Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

\~ \~ [PERSON]\~звернулась до\~суду з\~позовом,\~ якому\~просить \~ \~ щомісячно\~стягувати з\~[PERSON]\~ аліменти\~на її\~користь \~на утримання\~доньки \~[PERSON],\~[INFO]\~,\~в розмірі\~1/3\~частини з\~усіх вдів\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для \~дитини відповідного\~віку.\~ Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони мають спільну дочку - [PERSON], [INFO]. З червня 2017 року відповідач проживає окремо від них та, будучи працездатним та працевлаштованим, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Даний позов надійшов до суду 20.04.2018 року, та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ, був переданий судді Губко В.І. Ухвалою суду від 24.04.2018 року було відкрито спрощене провадження у даній справі та призначено судове засідання на 20.06.2018 року. 18.05.2018 року через канцелярію суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому він просив позовні вимоги задовольнити частково та ухвалити рішення, яким стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку до досягнення нею повноліття. Відповідач вказує, що на даний момент працює в мережі заправних станцій "Катран - Татулив" на посаді молодшого оператора та отримує мінімальну заробітну плату (3723 грн.). Окрім дочки [PERSON], має на утриманні ще двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з якими проживає однією сім'єю та виховує самостійно, так як їх мати померла, тому не може погодитись із стягненням аліментів у розмірі 1/3 частини із заробітку. Позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій зменшила розмір позовних вимог та просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку чи доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, просила справу розглядати без її участі. Відповідач також надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та позовні вимоги задовольнити у розмірі, вказаному у відзиві. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, врахувавши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, відзив відповідача, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені та підтвердженні матеріалами справи наступні факти. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-АМ №148434, [PERSON] народилася 27.08.2009 року та її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Останні, згідно зі свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ №057861 з 15.07.2008 року перебувають у шлюбі. З довідки Бершадської міської ради №719 від 26.03.2018 року, вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON], станом на березень 2018 року проживають однією сім'єю. При цьому, відповідно до довідки цієї ж міської ради №1019 від 15.05.2018 року, [PERSON] проживає однією сім'єю з [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначені довідки судом оцінено критично, оскільки відображені у них дані, різняться з даними, вказаними сторонами у позові та відзиві. Зокрема, сторони вказали, що вони проживають окремо, що суперечить даним письмовим доказам. Згідно з свідоцтвами про народження, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] є дітьми [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] померла 12.09.2005 року, що вбачається із свідоцтва про смерть серії 1-АМ №034741. Незважаючи на вказане, суд вважає, що відповідач не довів належними та допустимими доказами того, що самостійно утримує двох старших дітей та їх сім'я не має іншого джерела доходу, окрім заробітної плати [PERSON] Крім того, ним не зазначено про отримання дітьми будь -яких виплат, на які вони мають право згідно із законодавством у зв'язку зі смертю матері, наявність у членів сім'ї цінного рухомого та нерухомого майна. Згідно п.1 ст. 18, п. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи із системного аналізу викладеного суд вважає, що згідно з усталеною практикою національних судів України, розмір аліментів на утримання однієї дитини, у разі стягнення аліментів у частці від заробітку, повинен складати 1/4 частку заробітку (доходу) з урахуванням мінімального розміру аліментів, визначеному СК України. Дослідивши довідку про доходи [PERSON] від 21.05.2018 року, суд встановив, що 1/4 частина його заробітку є меншою ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому стягнення аліментів у меншому розмірі ніж 1/4 частина доходу, суперечитиме інтересам малолітньої [PERSON] Щодо інших дітей відповідача, то відсутність доказів про їх матеріальне забезпечення не дає суду змоги належним чином оцінити їх матеріальний стан, оскільки відсутність інших джерел доходу не доведено відповідачем. Дану обставину, відповідно до загальних принципів цивільного судочинства, зокрема диспозитивності та змагальності, суд трактує на користь позивача. Тобто, відповідачем не доведено того, що сплата аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його доходу, є надмірним тягарем для останнього та може призвести до порушення прав третіх осіб. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави також належить до стягнення судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп.

Outcome: approved