Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

В травні 2018р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСББ «Хмельницький», в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь суму переплати за утримання та обслуговування житлово-будинкового комплексу у розмірі 11418,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він у 2015-2016рр. здійснював оплату послуг відповідача з утримання та обслуговування житлово-будинкового комплексу по [ADDRESS] в якому позивачу на праві власності належать нежитлові приміщення площею 570,9 кв.м., у підвищеному розмірі, встановленому рішенням Загальних зборів членів ОСББ «Хмельницький» від 24 січня 2015р. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017р. у цивільній справі №761/26815/17, що було залишене без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 06 березня 2018р., рішення Загальних зборів членів ОСББ «Хмельницький» від 24 січня 2015р. в частині встановлення плати за утримання житлово-будинкового комплексу для власників нежитлових приміщень було визнано незаконним. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові просив суд позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував, при цьому стороною відповідача було подано відзив на позов, в якому сторона відповідача зазначила, що рішення судів першої та апеляційної інстанції у цивільній справі №761/26815/17, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивача є такими, що були винесені з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим були оскаржені в касаційному порядку. В судовому засіданні представник відповідача повідомив, що зауважень до здійсненого позивачем розрахунку суми переплати за утримання та обслуговування житлово-будинкового комплексу за 2015р. не має, щодо застосування до вимог позивача строків позовної давності не заявляв. Факту отримання відповідачем від позивача оплат за утримання та обслуговування житлово-будинкового комплексу за 2015р., розрахованих з розміру 7,0 грн. за кв.м. загальної площі приміщення, представник відповідача не заперечував. Також, у судовому засіданні відповідачем подано заяву про зупинення провадження по справі до завершення перегляду судом касаційної інстанції рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017р. та постанови Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2018р. у цивільній справі №761/26815/17. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018р. у задоволенні заяви про зупинення провадження у справі відповідачу відмовлено. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, відповідно до договору дарування від 29 березня 2008р., посвідченого державним нотаріусом другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області Магдич Т.І. та зареєстрованого за №1-1411, позивач є власником нежитлових приміщень першого поверху в літ. "А", площею 570,9 кв.м., які знаходяться у [ADDRESS]. Відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем договору від 10 липня 2008р., відповідач взяв на себе зобов'язання забезпечувати обслуговування вказаних нежитлових приміщень. Рішенням Загальних зборів членів ОСББ «Хмельницький» від 24 січня 2015р. з 01 січня 2015р. було встановлено плату на утримання та обслуговування житлово-будинкового комплексу, розташованого у [ADDRESS], для власників нежитлових приміщень, у розмірі 7,0 грн. за 1 кв.м. загальної площі приміщення. Водночас, плата на утримання та обслуговування житлово-будинкового комплексу для власників житлових приміщень у цьому будинку залишилась у розмірі, встановленому рішенням Загальних зборів членів ОСББ «Хмельницький» від 07 листопада 2009р. - 5,0 грн. за кв.м. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017р. у цивільній справі №761/26815/17, що було залишене без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2018р., рішення Загальних зборів членів ОСББ «Хмельницький» від 24 січня .2015р. у частині встановлення розміру плати на утримання та обслуговування житлово-будинкового комплексу для власників нежитлових приміщень, визнано незаконним. У зв'язку із цим, щодо власників нежитлових приміщень по [ADDRESS] у 2015р. став застосовуватися розмір плати за утримання та обслуговування житлово-будинкового комплексу, визначений рішенням Загальних зборів членів ОСББ «Хмельницький» від 07 листопада 2009р. - 5,0 грн. за кв.м. У 2015-2016рр. позивач здійснював оплату відповідачу послуг з утримання та обслуговування житлово-будинкового комплексу, наданих у 2015р., відповідно до рахунків відповідача у розмірі, встановленому скасованим рішенням Загальних зборів членів ОСББ «Хмельницький» від 24 січня 2015р., - з розрахунку 7,0 грн. за 1 кв.м. загальної площі приміщення. У зв'язку із цим у позивача виникла переплата. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України встановлює, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання. В межах трирічного строку позовної давності позивачем оплачено рахунки відповідача, виставлені за березень-грудень 2015р., в яких плата за утримання та обслуговування житлово-будинкового комплексу відповідачем розрахована у розмірі 7,0 грн. за 1 кв.м. Факт оплати позивачем послуг відповідача у підвищеному розмірі (7,0 грн. за кв.м. замість 5,0 грн. за кв.м.) підтверджується доданими до позову копіями рахунків відповідача та відповідних банківських квитанцій щодо оплати таких рахунків. Також, факт оплати позивачем плати за обслуговування житлово-будинкового комплексу за 2015р. у розмірі 7 грн. за 1 кв.м. встановлено і в постанові Апеляційного суду м. Києва від 06 березня 2018р. у цивільній справі №761/26815/17. Сума переплати за утримання та обслуговування житлово-будинкового комплексу за березень-грудень 2015р. склала - 11418 грн. ((7 грн. - 5 грн.)* 570,9 кв.м.*10 місяців). Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України. Статтею 14 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Це положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Судом встановлено, що з метою позасудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з претензією від 16 березня 2018р., в якій поставив вимогу про здійснення перерахунку плати на утримання та обслуговування житлово-будинкового комплексу за 2015р. Відповіді на дану претензію позивач від відповідача не отримав. Доводи відповідача, що на його думку існують підстави для задоволення поданої ними касаційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017р. та постанову Апеляційного суду м. Києва від 06 березня 2018р. у цивільній справі №761/26815/17 судом оцінюються критично, оскільки сам факт лише подання відповідачем касаційної скарги на такі судові рішення не зупиняє їх дії. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі704,80 грн.

Outcome: approved