Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2005 року по 2011 рік. За час шлюбу у них народились - син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбних відносин, відповідач життям дітей не цікавиться, своїх батьківських обов'язків не виконує, не забезпечує їм необхідного харчування, медичного догляду, лікування, взагалі не приймає участі в їх утриманні та вихованні. Аліменти, стягнуті рішенням суду на утримання дітей, відповідач не сплачує та станом на 15.11.2017 року має заборгованість в розмірі 81557,92 грн. Вона самостійно забезпечує та виховує дітей. Вважає, що таке ставлення відповідача до дітей суперечить їх інтересам, тому просить задовольнити позов, позбавивши відповідача батьківських прав відносно малолітніх - сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. Представник третьої особи - органу опіки та піклування орган опіки та піклування Роздільнянської районної державної адміністрації в судовому засіданні пояснила, що питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], 2007 року народження, та [PERSON], 2009 року народження, було розглянуто на засіданні районної комісії з питань захисту прав дитини 30.01.2018 року. Комісія прийняла одноголосне рішення відмовити в наданні висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей, у зв'язку з тим, що [PERSON] був відсутній на засіданні комісії з питань захисту прав дитини і Роздільнянська РДА надала висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду надійшло поштове повідомлення з відміткою про отримання відповідачем [PERSON] судової повістки з копіями відповідних документів. Судова повістка надсилалась відповідачу в порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, на адресу місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» , ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи на підставі наданих доказів та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 2005 року по 2011 рік, що підтверджується рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 02.09.2011 року про розірвання шлюбу. (а.с.10) Від шлюбу у них народилися - син [PERSON] [INFO], та донька [PERSON], [INFO], батьками яких зазначені - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження, наявним в матеріалах справи. (а.с.7,8) [PERSON] та [PERSON] після розірвання батьками шлюбу зареєстровані та проживають разом з матір'ю [PERSON] [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконкому Роздільнянської міської ради №4411 від 05.12.2017 року. (а.с.13) Відповідач по справі з дітьми не проживає, зареєстрований та проживає в [ADDRESS]. (а.с.17) Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.08.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей були стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO], а після цієї дати стягувати аліменти в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньки [PERSON] до її повноліття , тобто до [INFO], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.(а.с.9) Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 27.11.2017 року виданого державним виконавцем Роздільнянського міжрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 15.11.2017 року складає 81557,92 грн. (а.с.11-12) З акту обстеження умов проживання від 18.01.2018 року судом встановлено, що під час обстеження житлових умов [PERSON], 2007 року народження, та [PERSON], 2009 року народження, за адресою [ADDRESS], де діти проживають разом з матір'ю [PERSON], судом встановлено, що умови проживання дітей задовільні, є всі необхідні меблі, побутова техніка, водопровід, електропостачання та газове опалення. Створенні всі необхідні умови для проживання та розвитку дітей.(а.с.22) Згідно з характеристикою, наданої ЗОШ І-ІІІ ст. №4м. Роздільна на учня 4 -А класу [PERSON], [PERSON] навчається в даній школі з першого класу, зарекомендував себе як дисциплінований, працелюбний учень. Батьківські збори та свята відвідує тільки мати, яка цікавиться навчанням та поведінкою дитини в школі. Вона забезпечує сина всіма канцелярськими приладдям та підручниками з першого класу. Батько жодного разу не відвідував школу, батьківські збори.(а.с.23) Згідно з характеристикою, наданої ЗОШ І-ІІІ ст. № 4 м. Роздільна на ученицю 2- А класу [PERSON], [PERSON] навчається в даній школі з першого класу, зарекомендувала себе як дисциплінована, працелюбна учениця. Життям дівчинки цікавиться лише мати, матеріально її забезпечує. Батько жодного разу не відвідував батьківські збори та свята.(а.с.24) Також судом встановлено, що Роздільнянською районною державною адміністрацією, як органом опіки та піклування було проведено вивчення питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та надано висновок в якому зазначено, що згідно з характеристикою від 29.01.2018 року, наданою Яковлівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області на [PERSON], [INFO], який зареєстрований в [ADDRESS], власного житла та майна не має. На даний час працює в м. Одесі. Розлучений, з сім'єю не проживає біля семи років, має двох дітей, але з дітьми не спілкується, не підтримує їх фінансово, життям та здоров'ям їх не цікавиться. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 29.01.2018 року відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає багато років. Зі слів батьків, працює і проживає в м. Одесі. Розлучений, має двох дітей, але з сім'єю не проживає біля семи років, з дітьми не спілкується, фінансово їх не підтримує, життям та здоров'ям їх не цікавиться. Однак не дивлячись на злісне ухилення відповідача від виховання власних дітей Комісія прийняла рішення відмовити в наданні висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що [PERSON] був відсутній на засіданні комісії з питань захисту прав дитини і відповідно Роздільнянська районна державна адміністрація, як орган опіки піклування, вважає недоцільним позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей.(а.с.33) Суд, давши оцінку наданим доказам по справі, приходить до наступного висновку. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Ассамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини , яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя , приймаючи до уваги права та обов'язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, а в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов'язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV). Відповідно до ст.51 Конституції України обов'язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Перелік обов'язків батьків по вихованню дитини викладений в ст.150, 151, 153-156 СК України . За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За приписами п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позивачка просить позбавити батьківських прав відповідача відносно їх спільних дітей на підставі ч.1 ст.164 СК України, так як останній злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що наданими по справі доказами достовірно установлено, що відповідач неналежно виконує батьківські обов'язки відносно свої дітей, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що погано впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з ними. Наявність заборгованості по аліментах в розмірі 81557,92 грн та ненадання будь-якого виду матеріальної допомоги колишній сім»ї свідчить про небажання відповідача приймати участь у забезпеченні дитини належних умов життя, навчання, відпочинку. При розгляді даної категорії справ держава має позитивний обов'язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Однак реалізація таких обов'язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Відповідач [PERSON] взагалі не бачиться з дітьми, не з"явився на слухання справи і на засідання комісії щодо позбавлення його батьківських прав. Суд розцінює такі дії відповідача, як ухилення від виховання дітей, свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини». При прийняття рішення про задоволення позову, суд не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, так як даний висновок прийнятий не по зібраним Комісією матеріалам справи, які підтверджують злісне ухилення відповідача від виховання та забезпечення власних дітей, а лише мотивовано неявкою відповідача до органу опіки та піклування на розгляд заяви позивача, що вочевидь не відповідає інтересам дітей і не може бути підставою для відмови в задоволенні позову при наявності належно зібраних, законних та допустимих доказів, що свідчать про свідоме, злісне ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків. Тому суд вважає за необхідне позбавити батька дітей [PERSON], батьківських прав у відношенні сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 640,00грн. На підставі викладеного, п.2 ч.1 ст. 164, 165, ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved