Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] (далі - позивачка) до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 2001 року по 2007 року вона проживала з відповідачем однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу. В період спільного проживання [INFO] року у сторін народився син [PERSON], який після розлучення сторін залишився проживати з позивачкою. Позивачка зазначає, що відповідач в добровільному порядку не надає необхідної матеріальної допомоги на утримання сина, хоч і має змогу це робити, бо працює гірником на ВСП шахти імені М.І. Сташкова ШУ «Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», має постійний і стабільний дохід, розмір якого позивачці невідомий. На день подання позову позивачка самотужки в достатній мірі не має можливості утримувати сина і забезпечувати його всім необхідним. Посилаючись на норми статей 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу (далі - СК) України позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також позивачка зазначила, що за підготовку позовної заяви та надання правової допомоги, нею сплачено адвокату 400 (чотириста) гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 14.04.2017 року, які відповідно до ст. 84 ЦПК України вона просить стягнути з відповідача на її користь. Позивачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала і просила задовольнити. Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав, погодився на сплату аліментів. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 2001 року по 2007 року проживали однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу. В період спільного проживання [INFO] року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 09.07.2002 року виконкомом Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.4). Спільне проживання позивачки та відповідача припинено, неповнолітній син сторін [PERSON] проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою № 492, виданою 11.04.2017 року виконкомом Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.5). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV " Про виконавче провадження " він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з встановлених судом обставин на підставі досліджених доказів, та норм права, які регулюють правовідносини між сторонами, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько дитини, повинен піклуватися про неї та утримувати і має таку можливість, однак матеріальної допомоги на утримання сина не надає, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягувати на користь позивачки на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача щомісячно до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду 19 квітня 2017 року. Згідно з частиною 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 1777 грн., отже ціна позову складає 1777 грн. х 30/100 х 6 місяців = 3198 грн. 60 коп. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивачку відповідно до п.3 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору. За нормою статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 1600 грн., в зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн. 00 коп. Відповідно ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1). До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу (п.2 ч.3). Частиною 1 ст. 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою надано прибутковий касовий ордер від 14.04.2017 року про сплату нею за підготовку позову адвокату Шиманському Т.А. грошових коштів в розмірі 400грн. 00 коп. (а.с.6), які необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved