Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

[PERSON], інтереси якої представляє адвокат [PERSON], звернулася в суд із позовом до Великокопанської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку в [ADDRESS], на який відсутні належним чином зареєстровані правовстановлюючі документи. При зверненні до нотаріуса позивачу було відмволено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, оскільки нею не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудамив [ADDRESS]. Позивач у підготовче судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити та провести розгляд справи без участі представника відповідача. Представник відповідача подав до суду письмову заяву про розгляд справи без їхньо участі, заявлений позов визнають повністю. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, з врахуванням того, що відповідач не заперечує щодо позову, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ч.4 ст.207 ЦПК України визнання відповідачем позову прийнято судом. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку в [ADDRESS], на який відсутні належним чином зареєстровані правовстановлюючі документи. Заповіту на випадок смерті матір не залишила, а тому спадкування проводилось в порядку спадкування за законом. Після смерті матері, як спадкоємці першої черги за законом, спадщину в 1/2 частині кожен прийняли - позивачка, донька спадкодавця та її вітчим - чоловік спадкодавця [PERSON], в порядку, передбаченому ч.2 ст.549 діючого на час відкриття спадщини ЦК Української РСР, так як фактично вступили в управління та володіння спадковим майно. До нотаріальної контори вони не звертались та свідоцтв про право на спадщину не отримували. Після смерті матері позивач з сім'єю та вітчим продовжували постійно проживати однією сім'єю в спадковому житловому будинку. [INFO] помер вітчим позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини вище вказаного житлового будинку, належну йому, на яку він за життя не оформив спадкових прав, і позивачем, як спадкоємцем четвертої черги за законом, прийнято спадщину в порядку, передбаченому ч.3 ст.1268 ЦК України, так як разом з спадкодавцем вона постійно проживала в спадковому будинку на час його смерті і проживає в ньому після смерті вітчима. Також на протязі шестимісячного строку після відкриття спадщини - смерті вітчима, позивачкою до Виноградівської державної нотаріальної контори було подано заяву про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу № 293/2015, що підтверджується витягом тро реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі № 42223147 від 24.11.2015 року. Вітчим [PERSON], який помер [INFO], не мав у шлюбі з матір'ю позивача дітей, тобто інших спадкоємців немає. Згідно довідки Великокопанської сільської ради Виноградівського району № 02-07/198 від 16.05.2018 року згідно записам погосподарської книги №12, особового рахунку [NUMBER] за 2016- 2018 роки по Великокопанській сільській раді домогосподарство в [ADDRESS] рахується за [PERSON], [INFO], яка померла [INFO]. Згідно довідки Великокопанської сільської ради Виноградівського району №02-07/194 від 16.05.2018 року згідно записам погосподарської книги № 5, особового рахунку [NUMBER] за 2001-2005 роки по Великокопанській сільській раді на день смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], вона проживала і була зареєстрована [ADDRESS]. Згідно довідки Великокопанської сільської ради Виноградівського району № 02-07/195 від 16.05.2018 року на день смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], з нею проживали і були зареєстровані [ADDRESS]: чоловік [PERSON], [INFO], який помер [INFO], дочка [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO] та онук [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Великокопанської сільської ради Виноградівського району згідно записам погосподарської книги № 15, особового рахунку [NUMBER] за 2011-2015 роки по Великокопанській сільській раді на день смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO], він проживав і був зареєстрований [ADDRESS]. Згідно довідки Великокопанської сільської ради Виноградівського району № 02-07/210 від 24.05.2018 року згідно записам погосподарської книги №15, особового рахунку [NUMBER] за 2011- 2015 роки по Великокопанській сільській раді на день смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO], з ним проживали і були зареєстровані [ADDRESS]: дочка [PERSON], [INFO], онук [INFO]; онук [PERSON], [INFO] та правнука [PERSON], [INFO]. З даними документами позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на даний житловий будинок, але листом № 212/01-16 від 11.05.2018 року їй було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на даний житловий будинок, що залишився після смерті померлого [PERSON], який помер [INFO] - немає можливості, оскільки нею не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві, який повинен бути зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що передбачено п.4.15 та п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та в разі відсутності вказаних документів рекомендовано звернутись до суду. Згідно довідки КП «Виноградівського РБТІ» № 504 від 26.06.2018 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] будівництвом завершений та на підставі довідки Великокопанської сільської ради від 16.05.2018 року № 02-07/197 рахується за [PERSON]. Вартість будинку станом на червень 2018 року становить 179 871 грн., згідно даних технічного паспорта він побудований в 1982 році. Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 року правовстановлюючих документів на житловий будинок не оформлено. На підставі вище викладеного позивач змушена звернутись до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовом про визнання за нею права власності на вище вказаний житловий будинок. Оскільки інших спадкоємців немає, в якості відповідача залучено орган територіальної громади, на території якої відкрилась спадщина - Великокопанську сільську раду. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали за спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Як було зазначено вище, правовстановлюючих документів на спадковий будинок не оформлено, тому держава офіційно не визнає ні право власності спадкодавця на нерухоме майно, ні право власності спадкоємця, набуте в порядку спадкування. За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті спадкодавця [PERSON] має законне право на визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved