Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до Овруцького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (надалі - відповідач) і просить стягнути з Овруцького ОУПФУ на її користь в порядку спадкування за законом нараховані, але не отримані за життя [PERSON], померлою 26.01.2017 року кошти в сумі 23618,15 грн., передбачені ст.ст.39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», мотивуючи свої вимоги тим, що постановою Народицького районного суду було визначене право [PERSON], на отримання підвищення до пенсії, однак, остання за життя кошти не отримала. Вона як спадкоємець за заповітом успадкувала право на отримання належних [PERSON] коштів. Однак відповідач відмовив їй у виплаті донарахованих коштів. Позивачка в судове засідання не з'явилася, хоча повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, але в позові просить суд слухати справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, своїх заперечень щодо позовних вимог не надав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що постановами Народицького районного суду від 19.09.2014 року у справі №284/1188/14-а та від 22.01.2015 року у справі №284/2308/14-а зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Народицькому районі провести нарахування та виплату [PERSON] підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру та додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоров»ю в розмірі, визначеному ст.ст.39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 25.01.2014 року по 02.08.2014 року (а.с.7-10). [PERSON] померла 26 січня 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №280664 виданого 26.01.2017 року (а.с.4). Згідно вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом, і в установлений законом строк прийняла спадщину, подавши вчасно заяву про прийняття спадщини за заповітом до Народицької державної нотаріальної контори Житомирської області, і отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене 08.09.2017 року державним нотаріусом Народицької ДНК [PERSON], зареєстроване в реєстрі за №1403, на доплати до пенсії в сумі 23618,92 грн., (а.с.5). Згідно листа Овруцького об»єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 08.09.2017 року за №1131/02.3 [PERSON] проведено перерахунок пенсії відповідно до постанов Народицького районного суду від 19.09.2014 року по справі №284/1188/14-а та нараховано доплату в сумі 19621,23 грн. за період з 25.01.2014 року по 30.06.2014 року, від 22.01.2015 року по справі №284/2308/14-а та нараховано доплату в сумі 3996,62 грн. за період з 01.07.2014 року по 02.08.2014 року, виплата коштів не проведена в зв»язку з відсутністю фінансування з Державного бюджету (а.с.6). Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім'ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини (ч.3 ст.52 Закону). Зміст ч.3 ст.52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до пунктів 1, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України № 384/2011 від 06 квітня 2011 року із відповідними змінами, Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок). Одним з його основних завдань є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством тощо. Відповідно до чинного у даний час Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, яке затверджене постановою правління Пенсійного Фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, управління Пенсійного фонду України в районах є територіальними органами Пенсійного фонду України. Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань серед іншого: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій тощо. Аналіз наведеного вище, інших положень Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вказує на те, що відповідач є суб'єктом здійснення пенсійних виплат, передбачених статтями 39, 51 Закону № 796-ХІІ. З Постанови Кабінету Міністрів України №1055 від 16 грудня 2015 року «Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» вбачається, що шляхом злиття окремих органів Пенсійного фонду України, управління Пенсійного фонду України в Народицькому районі перейменовано на Овруцьке обєднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання нарахованих, але не отриманих її сином за життя пенсійних виплат, а тому, позовні вимоги слід задовольнити. При ухваленні рішення суд не враховує посилання представника відповідача на те, що рішення Народицького районного суду Житомирської області в частині виплати нарахованих коштів позивачу необхідно звертатися до виконання до органів державної виконавчої служби у відповідності до Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №440 від 03.09.2014 року, оскільки в даному випадку спір виник з приводу захисту спадкових прав позивача й не стосується порядку виконання судових рішень. Також суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на відсутність фінансування з державного бюджету, оскільки відсутність відповідного фінансування не може бути підставою для відмови у виплаті коштів. Позивачка сплатила судовий збір в сумі 640,00 грн., відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України на користь позивача з Державного бюджету України, необхідно стягнути судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved