Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Територіальний відділ Малиновського району служби у справах дітей Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилався на таке. На обліку служби у справах дітей Одеської міської ради, перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах, батьки якої ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до повідомлення КНП «Міська клінічна інфекційна лікарня» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради, від 10.03.2020 року № 01- 08/194, до інфекційної лікарні 10.03.2020 року був доставлений хлопчик - [PERSON] , [INFO] , з місця свого постійного проживання: [ADDRESS] , який залишився без батьківського піклування. Як вказує представник, з пояснень [PERSON] Хмельницькому ВП Малиновського ВП ГУНП в Одеській області стало відомо, що вночі прийшов чоловік, привів дитину - [PERSON] та залишив її. Жінка викликала поліцію, для встановлення місця знаходження матері. Згідно з протоколом бесіди, від 11.03.2020 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради, та пояснень матері дитини - [PERSON] , [INFO] , встановлено, що остання 09.03.2020 року пішла на день народження хрещеної сина [PERSON] , а її співмешканець [PERSON] вночі, в нетверезому стані, відвів дитину до знайомої та там її покинув. [PERSON] не працює, її співмешканець зловживає алкогольним напоями, в родині постійно виникають конфлікти. Крім того, представник позивача вказав, що згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, від 26.03.2020 року № 00026057341, за заявами батька і матері дитини про визнання батьківства після народження дитини № 777/47-35 від 16.08.2017 року були внесені зміни, а саме: у відомості про батька: прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », ім`я « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », по батькові « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », у графі «відомості про дитину»: по батькові « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Відомості про батьків, а саме про мати та батька, були внесені до свідоцтва про народження дитини відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України. Батько дитини - [PERSON] , [INFO] , громадянин Республіки Ірак, зареєстрований з 01.09.2017 року за адресою: [ADDRESS] . Також, представник позивача вказав, що малолітній [PERSON] , [INFO] , доставлений до КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» за направленням служби у справах дітей Одеської міської ради, де перебуває по теперішній час. Враховуючи викладене та те, що житлово-побутові умови проживання [PERSON] - незадовільні, представник позивача звернувся до суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. Представник позивача надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а. с. 84). Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву, в якій вона вказала, що її дитина [PERSON] завраз знаходиться в спеціальному центрі. Дитину вона виховувала, як могла. Записаний батьком [PERSON] не є батьком її дитини. Вона записала його батьком свого сина тому що цьому [PERSON] потрібно було зробити документи на проживання в Україні. Де зараз знаходиться цей, записаний батьком її дитини [PERSON] , вона не знає. Вона не працює і зараз знову вагітна від співмешканця, з яким вона зараз підтримує стосунки. Житла свого у неї не має (а. с. 86). Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився про дату, час та місце судових засідань повідомлявся за останньою відомою адресою місця проживання (а. с. 77, 80 - 81). Представник третьої особи - Територіального відділу Малиновського району служби у справах дітей Одеської міської ради в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву, в якій вказала, що проти задоволення позовних вимог не заперечує (а. с. 90, 92). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , від 20.05.2019 року, [INFO] народився [PERSON] , про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було складено відповідний актовий запис № 8506, від 28.09.2012 року (а. с. 18). За Наказом начальника служби у справах дітей, від 25.03.2020 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , було взято на облік, як дитину, що опинилася у складних життєвих обставинах, батьки якої ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а. с. 17). Відповідно до повідомлення КНП «Міська клінічна інфекційна лікарня» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради, від 10.03.2020 року № 01- 08/194, до інфекційної лікарні 10.03.2020 року була доставлена дитина: хлопчик - [PERSON] , [INFO] (а. с. 19). Дитина доставлена з місця свого постійного проживання: [ADDRESS] . Дитина залишилася без батьківського піклування, про що свідчить акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, від 10.03.2020 року (а. с. 20 - 21). З пояснень гр. [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , які вона надала до Хмельницького ВП Малиновського ВП ГУНП в Одеській області 10.03.2020 року, вбачається, що вночі прийшов чоловік, привів дитину та зі словами: «Мені все одно, робіть що хочете» залишив її. Жінка викликала поліцію для встановлення місця знаходження матері (а. с. 22). Відповідно до протоколу бесіди, від 11.03.2020 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради та пояснень матері дитини [PERSON] , [INFO] , вона, [PERSON] 09.03.2020 року пішла на день народження хрещеної сина [PERSON] , а її співмешканець [PERSON] вночі, в нетверезому стані, відвів дитину до знайомої та там покинув. [PERSON] не працює, її співмешканець зловживає алкогольним напоями, в родині постійно виникають конфлікти (а. с. 23 - 24). Згідно до інформації КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області», від 26.03.2020 року, вих. № 211, малолітній [PERSON] , [INFO] , доставлений до закладу за направленням служби у справах дітей Одеської міської ради, де перебуває по теперішній час (а. с. 25). Відповідно до клопотання КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області», від 21.05.2020 року № 312, адміністрація Центру клопоче про позбавлення батьківських [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 26). У відповідності до паспорту громадянина України, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 28). Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, від 26.03.2020 року № 00026057341, за заявами батька і матері дитини про визнання батьківства після народження дитини № 777/47-35 від 16.08.2017 року були внесені зміни, а саме: у відомості про батька: прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », ім`я « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », по батькові « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », у графі «відомості про дитину»: по батькові « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » (а. с. 30 - 32). Відповідно до інформації з КНП «Дитяча міська поліклініка № 7» Одеської міської ради, від 06.04.2020 року № 49, [PERSON] , [INFO] , на обліку в КНП «ДМП № 7» ОМР не перебуває (а. с. 33). Згідно з протоколом бесіди з [PERSON] від 06.07.2020 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради, вбачається, що [PERSON] з 23.09.2014 року перебуває у шлюбі з [PERSON] , 1984 р. н.. Також, зі змісту наданих пояснень [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно старшого сина [PERSON] , 2010 р. н. (а. с. 34). Крім того, [PERSON] попереджена про відповідальність фіктивного визнання батьківства (а. с. 34). Окрім того, відповідно до заочного рішення Київського районного суду м. Одеси, від 13.05.2014 року справа № 520/14553/13-ц, [PERSON] , [INFO] , позбавлена батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 37 - 38). Згідно до інформації Хмельницького відділу поліції Малиновського ВП Головного управління національної поліції в Одеській області, від 29.04.2020 року № 38.1, вх. 703, було здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] , де проведено профілактичну бесіду з [PERSON] , [INFO] та попереджено її про адміністративну та кримінальну відповідальність (а. с. 56). [PERSON] , 1988 р. н., було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 КУпАП (а. с. 35). Батько дитини - [PERSON] , [INFO] , громадянин Республіки Ірак, зареєстрований з 01.09.2017 року за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом обстеження умов проживання, спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради 15.07.2020 року здійснено вихід за адресою реєстрації батька дитини для з`ясування його думки щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , та перевірки умов проживання. Потрапити до житлового приміщення не вдалося, квартира була зачинена. Особи, які назвалися сусідами, повідомили, що іноземець на ім`я [PERSON] тут не проживає (а. с. 39). Відповідно до листа управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Одеській області, від 15.04.2020 року № 3/2176, встановлено, що за обліками ГУНП в Одеській області, [PERSON] , [INFO] , в розшуку не перебуває (а. с. 42). 06.07.2020 року [PERSON] подала заяву до Сллужби у справах дітей ОМР, в якій вказала, що не згодна з позбавленням її батьківських прав відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (а. с. 43). Згідно з актом обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] , складеного службою у справах дітей Одеської міської ради 20.08.2020 року, за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що житлово-побутові умови проживання - незадовільні. Житло потребує ремонту. Відсутні необхідні меблі, не вистачає побутової техніки. Для дитини не створені належні умови для проживання та виховання: відсутнє ліжко у дитини, відсутнє місце для навчання та необхідні речі (а. с. 44 - 48). Згідно характеристики на вихованця КУ «ЦСПРД ОМР Одеської області» [PERSON] , [INFO] , дитина перебуває в установі з 26.03.2020 року. Хлопчик перебуває в групі дітей від 7 до 18 років. Зі слів [PERSON] , його батьки - [PERSON] та [PERSON] били та карали його. Між собою батьки часто конфліктували і бились. Востаннє батько вигнав його з мамою з дому, мати привела до поліції, пояснюючи, що не має змоги поки опікуватися сином. Адаптація дитини до умов КУ «ЦСПРД ОМР Одеської області» пройшла швидко. Хлопчик виконує шкільні завдання, але неякісно, пізнавальна діяльність та мотивація до навчання мають середні показники. З дітьми в групі задеркуватий з метою привернення до себе уваги, в спортивних іграх відстоює свою позицію. У спілкуванні з дорослими хлопчик іде на контакт поступово, в процесі знайомства відкривається. Також, згідно зазначеної характеристики, за період перебування [PERSON] в установі, його мати не проявляла зацікавленості в спілкуванні з дитиною, не приносила передачі, не телефонувала. У дитини є мобільний телефон, але йому невідомий номер телефону його матері. За час перебування в КУ «ЦСПРД ОМР Одеської області» хлопчик дуже рідко згадував про рідних (а. с. 74). Згідно Висновку, від 03.09.2020 року, № 2295/01-20 Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно їх малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а. с. 8 - 12). Як вже було зазначено судом, відповідач у справі - [PERSON] до суду подала пояснення по суті справи. Зі змісту наданих пояснень вбачається, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Відповідач вказал, що вихованням дитини займалась як могла, та наразі дитина знаходиться в спеціальному центрі за адресою: [ADDRESS] . Також, [PERSON] пояснила, що на даний час вона є безробітною, перебуває на восьмому місяці вагітності та свого власного житла вона не має (а. с. 86). Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Підставами для позбавлення батьківських прав батьків є, зокрема, якщо мати, батько ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови, від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, про підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає встановленим, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина, не бажають їх виконувати, у зв`язку з чим приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] підлягають задоволенню. В силу положень ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Разом з тим, частинами 2, 3 зазначеної статті СК України, визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, судом враховано той факт, що, станом на момент ухвалення рішення суду, у відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що малолітній [PERSON] , [INFO] , потребує матеріальної допомоги, а тому вважає, що відповідачі можуть та зобов`язані платити щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина, у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повнолітнього віку. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню у повному обсязі і з відповідачів слід стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Витрати по сплаті судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав становлять 840,80 грн., витрати по сплаті судового збору за вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON] становлять 840,80 грн., витрати по сплаті судового збору за вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON] становлять 840,80 грн., які необхідно стягнути з відповідачів на користь держави.

Outcome: approved