Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

В жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності на сертифікат. Просив визнати договір купівлі-продажу сертифікату на земельну частку (пай) від 10 вересня 2016 року укладений між [PERSON] та [PERSON] дійсним та визнати за [PERSON] право власності на сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 17 січня 1997 року виданий на підставі рішення Борівської районної державної адміністрації Харківської області №16 від 15 січня 1997 року про право на земельну ділянку (пай) у землі яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Підлиманське» розміром 4,87 умовних кадастрових гектарів, зареєстрований 22 травня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER]. До судового засідання позивач та її представник не з'явилися, надали заяву, де просили справу розглядати без їх участі. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, де просив провести судове засідання без його участі, проти позову не заперечував. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] виданий на підставі рішення Борівської районної державної адміністрації Харківської області №16 від 15 січня 1997 року на право на земельну частку (пай) у землі яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Підлиманське» розміром 4,87 в умовних кадастрових гектарах видано громадянину [PERSON].(а.с.8). Відповідно до договору купівлі-продажу від 10 вересня 2016 року [PERSON] продав [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] виданий на підставі рішення Борівської районної державної адміністрації Харківської області №16 від 15 січня 1997 року на право на земельну частку (пай) у землі яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Підлиманське» розміром 4,87 в умовних кадастрових гектарах. (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Договір про закупівлю, який укладається відповідно до Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти", на вимогу замовника підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.3 ст.77 ЦПК України, сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved