Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

В червні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з первісним позовом до [PERSON], [PERSON] та Приватного нотаріуса Києво- Святошинського районного нотаріального округу Корякової Надії Олексіївни про визнання недійсним договір купівлі продажу, витребування земельної ділянки та скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки площею 0,800 га., яка розташована в Київській області, Києво- Святошинський район, [ADDRESS], яку придбала за договором купівлі-продажу земельної ділянки № 2854 від 18 грудня 2009 року у громадянина [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Згідно п.10 Договору право власності у покупця на вказану земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Право власності на земельну ділянку посвідчується цим договором купівлі продажу. Згідно п.15 Договору даний договір підлягає державній реєстрації. Договір зареєстровано виконкомом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради 20 січня 2010 року, реєстраційний номер 2854. Так позивач зазначає, що з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що вищевказана земельна ділянка незаконно відчужена і зареєстровано право власності на громадянку [PERSON]. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою і виникнення права власності земельної ділянки за громадянкою [PERSON] є договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 774, виданий 19.05.2016 р. приватним нотаріусом Корякова Н.О. Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області. Підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29672811 від 19.05.2016 року, приватний нотаріус Корякова Н.О., Києво- Святошинський районний нотаріальний округ, Київська область. Зазначає, що згідно довідки виконавчого комітету Петропавлівської-Борщагівської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області від 30 травня 2016 року № 1180 за [PERSON], відповідно записів земельношнурової книги, рахується земельна ділянка загальною площею 0,0800 га в [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER], який належить їй згідно договору купівлі- продажу земельної ділянки № 2854 від 18 грудня 2009 року для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Оформлення земельної ділянки на підставі фіктивного договору приватним нотаріусом Корякова Н.О. на громадянку [PERSON] призвело до незаконного відчуження належної їй на праві власності земельної ділянки. 29 травня 2016 року позивач звернулась з заявою до Шевченківського управління поліції головного управління національної поліції у м.Києві про вчинення кримінального злочину. 30 травня 2016 року за її заявою відкрито досудове кримінальне провадження № 12016100006735. З матеріалів кримінальної справи позивачу стало відомо про наявність договору купівлі- продажу земельної ділянки від 19 травня 2016 року. За умовами договору [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON], який діє від імені громадянки України [PERSON], уклали Договір у відповідності до якого, продавець передає у власність, а покупець приймає у власність (купує) належну продавцю на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,0800 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], і зобов'язується оплатити її вартість за ціною та на умовах, встановлених у договорі. Згідно п.2.Договору від 19 травня 2016 року відчужувана земельна ділянка належить продавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданого Петропавлівською-Борщагівською сільською радою від 01 жовтня 2008 року на підставі рішення 13-сесії V-го скликання цієї сільської ради від 20 червня 2008 року за № 60, зареєстрованого Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на праві постійного користування землею, договорів оренди землі 010832900473. Посилаючись на вищевикладене та норми законодавства позивач просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 19 травня 2016 року який зареєстрований в реєстрі за № 774. Витребувати на користь [PERSON] земельну ділянку площею 0,0800 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS]. Скасувати запис про державну реєстрацію права власності громадянки України [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0800 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS] Не погоджуючись з позовом [PERSON] у червні 2016 року [PERSON] звернулася до [PERSON] та [PERSON] із зустрічним позовом про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним. Свої зустрічні позовні вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що між [PERSON] та [PERSON] від імені якого на підставі довіреності діяв [PERSON] 18 грудня 2009 року був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки розташованої за адресою [ADDRESS]. Оскаржуваний договір був укладений відповідно до підробленого Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Управлінням земельних ресурсів Києво-Святошинського району Київської області від 13 жовтня 2007 року, в підробному акті зазначено, що він виданий на підставі рішення 13 сесії 5 скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 20 червня 2008 року. Тобто вказаний акт виданий раніше ніж було прийнято рішення про його видачу. Так позивач за зустрічним позовом вважає, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 13 жовтня 2007 року, це підробний документ, наявність якого не тягне за собою жодних наслідків і не потребує скасування його в судовому порядку, оскільки це не існуючий документ, а укладені на підставі нього угоди підлягають визнанню недійсними в силу закону. Крім того, згідно інформації наданої [PERSON], останній не видавав довіреність на відчуження земельної ділянки розташованої за адресою [ADDRESS] [PERSON]. Тому просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки розташованої за адресою [ADDRESS], укладений від 18 грудня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] від імені якого на підставі довіреності діяв [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М., зареєстрованим в реєстрі за№ 2854. Не погоджуючись з позовом [PERSON] у листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до неї із зустрічним позовом, свої вимоги мотивував тим, що 18 грудня 2009 року між ним та [PERSON] та [PERSON] був заключений Договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,800 га., кадастровий номер: [NUMBER], яка розташована в [ADDRESS] Згідно п.10 Договору право власності у Покупця на вказану земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Право власності на земельну ділянку посвідчуються цим договором купівлі продажу. Згідно п.15 Договору даний Договір підлягає державній реєстрації. Згідно пункту 16 Договору додатком до цього Договору є державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою, Києво-Святошинського району, Київської області 13 жовтня 2007 року на підставі рішення 13 сесії 5 скликання цієї ж с сільської ради від 20 червня 2008 року № 60. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010832900469. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М. Зареєстровани за № 2854. Таким чином власником земельної ділянки площею 0,800 га кадастровий номер: [NUMBER], яка розташована в Київській області, Києво-Святошинський район, [ADDRESS] є [PERSON]. Вказує, що про те, що 19 травня 2016 року продав земельну ділянку площею 0,800 га кадастровий номер [NUMBER], яка розташована в Київській області, Києво-Святошинський район, [ADDRESS] є [PERSON] йому стало відомо від сина [PERSON], [PERSON], який повідомив про продаж земельної ділянки невідомими особами від його імені. Зазначає, що він не укладав і не підписував Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 19 травня 2016, зареєстрованого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Коряковою Надією Олексіївною в реєстрі за № 774. До приватного нотаріуса Києво- Святошинського районного округу Корякової Н. О. він не приходив і жодних документів пов'язаних з продажем вищевказаної земельної ділянки я не підписував. Посилаючись на вищевикладене просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 19 травня 2016 року який зареєстрований в реєстрі за № 774. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Проти зустрічного позову [PERSON] заперечував в повному обсязі, просив суд відмовити. В судовому засіданні [PERSON] вимоги заявленого ним зустрічного позову підримав. Позов [PERSON] визнав. Проти зустрічного позову [PERSON] заперечував в повному обсязі. Пояснив суду, що він не укладав і не підписував договір купівлі- продажу земельної ділянки від 19 травня 2016, зареєстрованого в реєстрі за № 774. До приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного округу Корякової Н. О. він приходив і жодних документів пов'язаних з продажем вищевказаної земельної ділянки він не підписував. Про те, що він «нібито» продав 19 травня 2016 року земельну ділянку розташовану за адресою: [ADDRESS] [PERSON] він дізнався 28 травня 2016 року, коли подзвонив її син [PERSON], з яким вони знайомі і повідомив його про продаж земельної ділянки невідомими особами від його імені. В судове засідання приватний нотаріус Києво- Святошинського районного нотаріального округу Корякова Н.О. не з»явилась,. Натомість на адресу суду надіслала письмові пояснення, де просила слухати справу за її відсутності та додатково пояснила, що 19 травня 2016 року за реєстровим № 774 нею, посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0800 га, кадастровий помер [NUMBER], що розташована за адресою: Київська область, [ADDRESS], цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, власником якої на момент посвідчення цього поговору був [PERSON]. Власником вказаної вище земельної ділянки були подані оригінали наступних документів: державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою 01 жовтня 2008 року на підставі рішення 13-ої сесії V-го скликання цієї ж сільської ради від 20 червня 2008 року за № 60, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 310832900473; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3206528372016 від 19 травня 2016 року, який видано Управлінням Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області; звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки, виготовлений ТОВ «САБО+» 19 травня 2016 року, ідентифікатор за базою ФДМУ 1100853 19052016_Б160519-004; оригінал паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], [INFO], Косівським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 11 грудня 1998 року; оригінал довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої Косівською РДПІ в Івано-Франківській області 14 грудня 1998 року на ім'я [PERSON], дата занесення до Державного реєстру фізичних осіб - 17/11/1998. До вчинення нотаріальної дії - посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки, нотаріусом, було проведено перевірки за даними державних реєстрів, та отримано: витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави № 49606219 від 19.05.2016; інформаційні довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 19.05.2016 за № 59438241 параметри запиту - кадастровий номер [NUMBER], за № 59438348 параметри запиту - адреса/місцезнаходження: [ADDRESS], за № 59438513 параметри запиту - ПІБ та РНОКПП: [PERSON], [NUMBER]. З поданих оригіналів правовстановлюючих документів та документі посвідчують особу, а також згідно даних електронних реєстрів нотаріусом було встановлено, що вказана вище земельна ділянка належить [PERSON], паспорт [NUMBER], на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянка ЯЖ № 879324 від 01.10.2008. Суд, заслухавши сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, 18.12.2009 року між [PERSON], який діяв на підставі довіреності посвідченої Качальніковим С.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 31.10.2007 року за реєстровим № 12936, від імені [PERSON] та [PERSON], який діє на підставі довіреності, посвідченої Маркеловою І.М., приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області 08.12.2009 року за реєстровим № 4105 від імені громадянки [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,800 га (під забудову), що знаходиться в [ADDRESS] надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Як вбачається з пояснень представника позивача за зустрічним позовом, з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що вищевказана земельна ділянка незаконно відчужена і зареєстровано право власності на громадянку [PERSON]. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою і зникнення права власності земельної ділянки за громадянкою [PERSON] є договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 774, виданий 19.05.2016 р. приватним нотаріусом Корякова Н.О. Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області. Підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29672811 від 19.05.2016 року, приватний нотаріус Корякова Н.О., Києво- Святошинський районний нотаріальний округ, Київська область. Так, з матеріалів кримінальної справи стало відомо про наявність договору купівлі- продажу земельної ділянки від 19 травня 2016 року. За умовами договору [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON], який діє від імені громадянки України [PERSON] уклали Договір у відповідності до якого, продавець передає у власність належну продавцю на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,0800 га, кадастровий номер [NUMBER],що розташована за адресою: [ADDRESS], і зобов'язується оплатити її вартість за ціною та на умовах, встановленому у цьому договорі. Як стверджує [PERSON], насправді він не продавав спірної земельної ділянки і договір від 19 травня 2016 року він не підписував. Від його імені це зробила невідома йому особа про, що йому стало відомо під час допиту по відкритому кримінальному провадженні, державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Петропавлівсько-Борщагівською сільської ради, Києво-Святошинський району, Київській області 01 жовтня 2008 року, він не отримував. Відповідно до ст.ст. 317.319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У постанові Верховного Суд України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-1цс15, міститься висновок про те, що відповідно до вимог статей 330,388 ЦК України право власності на майно, яке відчужене поза волею власника, не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути в нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється з утратою ним цього майна. Разом з тим, за змістом роз'яснення, яке міститься в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», позов про визнання права власності на майно (ст. 392 ЦК України) є належним способом захисту, якщо позивач вимагає залишення у нього майна, відчуженого третьою особою за договором, учасником якого він не був, і це майно ще не вибуло з його володіння. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року (справа № 6-2233цс165) вказано, що відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до вимог ст. 90 Земельного кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Корякова Надія Олексіївна про визнання недійсним договір купівлі продажу, витребування земельної ділянки та скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки. В той же час, суд не знаходиться відповідних правових підстав для задоволення вимог за зустрічним позовом [PERSON]. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача за зустрічним позовом, оскільки вони не відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у позовних вимогах [PERSON], та задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Враховуючи наведені обставини та

Outcome: approved