Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

В серпні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила скасувати рішення про державну реєстрацію прав індексний номер 1060823 від 22.03.2013р. про реєстрацію за [PERSON] права власності на 1/2 частку житлового будинку із господарчими будівлями і спорудами № 121 по вулиці Козацькій (до перейменування - Ватутіна) в місті Вознесенськ Миколаївської області. Скасувати запис про проведену державну реєстрацію прав № 417378 від 21.03.2013р. про реєстрацію за [PERSON] права власності на 1/2 частку житлового будинку із господарчими будівлями і спорудами № 121 по вулиці Козацькій (до перейменування - Ватутіна) в місті Вознесенськ Миколаївської області.я Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що 20.03.2012р. помер її батько - [PERSON]. Після смерті батька відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок із господарчими будівлями і спорудами № 121 по вулиці Козацькій (до перейменування - Ватутіна) в місті Вознесенськ Миколаївської області, що належав спадкодавцю відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.03.1999р. та договору дарування від 27.09.2001р. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON]. Спадщину після смерті батька позивач прийняла, відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини приватному нотаріусу Вознесенського міського нотаріального округу . 13.06.2017 року позивач отримала у приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок із господарчими будівлями і спорудами № 121 по вулиці Козацькій (до перейменування - Ватутіна) в місті Вознесенськ Миколаївської області. Однак зареєструвати право власності на вищевказаний житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.2017р. реєстр. № 318 нотаріус не змогла, так як в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про реєстрацію права власності на 1/2 частку цього будинку за [PERSON] на підставі дублікату договору дарування від 28.09.1982р. За вказаних обставин приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу [PERSON] відмовила позивачу у державній реєстрації прав та їх обтяжень та рекомендувала звернутися з даного приводу до суду. Посилаючись на те, що реєстрація права власності на 1/2 частку будинку за [PERSON] на підставі дублікату договору дарування від 28.09.1982р. була проведена державним реєстратором неправомірно, оскільки спадкодавець [PERSON] був єдиним власником житлового будинку, а договір дарування від 28.09.1982 року втратив свою чинність, оскільки [PERSON] 27.09.2001 року подарувала належну їй 1/2 частку житлового будинку [PERSON], позивач просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі та підтвердила ті обставини, що були викладені в позовній заяві. Представник відповідача виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області в особі Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно апарату Виконавчого комітету Вознесенської міської ради в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав письмові пояснення, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, на адресу суду надіслала письмові пояснення, відповідно до яких позовні вимоги не визнає. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 20.03.2012р. помер батько позивача - [PERSON] (копія свідоцтва про смерть а.с.4, копія свідоцтва про народження позивача а.с.5). Після його смерті відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок із господарчими будівлями і спорудами № 121 по вулиці Козацькій (до перейменування - Ватутіна) в місті Вознесенськ Миколаївської області, що належав спадкодавцю відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.03.1999р. (копія а.с.10) та договору дарування від 27.09.2001р. (копія а.с.11. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON], яка прийняла спадщину, відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини приватному нотаріусу Вознесенського міського нотаріального округу [PERSON] 13.06.2017р. приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу [PERSON], позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок із господарчими будівлями і спорудами № 121 по вулиці Козацькій (до перейменування - Ватутіна) в місті Вознесенськ Миколаївської області (копія свідоцтва а.с.6). Однак зареєструвати право власності на вищевказаний житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.2017р. реєстр. № 318 нотаріус не змогла, так як в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про реєстрацію права власності на 1/2 частку цього будинку за [PERSON] на підставі дублікату договору дарування від 28.09.1982р. (копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно а.с. 9). За вказаних обставин приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу [PERSON] відмовила у державній реєстрації прав та їх обтяжень (копія рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 13.06.2017р. - а.с.8). В судовому засіданні було встановлено, що дійсно, відповідно до договору дарування, що був посвідчений Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою 28.09.1982р. за реєстр.№ 2147, [PERSON] до 27.09.2001р. була власником 1/2 частки житлового будинку із господарчими будівлями і спорудами № 121 по вулиці Козацькій (до перейменування - Ватутіна) в місті Вознесенськ Миколаївської області. Однак, 27.09.2001р. [PERSON] за нотаріально посвідченим договором подарувала належну їй 1/2 частку житлового будинку із господарчими будівлями і спорудами № 121 по вулиці Козацькій (до перейменування - Ватутіна) в місті Вознесенськ Миколаївської області своєму брату - [PERSON]. Таким чином, з 2001 року [PERSON] став єдиним власником цілого житлового будинку № 121 по вулиці Козацькій (до перейменування - Ватутіна) в місті Вознесенськ Миколаївської області. Також судовому засіданні було встановлено, що 06.07.2012р. відповідач [PERSON] отримала в Державному нотаріальному архіві Миколаївської області дублікат договору дарування від 28.09.1982р. за р.№3-206. 21.03.2013 року відповідач [PERSON] зареєструвала за собою право власності на 1/2 частку житлового будинку із господарчими будівлями і спорудами № 121 по вулиці Козацькій (до перейменування - Ватутіна) в місті Вознесенськ Миколаївської області в реєстраційній службі Вознесенською міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Вказані обставини підтверджуються Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.06.2017 року за №89561408. (а.с.9) Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст.16 ЦК України. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, іх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. З 01.01.2013 року державну реєстрацію прав на земельні ділянки та ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно здійснює Державна реєстраційна служба України, повноваження якої визначені в Положенні, затвердженому Указом Президента України від 06.04.2011 року за № 401/2011. До компетенції державного реєстратора відповідно до частини 3 ст. 10 Закону № 1952-IV відноситься зокрема: зупинення державної реєстрації прав та їх обтяжень, відмова в державній реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зі змісту ч. 2 ст. 144 Конституції України та ч.ч.1, 9, 10 ст. 59 чинного Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом, тобто в судовому порядку. Це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним (або виконавчим органом ради) правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України). Проте згідно ст. 74 цього Закону органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами, а тому не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення (рішення Конституційного суду України № 7-РП/2009 від 16 квітня 2009 року). Згідно п.3 ч.1. ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до суду. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, в судовому засіданні підтвердилося належними доказами, що державний реєстратор Реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області не перевіривши наявність та чинність у [PERSON] прав на житловий будинок № 121 по вулиці Козацькій (до перейменування - Ватутіна) в місті Вознесенськ Миколаївської області внесла відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. А, отже відповідний запис про реєстрацію права власності на [PERSON] необхідно скасувати. Вирішення вказаного питання спрямоване на захист цивільних прав позивача та не пов'язане з вирішенням публічно-правового спору.

Outcome: approved