Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

В грудні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві позивачка вказала, що 12 серпня 2008 року її баба [PERSON] на випадок смерті склала заповіт, згідно якого все своє майно, належне їй за законом на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, заповіла [PERSON] 9 лютого 2014 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], гаражу № 208 в будинку № 11-в по вул. І. Франка в смт. Заводське Чортківського району Тернопільської області та земельної ділянки площею 0,0645 га, цільове призначення якої для садівництва, що розташована на території Заводської селищної ради Чортківського району. Зазначене спадкове майно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки набуте в період зареєстрованого шлюбу [PERSON] та [PERSON], правовстановлюючі документи були видані на імя останнього. Згідно рішення Чортківського районного суду від 4 листопада 2016 року за відповідачем [PERSON] визнано право власності на спадкове майно, а саме: 5/8 часток квартири [ADDRESS]; 5/8 часток гаражу № 208 в будинку № 11-в по вул. І. Франка в смт. Заводське Чортківського району; 5/8 часток земельної ділянки площею 0,0645 га, цільове призначення якої для садівництва, що розташована на території Заводської селищної ради Чортківського району. В нерухомому майні, до якого входить квартира, гараж, земельна ділянка, доля спадкодавця [PERSON] складає 3/8 частки. [PERSON] звернулася в Чортківську районну державну нотаріальну контору з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], однак оформити спадщину виявилося неможливим, оскільки необхідною умовою для отримання свідоцтва про право на спадщину є представлення правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця. Своїм листом за № 1085/02-14 від 26.09.2017 року Чортківська районна державна нотаріальна контора розяснила позивачці про необхідність вирішення питання визнання права власності на спадкове майно. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Тому [PERSON] просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: 3/8 частки квартири [ADDRESS]; 3/8 частки гаражу № 208 в будинку № 11-в по вул. І. Франка в смт. Заводське Чортківського району; 3/8 частки земельної ділянки площею 0,0645 га, цільове призначення якої для садівництва, що розташована на території Заводської селищної ради Чортківського району, в порядку спадкування після смерті баби [PERSON] В підготовчому судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити з мотивів наведених в позовній заяві. Оскільки відповідач визнає позов, то позивачка відповідно до вимог ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" просить повернути їй 50% сплаченого судового збору в сумі 1 342 гривні 89 копійок. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності з участю його представника [PERSON]. Позовні вимоги позивачки він визнає. В судовому засіданні представник відповідача також позов визнає. Від третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника, при розгляді справи третя особа покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що 9 лютого 2014 року померла баба позивачки [PERSON], після її смерті [PERSON] відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем її майна і спадщина належить їй з часу її відкриття. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з 3/8 часток квартири [ADDRESS], 3/8 часток гаражу № 208 в будинку № 11-в по вул. І. Франка в смт. Заводське Чортківського району, 3/8 часток земельної ділянки площею 0,0645 га, що розташована на території Заводської селищної ради Чортківського району. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, задовольнивши позов. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання позивачки і повернення [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1 342 гривні 89 копійок згідно квитанції про сплату № 0.0.916067336.1 від 14 грудня 2017 року, що становить 671 гривню 45 копійок.

Outcome: approved