Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 3/10 часток жилого будинку [ADDRESS] належить позивачці на підставі договору дарування, посвідченому в Першій Краматорській державній нотаріальній конторі 18.11.2005 року за №1-12221, реєстрація в БТІ за № 10114390, 21.11.2005 року. 3/10 часток вказаного жилого будинку розташовані в [ADDRESS]. На вказаній житловій площі зареєстровані: позивачка, мати позивачки - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], діти позивачки - [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та відповідач по справі, з яким рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 25.09.2013 року шлюб розірвано. Відповідач по вказаній адресі не проживає з 10.09.2012 року по теперішній час. Факт не проживання відповідача в будинку [ADDRESS] підтверджується актом комітета мікрорайонна №6 Краматорської міської ради від 29.09.2014 року. Зазначені обставини підтверджуються й свідченнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином відповідач у вказаному житловому будинку не проживає, комунальні платежі не сплачує, внаслідок чого позивачка не має можливості оформити субсидію. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачка у судовому засідання підтримала свої позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що в будинку [ADDRESS] він не проживає, відповідно плату за користування комунальними послугами не сплачує. Вислухавши доводи позивачки, відповідача, дослідивши надані докази, суд приходить до переконання, що вимоги позивачки підлягають задоволенню. Так в суді з вірогідністю встановлено, 3/10 часток жилого будинку [ADDRESS] належить позивачці на підставі договору дарування, посвідченому в Першій Краматорській державній нотаріальній конторі 18.11.2005 року за №1-12221, реєстрація в БТІ за № 10114390, 21.11.2005 року. (а.с. 4-5) З копії плану земельної ділянки житлового будинку [ADDRESS] вбачається, що 3/10 часток вказаного жилого будинку розташовані в [ADDRESS]. Відповідно до довідки комітету мікрорайонну №6 Краматорської міської ради за № 01-29/2242 від 29.09.2014 року у будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], діти позивачки - [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с. 6) Відповідно до рішення Краматорського міського суду Донецької області від 25.09.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. (а.с. 11) Як вбачається з акта про не проживання від 29.09.2014 року, засвідченого сусідами, [PERSON], [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS] відповідач [PERSON] не проживає. (а.с. 6-7). Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Такий захист прав може бути здійснено способами передбаченими ст.16 ЦК України. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). Таким чином, порушене право позивачки підлягає захисту і вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Outcome: approved