Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

В травні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай), площею 4,18 в умовних кадастрових га, яка знаходиться в адміністративних межах Тернівської сільської ради Новорад-Волинського району Житомирської області, що належала [PERSON], [INFO], на підставі сертифіката про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Позивач на обґрунтування позову зазначає, що вона має право на отримання спадщини після смерті її рідного брата [PERSON], якій помер [INFO], як спадкоємець другої черги, оскільки відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку спадщину не прийняв, але отримати її не має можливості в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а саме сертифіката про право на земельну частку (пай), яка належала спадкодавцю на підставі сертифікату серії [NUMBER]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні також просила позов задовольнити та пояснила, що відповідач не бажає отримувати спадщину після смерті батька [PERSON] і не заперечує щодо її отримання позивачкою, яка є його рідною тіткою. Представник третьої особи, яка була залучена до участі у справі судом під час відкриття провадження у справі, також не заперечував щодо задоволення позову. Заслухавши усні пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що згідно повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] [INFO], помер [INFO], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай), що знаходиться в КСП «Терноцвіт» на території Тернівської сільської ради Новоград-Волинського району, розміром 4,18 умовних кадастрових гектара. Зазначена обставина підтверджується наявними у справі доказами, а саме довідкою Тернівської сільської ради від 22.02.2018 року №103 та листа Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 11.04.2017 року №29-0-0.19-141/115-17 /а.с.9,17,18/. Також встановлено, що позивачка [PERSON], яка є рідною сестрою спадкодавця [PERSON], являється спадкоємцем другої черги, що підтверджується витягом з реєстру про державну реєстрацію народження від 12.04.2017 року та копією свідоцтва про народження [PERSON] за №168044 від 1937 року, з яких вбачається, що батьком позивачки [PERSON] та спадкодавця [PERSON] є [PERSON], а матір'ю [PERSON] /а.с.10,11/. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №84 від 14.02.2017 року, позивачка [PERSON] 18.04.2017 року звернулася до приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу Люлевича А. І. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], але їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) та в зв'язку з подачею заяви про прийняття спадщини спадкоємцем першої черги [PERSON], який являється сином спадкодавця [PERSON] /а.с.12/. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (якій діяв на день відкриття спадщини) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 530 ЦК Української РСР, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Встановлено, що спадкоємцем першої черги являється син спадкодавця [PERSON], якій звертався з заявою про прийняття спадщини, але згідно постанови приватного нотаріуса від 06.05.2017 року за №291 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини в зв'язку з відсутністю у нього факту прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). Згідно положень ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 553 ЦК Української РСР, вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Встановлено, що відповідач [PERSON], являючись спадкоємцем першої черги, у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини не подав, відсутні також докази і про фактичний вступ його в управління або володіння спадковим майном. Зазначене підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 06.05.2017 року за №291, з якої вбачається, що [PERSON] до нотаріуса з заявою звернувся майже через 21 рік з дня відкриття спадщини, а підтверджуючих документів про фактичний вступ в спадщину нотаріусу не надав. Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач [PERSON] не вчинив необхідних дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини, а тому він вважається таким, що відмовився від спадщини. Про відмову відповідача від спадщини в судовому засіданні також заявив і його представник. Встановлено, що позивач [PERSON] до дня смерті брата, допомагала йому у веденні особистого господарства, обробляла город, робила поточний ремонт будинку, здійснювала догляд за ним. Встановлена обставина підтверджується довідкою Тернівської сільської ради Новоград-Волинського району від 19.04.2017 року за №235 /а.с.16/. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] набула право на спадкування за законом після смерті рідного брата [PERSON], однак оформити своє право не може в зв'язку з відсутністю сертифіката на право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом. Статтею 2 Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Як вже було вище встановлено, спадкодавцю [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], розміром паю по реформованому КСП «Терноцівіт» 4,18 в умовних кадастрових гектарах. Отже, виходячи з встановлених вище обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved