Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради, про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на її утримання у розмірі ? частини усіх видів доходів, але не менше 30 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є рідною бабусею [PERSON] Мати дитини - [PERSON] померла [INFO] року, батько дитини- Пясковський В.В. покинув сім'ю ще до народження дитини, матеріально та морально не підтримував, про її духовний і фізичний розвиток не цікавився тощо. Всі питання щодо виховання онучки позивачкою вирішуються самостійно, без участі і підтримки відповідача, місце знаходження якого на даний час не відомо. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на задоволенні позову, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] та стягнути аліменти на її утримання у розмірі ? частини усіх видів доходів, але не менше 30 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Представник третьої особи позов підтримала та просила задовольнити його у повному обсязі. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином сповіщеним про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, своєї думки щодо позову не висловив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивачку та представника третьої особи, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.п.1,2,4 ч.1 ст. 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за №3 від 30 березня 2007 року роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано 07.04.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області. 09.05.2003 року народилася [PERSON], батьками якої значаться [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області 05.07.2003 року. Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради №605/01 від 06.04.2015 року, [PERSON] перебувала на обліку та отримувала допомогу як малозабезпечена сім'я, з 01.10.2003 року по 30.09.2009 року. Мати дитини - [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 24.10.2014 року. [PERSON], являється рідною бабусею [PERSON] Перебуває в шлюбі з [PERSON], пенсіонери, є власниками 12/25 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки ЗНЗ №3 м.Ізмаїл №187 від 07.04.2015 року, [PERSON] навчається у 6 класі ЗНЗ №3. Згідно заяв [PERSON], [PERSON], та сусідів [PERSON], [PERSON], місце перебування [PERSON] з 2003 року невідоме. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №01/21-771 від 13.05.2015 року [PERSON] визнано за доцільне та в інтересах дитини позбавити батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON] За таких обставин, суд вважає, що відповідач дійсно не виконує свої батьківські обов'язки, оскільки не приділяє увагу вихованню дочки, не здійснює за нею догляд та контроль, не піклується про її духовний і фізичний розвиток, не забезпечує її необхідним харчуванням, не цікавиться її здоров'ям, не створює умови для отримання нею освіти, а також не проявляє до неї батьківської уваги та турботи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовну заяву [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] слід задовольнити, так як позбавлення його батьківських прав є доцільним та відповідає найвищим інтересам дитини. Статтею 168 СК України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст.169 СК України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Стаття 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.182 СК України, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню та стягненню з відповідача аліментів на утримання малолітньої дочки в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст.88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 243 гривень 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. Частина 2 ст.367 ЦПК України передбачає, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved