Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

[PERSON], який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування житлом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 14.01.2002р. відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, а також ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 14.08.2006 р. квартира [ADDRESS] на праві власності належить - 2/5 частина [PERSON], 3/5 частина [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях. Квартира складається з 3-х ізольованих кімнат розміром 17,5 кв.м., 12,4 кв.м., 12,4 кв.м., має коридор, кухню, роздільний санвузол, 2 лоджії. Позивач зазначає, що відповідачі без згоди поселились і проживають в кімнатах розміром 17,5 кв.м. та 12,4 кв.м., чим порушують права співвласників. Оскільки у позивача з відповідачами виникають непорозуміння в оплаті квартплати і комунальних послуг, вони бажають встановити конкретний порядок користування спірною квартирою та змушені звертатися до суду з вказаним позовом. Позивач, його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ньому, просили суд визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], а саме: виділити в користування позивачу та його неповнолітнім дітям [PERSON], [PERSON] окрему кімнату площею 17,5 кв.м. та лоджію, виділити в користування відповідачам 2 ізольовані кімнати площею 12,4 кв.м. та 12,4 кв.м. та лоджію. Позивач пояснив, що не давав згоду на проживання відповідачів у кімнатах 17,5 кв.м. та 12,4 кв.м., а також не надав згоду на проведення ними ремонту у кімнаті 17,4 кв.м. Відповідачі [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, в своїх поясненнях зазначали, до позивач [PERSON] проживає в квартирі один, зловживає алкогольними напоями, не сплачує за квартиру та комунальні послуги, неповнолітні діти позивача з вересня 2014р. проживають разом з їх матір'ю за іншою адресою. Представник 3-ї особи - Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомляли. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню судом виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є квартира [ADDRESS]. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло № 92 від 14 січня 2002р. видане Відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та членам її сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях. (а.с.5) Відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 14 серпня 2006р. право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS], яка раніше належала [PERSON], визнається за [PERSON]. (а.с.4) Згідно договору дарування частини квартири від 17 січня 2005р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №274, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар 1/5 частини квартири під [ADDRESS]. (а.с.30) Згідно із довідкою за формою №3 №516, виданої 27.06.2014р. Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва, в зазначеній вище квартирі зареєстровано 7 осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.3) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 05 серпня 2008р. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. (а.с.18) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 04 серпня 2011р. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. (а.с.19) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 01 березня 2005 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. (а.с.20) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 01 березня 2005 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. (а.с.21) Згідно вимог ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно вимог ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно технічного паспорта спірна квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 42,3 кв.м., у тому числі: 1-а кімната - 17,5 кв.м., 2-а кімната - 12,4 кв.м., 3-я кімната - 12,4 кв.м., кухні площею 8,3 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., вбиральні (поєднаної) площею 1,4 кв.м., коридору площею 13,9 кв.м. та лоджії площею 3,97 кв.м., загальною площею 72,57 кв.м. Відповідно до частки в спільній частковій власності на долю позивача [PERSON], який є власником 1/5 частини квартири та який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], який є власником 1/5 частини спірної квартини та [PERSON], припадає 16,92 кв.м. житлової площі (2/5*42,3 кв.м. = 16,92 кв.м.), частка відповідача [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] та яка є власником 3/5 частини квартири складає 25,38 кв.м. (3/5 *42,3 кв.м. =25,38 кв.м.) Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної власності. Пленум Верховного Суду України в абзаці 2 п.6 постанови "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок" від 14.10.1991р. №7 роз'яснив, що у разі виділу частки будинку неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленим приміщенням (квартири, кімнати) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (коридор, кухня тощо) можуть бути залишені у загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування житловими приміщеннями може бути встановлений і між учасниками спільної сумісної власності. Враховуючи, що площа кімнати, яку позивач просить виділити йому в користування та його неповнолітнім дітям - 17,5 кв.м., є більшою за площу, що припадає на його частку у праві власності на квартиру, а жила кімната, яка б відповідала вказаній частці, у квартирі відсутня, то виділення йому в користування вказаної кімнати, а відповідачам - кімнат 12,4 кв.м та 12,4 кв.м не порушуватиме права позивача та відповідачів, оскільки квартира залишається у спільній частковій власності сторін. Оскільки частки співвласників у спірній квартирі є ідеальними, то кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно, тобто право кожного із співвласників поширюється на квартиру в цілому, а не на певну її частину тому визначення порядку користування який запропонувала позивач не буде порушувати права та інтереси сторін. Також, матеріали справи свідчать про те, що у сторін по справі відсутня взаємна згода на здійснення права спільної часткової власності та неможливість у добровільному порядку встановити порядок володіння і користування спільним майном. Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved