Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] , в якому просила суд розірвати шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції 02 вересня 2007 року, актовий запис № 197, посилаючись на те, що через несумісність характерів шлюбні відносини між нею та відповідачем припиненні, з липня 2018 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги. Від шлюбу у них є неповнолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] . Також, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення сином повноліття. Зазначає, що син знаходиться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про зменшення позовних вимог в частині стягнення аліментів, просить стягувати аліменти у розмірі 1000 грн. Позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує, просить прийняти рішення в підготовчому засіданні. Проти примирення з відповідачем заперечує. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову у розмірі 1000 грн., на примирення із позивачкою не згідний, просить прийняти рішення в підготовчому судовому засіданні. Враховуючи те, що відповідач визнає позов повністю, суд, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, в період якого, а саме [INFO] позивачка народила сина [PERSON] , батьком якого є відповідач, який матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча відповідно до вимог ст. 180 СК України зобов`язаний таку допомогу надавати. Сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного побуту та господарства не ведуть, проти примирення заперечують. Дитина сторін [PERSON] проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Дані обставини підтверджуються даними паспортів сторін, свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження, довідкою про склад сім`ї позивачки і не оспорюються сторонами. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. В силу вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у спосіб, який визначений ст. 181 СК України. Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. (ч. 1 ст. 184 СК України). У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась, їх подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам, а тому позов в частині вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Також підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів. Суд, з врахуванням заяви позивачки про зменшення розміру позовних вимог, вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1000 грн., починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved