Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому було уточнено. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 01 грудня 2017 року вона звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Мазепи Н.М. із заявою про прийняття спадщини, а саме: 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу Мазепи Н.М. від 12.12.2018 р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки квартири у зв`язку із відсутністю у неї правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а також у зв`язку з тим, що за інформацію КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» право власності на зазначену квартиру станом на 31.12.2012 р. зареєстроване за іншою особою. Зазначена постанова була винесена за результатами вивчення спадкової справи № 57/2013, в рамках якої було направлено запити до Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори та отримано копії спадкових справ: [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] (померла [INFO] ) та [PERSON] (помер [INFO] ). [PERSON] є батьком позивача, [PERSON] - це її дядько по батьківській лінії, [PERSON] - її бабуся по батьківській лінії. Квартира № [NUMBER] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] частки спадкоємців у спадщині, тобто частки квартири, було розподілено наступним чином: [PERSON] - 2/3 квартири; [PERSON] - 1/6 квартири; [PERSON] - 1\\6 квартири. При цьому останні є доньками [PERSON] , тобто двоюрідними сестрами позивача. Свідоцтва про право на спадщину за законом ніхто з наведених осіб не отримував. Проте, спадщина належить їм з моменту відкриття. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй за життя майно, в тому числі на те, на яке вона не отримувала свідоцтво про право на спадщину за законом. 13.06.2000 р. до Четвертої криворізької нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся син померлої [PERSON] - [PERSON] (батько позивача). Свідоцтво про право на спадщину за законом до часу своєї смерті у грудні 2001 року він не отримував. Проте, відповідно до положень статті 548 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на той період часу, [PERSON] належить спадкове майно 2/3 частки квартири [ADDRESS] з моменту відкриття спадщини - [INFO] . Після смерті батька позивача відкрилась спадщина на належне йому за життя майно, в тому числі на те, на яке він не отримував свідоцтво про право на спадщину за законом - 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Згідно інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] до теперішнього часу зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] . Оскільки нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, і ця відмова ґрунтується на вимозі надання правовстановлюючого документу, який у неї як у спадкоємця відсутній, а умови для одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі відсутні, тому її позов про визнання права власності на спадкове майно підлягає судовому розгляду. Таким чином, вона не має іншого шляху отримати документ про право власності на нерухоме майно, ніж у судовому порядку. Крім того, документи, що підтверджують родинні відносини позивача із спадкодавцями, і звідти її позовні вимоги, містять певні розбіжності. Так, в актовому запису про смерть бабусі позивача № 35 від 10.01.2000 р. зазначено ПІБ померлої - [PERSON]. У свідоцтві про народження позивача, актовий запис № 1090 від 11.05.1965 р., складений на [PERSON] , значиться прізвище дитини та її матері - [PERSON] , прізвище батька дитини - [PERSON] . В актовому запису про шлюб позивача № 370 від 19.07.1985 р. значиться прізвище нареченої до реєстрації шлюбу - [PERSON] . У свідоцтві про шлюб батьків позивача, актовий запис № 1016 від 20.09.1953 р., значяться прізвище нареченого до та після реєстрації [PERSON] і нареченої після реєстрації шлюбу - [PERSON]. У свідоцтві про народження батька позивача, актовий запис № 1300 від 02.07.1946 р. зазначено прізвище дитини та батька - [PERSON], прізвище і по батькові матері дитини - [PERSON] на [PERSON]. В актовому запису про смерть батька позивача № 1395 від 19.12.2001 р. зазначено прізвище померлого - [PERSON] . Таким чином, існуючи розбіжності у написанні прізвищ та по батькові рідних [PERSON] , які містяться у офіційних документах, що встановлюють наявність родинних відносин, потребують усунення шляхом встановлення факту родинних відносин у судовому порядку, який передбачений нормами діючого цивільного процесуального законодавства України. Тому позивач просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , 1930 року народження. Встановити факт родинних стосунків, а саме те, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , 1965 року народження. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на нерухоме майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , 1930 року народження, який помер [INFO] - 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, її представник [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Довгинцівська районна в місті рада, в особі його голови [PERSON] , звернулася до суду з заявою, відповідно до якої просить розглянути справу без участі їхнього представника, заперечень щодо вимог позивача не мають, у разі відсутності інших спадкоємців. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1223 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. За змістом ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 15 та ст. 16 ЦК України, зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу та одним із способів захисту прав та інтересів є зокрема визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. ст. 370, 372 ч. 2 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом; у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.04.1993 року [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] (відповідно до мови оригіналу свідоцтва про смерть - [PERSON] ) помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку вищевказаної квартири. Відповідно до інформаційної довідки, наданої завідувачем Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М., вих. № 2130/02-14 від 22.09.2018 року, після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини [INFO] звернулась донька померлого [PERSON] , яка на момент подання заяви була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; 07.07.1993 року звернулась донька померлого [PERSON] , яка на момент подання заяви була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; 05.10.1993 року звернулась мати померлого [PERSON] , яка на момент подання заяви була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтва про спадщину не видавалось. Отже, відповідно до чинного законодавства [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , але свідоцтво про прийняття спадщини не отримали. Спадкове майно між спадкоємцями повинно було розподілитися наступним чином: 1/2 / 3 = 1/6. Частка [PERSON] у праві власності на вищевказану квартиру склала 1/2 + 1/6 = 2/3. [INFO] [PERSON] (відповідно до свідоцтва про смерть) померла. [PERSON] приходилась матір`ю батькові позивача - [PERSON] , та відповідно бабусею позивачу [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки, наданої завідувачем Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М., вих. № 2130/02-14 від 22.09.2018 року, після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини [INFO] року звернувся син померлої [PERSON] , який на момент подання заяви був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; 07.07.2000 року з заявою про відмову від спадщини на користь сина померлої [PERSON] звернувся син померлої [PERSON] , який на момент подання заяви був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтва про спадщину не видавалось. Отже, відповідно до чинного законодавства [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , а саме 2/3 частки вищевказаної квартири. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку домоволодіння по [ADDRESS] . На спадкове майно 12.04.2003 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом його дружині та відповідно матері позивача - [PERSON] . [INFO] померла матір позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння по [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.07.2013 року спадкове майно було отримано позивачем. Також позивач намагалась отримати спадкове майно після смерті своєї матері у вигляді 2/3 частки квартири [ADDRESS] , однак приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепа Н.М. своєю постановою від 12.02.2018 року відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що спадкоємицею не було надано оригінали правовстановчих документів на квартиру, а також у зв`язку з тим, що за даними КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 26.05.2017 року за № 154776, право власності на об`єкт нерухомого майна відповідно до архівних даних станом на 31.12.2012 року зареєстровано на ім`я іншої особи. Отже, суд вважає можливимвизнати за позивачем право власності на 2/3 частки квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька позивача, оскільки він фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері, подавши заяву до нотаріальної контори, але не встиг отримати свідоцтво про право власності на спадщину, так як помер, та іншого шляху для захисту прав позивача не існує. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як вбачається з наданих позивачем документів, що мали б підтверджувати родинні відносини позивача із спадкодавцями, містять певні розбіжності. Так, в актовому запису про смерть бабусі позивача № 35 від 10.01.2000 р. зазначено прізвище та по батькові померлої - [PERSON]. А у свідоцтві про народження батька позивача, актовий запис № 1300 від 02.07.1946 р., зазначено прізвище дитини та батька - [PERSON], прізвище і по батькові матері дитини - [PERSON]. У свідоцтві про народження позивача, актовий запис № 1090 від 11.05.1965 р., складений на [PERSON] , значиться прізвище дитини та її матері - [PERSON] , прізвище батька дитини - [PERSON] . В актовому запису про шлюб позивача № 370 від 19.07.1985 р. значиться прізвище нареченої до реєстрації шлюбу - [PERSON] . У свідоцтві про шлюб батьків позивача, актовий запис № 1016 від 20.09.1953 р., значяться прізвище нареченого до та після реєстрації [PERSON] і нареченої після реєстрації шлюбу - [PERSON]. В актовому запису про смерть батька позивача № 1395 від 19.12.2001 р. зазначено прізвище померлого - [PERSON] . Таким чином, вищезазначені обставини в достатній мірі підтверджують факт того, що в різні часи при написанні прізвищ та по батькові близьких родичів позивача були допущені технічні описки. Тому у суду немає сумнівів з приводу того, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідною матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , є рідним батьком [PERSON] . На підставі вищевикладеного, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 263-265, 315, 354-355 ЦПК України, суд -

Outcome: approved