Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON], зменшили позовні вимоги, просять суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Органу опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради [PERSON] підтримала висновок органу опіки та піклування та пояснила суду, щопозбавлення батьківських прав [PERSON] відповідає інтересам дитини. Відповідач [PERSON] повідомлена належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила. Заява про розгляд справи без її участі до суду не надходила, відзив не подала, позивач та представник позивача не заперечують проти проведення заочного розгляду справи, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.ст.280,281 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON], допитавши свідка [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні, батьками [PERSON], 24 квітня 2003 року є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копієюсвідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис № 775. Відповідно до повторно виданого свідоцтва про смерть [NUMBER], що видане Рівненським міським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області [PERSON] помер [INFO] Відповідно до наказу Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради № 105-осн від 12 вересня 2018 року неповнолітня [PERSON], [INFO] тимчасово влаштована в сім»ю [PERSON] за її заявою від 10 вересня 2018 року. Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законодавство України, яке регулює сімейні відносини визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - постанова Пленуму) роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Допитана в судовому засіданні в якості свідка неповнолітня [PERSON] суду показала, що не заперечує проти позбавлення її матері батьківських прав, зазначила, що нею постійно опікується бабуся [PERSON], в якої вона і проживає. Із довідки № 139 від 21 вересня 2018 року виданої директором ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 імені Володимира Короленка, Серветник О.П. вбачається, що [PERSON], мати випускниці 9-А класу [PERSON] за період її навчання з 2009 року не брала участі у вихованні дитини та не цікавилась успішністю своєї дочки, не відвідувала батьківські збори, з дочкою не проживала. Вихованням [PERSON] займається бабуся [PERSON]. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] №08-1865 від 15 листопада 2018 року, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. При прийнятті рішення про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] суд враховує, те що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не проявляє належної турботи та любові до дитини, не спілкується з нею, не цікавиться її здоров'ям та матеріально не забезпечує. Зважаючи на викладене суд, приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved