Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

До Олександрівського районного суду Донецької області звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу, який зареєстровано 30 вересня 2016 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 687. В обґрунтування позову зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, вони мають різні погляди на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. Як наслідок, в сім`ї виникали постійні сварки та суперечки. Спільним побутом не пов`язані.Починаючи з грудня 2016 року кожен з них живе окремим життям, та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Від шлюбу подружжя мають спільну непонолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] . Вважає, що подальший спільний шлюб з відповідачем неможливий. Спору про поділ спільного майна, та місце проживання дитини, не має. Просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Стягнути з відповідача на його користь сплачену суму судового збору у розмірі 768,40 грн. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 12.07.2019 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 13 годину 00 хвилин 30 липня 2019 року. Позивач - [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Проте, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та наполягає на їх задоволенні. Відповідач - [PERSON] в підготовчому судовому засіданні визнала заявлені позовні вимоги, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Просила суд змінити прізвище на дошлюбне - " [PERSON] ". Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. На виконання вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом була перевірена наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову, у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Так судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , 30 вересня 2016 року зареєстрували шлюб у Краматорському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 687, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 24 травня 2019 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого повторно 25 травня 2019 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Згідно ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Разом з тим, ст. 110 СК України передбачена можливість пред`явлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя з грудня 2016 року разом не проживає, зберігати сім`ю намірів не має, а отже, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідача та їх малолітньої дитини. Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, слід зазначити наступне. Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Однак, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу, чого між сторонами у справі не має, та враховуючи те, що відповідач визнала позов в повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права інших осіб, строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, визнання позову відповідачем тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім`ї суперечить їх спільним інтересам, що має істотне значення. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору, та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 50% судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved