Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 11.01.2014 року звернувся позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» із позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 18.01.2008 року був укладений кредитний договір №014/0035/74/87740, за умовами якого ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» надало [PERSON] кредит в розмірі 60900 доларів США, а [PERSON] зобов'язалась щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13% річних, а також здійснювати щомісячне погашення кредиту у строк до 18.01.2027 року. В якості забезпечення зобов'язання по кредитному договору, 22.01.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №42, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку банку майно, а саме квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що відповідач порушила умови зобов'язання, що випливають з кредитного договору, у неї виникла заборгованість у розмірі 61189,34 доларів США, що за курсом НБУ складає 489086,39 гривень. Позивач в рахунок погашення виниклої заборгованості просить звернути стягнення на нерухоме майно шляхом продажу на прилюдних торгах, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві приватної власності. Визначити початкову ціну реалізації квартири, не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Позивач також просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача за довіреністю - Вдовиченко Г.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, про що надала відповідну заяву, згідно якої проти заочного розгляду справи не заперечував, просила розглянути справу за відсутності представника банку. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась судом належним чином, про причину неявки суд не повідомила. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, зі згоди представника позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору №014/0035/74/87740 від 18.01.2008 року, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], [PERSON] отримала кредит в розмірі 60900 доларів США, та зобов'язалась щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13% річних, а також здійснювати щомісячне погашення кредиту у строк до 18.01.2027 року включно. Пунктом 16.3 Кредитного договору №014/0035/74/87740 від 18.01.2008 року встановлено, що за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення. В якості забезпечення зобов'язання по кредитному договору, 22.01.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №42, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 22.01.2008 року, зареєстрованим в реєстрі за № 34, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 22.01.2008 року за №2643674 та зареєстрованого КП «ОМБТІ та РОН» 22.01.2008 року, за реєстраційним №20418823, номер запису 471 в книзі 619пр-79, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17451890 від 22.01.2008 року. Заставна вартість предмета іпотеки визначена сторонами в сумі 395320 грн. Пунктом 3.1.4 іпотечного договору передбачено, що у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань за цим або за Кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п. 6 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки. Згідно до п. 6.1 іпотечного договору у разі порушення боргового зобов'язання, умов кредитного договору або умов цього договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушень. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом встановлено, що відповідно до п.1.3. Статуту Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» Протокол № 3б-45 від 14.10.2009 р., ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» є правонаступником за всіма правами та обов'язками Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», зміну найменування Банку зареєстровано у Державному реєстрі юридичних осіб. З доданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості за позовними вимогами по Кредитному договору, встановлено, що відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору №014/0035/74/87740 від 18.01.2008 року в частині щомісячної сплати відсотків за користування кредитом, а також повернення кредиту щомісячними платежами, в результаті чого станом на 18.12.2013 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 61189 (шістдесят одна тисяча сто вісімдесят дев'ять) доларів США 34 цента, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 489086 (чотириста вісімдесят дев'ять тисяч вісімдесят шість) гривень 39 коп., що складається із: - заборгованості за кредитом у розмірі 54452 (п'ятдесят чотири тисячі чотириста п'ятдесят два) долари США 18 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 435236 (чотириста тридцять п'ять тисяч двісті тридцять шість) гривень 27 коп.; - заборгованості за відсотками у розмірі 3773 (три тисячі сімсот сімдесят три) долари США 90 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 30164 (тридцять тисяч сто шістдесят чотири) гривні 78 коп., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 3267 (три тисячі двісті шістдесят сім) доларів США 74 центи, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 26119 (двадцять шість тисяч сто дев'ятнадцять) гривень 05 коп.; - пені у розмірі 2963 (дві тисячі дев'ятсот шістдесят три) долари США 26 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 23685 (двадцять три тисячі шістсот вісімдесят п'ять) гривень 34 коп. За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори. За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 572 ЦК України, ст. ст. 33, 34, 39, 40 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Звернення стягнення на житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Відтак, невиконання позичальником боргового зобов'язання надає право позикодавцю на свій розсуд здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки або за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса чи за договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення не предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Вищевказані положення не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Із наявної у справі вимоги про дострокову виконання грошових зобов'язань за кредитним договором №10015 від 10.12.2013 року вбачається, що у зв'язку з наявністю боргу Банк в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» направив відповідачу [PERSON] вимогу про погашення вказаної заборгованості, де також повідомлено [PERSON], що у випадку непогашення боргу протягом встановленого строку, Банк буде змушений вжити заходів з примусового стягнення зазначеної заборгованості, в тому, числі, але не обмежуючись, шляхом звернення стягнення на об'єкт, що перебуває в заставі/іпотеці як забезпечення виконання її зобов'язань за кредитним договором. Однак жодних заходів по погашенню заборгованості відповідач не вжила. З позовом до суду Банк звернувся 11.01.2014 р., тобто після спливу встановленого законом тридцятиденного строку, дотримуючись процедури звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до п. 6.4 іпотечного договору сторони обумовили, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку»; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 41 Закону України «Про іпотеку» визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Пунктом 6.5.3 іпотечного договору встановлено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, може проводитись, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Початкова ціна продажу предмета іпотеки прилюдних торгів встановлюється за рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотеко держателем, якщо така згода не досягнута - спеціалізованою організацією, що проводить прилюдні торги на підставі оцінки предмета іпотеки. За вищевказаних обставин, суд вважає, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Ст. 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України. Оскільки відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, такий захист цивільного права банку за встановлених судом обставин справи може розглядатися як примусове виконання обов'язку в натурі, що відповідає вимогам ст. 16 ЦПК України. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 3441 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями №25664 від 26.12.2013 року, доданими до матеріалів справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, враховуючи принцип обов'язковості виконання зобов'язання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язання, суд задовольняє позов, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звертає стягнення на предмет іпотеки, та стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved