Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому просить визнати договір міни квартири [ADDRESS] зареєстрований Комсомольською універсальною біржею від 24.11.1998 за № 248 - дійсним. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24.11.1998 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір міни квартири [ADDRESS] , що був зареєстрований в універсальній товарній біржі від 24.11.1998 під реєстраційним №248, та зазначена вище квартира зареєстрована на праві власності покупців в Кременчуцькому МБТІ 07.12.1998р. за реєстром № 209 в книзі №3. Вищезазначений договір міни, який містить усі істотні умови, необхідні для такого виду правочину, був повністю виконаний обома сторонами: [PERSON] передав належну йому на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] передала належну їй на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право власності на житло квартиру [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] (баба позивача [PERSON] ). Зазначена квартира не оформлена нотаріально, тому просить суд постановити рішення, яким визнати дійсним вищевказаний договір міни квартири. Ухвалою суду від 21.12.2020 (а.с.20) позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, 17.03.2021 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. У судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Від позивача до суду надійшла заява в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить розглядати справу за її відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день час і місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи. Встановивши фактичні обставини справи та дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено, що 24.11.1998 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір міни квартири [ADDRESS] , що був зареєстрований в універсальній товарній біржі від 24.11.1998 під реєстраційним №248, та зазначена вище квартира зареєстрована на праві власності покупців в Кременчуцькому МБТІ 07.12.1998р. за реєстром № 209 в книзі №3 (а.с.5). У технічному паспорті на квартиру Кременчуцьким МБТІ був проведений відповідний запис власника згаданого нерухомого майна (а.с.7). Згідно з наданою сектором з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету житлового відділу департаменту економічного розвитку та ресурсів Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області довідкою від 09.11.2020 №20-22/11737 за адресою: [ADDRESS] , є зареєстрованими позивач по справі (а.с.10). [PERSON] , померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №31, що зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області (а.с.12). За змістом інформації наданої Горішньоплавнівською державною нотаріальною конторою Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) убачається, що згідно даних спадкової справи №253/2012 до майна померлої [INFO] [PERSON] , єдиним спадкоємцем за заповітом, посвідченим 26.03.2003 за реєстровим №873, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку є [PERSON] . Спадкове майно складається з грошових коштів та квартири [ADDRESS] , що також підтверджується: інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину); інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори). Як убачається з матеріалів справи позивач, після смерті [PERSON] , зверталась до Згідно свідоцтва про шлюб позивач після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.15). За правилами ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 ЦК України). Суд зазначає, що відповідно до запису №15841110008000710 від 10.01.2013 стан суб`єкта Комсомольської універсальної товарної біржи - припинено. Право власності на вищезазначену квартиру виникло у [PERSON] (при житті) з моменту укладення договору міни від 24.11.1998 року і зареєстрованого у Кременчуцькому МБТІ за реєстровим номером 209. З моменту придбання нерухомого майна позивач відкрито володіє та користується ним. Згідно з ч. 2 ст.47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, що діяла на момент укладення договору, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Тобто, діючі на час укладення договору міни між [PERSON] та [PERSON] норми Закону передбачали, що в разі, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Ці ж вимоги викладені і в ст.220 ЦК України, діючого в даний час. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Згідно з ст.ст. 1, 2, 15 Закону України «Про товарну біржу» №1956-ХІІ від 10.12.1991 року, чинним на момент укладення вказаного договору, - товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних із ним торгівельних операцій. Оскільки при укладенні договору всі вимоги, передбачені ст. 15 Закону України "Про товарні біржі", між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам чинного законодавства, що позбавляє можливості в подальшому проводити відчуження нерухомого майна, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір дійсним та визнати за позивачем право власності на придбане нерухоме майно. Частинами 1 та 2 ст.241 ЦК України (в редакції 1963 року), що був чинним на час укладення вказаного спірного договору, встановлено, що за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. За правилами статті 242 даного Кодексу до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним. Судом встановлено, що сторони договору обумовили всі його суттєві умови та повністю виконали взяті на себе зобов`язання, придбане внаслідок міни майно під арештом не перебуває, заборон на його відчуження немає, можливість належного посвідчення договору міни на час розгляду справи втрачена. За змістом статті 715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов`язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Проаналізувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що даний договір відповідає вимогам для дійсності правочину, що передбачені ст.203 ЦК України, оскільки складений у письмовій формі та зареєстрований Комсомольською універсальною товарною біржою, виконання договору спричинило реальне настання правових наслідків і вважає за можливе задовольнити позовну заяву [PERSON] та тим самим здійснити судовий захист її майнових прав.

Outcome: approved