Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09 червня 2015 року померла її мати - [PERSON], яка за життя зробила заповітне розпорядження, згідно якого заповіла їй своє майно. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: житловий будинок, який знаходиться у селі Поточище. Городенківського району, Івано-Франківської області, вулиця Воїнів УПА. 30 та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 0.7787 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ІФ №062832. який видано на підставі розпорядження Городенківської РДА №205 від 06.06.2005 року. Оформити право на спадщину на житловий будинок вона не може через відсутність документів, що підтверджується постановою нотаріуса від 24.06.2016 року, якою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Спадковий будинок є повністю завершеним, відповідає будівельним нормам і стандартам, та побудовано з дотриманням вимог чинного законодавства, а саме: згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів, виданої згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» зазначено рік побудови будинку 1954 р., самочинно збудованих будівельних споруд не має. Згідно технічного паспорта на житловий будинок, також підтверджується той факт, що всі будівлі побудовано у 1954 році. Згідно висновку про вартість майна з будівельними технічними нормами, на день обстеження конструкцій з надвірних будівель (житлового будинку), що знаходиться за адресою с. Поточище, Городенківського району Івано-Франківської області, вул. Воїнів УПА, 30 всі основні несучі та огороджувальні конструкції перебувають у придатному до експлуатації стані. Дані приміщення відповідають вимогам державних будівельних норм. Дане приміщення в цілому знаходиться в задовільному стані і придатні для подальшого використання. Ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами становить 50105, 00 гривень ( п'ятдесят тисяч сто п'ять гривень). Згідно технічної документації на житловий будинок, будинок збудовано у 1954 році, загальна площа будинку - 88, 5 кв. метри. Отже, документом, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом на той час був технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно заповіту від 29.01.2001 року спадкодавець заповіла все своє майно позивачу. Заповіт не скасовувався і не відмінений. Крім позивача, спадкоємцем першої черги є сестра - відповідач по позову, але вона не оспорює її право на оформлення своїх спадкових прав по заповіту після смерті матері. 06.10.2016 року позивач подала заяву пр збільшення позовних вимог просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, розміром 0,7787 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Поточищенської сільської ради, на підставі розпорядження Гроденківської РДА, кадастровий номер земельної ділянки 2621683400:07:001:0083, оскільки спадкодавцю належала земельна ділянка розміром 0,7787 га. В судове засідання сторони не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач - позов підтримує, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач [PERSON]Т, не заперечує, щодо визнання права власності за позивачем. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Із копії виписки з інвентаризаційних матеріалів, згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» зазначено рік побудови будинку 1954 р., який знаходиться у селі Поточище. Городенківського району, Івано-Франківської області, вулиця Воїнів УПА. 30 самочинно збудованих будівельних споруд не має. Згідно технічного паспорта на житловий будинок, підтверджується той факт, що всі будівлі побудовано у 1954 році і технічний паспорт заведений на [PERSON]. Згідно абзацу 2 п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних)житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Постановою КМУ №95 від 19.03.2013 року, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них. які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. В силу вимог абз. З ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2. ст. З Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 3 ст. З зазначеного Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Згідно технічної документації на житловий будинок, будинок збудовано у 1954 році, загальна площа будинку - 88, 5 кв. метри. Отже, документом, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом на той час був технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідач [PERSON] повністю визнає заявлені до неї вимоги, просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Воїнів УПА № 30, в с. Поточище Городенківського району. За заповітом від 29.01.2001 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, яким житловий будинок за № 30 по вул. Воїнів УПА, в с. Поточище Городенківського району, земельну ділянку заповіла своїй дочці [PERSON]. [PERSON] померла 08.06.2015 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 212855. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Ч.3\~\~ст. 61\~\~ЦПК\~\~України\~\~ визначено, що\~\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.\~\~ Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] (позивач). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Про те, що спадкоємець [PERSON]Т прийняла спадщину після смерті [PERSON], подавши в строк у шість місяців заяву про прийняття спадщини державному нотаріусу Городенківської районної державної нотаріальної контори свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24.06.2016 року Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови Городенківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 24.06.2016 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за № 30 по вул. Воїнів УПА, в с. Поточище Городенківського району, оскільки спадкоємець не надала правовстановлюючі документи на житловий будинок видані на ім'я спадкодавця [PERSON] Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З довідки № 687 від 15.11.2016 року, виданої виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради слідує, що за житловим будинком за № 30 по вул. Воїнів УПА, в с. Поточище Городенківського району числиться земельна ділянка для будівництва ослуговуваня житлового будинку господарських споруд площею 0,04 га. Позивач фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Воїнів УПА № 30, в с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок виданих на ім'я спадкодавця [PERSON] Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 374 ч. 1 ЦК України, суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Земельним кодексом України передбачається набуття громадянами України права власності на земельні ділянки, зокрема й на підставі прийняття спадщини (ст. 81 ч. 1 п. г ЗК України). Згідно ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст.ст. 152, 158 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в судовому порядку, в тому числі і шляхом визнання прав на них. Копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 062832 від 05.08.2005 року встановлено, що на підставі розпорядження Городенківської РДА від 06.06.2005 року за №205, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.7787 га. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: № 30 по вул. Воїнів УПА, в с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, а також земельну ділянку, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем. На підставі ст.ст. 317, 328, 346-347, 365, 1216 ЦК України, ст. 81 ч. 1 п. г, 131, 152, 158 ЗК України,

Outcome: approved