Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про позбавлення батьківських прав стосовно [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог вказує, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO], який за рішенням суду проживає разом з нею. Відповідач - його батько, ухиляється від своїх батьківських обов'язків, не цікавиться сином, не приймає участі в його вихованні, не сплачує аліменти та не надає будь-якої матеріальної допомоги, хоча жодних перешкод у спілкування дитини з батьком вона не створює. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити. Окрім того вказала, що відповідач після розлучення з нею відвідав сина лише один раз на Новий рік у 2011 році, з того часу життям дитини не цікавиться, дитину не відвідує, матеріально не допомагає, хоча має інформацію про місце перебування дитини, так як вона із сином проживають у рідної баби позивача. Вона спілкується з ріднею відповідача - його батьком, бабою, в якої проживає, двоюрідною сестрою, тіткою, які підтримують її у позбавленні відповідача батьківських прав. Представник позивача позов підтримав з аналогічних підстав. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомленні про час, дату та місце розгляду справи. Відповідач в судові засідання не з'явився жодного разу, хоча належним чином та завчасно повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.224 ЦПК України в заочному порядку за згодою позивача, на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об'єктивності, справедливості та розумності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 09 вересня 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рівненського міського суду від 28 вересня 2010 року в справі №2-7194/2010р. розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками [PERSON], [INFO], який відповідно до вищевказаного рішення суду залишений на проживання разом з матір'ю. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради №08-1347 від 08 липня 2016 року [PERSON] разом з матір'ю зареєстрований за адресою: [ADDRESS], а фактично проживають за адресою: [ADDRESS]. В будинку створені належні умови для повноцінного проживання, виховання та розвитку малолітньої дитини. [PERSON] навчається в НВК №12. Відповідно до характеристики з закладу, за час навчання [PERSON], батько [PERSON] жодного разу в школу не з'являвся, навчанням та вихованням дитини не цікавився. [PERSON] пояснила, що [PERSON] залишив сім'ю в квітні 2010 року, останній раз він бачив дитину в кінці 2012 року. З того часу [PERSON] не цікавиться долею сина, не бере участі в його вихованні та утримані, жодного разу аліментів на утримання дитини не сплачував. [PERSON] пояснив, що батька останній раз бачив в кінці 2012 року, з того час він не приходить, не телефонує. Спілкуватися з ним хлопчик не хоче, бо коли тато з ними проживав, то ображав його та маму. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. На неодноразові виклики до служби у справах дітей він не з'являвся, про причини своєї неявки не повідомляв. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, виданого відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції 17.05.2016 року, станом на 30.04.2016 року заборгованість по аліментах становила 27 414 грн. 06 коп. Враховуючи вищевикладені факти орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав стосовно [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються також поясненнями позивача, які були надані в судовому засіданні. Отже, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не спілкується з сином, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає перелік обов'язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2, п.3 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належні та достатні докази на підтвердження заперечень проти позову, якщо такі є, відповідач суду не надав. Доказів тому, що він не виконує своїх батьківських обов'язків з поважних причин судом не встановлено, а тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Проаналізувавши надані докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об'єктивності, законності та справедливості, суд приходить до висновку, що [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, тому, вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору, у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved