Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Голова правління Кредитної спілки "Юніон Вінниччина" звернувся до суду з позовом до відповідачів - [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу, обґрунтовуючи підставність позову тим, що 18 грудня 2013 року між Кредитною спілкою та відповідачем [PERSON], яка є членом даної кредитної спілки, укладено кредитний договір № 343к, за яким їй надано кредит в сумі 20 000,00 гривень, строком на 36 місяців, тобто з 18 грудня 2013 року по 18 грудня 2016 року зі сплатою 60% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредит позичальнику надався на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості. Позичальник зобов'язався використати кредит на зазначені цілі, вчасно здійснювати платежі по погашенню кредиту і процентів, відповідно до графіку розрахунків. На виконання умов договору від 18 грудня 2013 року позичальнику видано кредитні кошти в сумі 20 000 гривень, що вказує на виконання спілкою взятих на себе зобовязань. У той же час відповідач всупереч умов договору щодо своєчасного повернення кредиту, згідно графіку погашення та сплати процентів за користування кредитом протягом усього часу користування кредитними коштами сплатила спілці лише 13 950,00 гривень, з яких: 11 510,69 гривень в рахунок погашення процентів за кредитом та 2 439,31 гривень в рахунок погашення основної суми кредиту, що вказує на грубе порушення взятих на себе зобов'язань, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 42 305,20 гривень, яка складається з: 17 560,69 гривень - основна сума кредиту; 16 744,51 гривень - заборгованість по процентах; 8 000,00 гривень - штраф. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 18.12.2013 року між Кредитною спілкою та [PERSON] було укладено договір поруки. За умовами даного договору поручитель поручився перед кредитором відповідати за виконання зобов'язань [PERSON] та у разі невиконання боржником своїх зобов'язань по кредитному договору № 343к від 18.12.2013 року відповідати як солідарні боржники. Оскільки неодноразові звернення до відповідачів з вимогою добровільно провести розрахунок по заборгованості позитивного результату не принесли, позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь борг в сумі 42 305,20 гривень та вирішити питання про судові витрати у вигляді судового збір в сумі 423,05 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, де зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Представник відповідачів в судове засідання не з'явився, в заяві, яку адресував суду, просив суд розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявились, будучи оповіщеними належним чином про день та час розгляду справи, на що вказують наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень із проставленням підписів. Прийнявши до уваги те, що представник позивача та представник відповідача використали надане їм ч.2 ст.158 ЦПК України право заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а також право відповідачів брати участь в судовому засіданні через свого представника, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами, що відповідає правилам ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке. Згідно поданої 18.12.2013 року заяви на імя Голови правління Кредитної спілки «Юніон Вінничина», [PERSON] була прийнята до членів Кредитної спілки. Відповідно до Витягу з протоколу №250 від 18.12.2013 року було прийнято рішення про надання [PERSON]споживчого кредиту в розмірі 20\~000 гривень на 36 місяців із відсотковою ставкою 60%. Цього ж дня, 18 грудня 2013 року між Кредитною спілкою та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 343к, предметом якого є грошові кошти в сумі 20 000,00 гривень, строк дії договору 36 місяців, тобто з 18 грудня 2013 року по 18 грудня 2016 року, плата за користування кредитом 60% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредит позичальнику надався на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості (а. с.8). Згідно п. 2.4 кредитного договору кредитор прийняв на себе зобов'язання надати позичальнику кредит в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позичальника або готівкою через касу кредитора за його місцем знаходження. Пунктом 5.1 кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язався використати кредит на зазначені цілі, вчасно здійснювати платежі по погашенню кредиту і процентів, відповідно до графіку розрахунків, що є невідємною частиною кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 18.12.2013 року між кредитною спілкою та [PERSON] було укладено договір поруки. За умовами даного договору поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору № 343к від 18 грудня 2013 року в повному обсязі та у разі невиконання боржником своїх зобов'язань по кредитному договору № 343к від 18.12.2013 року відповідати як солідарні боржники. Позивач свої договірні зобов'язання виконав, видав позичальнику кредитні кошти в сумі 20 000 гривень, що підтверджено видатковим касовим ордером № 834 від 18.12.2013 року (а.с. 13). У той же час як слідує із розрахунку боргу до кредитного договору №343к від 18.12.2013 року зробленого станом на 28.08.2015 року, в результаті неналежного виконання взятих на себе зобовязань за договором кредиту щодо повернення кредиту, згідно графіку погашення та сплати процентів за користування кредитом, у позичальника перед кредитною спілкою виникла заборгованість в розмірі 13 950,00 гривень, з яких: 11 510,69 гривень в рахунок погашення процентів за кредитом та 2 439,31 гривень в рахунок погашення основної суми кредиту, тобто відповідач [PERSON] грубо порушує взяті на себе договором зобов'язання. Відповідно до п.3.7, п. 5.5 кредитного договору в разі несвоєчастного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з четвертого дня прострочення кредит вважається кредитом з підвищеним ризиком та процентна ставка за кредитом з підвищеним ризиком становить 180% річних. У разі прострочення платежу на строк, що є більшим ніж 90 днів кредитор має право стягнути з позичальника штраф в розмірі 40% річних від початкової суми отриманого кредиту. Пунктом 5.4.2 кредитного договору закріплено право кредитної спілки вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів та визначено випадки настання такого права, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України відповідно до яких якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом в силу положень ст.611 ЦК України, у тому числі сплата неустойки (штраф, пеня). Статтями 553, 554 ЦК України визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Зібрані у справі докази підтверджують факт неналежного виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором, в результаті чого станом на 28.08.2015 року заборгованість за кредитом становить 42 305,20 гривень. В матеріалах справи наявний розрахунок суми заборгованості за кредитним договором № 343к від 18 грудня 2013 року, з яким суд погоджується. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на вищевикладене та у контексті вищенаведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними доказами факт порушення відповідачем взятих на себе зобовязань, а тому вимоги позивача до відповідачів про стягнення з них солідарно кредитної заборгованості ґрунтуються на вимогах закону, відтак, за відсутності будь яких заперечень з боку відповідачів, підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вищезазначеної норми з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути сплачені банком судові витрати.

Outcome: approved