Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті. Свої вимоги мотивує тим, що 23 лютого 2018 року померла [PERSON], яка доводиться матір'ю її чоловіка [PERSON] та яка до дня смерті була зареєстрована в [INFO] за адресою: вул. Маяковського, буд. 35. Факт смерті [PERSON] був зафіксований ГУ «Антрацитівська центральна міська багатопрофільна лікарня» МЗ ЛНР та видано лікарське свідоцтво про смерть № 10 від 26 лютого 2018 року. Реєстрацію смерті [PERSON] було проведено Виконавчим комітетом Кошарської сільської ради Антрацитівського району Луганської Народної Республіки, про що зроблений актовий запис № 05 та видано свідоцтво про смерть [PERSON] І-ВВ № 046642. Однак на даний час, території окремих районів, міст, селищ і сел Донецької та Луганської областей визнано тимчасово окупованими, відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року. Отже, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами, їх посадовими особами та службовими особами на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, свідоцтво про смерть [PERSON], видане Виконавчим комітетом Кошарської сільської ради Антрацитівського району Луганської Народної Республіки, а також лікарське свідоцтво про смерть № 10 від 26 лютого 2018 року є недійсними і не створюють правових наслідків. З 14 травня 2015 року заявник взята на облік, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та з того часу зареєстрована за адресою: [INFO]. З метою проведення державної реєстрації смерті [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства України, заявник звернулася до Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Однак листом № 1760/14.26-33 від 18 травня 2018 року їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки нею не предявлено документ, форма якого, відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 454 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Враховуючи наведені обставини, [PERSON] просила суд встановити факт смерті [PERSON], померлої 23 лютого 2018 року в с. Кошари Антрацитівського району Луганської області. Встановлення даного факту заявнику необхідно для державної реєстрації смерті [PERSON] та отримання свідоцтва про смерть, відповідно до зразка та вимог встановлених чинним законодавством України. [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вимоги викладені у заяві підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській в судове засідання не з'явився. Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Частиною 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, визначено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Як встановлено судом, 23 лютого 2018 року в с. Кошари Антрацитівського району Луганської області померла [PERSON], факт смерті якої був зафіксований ГУ «Антрацитівська центральна міська багатопрофільна лікарня» МЗ ЛНР про що видано лікарське свідоцтво про смерть № 10 від 26 лютого 2018 року. Реєстрацію смерті [PERSON] було проведено Виконавчим комітетом Кошарської сільської ради Антрацитівського району Луганської Народної Республіки, про що зроблений актовий запис № 05 та видано свідоцтво про смерть [PERSON] І-ВВ № 046642 (а.с.4). Однак, відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнані тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У звязку з цим, свідоцтво про смерть [PERSON], видане Виконавчим комітетом Кошарської сільської ради Антрацитівського району Луганської Народної Республіки, а також лікарське свідоцтво про смерть № 10 від 26 лютого 2018 року є недійсними і не створюють правових наслідків. 18 травня 2018 року [PERSON] звернулася до Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з метою проведення державної реєстрації смерті [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства України. Листом № 1760/14.26-33 від 18 травня 2018 року заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки ним не предявлено документ, форма якого, відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 454 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» (а.с.4). Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (з відповідними змінами) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Отже, надане заявником свідоцтво про смерть, видане органом, що підпорядкований російській окупаційній владі, на яку, як на державу окупанта, відповідно до норм і принципів міжнародного права, покладено відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території, що передбачено ст.5 ч.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Частинами 2,4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Враховуючи те, що [PERSON] не має можливості надати для реєстрації смерті [PERSON] документи, встановленого законодавством України зразка, з метою захисту законних прав та інтересів заявника як громадянина України, суд вважає за можливе встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], яка настала 23 лютого 2018 року в селищі Кошари Антрацитівського району, Луганської області, Україна. З урахуванням викладених обстави, суд знаходить заяву [PERSON] обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved