Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що 12.01.2002 року вони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №10. Від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають і надалі будуть проживати з позивачем. Позивач зазначає, що з грудня 2016 року шлюбні стосунки з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться з 06.01.2017 року та з цього часу разом з відповідачем не проживають, відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивач утримує дітей самостійно, перебуває у скрутному матеріальному становищі. Позивач зазначає, що відповідач до лютого 2017 року працював у м. Одеса, отримував дохід і може надавати матеріальну допомогу, інших утриманців не має. У зв'язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини; судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивач не зявилася. Подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутність та задовольнити позовні вимоги, зазначила що не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання двічі не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В порядку ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 12 січня 2002 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №10, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД №318553, виданого 12 січня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси (а.с. 4). Сторони є батьками [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії 1-ОЛ №064032, виданого 22.08.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції Кіровоградської області, та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖД №163716, виданого 15.01.2009 року Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (а.с. 5-6). Згідно копії довідки про склад сімї за №382, виданої 10 липня 2017 року Шепилівською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області, діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем в с. Шепилове Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 11). Як вбачається з довідок, виданих 22.08.2017 року КЗ "Голованівський центр первинної медико-санітарної допомоги", діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], на диспансерному обліку не перебувають. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.\~Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що діти, які потребують матеріальної допомоги, проживають з матір'ю, а тому відповідач зобов'язаний утримувати їх до досягнення повноліття. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною людиною, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, спільні діти сторін на диспансерному обліку не перебувають, тому, суд\~дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України\~ суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову (ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України). У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі -\~ у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача мають бути стягнуті 640 грн. судового збору на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved