Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожитого мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Ухвалою суду від 13 липня 2020 року, відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 16 липня 2020 року, задоволено клопотання представника позивача, про витребування доказів. Витребувано з ТзОВ «Бритіш Американ Тобакко Сейлз енд Маркетинг Україна» довідку про розмір заробітної плати відповідача [PERSON] , за останні шість місяців. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 07 серпня 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис № 26. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області твід 20 серпня 2013 року. Згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 0427/3428/12 від 15 жовтня 2012 року з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 09 листопада 2010 року до досягнення дитиною повноліття. З липня 2017 року, відповідач з власної ініціативи став перераховувати позивачу аліменти на утримання сина в розмірі 995 грн. Відповідач зараз офіційно працевлаштований і має постійний середній заробіток значно більший, ніж мінімальна заробітна плата. Позивач зазначає, що на сьогоднішній день вона отримує аліменти на утримання дитини в розмірі, що є менше прожиткового мінімуму для дитини даного віку та встановленого рекомендованого розміру аліментів, передбаченого ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, тому вона була змушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явилася, від представника позивача - [PERSON] , надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання призначене на 14 серпня 2020 року не з`явився, надавши при цьому заяву про відкладення розгляду справи, в підготовче судове засідання призначене на 28 серпня 2020 року, відповідач також не з`явився, надавши заяву про відкладення розгляду справи, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, вирішив заочно розглядати справу на підставі доказів, що є у справі. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням суду від 20 серпня 2013 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 7). Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] , і його батьками значаться сторони по справі (а.с. 6). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 09 листопада 2010 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття . У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного вік. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.п.17, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу 182 СК України викладено в такій редакції:«Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved