Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2013 з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 17.06.2013, і до досягнення дітьми повноліття. На теперішній час розмір аліментів на одну дитину є меншим за 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що суперечить положенням ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідач працює неофіційно, має дохід, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має. Просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду від 30.09.2013 на утримання малолітніх дітей, з 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, на кожну дитину, на тверду грошову суму 2\~000 грн. щомісяця з дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Від позивача та відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, з огляду на що суд вважав за можливе здійснити розгляд справи у відсутність сторін. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2013 з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 17.06.2013, до їх повноліття Позивач, звертаючись із позовом про зміну розміру аліментів на утримання дітей з 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину на аліменти у твердій грошовій сумі, вказує, що на момент звернення до суду із позовом відповідач офіційно не працевлаштований, має доходи, а раніше встановлений розмір аліментів є меншим, ніж встановлено ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (далі СК України). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3\~ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень\~ст. 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.\~183,\~184 СК України. Частина 1\~ст. 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Ураховуючи зміст ст.ст.\~181,\~183,\~184,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із батьків та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру)\~ст. 184 СК України\~відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.\~ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, до спірних правовідносин підлягає застосуванню не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов'язок батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Це підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, висловленій у постанові від 5 лютого 2014\~\~р. у справі №\~\~6-143цс13 та ухвалі ВССУ від 02.04.2014 року 6-10175цс14). З урахуванням встановлених конкретних обставин справи, положень закону, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХП від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, та приймаючи до уваги, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів у частині від доходу щомісячно на утримання малолітніх дітей, у відповідача змінилось матеріальне становище у зв'язку із втратою місця роботи і він не має регулярного заробітку, а також виходячи з того що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, не може обмежуватися разовим її здійсненням, суд дійшов висновку про можливість здійснення у даному випадку зміни розміру аліментів на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 2\~000 грн. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі при відсутності постійного регулярного доходу платника аліментів не порушує права та інтереси дітей. Тому, враховуючи все вищевикладене, суд,

Outcome: approved