Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON] (по тексту - [PERSON], позивач) звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON]; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] (по тексту - [PERSON], третя особа 1), Служба у справах дітей Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області (по тексту - третя особа 2), Славутський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (по тексту - третя особа 3) про визнання батьківства та виключення з актового запису про народження [PERSON] (по тексту - [PERSON].) [INFO] відомостей про батька дитини - [PERSON]. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на наступні обставини. Так, як вказує позивач, з квітня 2015 року по липень 2015 року проживав у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON], після сварки остання пішла від нього, у зв'язку з чим більше не спілкувалися. Зазначає, що наявність близьких відносин між ним та [PERSON] є доведеним фактом, оскільки підтверджується близьким колом знайомих та не може заперечуватися останньою. Крім того, позивач звертає увагу на ту обставину, що після розриву з ним відносин [PERSON] раптово зареєструвала шлюб з відповідачем у справі, у якому народилася дитина [PERSON]. Разом з тим, як вказує [PERSON], орієнтовно на початку літа 2017 року під час випадкової зустрічі з [PERSON], остання повідомила йому, що він є біологічним батьком дитини [PERSON] На переконання позивача з огляду на візуальну схожість, час народження та подальші результати судової молекулярно-генетичної експертизи є усі законні підстави для задоволення поданого ним позову. У судових засіданнях позивач та його представник підтримали заявлений позов з підстав, викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити, оскільки результати судової молекулярно-генетичної експертизи з вірогідністю 99, 99 % доводять біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] При цьому, на думку представника позивача доводи третьої особи 1 - [PERSON] про необхідність застосування строку позовної давності до вказаних правовідносин не відповідають інтересам як дитини, так і учасників справи та є безпідставними в силу ст. 267 ЦК України та усталеної судової практики. Відповідач у судовому розгляді справи по суті не брав, подав письмову заяву щодо можливості проведення судових засідань без його участі з покликанням на визнання поданого до нього позову. Представники третіх осіб 2, 3 у судові засідання не з'являлися, подали письмові заяви про можливість судового розгляду без їх участі з покликання на вирішення спору на розсуд суду. Третя особа 1 - [PERSON] та її представник у судових засіданнях в яких брали участь загалом не оспорювали факт біологічного батьківства позивача відносно [PERSON] Разом з тим, як пояснювала [PERSON] задоволення позову не відповідатиме спільним інтересам її та доньки, а відтак вказувала на необхідність застосування строків позовної давності до пред'ялених до [PERSON] позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу - [PERSON]) перебувають у зареєстрованому віділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайоного управління юстиції у Хмельницькій області шлюбі з 23.01.2016 року, про що вчинено відповідний актовий запис №12 та видано 23.01.2016 року свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09.03.2016 року виконавчим комітетом Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області у шлюбі між відповідачем та третьою особою 1 - [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON], про що внесено відповідний актовий запис про народження №13, батьком якої на підставі ст.122 СК України зазначений [PERSON]. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно положень ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Як зазначено в ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. На підставі положень ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. У судовому засіданні третя особа 1 надала пояснення щодо позову та фактично не оспорювала, що позивач у справі є біологічним батьком дитини, і що вони перебували до реєстрації шлюбу з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] Вказані вище обставини не було спростовано показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Суд констатує, в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлено вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON], яка складає величину не менш ніж 99, 99 %. Таким чином, згідно Hummel К at all "Biostatistische Abstammugsbegutachung mit blutgruppen befunden" Stuttgart, 1971., білогічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведене. Вказана обставина беззаперечно стверджена висновком експерта №77 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, результати якої будь-який учасник у справі не ставив під сумнів. Таким чином позовна вимога в частині визнання батьківства є обгрунтованою та підставною і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Частиною 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Пунктом 1.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року за № 96/5 передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. Пунктами 2.13, 2.13.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5», встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. У пункті 2.16.7 Правил зазначається, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Зі змісту п. 2.8 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України № 96/5 від 12.01.2011року слідує, що внесення змін до актового запису про народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану України після вирішення судом питання щодо виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька. Статтею 134 СК України визначено, що на підставі, зокрема рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи, що відповідач не є біологічним батьком малолітньої [PERSON], [INFO], слід виключити з актового запису про її народження № 13 від 09.03.2016 р., складеного виконавчим комітетом Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області, відомості про батька дитини - [PERSON]. У контексті покликань третьої особи 1 - [PERSON] та її заяви, поданої в судовому засіданні 06.12.2018 року щодо застосування строку позовної давності, суд вказує, що така заява крім загальних покликань на ст. 256 ЦК України та ст.ст. 129, 139 СК України не містить жодного обгрунтування. При цьому суд вважає вказати, що враховуючи зміст ч. 3 ст. 267 ЦК України заява про застосування строку давності може бути подана лише стороною чи їх представниками, відтак треті особи не мають право на подання такої заяви. Вказана позиція також викладена у постанові ВСУ від 24.06.2015 № 6-738цс15 та постанові ВСУ від 18.03.2015 № 6-25цс15. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1280, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved