Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

В липні 2019 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 10.06.2006 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Козятинської сільської ради Козятинського району Вінницької області. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, ведення спільного господарства та виховання дітей, тривалий час кожен із подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування, у зв`язку з чим позивач просить розірвати шлюб. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 27.08.2019 у справі було відкрито провадження (а.с.17). Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.09.2019було вирішено закрити підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (а.с.22). В судове засідання позивач не з`явилась, направила до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином (а.с.18, 19, 23, 24), причини неявки суду не повідомив, жодних процесуальних документів від відповідача до суду не надходило. Згідно з п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності відповідача, повідомленого належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 10.06.2006 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Козятинської сільської ради Козятинського району Вінницької області, актовий запис №17. У шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 3,4). Згідно з ч.2, ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я даного подружжя розпалась остаточно, терміну на примирення призначати не потрібно, так як встановлено судом, що будь-які відносини між ними припинені, сторони обопільно дійшли до згоди про розірвання шлюбу. За таких обставин укладений шлюб підлягає розірванню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В порядку положення ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн. З викладеного,

Outcome: approved