Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку - кім. [ADDRESS]. Вказувала на те, що вона є власником вказаного житла, відповідач зареєстрований у вказаній кімнаті, проте не проживає в ній більше семи років, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги, його особистих речей в кімнаті немає, в 2005 р. [PERSON] разом з родиною перейшов на постійне місце проживання до кімнати №77 у цьому гуртожитку, проте знятись з реєстрації та зареєструвати у встановленому законом порядку дійсне місце свого проживання відмовляється. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, а саме - визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування кім. [ADDRESS] та скасувати його реєстрацію. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав. Представник відповідача позов не визнав, посилався на його безпідставність, оскільки, на думку представника, позивач є неналежним, тобто не довів право власності на спірну кімнату, відповідач був відсутній деякий час за місцем реєстрації через перебування на військовій службі та має право користування цим житлом. Вислухавши пояснення представників, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до рішення виконкому Миколаївської міської ради від 26.08.1994року № 394, розпорядження № 81/12-03 від 14.12.2003 року ряд кімнат, у тому числі кімната [ADDRESS] визнано гуртожитком для проживання малий сімей АОА «Південелеваторбуд» ( арк. справи 47,48). Позивачці [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.10.2013 р., виданого Реєстраційною службою Миколаївського міського управління юстиції, належить на праві спільної часткової власності 523/1000 часток в буд. [ADDRESS] (арк.справи 9) та на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 26.04.2013 року Реєстраційною службою Миколаївського міського управління юстиції - 40/100 часток (арк.справи 21). Відповідно до Довіреності від 12.11.2013 року [PERSON] уповноважила [PERSON] користуватись та розпоряджатись ( продавати, дарити, здавати в оренду, міняти) належними їй на праві приватної спільної часткової власності 40/100 та 532/1000 частками будівлі гуртожитку за адресою [ADDRESS] (арк. справи 46,77). Згідно договору оренди житлового приміщення № 24 від 01.07.2013 року та № 22 від 01.07.2014 року, кімнату № 81 гуртожитку займає [PERSON], який сплачує орендну плату, без реєстрації за цією адресою. ( арк.справи 79 -82) [PERSON], маючи намір відчуження частини своєї власності, звернулась 05.11.21014 року із замовленням до ММБТІ щодо визначення частки житлової кімнати № 81. Згідно технічного паспорту та плану (арк. справи 17, 20) кімната № 81 розташована на V поверсі гуртожитку та перебуває у складі 523/1000 частин, які належать на праві власності [PERSON] Згідно проведеного розрахунку у відповідності до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року, ММБТІ 25.11.2014 року визначена частка житлової кімнати № 81, житловою площею 13,7 кв.м., розташованої на 5 поверсі в гуртожитку літ.А-5 та складає 6/1000 на замовлення [PERSON] Проте, з 12.10.2004 року у спірній кімнаті зареєстрований відповідач по справі - [PERSON], [INFO], який був вселений у зазначене приміщення разом із матір'ю та сестрою на підставі листа та дозволу ОАО «Південелеваторбуд» 20.08.2004 року (арк. справи 28). В подальшому мати відповідача - [PERSON] на підставі заяви разом із донькою та сином отримали кімнату № 77, проте зареєструвались там лише [PERSON] та [PERSON] (арк. справи 29,30, 75,76). [PERSON] - відповідач по справі, у спірній кімнаті залишився зареєстрованим, але не мешкає з 2005 року, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою щодо зняття з реєстраційного обліку ( арк. справи 31 - 39,78). На військовій службі відповідач перебував у період з 22.05.2010 року по 11.01.2011 року. Проте до цього часу та після у кімнаті № 81 гуртожитку не мешкав, його особистих речей в кімнаті немає, комунальні послуги відповідач не сплачує. Реєстрація відповідача за цією адресою створює перешкоди власнику у розпорядженні своїм майном. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК ). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо вимог про скасування реєстрації відповідача, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" підставою зняття особи з реєстрації місця проживання є судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно, в разі визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням відсутні перешкоди для звернення до відповідних органів з заявою про зняття її з реєстраційного обліку, отже такі вимоги є зайвими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved