Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від [PERSON] вказано, що 20 серпня 2014 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно: земельна ділянка розміром 5,4901 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області, що належала, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії 111-ЗП №004044 померлому [PERSON]. Згідно заповіту від 14 травня 2009 року [PERSON] заповів вказану земельну ділянку [PERSON] У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва на спадщину, однак постановою приватного нотаріуса Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області від 2 листопада 2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав ненадання документів, оформлених відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно». За життя [PERSON] оригінал державного акту було втрачено, а тому приватним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого. Відсутність оригіналу документу позбавляє його можливості успадкувати спадкове майно після смерті батька, у звязку з чим він просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно. В судове засідання [PERSON] не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв учасників процесу про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20 серпня 2014 року помер [PERSON] (а.с. 23). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, [PERSON] належить земельна ділянка розміром 5,4901 га, кадастровий номер 2323385500:05:008:0011 (а.с. 14-16). Згідно свідоцтва про народження VII-УР № 0817078 [PERSON] народився 9 лютого 1967 року, його батьком зазначений [PERSON]. Заповітом від 14 травня 2009 рок [PERSON] зробив таке розпорядження: все належне йому майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося і, взагалі, все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] (а.с. 17). Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на спадщину, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.. 126 ЗК України , право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Пунктом 4 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно оголошення в газеті «Михайлівські новини», загублений державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 004044, виданий 26 липня 2002 року [PERSON] сільською радою на імя [PERSON], вважати недійсним. 5 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій виданою приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] від 2 листопада 2015 року за вих. № 957/119-2015/02-14, [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 20 серпня 2014 року його батька [PERSON], який проживав за адресою: [INFO], з таких підстав: що [PERSON] не був наданий правовстановлюючий документ на спадкове майно: земельну ділянку, що розташована на території [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області (а.с. 11). Для правильного вирішення спору про спадкування суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю [PERSON], позивач прийняв спадщину, проте оформити своє право він не може через відсутність оригіналу державного акту. Таким чином визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо.

Outcome: approved