Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 23 листопада 2009 року. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказує, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітніх дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток. Зазначає, що [PERSON] вже більше двох років не цікавиться дітьми, не приймає жодної участі у їх вихованні. Крім того, відповідач незважаючи на наявні рішення Луцького міськрайонного суду про стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дітей ухиляється від сплати аліментів. Більше чотирьох років позивач отримує на дітей тимчасову соціальну допомогу через управління соціального захисту. Просить суд позбавити батьківських прав відповідача щодо сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач просила позов задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Представник третьої особи Шульган Ф.П. в судовому засіданні просив позов задовольнити, надав висновок про позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] служби у справах дітей Луцької міської ради. Прокурор Ніценко В.О. в судовому засіданні просила позов задовольнити, зазначила, що позбавлення відповідача батьківських прав не суперечить інтересам дітей. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Судом встановлено, що відповідач злісно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітніх дітей. Так, з матеріалів справи вбачається, що у відповідача станом на 01 жовтня 2013 року заборгованість по аліментах становить 25870,43 грн. (а.с. 8-12). З висновку експерта № 1387 від 04 жовтня 2013 року вбачається, що [PERSON] отримала ушкодження у вигляді саден обличчя, наскрізної рани нижньої губи, які наніс колишній чоловік (а.с. 14). Із письмового висновку служби у справах дітей Луцької міської ради від 12 грудня 2013 року, вбачається, що позбавлення батьківських прав відповідача щодо [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є доцільним та в інтересах неповнолітніх дітей (а.с. 28). Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. З врахуванням викладеного, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, а тому позовні вимоги, щодо позбавлення його батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави та в користь позивача судові витрати по справі. На підставі наведеного,

Outcome: approved