Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

[PERSON] , звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення аліментів. Зазначає, що [PERSON] , народився [INFO] , та відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] , являються батьками малолітнього, що стверджується свідоцтвом про народження. У шлюбі [PERSON] та [PERSON] не перебувають та окрім малолітнього [PERSON] мають інших спільних двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що малолітнього [PERSON] , який приходиться їй племінником від відповідачів було вилучено та тимчасово влаштовано до Обласного притулку для дітей в смт Батьово. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 02.02.2021 р. апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації задоволено та заочне рішення Тячівського районного суду від 15 січня 2020 року - скасовано та ухвалено нове рішення, яким: - «Позов Органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації - задоволено. Позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , мешканка [ADDRESS] , відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] .». Позивачка зазначає, що відповідно до розпорядження голови Тячівської РДА Закарпатської області за № 78 від 25.02.2021 р. [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням голови Тячівської РДА Закарпатської області за № 114 від 23.03.2021 р. її призначено опікуном неповнолітнього [PERSON] . На даний час неповнолітній [PERSON] проживає разом з нею та її сім`єю та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Відповідачі не приймають жодної участі у вихованні їх сина. Матеріальної грошової допомоги на його утримання в добровільному порядку не надають. Хоча вони є сезонними робітниками, однак зазначити їх рівень доходів не може так як вони його приховують. Посилаючись на вище вказане, просить стягнути з відповідачів аліменти на її користь на утримання дитини, неповнолітнього [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 гривень, з кожного щомісячно до досягнення ним повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити в повному об`ємі. Вказує, що стягнення аліментів є необхідним, в зв`язку з тим, що неповнолітній [PERSON] відвідує школу та навчається в 5-му класі, часто хворіє, в зв`язку з цим перебуває на обліку в уролога. Додатково зазначила, що відповідачка на даний час має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, двоє з яких спільні з відповідачем [PERSON] діти. Відповідач [PERSON] так як і [PERSON] вживає алкогольні напої та відносно нього в провадженні суду є кримінальні справи. Зазначила, що сама вона працює на приватному підприємстві, однак отримуваний нею заробіток не надає можливості без допомоги батьків у належний спосіб матеріального забезпечити малолітнього в інтересах якого подано позов. Повідомила,\~що неповнолітній\~ [PERSON] \~є внуком\~її брата\~з яким\~вони постійно\~навідувались до\~хлопчика та\~піклувались про\~нього. Повідомила, що відповідачі не являються інвалідами і ніде офіційно не працюють, непрацездатних осіб на утриманні не мають. Відповідачі [PERSON] , та [PERSON] будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за ідентифікаційними номерами № 9050000864552 та № 9050000882968, в судове засідання не з`явилися. Про причини неявки суду не повідомили. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, яких було належним чином повідомлено про судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд відповідно до положень п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, розглянув справу за відсутності відповідачів. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] , та його батьками в свідоцтві про народження зазначено: батько [PERSON] , а мати [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження виданим повторно Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 30.07.2018 року (а.с. 6). Постановою Закарпатського апеляційного суду від 02.02.2021 р. апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації задоволено та заочне рішення Тячівського районного суду від 15 січня 2020 року - скасовано та ухвалено нове рішення, яким: - «Позов Органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації - задоволено. Позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , мешканка [ADDRESS] , відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] .» (а.с. 13-17). Відповідно до розпорядження голови Тячівської РДА Закарпатської області за № 78 від 25.02.2021 р. [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 10). Розпорядженням голови Тячівської РДА Закарпатської області за № 114 від 23.03.2021 р. позивачку [PERSON] призначено опікуном неповнолітнього [PERSON] (а.с. 9). Малолітній [PERSON] перебуває на\~утриманні і\~вихованні у позивачки, що підтверджується актом обстеження матеріально побутових умов від 3.06.2021 року виданим депутатом Тересв`янської селищної ради та затвердженим селищним головою (а.с. 45 ). Згідно довідки виданої Тячівським районним відділом Державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) від 29.03.2021 року №360/19.9-38, виконавчих проваджень щодо стягнення з відповідачів на користь позивача аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , не має (а.с.11). Таким чином позивачеві належить право вимоги за пред`явленим позовом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Під час судового розгляду встановлено, що відповідачі, які позбавлені батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] нлежну матеріальну допомогу на його утримання не надають, однак, виходячи з того, що вони у свідоцтві про народження дитини зазначені батьками, вони зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина на користь позивачки, яка є опікуном та з якою проживає малолітній [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України та Закону України "Про охорону дитинства", особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей. Частиною 2 ст. 247 СК України передбачено, що встановлення опіки не припиняє права дитини на отримання аліментів, та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. Вирішуючи спір та визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка проживає у власному будинку з сім`єю сина та внуками, працевлаштована, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідачів, які ніде не працюють, та наявність на утриманні відповідачки трьох малолітніх дітей, працездатний вік відповідачів, який надає можливість працювати, відсутність у відповідача [PERSON] утриманців. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивачки, щомісячно, аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 гривень, з кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 березня 2021 року, і до його повноліття, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину мінімальним та найнеобхіднішим. У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України по 908.00 гривень судового збору. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved