Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до ПАТ «КБ «Надра», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. 11.03.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 298 таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.03.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 298, яким запропоновано звернути стягнення на майнові права на квартиру [NUMBER], яка буде побудована у майбутньому за адресою: [ADDRESS], загальною площею 52, 23 кв.м. та на майнові права на квартиру [NUMBER], яка буде побудована у майбутньому за адресою: [ADDRESS], загальною площею 69, 97 кв.м. Зазначені майнові права на квартири були передані позивачем в іпотеку відповідачу за іпотечним договором в забезпечення виконання зобов'язань позивача за кредитним договором. Позивач вважає дії відповідача незаконними, а виконавчий напис, таким що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом було порушено порядок його вчинення та не було дотримано вимог чинного законодавства. Представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі та проти прийняття заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. в судове засідання не з'явилась, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутністю, в задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 24 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк «Надра» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір № 34/П/РП/2008-840, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 243 750, 27 доларів США, зі сплатою 13, 79 % річних за користування кредитом, строком на 153 місяці (а.с. 52-58). В забезпечення виконання умов кредитного договору № № 34/П/РП/2008-840, 24.01.2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, за умовами якого позивачем як іпотекодавцем було передано в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: майнові права на квартиру [NUMBER], яка буде побудована у майбутньому за адресою: [ADDRESS], загальною площею 52, 23 кв.м. та на майнові права на квартиру [NUMBER], яка буде побудована у майбутньому за адресою: [ADDRESS], загальною площею 69, 97 кв.м., що розташована на 20 поверсі, яка складається з двох кімнат (а.с. 07-12). 11.03.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. було вчинено виконавчий напис, за яким звернено стягнення на предмет іпотеки - на майнові права на квартиру [NUMBER] та квартиру [NUMBER], яка буде побудована в майбутньому за адресою: [ADDRESS] та за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки запропоновано задовольнити вимоги кредитора по погашенню суми заборгованості в загальному розмірі 3 550 288, 93 грн. (а.с. 6). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та /або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель в праві розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У правовій позиції постанови Верховного Суду України від 11.05.2014 р. у справі 6-141цс14 зазначено, що згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.01.1992 р. № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» роз'яснено, що відповідно до ст. ст. 34,36,87,88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Разом з тим, відповідно до п. 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Проте, матеріали справи не містять доказів того, що подані нотаріусу документи підтверджують безспірність заборгованості, а також того, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Натомість у виконавчому написі зазначений строк, за який провадиться стягнення, а саме: з 24.01.2008 року по 24.09.2013 року, що перевищує три роки, а сам виконавчий напис вчинено 11.03.2014 року. Враховуючи вищевикладені правові норми та встановлені судом обставини щодо їх не дотримання під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved