Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 09 січня 2019 року [PERSON] склав розписку про те, що зобов`язується повернути їй кошти у розмірі 10\~000 грн. 00 коп., у строк до 21 січня 2019 року та 10\~000 грн. 00 коп. до 28 січня 2019 року. До теперішнього часу [PERSON] борг не повернув. Просила стягнути з останнього на її користь борг, з урахуванням індексу інфляції та відсотків, в уточненому розмірі 24 154 грн. 98 коп. та судовий збір за подачу позову до суду у розмірі 768 грн. 40 коп. а також 384 грн. 20 коп. судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщалася завчасно та належним чином. Надала до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, сповіщався про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Надав суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, просив справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено під час судового розгляду, що 09 січня 2019 року [PERSON] склав розписку про те, що зобов`язується повернути [PERSON] кошти у розмірі 10\~000 грн. 00 коп., у строк до 21 січня 2019 року та 10\~000 грн. 00 коп. до 28 січня 2019 року. На підтвердження отримання грошових коштів 09 січня 2019 року [PERSON] власноруч склав розписку. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. За ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про існування не виконаного зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 25.04.2012 року у справі N 6-24цс12). Позивач надала суду оригінал розписки, а тому суд приходить до висновку, що зобов`язання за вказаним договором не виконане. Суд приходить до висновку, що між [PERSON] та [PERSON] 09 січня 2019 року укладений договір позики, сторони дійшли згоди щодо його істотних умов, а форма договору відповідає вимогам закону. Разом із тим, до теперішнього часу [PERSON] борг [PERSON] не повернув. Статтею 625 ЦК встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, у ч.1 цієї статті сказано, що «боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання». У ч.2 зазначено, що «боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом». Так, відповідно до розрахунку індекс інфляції становить 2\~540 грн. 00 коп., 3% річних складають 846 грн. 58 коп. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Пунктом 24\~ Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог (20\~000 + 2540 + 846,58 = 23 386,58) та їх задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне з відповідача на користь позивача стягнути судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., а також 384 грн. 20 коп. судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову, всього 1152 грн. 60 коп. (а.с. 30,31). На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved