Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із заявою про встановлення факту спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 11 січня 2021 року справу за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Ковалівська сільська рада Шишацького району Полтавської області про встановлення факту спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, передано за підсудністю для розгляду до Києво-Святошинського районного суду Київської області. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2021 року відкрито провадження по даній справі. Вимоги заяви мотивовані тим, що заявник постійно проживав разом з матір`ю, тому вважав, що фактично прийняв спадщину, але після звернення до Приватного нотаріуса Шишацького районного нотаріального округу Полтавської області Плаксіної Поліни Борисівни із заявою про прийняття спадщини, йому було повідомлено, що ним пропущений строк для прийняття спадщини і необхідно звернутися до суду. Інших спадкоємців які прийняли спадщину крім заявника немає. Встановлення факту прийняття спадщини необхідно заявнику для вирішення питання щодо оформлення спадщини. Зважаючи на неможливість спадкоємцем оформити право на спадщину на земельну ділянку (пай) загальною площею 5, 360 га, яка знаходиться на території Любівської сільської ради, Волноваського району, Донецької області, для ведення товарного сільського господарського виробництва, яка належала спадкодавцю на праві приватної власності, державний акт серії ДН за №157262, який виданий 05 липня 2005 року, заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, який має юридичне значення. У судове засідання заявник не з`явився, до суду направив заяву за вх. №29624, у якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутності, вимоги заяви підтримав, просив задовольнити. Заінтересована особа явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про час і місце розгляду справи по суті повідомлена належним чином. Заяв, клопотань по суті заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем та встановлення факту прийняття спадщини на адресу суду не надходило. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника заінтересованої особи, за наявними у матеріалах справи доказами. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19 червня 2019 року серія [NUMBER] . 02 лютого 2011 року [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого вона заповіла земельну ділянку (пай) загальною площею 5, 360 га, яка знаходиться на території Любівської сільської ради, Волноваського району, Донецької області, для ведення товарного сільського господарського виробництва, яка належить їй на праві приватної власності, державний акт серії ДН за №157262, який виданий 05 липня 2005 року [PERSON] , що народився [INFO] . [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 20 жовтня 1952 року серія [NUMBER] , актовий запис №20. 03 грудня 2020 року приватним нотаріусам Шишацького районного нотаріального округуПолтавської області відмовлено письмовим листом №322/01-16 у вчиненні нотаріальної дії, оскільки документи, які надав спадкоємець [PERSON] подані не в повному обсязі, а саме: відсутній документ, якій підтверджує факт проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Померла [PERSON] , на день смерті проживала у будинку за адресою: [ADDRESS] , який перебуває у власності заявника [PERSON] , однак померла [PERSON] була зареєстрована на адресою: [ADDRESS] . Поряд із цим, з 15 березня 2017 року та по день смерті померла [PERSON] проживала разом зі своїм сином [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS] та перебувала на тимчасовій реєстрації, як переселенка з тимчасово окупованої території Донецької області. Відповідно до запису в погосподарській книзі №3, особовий рахунок № [NUMBER] за 2016-2020 року. На підтвердження цієї обставини сільським головою Ковалівської сільської ради Шишацького району, Полтавської області, було видано довідку про те, що [PERSON] , 1952 р.н., дійсно похоронив матір - [PERSON] , яка померла [INFO] , актовий запис №7 від 19.06. 2019 року. Вони проживали разом без реєстрації і вели спільне господарство. Оскільки заявник постійно проживав разом з матір`ю, то вважав, що фактично прийняв спадщину, у зв`язку з чим із заявою про прийняття спадщини не звертався. Встановлення факту постійного проживання заявника разом із його матір`ю необхідно йому для вирішення питання щодо оформлення спадщини після смерті спадкодавця. Факт спільного проживання заявника [PERSON] разом з його матір`ю [PERSON] у період з 15 березня 2017 року до [INFO] включно знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та був доведений належними письмовими доказами, зокрема: свідоцтвом про смерть спадкодавця; свідоцтвом про народження спадкодавця; витягом про реєстрацію спадкової справи в спадковому реєстрі, довідкою про реєстрацію місця проживання спадкодавця, листом про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 1 Сімейного кодексу України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року (Постанова) судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки. П. 7 цієї Постанови передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину тощо. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення такого факту. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як встановлено при розгляді справи, факт постійного проживання однією сім`єю заявника та його матері необхідно для вирішення питання щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Оскільки строк звернення спадкоємця, який фактично прийняв спадщину до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини строком не обмежений, інші спадкоємці, які б мали намір звернутись із заявою про прийняття спадщини, як встановлено в судовому засіданні, відсутні, спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказані заявником вимоги обґрунтованими, які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved