Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 2 лютого 2018 року в Соснівському районні м. Черкаси відділу держаної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Черкаській області, актовий запис № 19, недійсним з моменту укладення. Зазначає, що вона перебуває з 2 лютого 2018 року у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, громадянином Королівства Марокко. Вона не мала наміру створювати сім`ю, оскільки реєстрація шлюбу необхідна була для відповідача, оскільки він мав намір залишитися проживати в Україні, отримати громадянство. З відповідачем вона ніколи не проживала, не вела спільне господарство, спільного сумісного майна вони не мають, спільних дітей також мають. Шлюб є фіктивним, тому просила суд визнати його недійсним. Ухвалою суду від 7 грудня 2018 року позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 18 січня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін та проведенням підготовчого засідання. 2 лютого 2019 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання визнано обов`язковою явку позивача. Ухвалою суду від 25 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, хоча був належно повідомлений про день та час слухання справи. Суд ухвали провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник відділ Черкаського міського ВДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, при розгляді заяви поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30). В судовому засіданні встановлено, що 2 лютого 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Соснівським районним у м. Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис 19. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Суд вважає, що недійсність шлюбу це особливий вид сімейно-правової санкції, яка застосовується у випадках порушення передбачених законом умов укладення шлюбу і означає анулювання тих юридичних наслідків, які законом пов`язуються з дійсним шлюбом. Відповідно до ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сімї та набуття прав та обовязків подружжя. В абз. 2 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що за рішенням суду шлюб обовязково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі фіктивності (ст. 40 СК України). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю. Крім цього, як вбачається із позиції, що міститься у ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 жовтня 2013 року у справі N 6-5691св13, причому відсутність мети щодо створення сім`ї може стосуватися як бажань однієї особи, що реєструє шлюб за ситуації існування мети створення сім`ї у іншої особи, так і двох осіб одночасно за їх взаємною згодою та обізнаністю. Причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах не правового характеру, що супроводжують Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, а також положень СК та зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю чи про його відсутність. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Так, як вбачається з листа Міністерства закордонних справ України від 6 липня 2018 року, громадянин Марокко [PERSON] 6 грудня 2017 року звертався до Посольства України в Королівстві Марокко з клопотанням для оформлення візи в Україну з метою відвідання громадянки України [PERSON] на підставі її нотаріального запрошення. На підставі поданих [PERSON] документів, проведеної особистої співбесіди та враховуючи відповідь компетентних органів України, консульською посадовою особою було прийняте рішення про видачу зазначеному громадянину короткострокової дворазової візи типу «С» з приватною метою, з терміном перебування 60 днів у період з 26 грудня 2017 року по 5 квітня 2018 року. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що знайомий з родиною [PERSON], оскільки являються сусідами. Зі слів батька [PERSON] [PERSON] відомо, що [PERSON] перебуває на заробітки за кордон. В лютому 2018 року бачив, що [PERSON] зі своїм хлопцем приїхала в місто. [PERSON] розповідав, що [PERSON] має намір одружитися зі своїм іноземним хлопцем. Він був свідком того, що відносини між [PERSON] та її хлопцем були напруженні. Бачив як вони сварилися, а через декілька днів [PERSON] поїхав з міста. З того часу його не бачив. Допитаний як свідок [PERSON] пояснив, що він є батьком позивачки. Донька в грудня 2017 року зателефонувала та попросила зробити запрошення для [PERSON] . Запрошення зробив з 20 січня 2018 року по лютий 2018 року. 2 лютого 2018 року дочка зареєструвала шлюб в Україні з [PERSON] , але спільне життя не склалося. Наміру з боку [PERSON] створювати та забезпечувати сім`ю не було. З його поведінки та відношення до дочки склалося враження, що він не бажає створювати сім`ї та працювати. Як вбачається з довідки Головного центру обробки спеціальної інформації від 11 травня 2019 року вбачається, що [PERSON] вїхав на територію України 17 січня 2019 року з м. Риги, виїхав з територію України 5 лютого 2018 року в м. Астана. [PERSON] в`їхала на територію України 29 жовтня 2017 року з м. Анталія та виїхала з території України 5 березня 2018 року в м. Стамбул Таким чином, дослідивши наявні в справі письмові докази, покази свідків, судом не було встановлено спільне проживання сторін, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю. При цьому, суд враховує, що на момент розгляду справи судом вищевказані обставини не відпали та продовжують існувати, а тому не відпали обставини, які засвідчували їх небажання створити сім`ю. Згідно зі ст. 44 СК у випадках, передбачених статтями 39-41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. Відповідно до ст. 45 СК недійсний шлюб, а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання шлюбу недійсним у звязку з його фіктивністю підлягають задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі наведеного, ст.ст. 21, 38, 40, 44, 45 СК України,

Outcome: approved