Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. У позовній заяві зазначено, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання в шлюбі них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Рогатинського районного суду від 21 трвня 2012 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утрмання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно. Розмір аліментів, який був визначений рішеням суду на даний час не забезпечує мінімальних потреб сина. Згідно вимог Сімейного кодексу розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менши 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просила позов задовольнити, збільшити розмір аліменті на утримання неповнолітнього сина. Визначити його в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю. Пояснила, що матеріальне становище відповідача значно покращилося. Він придбав квартиру в м.Бурштині. Розмір аліментів, який був визначений рішенням Рогатинського районного суду в твердій грошовій сумі не забезпечує потреб сина. Крім того, відповідач сплачує аліменти нерегулярно. Самостійно вона не спроможна забезпечити дитині прожитковий мінімум. Просила позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач у судове засідання не прибув і не повідомив суд про причини своєї неявки у судове засідання, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. Суд, зі згоди позивачки по справі ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши доводи позивачки, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про народження серія І-НМ №120397, виданого 04 травня 2001 року виконавчим комітетом Лучинецької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, [PERSON] народився 30 березня 2001 року. Батьки дитини [PERSON] і [PERSON]. Відповідно до рішення Рогатинського районного суду від 11 травня 2012 року, яке набуло законної сили 21 травня 2012 року, шлюб, який був зареєстрований 05 листопада 2000 року у виконавчому комітеті Лучинецької сільської ради між [PERSON] і [PERSON] - розірвано. Після рлзірвання шлюбу прізвище відповідачки [PERSON] змінено на прізвище до одруження - [PERSON] Рішенням Рогатинського районного суду від 31 травня 2012 року, яке набуло законної сили 10 червня 2012 року, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно на неповнолітню дитину [PERSON] Р-О. [PERSON], [INFO]. Стягненя аліментів розпочато з 10 травня 2012 року та визначено термін стягнення - до досягнення сином повноліття. Як вбачається з довідки №694, виданої 13 липня 2017 року виконавчим комітетом Лучинецької сільської ради , [PERSON]-О.О, [INFO] проживає в с.Лучинці разом з матір'ю [PERSON], перебуває на її утриманні і вихованні. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, зробленого у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 143цс13, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За ст.182 СК України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 17.05.2017 р. N 2037-VIII, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За наведених позивачем доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. З [PERSON], [INFO], жителя [INFO], непрацюючого слід стягувати на користь [PERSON], [INFO], жительки с.Лучинці Рогатинського району Івано-Франківської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] - [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved