Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТИВА «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що вона з 10 жовтня 1998 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Її чоловік працював стропальником у конвертерному цеху ПрАТ «МК «Азовсталь». [INFO] під час роботи він отримав травми, внаслідок яких помер. Третя особа [PERSON] на підставі наказу №53 з 14 листопада 2013 року обіймав посаду машиніста крана металургійного виробництва, зайнятого на гарячих роботах конверторного відділення конверторного цеху ПрАТ «МК «Азовсталь». 22 серпня 2016 року о 15 год. 40 хв. [PERSON] перебуваючи при виконанні своїх виробничих обов`язків на території конверторного відділення здійснював керування вантажопідіймального крану № 22 при виконанні робіт стропальником [PERSON] по транспортуванню фурми за допомогою вантажопідіймального крану №22 та виведення знімних вантажозахоплювальних пристроїв. Її чоловік працюючи на підприємстві відповідача загинув від дій (порушень правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою) [PERSON] та [PERSON] . Висновком № 417 від 15 лютого 2018 року, складеного за результатами проведення судової інженерно - технічної експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності, було встановлено, що машиніст крану металургійного виробництва, зайнятий на гарячих роботах конвертерного відділення конвертерного цеху [PERSON] не дотримався посадових обов`язків в частині того, що перед початком робіт при перевірці на справність крана № 22 не зафіксував, що на знімних вантажозахоплювальних пристроях не має клейма та у зв`язку з чим не повинний був використовувати їх. Висновком №2734 від 22.08.2016 року судово-медичної експертизи встановлено, що при судово-медичному дослідженні трупу [PERSON] були виявленні наступні тілесні ушкодження, а саме: закрита тупа травма грудної клітини: переломи 1-5 ребр ліворуч по дузі, прикореневі розриви легень з двох сторін, забій серця з розривом по передній стінці правого шлуночка; масивна підшкірна гематома в проекції лівого плечового суглобу, підшкірна гематома в проекції тіла грудини, прямий перелом тіла грудини між 3-4 ребрами; множинні переломи кісток лицевого скелету: лінійний розрив обох барабанних перетинок, відкритий перелом нижньої щелепи в проекції підборіддя між 2-3 зубами нижньої щелепи ліворуч з травматичною екстракцією зубів нижньої щелепи; осколковий перелом правої виличної кістки, альвеолярного відростка верхньої щелепи справа, нижнього, бокового и верхнього краю правої орбіти, велично-скроневої дуги справа, величного відростка скроневої кістки справа, шийки та вітки нижньої щелепи справа та зліва; перелом крила клиновидної кістки справа; забиті рани виличної області справа, підборіддя в центрі, в тім`яно-потиличній області зліва, масивні підшкірні гематоми та садна голови, обличчя, крововилив в шлуночки головного мозку, які утворилися від дії тупих предметів прижиттєво, перед смертю, та стосовно до живих осіб по ступеню тяжкості відносяться як в сукупності, так і окремо, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення. Смерть [PERSON] настала від травматичного шоку, тампонади перикарду, набряку головного мозку та легень, які утворилися від отриманої сполученої травми тіла: закритої тупої травми грудної клітини: множинних переломів ребер (1-5) ліворуч з множинними прикореневими розривами обох легень, розривом передньої стінки правого шлуночка серця. Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 грудня 2020 року [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.272 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права обіймати посади на підприємствах, установах та організаціях всіх форм власності, пов`язаних з виконанням робіт з підвищеною небезпекою строком на один рік, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України. На підставі ст.1 п.«в» Закону України «Про амністію» від 22 грудня 2016 року, засуджених звільнено від відбуття призначеного основного і додаткового покарання. У зв`язку зі смертю чоловіка вона зазнала та зазнає сильного нервового потрясіння, оскільки втратила рідну їй людину, яку дуже любила і поважала, свою опору та підтримку. Незважаючи на сплив часу вона постійно перебуває у напруженому психологічному стані, що позначається на її душевному та фізичному стані. Негативні зміни в її родині є незворотними, оскільки чоловіка вже не повернути до життя, усвідомлення цього завдає їй ще більшого душевного болю та моральних страждань. З часу гибелі чоловіка минуло вже багато часу, проте вона не може повернутися до нормального життя. Незважаючи на те, що вона вважає саме [PERSON] повинен відшкодувати їй моральну шкоду спричинену загибеллю чоловіка, відповідно до вимог ч.1 ст.1172 ЦК України вона має право звернутися з вимогами до відповідача як юридичної особи, працівником якої завдано шкоду. З урахуванням цього, просить суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи - її чоловіка в розмірі 100 000 грн. Заперечуючи проти позовних вимог представник відповідача 16 березня 2021 року надав суду відзив, в якому посилався на те, що вироком Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30.12.2020 року у справі № 265/6444/18 встановлено вину [PERSON] та [PERSON] в настанні смертельного нещасного випадку, що стався з чоловіком позивачки - [PERSON] . Зазначає, що положеннями чинного законодавства одноразового відшкодування моральної шкоди та солідарної відповідальності осіб діями яких було завдано шкоду, підстав для стягнення з ПРАТ «ІМК «АЗОВСТАЛЬ», як роботодавця [PERSON] моральної шкоди на користь позивачки не передбачено, так як моральна шкода, яка підлягала відшкодуванню [PERSON] внаслідок загибелі чоловіка, вже була їй відшкодована [PERSON] . Заподіяння моральної шкоди не є бездоказовим фактом у спірних правовідносинах та не має матеріально - правової презумції згідно з вимогами законодавства, тому має доводитись на загальних підставах. Однак позивачка не довела належними та допустимими доказами факту спричинення їй моральних страждань, переживань, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення зв`язків з оточуючими людьми спричинених смертю чоловіка [PERSON] . Відносно розміру відшкодування моральної шкоди, то позивачка не обгрунтувала з яких міркувань вона виходила визначаючи розмір моральної шкоди та якими доказами це підтверджується. Звертає увагу суду на те, що згідно положень діючого законодавства України Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачується одноразова допомога у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також здійснюються щомісячні виплати, у зв`язку з втратою годувальника. Додаткового до виплат передбачених діючим законодавством позивачці відповідно до положень колективного договору була виплачена матеріальна допомога на поховання чоловіка у розмірі 3 000 грн. Крім того, відповідач повністю взяв на себе витрати на поховання [PERSON] . Також, враховуючи звернення позивачки, ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» було прийнято рішення про оплату навчання в Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого сина позивачки та загиблого працівника, [PERSON] . Відповідно за час його навчання у Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» було сплачено 74 100 грн. У зв`язку з чим, у випадку якщо суд прийде до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, просить визначити розмір відшкодування моральної шкоди виходячи з принципів розумності і справедливості, з урахуванням взяття відповідачем на себе витрат на поховання загиблого та оплату навчання сина в Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого. Просить відмовити у задоволені позову [PERSON] у повному обсязі. 22 березня 2021 року позивачка подала до суду відповідь на відзив, в якій заперечувала проти доводів відповідача, у наданому відзиві. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 лютого 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання по даній справі. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 травня 2021 року закрито підготовче судове засілання по справі та призначено справу до розгляду. Позивачка [PERSON] на розгляд справи до суду не з`явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи в її відсутність з участю її предствника. Представник позивачки [PERSON] при розгляді справи повністю підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача - [PERSON] просила відмовити в задоволенні пощовної заяви з підстав, наведених у відзиві. Третя особа - [PERSON] просив суд ухвалити рішення у справі відповідно до вимог діючого законодавства враховуючи вимоги розумності та справедливості. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 10 жовтня 1998 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від сумісного проживання у позивачки та її померлого чоловіка [INFO] народився син - [PERSON] . Згідно висновку №417 від 15 лютого 2018 року судової інженерно - технічної експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності встановлено, що машиніст крану металургійного виробництва, зайнятий на гарячих роботах конвертерного відділення конвертерного цеху [PERSON] не дотримався посадових обов`язків в частині того, що перед початком робіт при перевірці на справність крана №22 не зафіксував, що на знімних вантажозахоплювальних пристроях не має клейма та у зв`язку з чим не повинний був використовувати їх. Згідно висновку №2734 від 22 серпня 2016 року судово - медичної експертизи при судово-медичному дослідженні трупу [PERSON] були виявленні наступні тілесні ушкодження, а саме: закрита тупа травма грудної клітини: переломи 1-5 ребр ліворуч по дузі, прикореневі розриви легень з двох сторін, забій серця з розривом по передній стінці правого шлуночка; масивна підшкірна гематома в проекції лівого плечового суглобу, підшкірна гематома в проекції тіла грудини, прямий перелом тіла грудини між 3-4 ребрами; множинні переломи кісток лицевого скелету: лінійний розрив обох барабанних перетинок, відкритий перелом нижньої щелепи в проекції підборіддя між 2-3 зубами нижньої щелепи ліворуч з травматичною екстракцією зубів нижньої щелепи; осколковий перелом правої виличної кістки, альвеолярного відростка верхньої щелепи справа, нижнього, бокового и верхнього краю правої орбіти, велично-скроневої дуги справа, величного відростка скроневої кістки справа, шийки та вітки нижньої щелепи справа та зліва; перелом крила клиновидної кістки справа; забиті рани виличної області справа, підборіддя в центрі, в тім`яно-потиличній області зліва, масивні підшкірні гематоми та садна голови, обличчя, крововилив в шлуночки головного мозку, які утворилися від дії тупих предметів прижиттєво, перед смертю, та стосовно до живих осіб по ступеню тяжкості відносяться як в сукупності, так і окремо, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення. Смерть [PERSON] настала від травматичного шоку, тампонади перикарду, набряку головного мозку та легень, які утворилися від отриманої сполученої травми тіла: закритої тупої травми грудної клітини: множинних переломів ребер (1-5) ліворуч з множинними прикореневими розривами обох легень, розривом передньої стінки правого шлуночка серця. В подальшому вироком Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 грудня 2020 року [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.272 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права обіймати посади на підприємствах, установах та організаціях всіх форм власності, пов`язаних з виконанням робіт з підвищеною небезпекою строком на один рік, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України. На підставі ст.1 п.«в» Закону України «Про амністію» від 22 грудня 2016 року, засуджених звільнено від відбуття призначеного основного і додаткового покарання. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 2. Моральна шкода полягає, зокрема, 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У відповідності до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого (наприклад, ст.47 Закону України "Про телебачення і радіомовлення". Враховуючи факт отримання позивачкою негативних змін в її житті, руйнівних її особу переживань, психологічних змін та змін нормального життєвого укладу, отриманих внаслідок трагічної загибелі її чоловіка, душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку втратою чоловіка, суд приходить до висновку про те, що їй заподіяна моральна шкода, яка підлягає стягненню на її користь. При цьому, суд враховує те, що позивачка за власним розсудом обрала спосіб захисту звернувшись до суду з позовом саме до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТИВА «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ», що відповідає вимогам ст.16 ЦК України. Тому заподіяна їй моральна шкода підлягає стягненню саме з відповідача. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на недоведеність позивачкою факту заподіяння їй моральної шкоди, так як трагічна загибель її чоловіка є очевидним фактом та не потребує доведення. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивачки, суд, враховує глибину, обсяг і характер душевних та психічних страждань позивачки [PERSON] , їх тривалість, можливість відновлення, тяжкість вимушених змін в її житті, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди саме в розмірі 100 000 грн. Доводи відповідача про урахування взяття ним на себе витрат на поховання загиблого [PERSON] та оплату навчання сина в Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого, не впливають на висновки суду, так як така матеріальна допомога з боку відповідача не є моральною шкодою. Не належать до такої і страхові виплати. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 % ціни позову в сумі 1 000 гривень.

Outcome: approved