Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

В березні 2016р. позивач ПрАТ «Страхова компанія «Скайд» звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь кошти в порядку регресу в розмірі 5 309,29 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 20.05.2015р. в місті Києві на площі Бессарабська, 2, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: [NUMBER], під керуванням [PERSON] та, що належить [PERSON] та марки «Рено» д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів та завдання матеріальної шкоди. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.06.2015 року [PERSON] визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до Звіту № 296/15 від 13.07.2015р. про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER], матеріальний збиток, автомобіля складає 6 971,15 грн. Оскільки цивільно правова відповідальність власника транспортного засобу «Део» д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Скайд», останнім була здійснена виплата страхового відшкодування в розмірі 5 309,29 грн. В зв'язку з тим, що відповідач не повідомив позивача про настання страхового випадку у строки, встановлені законом, у ПрАТ «Страхова компанія «Скайд» виникло право зворотної вимоги до відповідача в порядку регресу, відповідно до п.п. ґ) п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». До судового засідання сторона позивача подала заяву, в якій просила суд розглянути справу у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, пояснивши, що дійсно 20.05.2015р. року в місті Києві на площі Бессарабська, 2, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю його автомобіля та автомобіля [NUMBER], так як між ними було досягнуто усна домовленість про відсутність матеріальних претензій один до одного в майбутньому, учасники ДТП залишили місце пригоди. Про те, що інший учасник ДТП звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування, відповідачу стало відомо лише з даного позову. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 20.05.2015р. о 00:20 год. керуючи автомобілем марки «Рено» д.н.з. [NUMBER] на площі Бессарабська, 2, в місті Києві, під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. Як вбачається з матеріалів справи, постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.06.2015 року відповідач [PERSON] був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за порушення ним вимог п. 10.9, 13.1 Правил дорожнього руху України (а.с.9-10). У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. В результаті зазначеної дорожньої пригоди автомобіль [NUMBER] отримав пошкодження, в зв'язку з чим звернуся до позивача із відповідно заявою про настання страхового випадку і виплату страхового відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи, цивільна-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Део» д.н. [NUMBER]. на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Скайд» Поліс АІ/0954613, за яким останній застрахував цивільну відповідальність власника перед третіми особами при використанні данного автомобіля (а.с 13) Відповідно до Звіту №296/15 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER] від 13.07.2015 року, матеріальний збиток, автомобіля складає 6 971,15 грн. (а.с. 11-17). Відповідно до Наказу №1252-СВ від 14.08.2015 року ПАТ «Страхова компанія «Скайд» у відповідності вимог ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 5 309,29 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 3317 . Згідно ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно положень ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. При настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди, на протязі трьох днів письмово повідомити страховика про дорожньо-транспортну пригоду. В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до страхувальника з повідомленням про настання ДТП або докази того, що відповідач протягом трьох днів з поважних причин був позбавлений цієї можливості. З таким повідомленням до позивача звернувся власник пошкодженого автомобіля - інший учасника ДТП. За таких обставин, відповідач порушив вимоги п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо обов'язку водія невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 12.02.2014 року за №6-1цс14, щодо перегляду судових рішень з підстав неоднакового застосування судами підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 та пункту 33.1 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-УІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Враховуючи те, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування, відповідач, у свою чергу, допустив порушення вимог п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 5 309,29 грн. є законним, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved