Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи тим, що [INFO] в [ADDRESS] померла її мати [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . При житті мати залишила заповіт, яким заповіла свій будинок її та відповідачу, в рівних долях. Відповідач свою частку у спадщині не прийняла, ніяких дій на прийняття спадщини не здійснювала та не претендує на неї, що підтверджується її заявою від 11 березня 2020 року посвідченою секретарем Білокамінської сільської ради Чечельницького району Вінницької області Ситник Н.В., а вона прийняла спадщину після смерті матері, фактично вступивши у володіння спадковим майном. Вирішивши належним чином оформити право власності на вищевказаний будинок виготовила технічну документацію та звернулася до нотаріуса, але її було відмовлено, оскільки відсутні правоустановлюючі документи про право власності на житловий будинок на померлу матір, і рекомендували звернутись до суду. Просить позов задовольнити та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, після померлої [INFO] матері [PERSON] .. Позивач в судове засідання не з`явилася, подавши до суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позов просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подавши до суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позов визнає повністю, проти задоволення не заперечує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача сільський голова Білокамінської сільської ради Чечельницького району Вінницької області В.Фурман в судове засідання не з`явився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. П.2 ч.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. У відповідності до ч.1 ст.534 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року № 1540-06 кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ст.549 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року № 1540-06, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року № 1540-06 в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом установлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Білокамінської сільської ради Чечельницького району Вінницької області 05 липня 1999 року, і спадкоємцями за заповітом якої є позивач- [PERSON] та відповідач- [PERSON] , в рівних долях. Із завіреної 11.03.2020 року секретарем Білокамінської сільської ради Чечельницького району Вінницької області Ситник Н.В. заяви [PERSON] вбачається, що останній відомо про відкриття спадщини на житловий будинок,розташований в [ADDRESS] , після смерті [INFO] матері [PERSON] .. Спадщину після смерті матері не приймала, ніяких дій на прийняття спадщини не здійснювала та не претендує на неї. Як вбачається із листа державного нотаріуса Чечельницької державної нотаріальної контори Вінницької області Стецюка С.П. від 20.02.2020 року №44/01-16 [PERSON] було відмовлено в оформлені свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , який належав померлій [INFO] [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на об`єкт спадкування та рекомендовано звернутись до суду. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № X передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за заповітом та фактично прийняла спадщину після смерті [INFO] матері [PERSON] , але правоустановлюючі документи про право власності на зазначений житловий будинок на померлу матір відсутні, що перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину, а також те, що відповідач позов визнала, суд вважає, за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так, позивачем згідно квитанції ПриватБанку №0.0.1661144639.1 від 26.03.2020 року сплачено судовий збір при поданні позову до суду в сумі 840 грн. 80 коп., оскільки позов відповідечем визнано на стадії підготовчого розгляду до початку розгляду справи по суті, тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Outcome: approved