Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS]. В позовній заяві вказує, що позивач є власником двокімнатної квартири [ADDRESS] - на підставі договору купівлі -продажу від 26.10.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] (реєстр. № 832). В квартирі [ADDRESS] після її придбання ніхто не проживав, а тому в січні 2011 року донька позивача звернулась до неї з проханням надати можливість тимчасово проживати та зареєструватися в цій квартирі зі своєю сім'єю - донькою [PERSON] та чоловіком - [PERSON] З довідки, наданої за місцем знаходження квартири [ADDRESS], видно, що за даною адресою проживають та зареєстровані з січня 2011 року [PERSON], 1982 р. н„ [PERSON]. 1981 р. н.. [PERSON], 2007 р. н. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2012 року було розірвано шлюб між [PERSON] та її чоловіком - [PERSON] Після розлучення [PERSON] з донькою - [PERSON] залишилися проживати в квартирі позивача, а колишній зять забрав свої речі і виїхав на постійне місце проживання за адресою: [INFO]. На теперішній час відповідач [PERSON] одружився, має нову сім'ю, проте не знявся з реєстрації в квартирі, хоча не проживає в ній понад два роки. Відповідач не приймає участі у будь-яких витратах, пов'язаних з утримання в належному стані квартири та не оплачує витрати на комунальні послуги та на утримання будинку, хоча розрахунок цих витрат проводиться на всіх осіб, які зареєстровані в квартирі. Після спливу одного року непроживання відповідача без поважних причин в указаній квартирі позивач неодноразово зверталася до відповідача особисто з пропозицією знятися з реєстрації. Відповідач не заперечував знятися з реєстрації в цій квартирі, проте, посилався на брак часу, на зайнятість на роботі тощо. До теперішнього часу відповідач [PERSON] не знявся з реєстрації, не проживає в квартирі понад два роки. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги визнає в повному обсязі. В судове засідання треті особи не зявилися, причини неявки суду не повідомили, заперечень не надали. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником двокімнатної квартири [ADDRESS] - на підставі договору купівлі - продажу від 26.10.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] (реєстр. № 832). Право приватної власності на квартиру підтверджено витягом з реєстру про державну реєстрацію прав від 27.10.2010 року, витяг № 27794501. Згідно довідки, наданої за місцем знаходження квартири [ADDRESS], за зазначеною адресою зареєстровані з січня 2011 року [PERSON], 1982 р. н„ [PERSON]. 1981 р. н.. [PERSON], 2007 р. н. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад установлені терміни провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В даному випадку в наявності є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову відповідно до вимог ст.174 ЦПК України.

Outcome: approved