Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом та просить зняти арешт нерухомого майна за реєстраційним номером № 7848028 , 7848241 , 9523588 [PERSON] , що знаходиться в іпотеці АТ «Укрсоцбанк», а саме: житловий будинок, житловою площею 48,8 кв.м, загальною площею 72,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, загальною площею 0,0471 га, адреса: [ADDRESS] , кадастровий номер 7410100000:02:033:5108, що накладений Деснянським відділом державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №8862167 від 03.09.2008 та №17413564 від 15.02.2010. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, представник відповідача проти задоволення позову заперечувала. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 02 липня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк») було укладено кредитний договір № 935/2-032 за умовами якого, відповідач отримав кошти в сумі 50 000,00 дол. США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 935/2-032, між Позивачем та Відповідачем 02 липня 2007 року укладено договір іпотеки № б/н, згідно до якого за п.1.1. на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: житловий будинок, житловою площею 48,8 кв.м, загальною площею 72,1 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, загальною площею 0,0471 га., адреса: [ADDRESS] , кадастровий номер: 7410100000:02:033:5108. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокове виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачене законом. Також ст. 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачене законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Теж саме передбачено ст. 572 ЦІ України, а саме в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У зв`язку з тим, що Відповідач не виконав своїх зобов`язань перед позивачем за кредитним договором і має заборгованість з повернення кредиту та сплати відсотків, Позивач має намір скористатись, правами кредитора та іпотекодержателя, наданими чинним законодавством, та звернути стягнення на вищезазначене майно, що є предметом іпотеки. Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 158382264 від 04.03.2019р. та № 158382559 від 04.03.2019р. Позивачу стало відомо, що на іпотечне майно накладено арешт, та внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: № 7848028, 7848241, 9523588 за яким заборонено відчуження всього нерухомого майна, що належить Відповідачу, обтяжувач Деснянський відділ державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, обтяження зареєстровано 03.09.2008р. та 16.02.2010р. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 8862167 від 03.09.2008р. та № 17413564 від 15.02.2010р. Судом встановлено, що на виконанні у Деснянському Відділі ДВС м. Чернігів перебувало виконавче провадження № 17413564 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу (Коваленко В.В) № 7479 від 19.08.2008 про стягнення з [PERSON] на користь АКБ "Укрсоцбанк" 281688,67 грн., шляхом звернення стягнення на житловий будинок, літ. А-1, житловою площею 48.8. кв. м., загальною площею 72,1 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 15.02.2010 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, якою накладено арешт на житловий будинок, літ. А-1, житловою площею 48.8. кв. м., загальною площею 72,1 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 11.05.2010 виконавче провадження було завершено на підставі п. 10 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ направлено за належністю до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області (м. Чернігів, пр. Миру, 43). На даний час матеріали виконавчого провадження № 17413564 знищено, у зв`язку із закінченням строку зберігання завершеного виконавчого провадження переданого до архіву. Виконавче провадження № 8862167 з виконання цього ж виконавчого документу, перебувало на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. На даний час виконавчий напис № 7479 від 19.08.2008 на виконанні у Деснянському відділі ДВС не перебуває. Відповідно до ч. 2 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленого цим Законом. Згідно зі статтею 589 ЦКУ у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Частина 1 ст. 317 ЦКУ зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ст. 37, 38 ЗУ «Про іпотеку» передбачено право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки згідно якого Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов 'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотека є заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Частина 1 ст. 317 ЦКУ зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Пріоритет права іпотеко держателя, на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Законом України «Про іпотеку» (ст. 33) встановлений вичерпний перелік підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог ігютекадержателя, а саме: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами П. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено що, у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту ч. 6 та 7 ст. З Закону України «Про іпотеку» вбачається, що у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна. Відповідно до ч.7 ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положення ЗУ «Про іпотеку». Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч.5 цієї норми у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Позивач вважає, що накладення арешту на іпотечне майно в даному випадку є порушенням права банку як іпотекодержателя, адже відповідно до ст. 572 Цивільного Кодексу, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Існування арештів, накладених на вищевказане іпотечне майно, унеможливлює реалізацію позивачем свого права іпотекодержателя звернути на нього стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зазначені вище обтяження були накладені на іпотечне майно вже після підписання договору іпотеки від 07 березня 2007 року та реєстрації іпотеки, а тому, враховуючи положення чинного законодавства України, позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок спірного нерухомого майна. Таким чином, арешти та заборони відчуження було накладено на майно, яке перебуває в іпотеці позивача, що підтверджується відповідними відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Враховуючи викладене вище, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved