Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. У позові вказала, що з 24 квітня 1999 року по 14.09.2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що після розлучення відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, вона змушена була звернутися до суду, рішенням якого від 14.09.2012 року було вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку починаючи з 04.09.2012 року . Виконавчий лист виданий відповідно до рішення суду був поданий на виконання до Лубенського міськрайонного відділу ВДВС ГТУЮ у Полтавській області. Однак, у зв'язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів виникла заборгованість, яка станом на 01.03.2018 року становить 32 172 грн. 37 коп. Враховуючи викладене, позивач вважає, що вона має право вимагати стягнення неустойки (пені) яка станом на 01.03.2018 року складає 29 330 грн. 74 коп., які і прохає стягнути з відповідача на її користь. В судовому засіданні 09.07.2018 року позивач свої позовні вимоги підтримувала, прохала їх задовольнити. В судове засідання 07.09.2018 року позивач та її представник не з'явилися. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати без їх участі. Заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 09.07.2018 року проти позову заперечував, вважає, що має заборгованість по аліментах приблизно 20 000 грн. В подальшому в судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про слухання справи був повідомлений завчасно та належним чином, причини своєї неявки в судове засідання не повідомив. З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.5-6). Відповідач [PERSON], згідно рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 вересня 2012 року, зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання дітей в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 04.09.2012 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа (а.с.7) Однак, відповідач не в повній мірі сплачував аліменти внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 01.03.2018 року становить 32 172 грн. 37 коп., що підтверджується довідками-розрахунком Лубенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області (а.с.8-9). Згідно розрахунків позивача, сума неустойки (пені), яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь станом на 01.03.2018 року складає 29 330 грн. 74 коп. (а.с.10-11). У відповідності до ч.1 ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (ч.2 ст.195 СК України). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч.3 ст.195 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Разом із тим згідно з ч.3 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Отже, розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем (а не стягувачем, чи боржником). Лише визначивши розмір такої заборгованості, можна обчислювати неустойку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 3 від 15 травня 2006р. - передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються /стягуються/ щомісяця, тому за змістом ст.196 СК України, нарахування пені обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено сплати певної суми заборгованості. У відповідності до ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Відповідно наданого позивачем розрахунку, пеня за несплату відповідачем аліментів за період з 01.03.2015 року по 29.02.2016 року включно з 01.03.2016 року по 30.06.2017 року включно та з 01.12.2017 року по 28.02.2018 року включно становить 29 330,74 грн. Для визначення розрахунку суми пені судом перевірені вихідні дані, взяті позивачем для розрахунку, та встановлено, що розрахунок зроблено на підставі довідок-розрахунків заборгованості по аліментах, виданих 04.08.2017 року та 14.03.2018 року Лубенським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Полтавській області та з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у Постанові від 25.04.2018 року (справа №572/1762/15-ц, провадження 14-37цс18), відповідно до якої, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Вказаний висновок, який викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), враховується судом в порядку ч.4 ст.263 ЦПК України. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Аналізуючи матеріали справи, враховуючи те, що державним виконавцем суму заборгованості відповідача по аліментам було розраховано у відповідності із вимогами чинного законодавства, про що заперечення відповідача в судовому засіданні не надані. Даний розрахунок відповідачем у встановленому порядку не спростований, також ним не доведено, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, а тому суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги про стягнення неустойки (пені) підлягають задоволенню у повному обсязі. Клопотання сторін про призначення експертизи чи залучення спеціаліста відсутні. Даний розмір неустойки (пені), який не перевищує 100 відсотків заборгованості, підлягає стягненню із відповідача відповідно до положень ст.196 СК України. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 704 грн. 80 коп судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved