Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

До Новоселицького районного суду Чернівецької області звернувся [PERSON], інтереси якого представляє [PERSON] з позовною заявою про визнання недійсним свідоцтва про право власності до відповідача - Тарасовецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, де третіми особами вказав [PERSON] та [PERSON], в якій вказує, що в провадженні Новоселицького районного суду Чернівецької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до нього про поділ спільного майна подружжя, відповідно до якого просить визнати за нею право спільної сумісної часткової власності на ? частину житлового будинку з господарськими спорудами, яке знаходиться за адресою вул. Комсомольська 38 с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області та стягнути з нього належну нібито ? частину вартості автомобіля Пежо Партнер в сумі 34496 грн. У вказаній позовній заяві [PERSON] стверджує, що сторонами за період спільного проживання був придбаний житловий будинок із допоміжними спорудами за адресою вул. Комсомольська 38 с. Тарасівці, Новоселицького району Чернівецької області, що не відповідає дійсності. Позивач - [PERSON] вважає, що рішення сільської ради підлягає визнання не дійсним, оскільки при винесенні такого рішення не було враховано те, що дане господарство по облікам сільської ради станом на 1990 - 1991 рік відносилася до категорії дворів колгоспного типу і в ньому були зареєстровані та проживали пятеро осіб, а саме: голова двору - [PERSON], його дружина - [PERSON] (померла), батько позивача - [PERSON] (помер), мати позивача - [PERSON], та сам позивач - [PERSON] Таким чином вказані особи відповідно до вимог ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР були власниками по 1/5 частці спірного господарства, а дане свідоцтво є незаконне так як дане господарство станом на 1990 - 1991 роки відносилася до категорії дворів колгоспного типу і відповідно після смерті 3-х її членів відкривалася спадщина на відповідну їх частку в даному дворі. На підставі викладеного вважає, що при прийняття рішення сільської ради не було взято до уваги вказані вище обставини, в звязку з чим просять суд визнати недійсним рішення виконавчого комітету Тарасовецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області № 80 від 11.05.2011 року про визнання права власності в цілому на [PERSON] на житловий будинок по вул. Комсомольська № 38 в с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області; скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія САА № 9312888 від 27.05.2011 року та витяг про державну реєстрацію права власності серія ССУ № 152594 від 31.05.2011 року виданих на його імя. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача Тарасовецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області в судове засідання не зявився, однак до початку судового засідання надав заяву, згідно якої вимоги позову визнають в повному обсязі, не заперечують щодо їх задоволення та просять розглядати справу за їх відсутності. Представник третьої особи просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з посиланням на те, що позивач не зазначає які саме його права були порушенні прийняттям спірного рішення; не описані підстави визнання такого рішення недійсним та не вказано в чому полягає незаконність прийняття такого рішення органом місцевого самоврядування. На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні вимог позову за безпідставністю. Заявлена в позовній заяві в якості третьої особи [PERSON], відповідно до отриманої судом інформації помер 12 вересня 2014 року, в звязку з чим судом було зупинено провадження по справі для визначення кола спадкоємців, та по спливу передбаченого законом строку для прийняття спадщини, у звязку з відсутністю інформації щодо кола осіб які прийняли спадщину, а також того що спадкова справа по смерті [PERSON] не відкривалась, провадження по справі було відновлено та призначеного до судового розгляду. Суд, заслухавши пояснення представника позивач та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позову підлягають до задоволення. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Тарасовецької сільської ради № 80 від 11 травня 2011 року за заявою [PERSON] та [PERSON] було прийнято рішення про оформлення права приватної власності на житловий будинок, який розташований за адресою вул. Комсомольська 38 с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області за [PERSON] та доручено Новоселицькому БТІ виписати свідоцтво про право приватної власності на вказаний житловий будинок та допоміжні будівлі та споруди на імя позивача (а.с. 79). В подальшому на підставі вказаного рішення виконавчого комітету Тарасовецької сільської ради № 80 від 11 травня 2011 року позивачу - [PERSON] 27.05.2011 року було видано свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно (а.с. 60) та витяг про державну реєстрацію прав (а.с. 61). Судом також встановлено, що господарство, яке розташоване по вул. Комсомольська 38 с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області по облікам сільської ради станом на 1990 - 1991 рік відносилася до категорії дворів колгоспного типу і в ньому були зареєстровані та проживали пятеро осіб, а саме: голова двору - [PERSON] (помер на час розгляду справи в суді), його дружина - [PERSON] (померла), батько позивача - [PERSON] (помер), мати позивача - [PERSON], та позивач - [PERSON], що підтверджується довідкою сільської ради № 1794 від 11.08.2014 року (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз'яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке зберіглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), а згодом - Вказівками № 69. Згідно зі змістом Вказівок № 5-24/26 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Таким чином, враховуючи те, що спірне господарство до 15.04.1991 року відносилося до категорії дворів колгоспного типу то воно згідно чинного на той час колгоспного права було спільною власністю кожного члена даного двору і частки членів колгоспного двору були рівні, а отже відповідно по 1/5 частці мав кожний з таких співвласників, а тому відповідно і спадок в житловому будинку відкривався на відповідну частку спадкодавців [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як колишніх членів колгоспного двору, що підтверджується довідкою сільської ради № 1794 від 11.08.2014 року (а.с.7). Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за № 38 по вулиці Комсомольській в с. Тарасівні Новоселицького району Чернівецької області, дане домоволодіння складається з житлового будинку літера «А» - 1974 року забудови, літної кухні літ. «Б» - 1970 року забудови , літної кухні літ. «В» - 1959 року забудови , сарай літ. «Г» - 1959 року забудови, сарай літ. «Д» - 1960 року забудови, сарай літ. «Е» - 1962 року забудови, гараж літ. «Є» - 1962 року забудови, сарай літ. «Ж» - 1962 року забудови, сарай літ. «З» - 1970 року забудови, вбиральня ліг. «И», колодязі літ. № 1, 2, огорожа № 3, 4. Всі вказані будівлі в даному господарстві були побудовані відповідно до технічного паспорту в період з 1959 по 1974 рік (а.с. 17-18), а тому вони не можуть бути особистою власністю позивача - [PERSON], [INFO] в порядку набуття. Оцінюючи у сукупності викладені докази та зазначені правові норми доказують з однозначністю, що рішення виконавчого комітету Тарасовецької сільської ради № 80 від 11 травня 2011 року суперечить вимогам ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), також воно порушує права спадкоємців, які мали право на прийняття спадщини щодо частки спірного господарства яке належало колишнім членам колгоспного двору. Таким чином, враховуючи, що при прийнятті спірного рішення відповідачем не було враховано вимоги ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, а також обставини того, що після смерті колишніх членів спірного господарства: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не було вирішено питання щодо спадкування належних їм 3/5 частки господарства рішення виконавчого комітету Тарасовецької сільської ради № 80 від 11 травня 2011 року є незаконним та підлягає скасуванню. Враховуючи скасування рішення відповідача № 80 від 11 травня 2011 року, задоволенню також підлягають позовні вимоги в частині скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу про державну реєстрацію прав, оскільки вони були прийняті саме на підставі вказаного рішення відповідача. На підставі наведеного, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що вимоги позову підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.ст. 328, 393 ЦК України, ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР,

Outcome: approved