Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що після смерті [INFO] її доньки [PERSON] малолітня онука - [PERSON] , [INFO] , залишилася без батьківського піклування. Оскільки батько дитини - [PERSON] притягувався до кримінальної відповідальності, не утримує, не виховує та не опікується донькою від її народження, не проявляв він жодної турботи про неї і під час тяжкої тривалої хвороби матері дитини та після її смерті, що свідчить про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо [PERSON] , встановити опіку та призначити її опікуном над малолітньою онукою, стягнувши з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця та до її повноліття. Ухвалою суду від 17.09.2019 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Службу у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, та Службу у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області, та зобов`язано їх подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, та висновок про доцільність (недоцільність) встановлення опіки, піклування та відповідність її/його інтересам дитини (а.с.29). 24.09.2019 на електронну адресу суду Службою у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області направлено заяву за вих. № 01-27/820 від 24.09.2019 про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримують та не мають заперечень проти їх задоволення (а.с.36). 01.10.2019 від органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області надійшла заява про надання додаткового часу для подання до суду висновку щодо розв`язання вищезазначеного спору, оскільки відповідно до Регламенту роботи виконавчого комітету Куп`янської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Куп`янської міської ради № 370 від 24.09.2019, засідання виконавчого комітету проводиться кожний третій вівторок місяця, тому його може бути надано після 15.10.2019 (а.с.37). Ухвалою суду від 02.10.2019 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. 16.10.2019 на адресу суду від Служби у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області за вих. № 05-32/853 від 16.10.2019 надійшло рішення виконавчого комітету № 395 від 15.10.2019, ухвалене за результатами розгляду питань органу опіки та піклування, та 17.10.2019 надано акт обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 48-50, 53). 06.11.2019 до початку розгляду справи по суті [PERSON] подано заяву про залишення позовних вимог в частині стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , без розгляду (а.с.62). Ухвалою суду від 09.12.2019 позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , залишено без розгляду, оскільки рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 18.07.2015 з [PERSON] вже стягнуто з нього аліменти на утримання цієї дитини. 06.11.2019 відповідачем [PERSON] подано заяву про визнання позову в частині позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.63). У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в частині позбавлення відповідача батьківських прав та призначення опікуна над малолітньою онукою. Позивач пояснила, що вона є бабусею двох малолітніх онучок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , матір`ю яких є її донька [PERSON] , [INFO] . У січні 2019 року її донька серйозно занедужала, тривалий час перебувала у комі, у зв`язку з чим, надавши відповідний висновок лікарсько-консультативної комісії до виконавчого комітету Куп`янської міської ради, її було призначено опікуном над малолітньою онукою [PERSON] , бо в актовому записі про її народження запис про батька вчинений у відповідності до вимог ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Доля онуки [PERSON] залишається невизначеною дотепер, оскільки у дитини є батько - відповідач у справі, однак він разом з дитиною не проживає та зовсім не цікавиться нею. [PERSON] пояснила, що [PERSON] визнав своє батьківство щодо [PERSON] через декілька років після її народження та використав цей факт як пом`якшуючу обставину при притягненні його до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів.Від народження онучка [PERSON] проживає разом з нею, після тривалої хвороби та смерті доньки, що настала [INFO] , дівчата проживають разом з нею та знаходяться на її повному утриманні, забезпеченні, вихованні. Відповідач [PERSON] не цікавиться життям дитини, не турбується про неї, не має наміру виховувати її чи вирішувати питання щодо її долі, оскільки після смерті матері дитини не вчинив жодних дій, направлених на соціальний захист дитини, не поцікавився її психологічним самопочуттям та станом здоров`я, елементарними щоденними потребами дитини. Не докладав він таких зусиль і за життя матері [PERSON] , не підтримав дитину морально у зв`язку із трагічною смертю матері. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 06.11.2019 не заперечував проти позбавлення його батьківських прав щодо доньки [PERSON] , пояснивши, що не має наміру в подальшому опікуватися дитиною. Служба у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області вважала позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Служба у справах дітей Куп`янської міської ради за результатами судового розгляду справи та дослідження всіх доказів у справі вважала, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, зазначивши, що наданий до суду висновок від 15.10.2019 був складений без врахування обставин, встановлених судом. Суд, заслухавши сторони, з`ясувавши думку органів опіки та служб у справах дітей, дослідивши письмові докази, встановив фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, що виникли у справі. Донька позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження (а.с.9,10). Згідно з довідкою уповноваженого виконкому Куп`янської міської ради по квартальному комітету № 3 за вих. № 1104 від 25.07.2019 [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з донькою [PERSON] та онучками [PERSON] , 2009 року народження, та [PERSON] , 2013 року народження (а.с.11). Рішенням виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області за № 105 від 19.03.2019 малолітній [PERSON] , [INFO] , в актовому записі про народження якої відомості про батька внесені на підставі ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, та у зв`язку з тим, що відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства «Куп`янський центр первинної медичної допомоги» Куп`янської міської ради за № 135 від 04.03.2019 її мати [PERSON] внаслідок тривалої хвороби не має змоги виконувати батьківські обов`язки, - надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та її опікуном призначено позивача [PERSON] (а.с.7,8). На підставі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.08.2019 Куп`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, встановлено, що [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла (а.с.13). Батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно 07.02.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стан по місту Куп`янську реєстраційної служби Куп`янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області (а.с.10). Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 19.10.2015 шлюб, зареєстрований 07.02.2015 між [PERSON] та [PERSON] , розірвано (а.с.20). Крім того, рішенням того ж суду від 18.08.2015 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Судовим розглядом справи встановлено, що малолітня [PERSON] разом з матір`ю від народження проживає за адресою місця проживання позивачки. Під час тривалої хвороби матері дитини та після її смерті вона також разом з сестрою [PERSON] проживали у бабусі, тобто позивачки у справі, яка взяла на себе обов`язки щодо виховання та утримання онучок. Довідкою Куп`янського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 2 «Орлятко» підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , відвідує цей заклад з 04.09.2017 по теперішній час. Приводить до забирає з дитячого садка дитину здебільшого бабуся [PERSON] , яка відвідує батьківські збори та приймає активну участь у житті групи. Відносини між бабусею та онукою доброзичливі, щирі, відверті (а.с.19). Однією із підстав позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що передбачено п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що міститься у п.15 постанови від 30 березня 2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування. Судом розглядом встановлено, що малолітня [PERSON] постійно проживає в родині бабусі [PERSON] у місті Куп`янську Харківської області. Відповідач [PERSON] за місцем реєстрації у с. Коробочкине Чугуївського району Харківської області не проживає, фактично мешкає у місті Харкові, житло винаймає, постійного місця роботи не має. Ці обставини не оспорювалися відповідачем у судовому засіданні. Частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які знають родину позивачки більше десяти років, у судовому засіданні охарактеризували відповідача з негативного боку, пояснивши, що він з родиною проживав не тривалий час, не працював, зловживав спиртними напоями, постійно вчиняв сварки. Відповідач ніколи не цікавився долею доньки, не турбувався ані про неї, ані про родину, лише після того, як стало питання про притягнення його до кримінальної відповідальності, він зареєстрував шлюб з [PERSON] та визнав своє батьківство щодо [PERSON]. Останні декілька років він з родиною не проживав, мешкав у іншому місті. Навіть після того, як [PERSON] серйозно занедужала, він не поцікавився долею дитини, не опікувався нею. Таким чином, встановлені обставини справи свідчать про те, що окреме проживання дитини від її батька не було домовленістю у родинному колі, а викликано відсутністю належного піклування та турботи за малолітньою дитиною з боку відповідача. Як встановлено, батько дитини не цікавиться навчанням дитини, її успіхами та поведінкою. Процес дошкільної освіти малолітньої організовано та забезпечується лише бабусею. Будь-яких відомостей про те, що відповідач приймав участь у вирішенні питань, пов`язаних із навчанням дитини, матеріали справи не містять. Не спростовані відповідачем і твердження щодо недбайливого ставлення щодо матеріального утримання дитини, адже з розрахунку старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області Погрібної Т.С. встановлено, що станом на 01.09.2019 заборгованість по аліментам складає 67371,19грн. (а.с.66-70). При цьому, встановлено, що за період з листопада 2018 року [PERSON] не здійснив жодної виплати, хоча був обізнаний з січня 2019 року про вкрай незадовільний стан здоров`я матері дитини [PERSON] та потребу родини у матеріальній допомозі. З викладеного вбачається, що відповідач на протязі декількох років не проявляє до дитини батьківської любові та турботи, не спілкується з нею, не цікавиться її бажаннями та потребами і, як наслідок, не має тісного психологічного зв`язку з нею. Відсутність близького емоційного контакту між малолітньої [PERSON] та відповідачем підтвердили допитані у судовому засіданні вищезазначені свідки, які пояснили, що дитина взагалі не згадує батька та ніколи не запитує про нього, вона вважає своєю родиною бабусю та сестричку [PERSON]. Ці обставини свідчать про те, що відповідач не має міжособистісного контакту з донькою, не відчуває потреби у спілкуванні з нею, уникає близьких стосунків з дитиною навіть після втрати найріднішої для неї людини - матері, виправдовуючи свої дії банальною відсутністю грошових коштів, які на його думку, як встановлено з рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова у справі про стягнення аліментів, потрібні для придбання дарунків дитині. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Незалежно від місця проживання та роду занять відповідача, він зобов`язаний постійно приймати участь у вихованні та утриманні своєї дитини, однак відповідач не спілкується з донькою, не цікавиться її життям, розвитком, матеріально не підтримує, не бажає захищати її інтереси, не дивлячись на те, що дитина залишилася без материнської опіки та турботи. Вищевикладені обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Докази щодо спростування таких обставин в матеріалах справи відсутні. Крім того, відповідачем подано до суду письмову заяву про визнання позову та не бажання виховувати свою дитину. Частинами 5,6 статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, суд не приймає до уваги висновок комісії з питань захисту дітей Куп`янської міської ради, затверджений рішенням виконавчого комітету № 395 від 15.10.2019, щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , оскільки він обґрунтований лише усними поясненнями відповідача щодо наміру особисто виховувати дитину, які були надані ним членам комісії 13.09.2019. Зазначення у висновку відсутності у відповідача шкідливих звичок та висловлену ним обіцянку утримувати доньку, як доказ належного виконання батьківських обов`язків, на думку суду, є непереконливим. За позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04), питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці, сам факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав може свідчити про його інтерес до дитини (п.п. 57,58), однак, враховуючи вищезазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд, посилаючись лише на поодинокий факт фізичної присутності відповідача на засіданні уповноваженого органу при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, не може бути переконаний, що така поведінка свідчити про справжній інтерес до дитини, бажання турбуватися та виховувати дитину. Згідно з п.16 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.Суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , маючи всі необхідні умови для реалізації свого права і виконання обов`язку щодо належного виховання дитини, без поважних причин ухиляється від їх виконання, свідомо нехтує ними. Згідно принципу шостого Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959року дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Положеннями ч.4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з вимог закону та обставин справи, суд вважає, що викладені вище обставини можна розцінювати як ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав, а отже визнання відповідачем позову не суперечить закону та задоволення позовних вимог буде відповідати якнайкращим інтересам дитини. Фактично на час розгляду цієї справи дитина позбавлена батьківського піклування та потребує юридичного захисту своїх прав, які позивач не може забезпечити, оскільки не має для цього відповідних правових підстав, так як є бабусею, а батько дитини не позбавлений батьківських прав. Опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей. Зволікання з оформленням опікунства суперечить загальним засадам Закону України «Про охорону дитинства», оскільки з метою забезпечення реалізації прав дітей на життя, охорону здоров`я, освіту та соціальній захист їм потрібен призначений судом або органом опіки та піклування опікун (піклувальник). Стаття 58 ЦК України передбачає, що над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування встановлюється опіка. За положеннями частини 3 статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У позові [PERSON] просить встановити опіку над онукою та призначити її опікуном. За положеннями ч.4 ст. 167 Сімейного кодексу України переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Частина 8 статті 7 Сімейного кодексу України наголошує, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. З акту обстеження умов проживання, складеного 12.09.2019 головним спеціалістом служби у справах дітей Куп`янської міської ради Редькою Л.О., встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з бабусею [PERSON] , 1965 року народження, та рідною сестрою [PERSON] , 2009 року народження, за адресою: [ADDRESS] , де діти мають власну відокремлену кімнату, яка оздоблена всім необхідним для проживання, навчання, проведення дозвілля (а.с.53). Відповідно до положень ч. 2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. З довідки дошкільного закладу, який відвідує малолітня [PERSON], встановлено, що між дитиною та бабусею склалися доброзичливі, щирі та відверті стосунки. Суд враховує рішення Європейського Суду у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden), заява 10465/83, від 24.03.1988), відповідно до якого було констатовано факт порушення ст. 8 Конвенції не у зв`язку з рішенням про піклування над дітьми, а у зв`язку з методами, якими воно виконувалося, а саме розлучення дітей між собою. На підставі викладеного, враховуючи, що для цієї малолітньої дитини, якій на сьогодні лише 6 років, від народження постійним місцем проживання було саме місце проживання її бабусі по матері - [PERSON] , яка до того ж є опікуном її старшої сестри, зметою забезпечення якнайкращих інтересів малолітніх дітей, недопущення розлучення рідних сестер між собою, забезпечення вільного доступу їх спілкування між собою та виховання в найбільш сприятливій для них сімейній атмосфері любові, турботи, затишку, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. Частиною 3 ст. 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Оскільки рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 18.07.2015 з [PERSON] вже стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], питання про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником може бути вирішено в порядку ст. 442 ЦПК України.

Outcome: approved