Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

В червні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачки [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності нанерухоме майно в порядку набувальної давності. В позовній заяві вона зазначила, що проживає в селі Джуринська Слобідка Чортківського району Тернопільської області. По сусідству з нею в будинку [ADDRESS] проживала одинока далека родичка [PERSON], яка померла [INFO]. З січня 1998 року вона почала користуватись вказаним будинком [PERSON] Користується даним будинком і по даний час, несе всі витрати, пов'язані з його користуванням. В [PERSON] є один спадкоємець, її дочка, відповідачка по справі [PERSON], яка даним будинком не користується, 26 серпня 2005 року отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну частку [PERSON], отримувати спадщину на будинок не бажає. Користування позивачкою будинком є добросовісним та очевидним для інших осіб, не порушує нічиїх прав. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить суд визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] Тернопільської області, який рахувався за [PERSON], померлою [INFO]. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Чортківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, в суд надійшла заява, в якій просять справу слухати без участі представника державної нотаріальної контори, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що вони проживають по сусідству з [PERSON], їм відомо, що остання з кінця 1990 років відкрито володіє та користується користується житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] Тернопільської області, де проживала [PERSON], яка померла [INFO]. Вислухавши позивачку, відповідачку, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивачка [PERSON], [INFO], народилася та проживає в селі Слобідка Джуринська Чортківського району Тернопільської області. [INFO] в с. Слобідка Джуринська Чортківського району Тернопільської області померла [PERSON], про що 09 квітня 1997 року Джуринською сільською радою Чортківського району Тернопільської області зроблено відповідний актовий запис за №9 та видане свідоцтво про смерть. Чортківським обласним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації виготовлений технічний паспорт на житловий будинок[ADDRESS] на ім'я [PERSON] Згідно довідки №432/02-19, виданої 06 червня 2016 року Джуринською сільською радою Чортківського району Тернопільської області, [PERSON], 1975 року народження, з квітня 1998 року і по даний час постійно користується будинком і господарськими будівлями та обробляє присадибну земельну ділянку по [ADDRESS] Тернопільської області. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п. п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). В судовому засіданні найшли підтвердження ті обставини, що позивачка [PERSON] з січня 1998 року добросовісно, відкрито та безперервно користується та володіє житловим будинком та господарськими будівлями по [ADDRESS] Тернопільської області, і відповідно, в розумінні ст. 344 ЦК України набула право власності на це майно в порядку набувальної давності. Судом встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог і підтверджені ним письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 11, 15, 16, 344 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved