Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що [INFO] року в м. Довжанськ Луганської області вона народила дівчинку, на підтвердження даного факту їй було видано медичне свідоцтво про народження, яке не є дійсним на території України. Отримати законне свідоцтво про народження в м. Довжанськ Луганськлї області неможливо, оскільки згідно Додатку 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2015 року № 1085 місто відноситься до населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Факт народження дитини підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 86 від 18 лютого 2018 року. Відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Дитину вона народила перебуваючи у шлюбі з [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків, тобто прізвище дитини [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 146 СК України, ім'я дитини визначається за згодою батьків, вони з чоловіком дійшли згоди щодо надання власного імені дитини [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 147 СК України, по-батькові дитини визначається за іменем батька, тобто по-батькові дитина [PERSON]. Встановлення факту народження дитини необхідно для отримання свідоцтва про народження, виданого державним органом державної реєстрації актів цивільного стану України. Тому, просить суд встановити факт народження [PERSON], яка народилася [INFO] року на тимчасово окупованій території України в м. Довжанськ Луганської області. Батьки дитини: батько [PERSON], [INFO], громадянин України, мати: [PERSON], [INFO], громадянка України. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, в своїй заяві просила суд розглянути справу за її відсутності. Заінтересована особа Старобільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про згоду із задоволенням заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини та про розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно до медичного свідоцтва про народження № 86 від 18.02.2018 року, вбачається, що [INFO] року [PERSON] народила дівчинку (а.с.6). Згідно з копією свідоцтва про шлюб, виданого 05 травня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 05 травня 2012 року (а.с.5). Згідно Наказу міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 "Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції", доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян на території Луганської області тимчасово припинено до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема на території м. Довжанськ Луганської області. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ч. 1 ст. 144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх спілкування. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. Суд враховує, що місто Довжанськ Луганської області станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України і у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт народження своєї дитини у встановленому Законом порядку за місцем народження дитини. У зв'язку із викладеним, орган державної реєстрації актів цивільного стану не може зареєструвати факт народження дитини, адже медичний факт народження дитини зафіксований на тимчасово окупованій території України. За загальним правилом документи, видані органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, їх акти (рішення, документи) є недійсними і не створюють правових наслідків. Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює обов'язковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджує в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини. Згідно ст.17 вказаного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Оцінюючи вказане медичне свідоцтво про народження, видане лікарняною установою на тимчасово окупованій території України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи практику ЄСПЛ, суд вважає, що надане заявником лікарське свідоцтво про народження є підтвердженням того, що дійсно [PERSON] на тимчасово окупованій території України в м. Довжанськ Луганської області народила дівчинку. При цьому, визнання судом факту народження дитини надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про народження дитини, видане державним органом України. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником в обґрунтування своїх вимог є достовірними, а також підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв'язку із чим заява [PERSON] про встановлення факту народження дитини підлягає задоволенню. Виконуючи вимоги ч. 3 ст. 317 ЦПК України суд вважає за необхідне вказати у резолютивній частині рішення дані про дату і місце народження особи, а також про матір і батька особи. При цьому дані про мати визначаються судом на підставі медичних документів про народження дитини, а дані про батька визначаються судом на підставі тих фактів, що мати дитини перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] У відповідності до ч. 4 ст. 317, ст. п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання цього рішення.

Outcome: approved