Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи його тим, що згідно заповіту, посвідченого 07 лютого 2008 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 35, [PERSON] на випадок своєї смерті належну їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ПЛ № 192410, виданого Хорольською районною державною адміністрацією 22 серпня 2005 року, земельну ділянку розміром 5, 4337 га без визначення меж в натурі та належний їй майновий пай згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства Серія ПО № 246625, виданого [PERSON] сільською радою 12 червня 2001 року, що знаходяться в ТОВ СТ « Зоря», заповідала позивачу, [PERSON], повністю. 20 травня 2013 року спадкодавець [PERSON] померла у м. Павлодар Павлодарської області Казахстан. Після смерті 20 травня 2013 року [PERSON] відкрилась спадщина на її спадкове майно, тобто земельну ділянку розміром 5, 4337 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської області, цільове призначення: ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 5324885400:00:044:0031, що належала їй на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ПЛ № 192410. В судове засідання позивач\~ [PERSON] не з"явилася, але в позовній заяві прохала суд провести розгляд справи за її відсутності. В судове засідання представник відповідача\~ [PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської областів не з"явився, але подали заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська рада позов визнає повністю. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247\~ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4ст. 206\~ЦПК Українив\~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно дост. 1216\~ЦК Україниспадкуванням\~є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно дост. 1218\~ЦК Українидо\~складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1ст. 1268ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3\~ст. 13 ЦПК України\~учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З повідомлення державного нотаріуса Хорольської держнотконтори [PERSON] від 27.12.2018 року № 2074/02-14 слідує, що спадкова справа на майно [PERSON], померлої 20 травня 2013 року, відкрита у Хорольській держнотконторі від 20.12.2018 року за № 281/2018 на підставі заяви позивача про прийняття спадщини. Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 16.10.2018 року по справі № 548/1513/18, яке набрало законної сили 16.11.2018 року, було встановлено факт, що місцем відкриття спадщини померлої 20.05.2013 року [PERSON] є село Староаврамівка Хорольського району Полтавської області, та визначено додатковий строк для прийняття спадщини. Відповідно до даного рішення суду позивач подала 20.12.2018 року до Хорольської держнотконтори заяву про прийняття спадщини. Інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у спадковій справі немає. У зв»язку з втратою правовстановлюючого документа на спадкове майно, позивач не має можливості оформити право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку, що слідує з вказаного повідомлення Хорольської держнотконтори, яким роз»яснено необхідність звернутись до суду з відповідним позовом. З довідки відділу Держгеокадастру у Хорольському районі Полтавської області від 24.10.2018 року за № 1174/116-18 слідує, що дійсно [PERSON] належав Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 192410 площею 5,4337 га, для ведення особистого селянського господарства на території [PERSON] сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки 5324885400:00:044:0031. Відповідно до ст. 1235 Цивільного кодексу України позивач, [PERSON] , є єдиним спадкоємцем за заповітом померлої 20 травня 2013 року [PERSON], яка прийняла її спадщину, тому має право на її спадкове майно. Належність вказаного спадкового майна померлій 20 травня 2013 року [PERSON] доводиться копією Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ПЛ № 192410 , довідкою відділу Держгеокадастру у Хорольському районі від 24.10.2018 року за № 1174/116-18. Згідно із\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У\~статті 16 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст.ст.\~316,\~317,\~318,\~319,\~321 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Згідно\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved