Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03.08.2015 р. Від спільного проживання у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає біля позивачки. Спільне життя з відповідачем не склалось з причин відсутності взаєморозуміння між сторонами, байдужості до життя та проблем кожного, часті сварки та скандали призвели до того, що на даний час шлюб носить формальний характер. Перебувати в такому шлюбі позивачка не бажає, просить шлюб розірвати, визначити місце проживання малолітньої [PERSON] біля неї, [PERSON] та після розірвання шлюбу присвоїти дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Сплачений судовий збір стягнути з відповідача на її користь. Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. \~ \~ \~ \~Суд, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, вважає, що оскільки сторони після укладення шлюбу міцної сімї не створили, протиріччя між ними набули стійкого характеру, мирової угоди не уклали, перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін, то шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Відповідно до\~ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За ч.ч. 1, 2\~ст. 161 цього Кодексу\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 14 грудня 2016 р. у справі № 6-2445цс16). Тобто, при розгляді справ аналогічної категорії, суд повинен встановити виняткові обставини у розумінні положень\~ст. 161 СК України\~та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір`ю. Судом не встановлено обставин, які б могли стати підставою для відмови позивачці у задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дитини разом з нею. З урахуванням всіх вищенаведених обставин справи суд вважає необхідним визначити місце проживання дитини разом із матір`ю. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та ст. ст. 104, 105, 110, 112, 161 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved