADDRESS], та з цього часу разом з неповнолітніми дітьми проживає в ньому. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10-ти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Як зазначено в пунктах 9,13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертоїстатті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до пункту 1Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України цей Кодекс України набирає чинності з 0 січня 2004. Згідно пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст. 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності Цивільним кодексом України, тобто, відлік строків, про які йдеться в частині першій статті 344 цього Кодексу, зокрема, 10-річного, може починатися не раніше, ніж з 01 січня 2001, отже, позовні вимоги про визнання права власності на нерухомий об'єкт за набувальною давністю можуть бути предметом розгляду саме з цієї дати. Враховуючи, що [PERSON] дійсно відкрито і добросовісно володіла житловим будинком розташованому за адресою: [ADDRESS], утримувала його, сплачувала всі комунальні послуги, що підтверджується наданими доказами, а саме: показами свідків, та вищезазначеними документами, суд приходить до висновку, що вона є добросовісним набувачем. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Outcome: approved