Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Заньківського старостинського округу Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини тривалістю два місяці після своєї баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов обгрунтований тим, що спадкодавець [PERSON] залишила заповіт від 27 грудня 1995 року, яким все своє майно заповіла своїм синам: батькові позивача [PERSON] та [PERSON] , на час відкриття спадщини позивач була малолітньою, тому з поважних причин не подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, батько [PERSON] помер [INFO] , позивач має бажання прийняти спадщину після баби [PERSON] .. Просить позов задовольнити. Відповідно до заяви від 10 грудня 2019 року позивач [PERSON] підтримує позов, просить розглянути справу за відсутності. Згідно заяви від 29 жовтня 2019 року в.о. Заньківського старостинського округу Вертіївської сільської ради Сацюк Л.М. просить розглянути справу за відсутності, проти позову не заперечує. Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні. Відповідно до ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Позивачем по справі є [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] , який помер [INFO] , останній є сином [PERSON] відповідно до копії свідоцтва про народження від 26 грудня 1957 року. Згідно довідки Заньківської сільської ради №03-08/233 від 03 грудня 2018 року [PERSON] станом на час своєї смерті була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 17 жовтня 2019 року відомості щодо заведення спадкової справи після [PERSON] відсутні. [PERSON] є власником земельних ділянок площею 2,14 га та 1,46 га, розташованих в с.Заньки, Заньківської сільської ради, що підтверджується копіями Державних актів на право власності на земельну ділянку ЧН №173428 та ЧН №186827. Відповідно до копії заповіту від 27 грудня 1995 року спадкоємцями спадщини [PERSON] визначено [PERSON] та [PERSON] . Докази на підтвердження зміни, скасування чи визнання недійсним вказаного заповіту, станом на час розгляду справи відсутні. Докази на підтвердження осіб, які здійснили у встановленому порядку дії по прийняттю спадщини [PERSON] , станом на час розгляду справи відсутні. Частиною 1 ст.1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними для пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення даних дій. Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі „Ілхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Згідно ч.1 ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, відповідно ст.3 ЦК України є справедливість, добросовісність та розумність. Пропуск строку на прийняття спадщини є значним, позивач, яка є онукою спадкодавця [PERSON] , пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки на час відкриття спадщини була малолітньою і не мала повної цивільної дієздатності, батько позивача [PERSON] помер у 2017 році, інші спадкоємці, які здійснили дії по прийняттю спадщини [PERSON] ,-відсутні, спадщина останньої згідно наданих доказів,-відумерлою не визнана, представник відповідача згідно письмової заяви не заперечує проти задоволення позову, що, із врахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень ст.263 ЦПК України, є підставою для захисту права позивача на спадкування в судовому порядку, її вимоги підлягають задоволенню шляхом визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, при цьому визнання представником відповідача позову, із врахуванням доказів по справі, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що є також підставою в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved