Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] , про припинення права на частку у спільному майні. У позовній заяві позивач посилається на те, що з 21.05.2019 року [PERSON] являється власником 5/6 частки земельної ділянки площею 0,15 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 2124883600:11:010:0097, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 167385803 від 21.05.19 року. Відповідач [PERSON] являється власником 1/6 частки вищевказаної земельної ділянки. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказує, що співвласники жодним чином не можуть дійти згоди щодо володіння та користування земельною ділянкою, площею 0,15 га, за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не дає згоди позивачу на виділення в натурі належних йому 5/6 частки майна із спільної земельної ділянки. Позивач в свою чергу, повідомив відповідача про можливість здійснення ним виділу в натурі із спільного майна 1/6 частки. Однак, останній не прореагував на дану пропозицію та виділ не здійснює. Зазначає, що позивач звертався з пропозицією придбати 1/6 частки земельної ділянки належних відповідачу, лист повідомлення від 10.10.2019 року, однак, відповідач не відповів на даний лист. Також, позивач намагався продати вищевказану земельну ділянку, про що повідомляв відповідача та пропонував йому придбати 5/6 частки даної земельної ділянки, але відповідач не виявив цікавість і в цьому. Пояснює, що відповідач відмовляється спілкуватися з позивачем, тим більше з питанням щодо володіння та користування спільною земельною ділянкою, взагалі не приймає участі в утриманні майна, що є у спільній частковій власності, відмовляється від вчинення будь-яких дій відносно поділу земельної ділянки (виділу своєї частки з майна та не дає згоду на виділення позивачем своєї частки із земельної ділянки). Позивач навіть сплатив за відповідача необхідні платежі за оформлення права власності на дану земельну ділянку (кошти за виготовлення технічної документації, податки та збори), які відповідач не збирається повертати позивачеві. Посилається на те, що частка відповідача в розмірі 1/6 ( 0,025 га) є незначною та не може бути виділена в натурі, так як не забезпечить реального цільового призначення земельної ділянки (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд). Відповідно до Висновку про вартість об`єкту оцінки від 21.11.2019 року, виконавець ТОВ «Консалтингова компанія «ЛАДА», - ринкова вартість 1/6 частки земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 2124883600:11:010:0097, яка належить [PERSON] становить 28 030,67 грн. Позивач вніс на депозитний рахунок суду вартість частки у спільному майні, що підтверджується оригіналом квитанції № ПН1266272 від 29.11.2019 року на суму 28 030,70 гривень. На підставі наведеного просить суд : 1.Припинити право власності [PERSON] (код [NUMBER] ) на 1/6 частки земельної ділянки площею 0,15 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 2124883600:11:010:0097, вартістю 28 030 грн. 67 коп.; 2.Грошову суму в розмірі 28 030 грн. 70 коп., яка була внесена [PERSON] по квитанції № ПН1266272 від 29.11.2019 на рахунок 37313002018501 ТУДСА України в Закарпатській області, після набрання чинності судовим рішенням видати [PERSON] (код [NUMBER] ), як компенсацію вартості за 1/6 частки земельної ділянки площею 0,15 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 2124883600:11:010:0097; 3.Визнати за [PERSON] (код [NUMBER] , паспорт № [NUMBER] орган, що видав 2123, 01 липня 2019 року, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ), право власності на 1/6 частки земельної ділянки площею 0,15 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 2124883600:11:010:0097, що належала [PERSON] , (код [NUMBER] ). Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.01.2020 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 лютого 2021 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за вказаною позовною заявою до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явилася, однак від її представника адвоката Куруц А.А., надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги вони підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився, хоча про час там місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судової повістки про виклик рекомендованим поштовим відправленням, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзиву на позовну заяву не подав. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником 5/6 частин на праві спільної часткової власності земельної ділянки, площею 0,15 га, кадастровий номер: 2124883600:11:010:0097, за цільовим призначенням: будівництво і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 167385803 від 21.05.19 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 191150346 від 02.12.2019, власником іншої 1/6 частини вказаної земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 3-476, виданого 28 травня 2019 року державним нотаріусом Ужгородського районної державної нотаріальної контори Гончаренко М.В., є відповідач по справі, [PERSON] . Як позивач зазначає в позовній заяві, відповідач спірною земельною ділянкою не користується, нагляд за нею не здійснює, не приймає жодної участі в утриманні вказаної земельної ділянки. Позивач сплатив за відповідача необхідні платежі за оформлення права власності на дану земельну ділянку (кошти за виготовлення технічної документації, податки та збори), які відповідач не збирається повертати позивачеві. На неодноразові звернення позивача щодо виділу або викупу 1/6 частини спірної земельної ділянки відповідач жодної відповіді не надав. Відповідно до Висновку про вартість об`єкту оцінки від 21.11.2019 року, виконаного ТОВ «Консалтингова компанія «ЛАДА», ринкова вартість 1/6 частки земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 2124883600:11:010:0097, яка належить [PERSON] становить 28 030,67 грн. Судом встановлено, що вказані кошти в сумі 28 030,70 грн., були внесені позивачем на депозитний рахунок суду, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією № ПН1266272 від 29.11.2019 року. Згідно висновку судового експерта Колчара В.Д. земельно-технічної експертизи №491/03-21 від 05 лютого 2021 року, поділ земельної ділянки з кадастровим номером 2124883600:11:010:0097 площею 0,15 га, цільове призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)», за адресою: [ADDRESS] , між співвласниками гр. [PERSON] та гр. [PERSON] в ідеальних частках 5/6 та 1/6, є технічно неможливим. У відповідності з визначенням статті 183 Цивільного кодексу України, прийнятого Законом України від 16.01.2003 року № 435-IV (із змінами та доповненнями) (далі - Цивільний кодекс України), земельна ділянка з кадастровим номером 2124883600:11:010:0097 площею 0,15 га, цільове призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)», за адресою: [ADDRESS] , є неподільним майном. Згідно із частинами першою, другою, четвертою\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частин першої, другої, шостої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно із частиною першою\~статті 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою-третьою\~статті 358 ЦК України\~передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до\~ст. 361 ЦК України\~співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Статтею 364 ЦК України\~передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно із\~статтею 365 ЦК України\~право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника\~та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний\~рахунок суду. Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від\~02 грудня 2020 року у справі № 450/3129/16-ц. Аналіз положень\~статті 365 ЦК України\~дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Згідно пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у правах за позовами про захист права приватної власності" при визначенні грошової компенсації, суд повинен виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Відповідно до п. 6\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року № 7\~(з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку/квартирі, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку/квартири з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При неможливості виділу частки в натурі власнику, що виділяється, присуджується грошова компенсація. Вказане вище положення Постанови Пленуму Верховного суду України було прийняте з метою врегулювання ряду спорів, ще до того як набув чинності 1 січня 2005\~року Цивільний Кодекс України, яким затверджено норму ч. 1\~ст. 365 ЦК України, яка передбачає припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, саме за тих умов, які зазначені в зазначеній вище Постанові Пленуму Верховного суду України, тобто яка на сьогоднішній день знайшла своє законодавче затвердження та врегулювання цього роду суспільно-правових відносин між співвласниками з приводу припинення права спільної часткової власності за умов, що чітко передбачені ч.1\~ст. 365 ЦК України. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні справа «Андрій Руденко проти України» від 21.12.2010 року вказав, що уряд зазначив, що справа не стосувалась позбавлення заявника його майна. Натомість вона стосувалась «перетворення майна заявника з однієї форми (частки у квартирі) в іншу форму - грошову. Можливість припинення права особи на частку в спільному майні без її згоди передбачена ст. 365 Кодексу, тоді як стаття 364 стосується ситуації, коли співвласник бажає виділення частки зі спільної власності та не проти одержання компенсації за свою частку в спільному майні. Суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 365 протилежна сторона повинна була завчасно внести вартість частки заявника у квартирі на депозитний рахунок суду першої інстанції. Це було і залишається передумовою винесення судом рішення про припинення права на частку у спільному майні. Відповідно до ч.2\~ст.365 ЦК України\~суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Враховуючи, що частка відповідача [PERSON] є незначною, поділ земельної ділянки є технічно неможливим, позивачкою попередньо внесено на депозитний рахунок вартість цієї частки в розмірі 28 030,67 грн., суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову та припинення права власності відповідача на 1/6 частину спірної ділянки з виплатою йому відповідної грошової компенсації. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останнім судовий збір у розмірі 1536,80 грн.

Outcome: approved