Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про усунення перешкод в користуванні рухомим майном. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на наступні обставини. Так, позивачці належить автомобіль TOYOTA TERCEL, 1993 року випуску. Постановою державного виконавця про арешт майна боржника від 30 квітня 2013 року при примусовому стягненні боргу з [PERSON] на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» було накладено арешт на вищевказане майно. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 16.10.2018р. по цивільній справі №523/10381/18 було скасовано арешт з всього рухомого та нерухомого майна, що належить [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), який накладено постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 30.04.2013 року в рамках ВП № 37068689, у тому числі і на автомобіль TOYOTA TERCEL, 1993 року випуску. В той же час, при зверненні до Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області позивачці стало відомо, що автомобіль перебуває у розшуку на підставі постанови від 10.04.2013р. за вих. №12619 Першого Суворовського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області. На підставі викладеного, позивачка просить припинити оголошений в рамках виконавчого провадження 37068689, оголошений постановою Першого Суворовського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області від 10.04.2013р. за вих. №12619 розшук автомобіля TOYOTA TERCEL, 1993 року випуску. В процесі розгляду справи позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Представники Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Відповідно до поданого відзиву пояснили, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб 15 жовтня 2019 року завершив ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк",а тому правовідносини між позивачкою та ліквідованим банком припинені. Представники Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Представники Головного сервісного центру МВС України в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, відповідно до поданого пояснення просили справу розглянути у їх відсутність. Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності автомобіль TOYOTA TERCEL, 1993 року випуску. Постановою державного виконавця про арешт майна боржника від 30 квітня 2013 року при примусовому стягненні боргу з [PERSON] на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» було накладено арешт на вищевказане майно. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 16.10.2018р. по цивільній справі №523/10381/18 було скасовано арешт з всього рухомого та нерухомого майна, що належить [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), який накладено постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 30.04.2013 року в рамках ВП № 37068689, у тому числі і на автомобіль TOYOTA TERCEL, 1993 року випуску. В той же час, при зверненні до Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області позивачці стало відомо, що автомобіль перебуває у розшуку на підставі постанови від 10.04.2013р. за вих. №12619 Першого Суворовського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області. Факт виконання позивачем рішення суду на підставі якого було видано виконавчий лист підтверджується довідками № 377 від 10 квітня 2014 р. та № 769 від 13 квітня 2018 року, виданими ПАТ «Брокбізнесбанк», згідно яких, заборгованість [PERSON] перед банком відсутня. Правові підстави ухваленого рішення. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як слідує зі ст. 316 ЦК України, право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб За змістом ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким він розпоряджається на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом та у встановленому законом порядку. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння (ст. 391 ЦК України). У відповідності до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, перебування автомобіля у розшуку обмежує права позивачки як власника, щодо вільного користування та розпорядження своїм майном. Суд ухвалюючи рішення також приймає той факт, що позивачка не має можливості скасувати розшук в позасудовому порядку, оскільки діяльність стягувача припинена, а виконавче провадження знищено.

Outcome: approved