Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Братської районної державної адміністрації Миколаївської області про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. З 2001 р. відповідач [PERSON] став проживати окремо від сім'ї, що підтверджується актом обстеженням житлово-побутових умов, та перестав спілкуватись і брати участь у вихованні дитини. Неповнолітній [PERSON] знаходиться на утриманні позивача, остання займається його вихованням, піклується про нього та забезпечує його всім необхідним. Батько дитини ухиляється від виконання своїх обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. В судове засідання позивач не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду невідомі. В судове засідання представник третьої особи не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги вважав такими, що підлягають задоволенню. Суд, на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити викладені в позові вимоги з наступних підстав. [PERSON], [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до акту обстеження житлового-побутових умов від 12.12.2016 року, [PERSON], [INFO], проживає разом з сином [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини, [PERSON], [INFO], з сім'єю не проживає з 2001 року, у вихованні дитини участі не приймає (а.с. 5). Згідно з довідкою Кам'януватської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 38 від 12.12.2016 року, [PERSON] навчається в Кам'януватській ЗОШ І-ІІІ ст. з вересня 2008 року по червень 2016 року. За час навчання зарекомендував себе як здібний участь, виховується матір'ю, яка приділяє постійну увагу вихованню дитини та створення належних житлово-побутових умов. Протягом навчального процесу підтримувала зв'язок зі школою, класним керівником, систематично відвідувала батьківські збори та приймала активну участь в житі класу. [PERSON] жодного разу не був у школі, навчанням та вихованням сина взагалі не цікавився. Зі слів дитини, батька він бачив ще до школи, однак останній не робив жодної спроби для спілкування з дитиною. Матеріальної допомоги батьківському фонду не надавав, харчування та інші витрати не фінансував (а.с. 6). Відповідно до розрахунків заборгованості Братського районного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області № 6424 від 12.12.2016 року, відповідач станом на 01.12.2016 року має заборгованість у розмірі 38792,31 грн. по сплаті аліментів на утримання сина (а.с . 9). Згідно з висновком органу опіки та піклування Братської райдержадміністрації № 01-16/150 від 19.01.2017 року, орган опіки та піклування Братської райдержадміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав гр. [PERSON], 1976 р.н., відносно неповнолітнього сина [PERSON], 2001 р.н. (а.с. 21). Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 СК України передбачено, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у судовому порядку, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей, або зловживають своїми батьківськими правами, завдають шкідливого впливу дітям своєю аморальною, антигромадською поведінкою. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, та є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому питання про застосування такого заходу впливу до батьків нерозривно пов'язане з питанням захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Пункт 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначає, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Під час розгляду справи судом встановлено, що батько неповнолітнього [PERSON], не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню та розвитку дитину, його вихованням та навчанням займається мати, отже, позбавлення батьківських прав відповідає інтересам дітей. У відповідності з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved