Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

В 2012 році Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Південкомбанк» звернулось до Кіровського районного суду м. Донецька з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 04 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Південкомбанк», яке змінило організаційно-правову форму на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Південкомбанк» (далі - ПАТ «КБ «Південкомбанк», Банк), та [PERSON] було укладено кредитний договір № 70, згідно з яким відповідач отримав у користування грошові кошти у сумі 2 300 доларів США із терміном повернення до 04 квітня 2010 року на умовах, визначених кредитним договором. Виконання зобовязань по кредитному договору забезпечувалося порукою [PERSON], в звязку з чим було укладено договір поруки № 37/К/70 від 04 квітня 2007 року. Позивач належним чином виконав свої зобовязання по кредитному договору та надав [PERSON] грошові кошти в сумі 2 300 доларів США. У звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, станом на 13 квітня 2012 року у нього виникла заборгованість, яка складалася з простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 1 862,85 доларів США, заборгованості по процентам в сумі 782,53 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту - 158 714,49 грн., пені за прострочення сплати процентів - 16 270,95 коп. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, розмір пені не має перевищувати пятдесят процентів від загальної суми виданого кредиту. Таким чином, до стягнення належала пеня в розмірі 9 161,59 грн. Загальна заборгованість відповідача станом на 13 квітня 2012 року складала 2 645,38 доларів США, що в еквіваленті у гривні станом на 13 квітня 2012 року за курсом НБУ складало 21 123,36 грн. та 9 161,59 грн. Банк просив суд стягнути на його користь з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 2 645,38 доларів США, що в еквіваленті у гривні станом на 13 квітня 2012 року за офіційним курсом НБУ складало 21 123,36 грн., пеню за порушення виконання зобовязань за кредитним договором в розмірі 9 161,59 грн., та сплачений ним судовий збір в розмірі 302,85 грн. Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 16 листопада 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» задоволені. Стягнуто солідарно з [PERSON], [INFO] ІНН [NUMBER] та [PERSON], [INFO], ІНН [NUMBER] на користь ПАТ «КБ «Південкомбанк», яке розташоване за адресою: 83015, м. Донецьк, пр. Ватутіна, 33 а, код ЄДРПОУ 19358767 заборгованість за кредитним договором в розмірі 2 645 (дві тисячі шістсот сорок пять) доларів США 38 центів, що в еквіваленті в гривні станом на 13 квітня 2012 року за офіційним курсом НБУ складає 21 123 (двадцять одна тисяча сто двадцять три) грн. 36 коп. Стягнуто солідарно з [PERSON], [INFO] ІНН [NUMBER] та [PERSON], [INFO], ІНН [NUMBER] на користь ПАТ «КБ «Південкомбанк», яке розташоване за адресою: 83015, м. Донецьк, пр. Ватутіна, 33 а, код ЄДРПОУ 19358767 пеню за порушення виконання зобовязань за кредитним договором в розмірі 9 161 (девять тисяч сто шістдесят одна) грн. 58 коп. Стягнуто солідарно з [PERSON], [INFO] ІНН [NUMBER] та [PERSON], [INFO], ІНН [NUMBER] на користь ПАТ «КБ «Південкомбанк», яке розташоване за адресою: 83015, м. Донецьк, пр. Ватутіна, 33 а, код ЄДРПОУ 19358767 суму судового збору в розмірі 302 (триста дві) грн. 85 коп. Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідач [PERSON] подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду в частині солідарного стягнення з нього заборгованості за кредитним договором скасувати. В обґрунтування доводів скарги зазначив, що участь в судовому засіданні Кіровського районного суду м. Донецька він не приймав, оскільки станом на день розгляду справи переїхав проживати до м. Києва та про наявність судового рішення йому стало відомо 26 травня 2016 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Рішення суду на думку апелянта є незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині вимог до нього, як поручителя, оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк предявлення вимоги до поручителя, який встановлено ч. 4 ст.559 ЦК України. Умови дії договору поруки до моменту припинення поруки на підставах, визначених ст. 559 ЦК України, не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 та ч. 4 ст. 559 ЦК України. Порука припинилася, оскільки кредитор не предявив вимоги до поручителя на протязі 6 місяців з моменту виникнення права вимоги, який підлягає обчисленню з 04 квітня 2010 року - строку виконання основного зобовязання. В судове засідання апеляційного суду відповідачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, але про час та місце розгляду справи перший був повідомлений судовою повісткою та телефонограмою, а другий - шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Апеляційного суду Донецької області (згідно з листом Центру почтового звязку № 2 м. Бахмут від 09 серпня 2016 року № 01/3-1926, з 27 листопада 2014 року ЦПЗ № 2 м.Бахмут не приймає поштові відправлення на територію м. Донецька) (а.с. 110, 111, 113, 116). З заяви [PERSON], яка надійшла до апеляційного суду електронною та простою поштою, вбачається, що про час та місце розгляду справи він повідомлений належним чином, просив розглянути справу у його відсутності та наполягав на задоволенні його апеляційної скарги (а.с. 118 - 119, 120). Представник ПАТ «КБ «Південкомбанк» в судове засідання апеляційного суду не зявився, але про час і місце розгляду справи позивач повідомлений судовою повісткою та телефонограмою (а.с. 110, 112, 115). Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Південкомбанк» надіслала до апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу відповідача [PERSON], в якій просила відхилити апеляційну скаргу, як безпідставну, а рішення суду - залишити без змін (а.с. 121, 122 - 126). Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача [PERSON] підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню в частині солідарного стягнення з нього на користь Банку заборгованості за кредитним договором та судового збору, з ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині, виходячи з наступного. Як зазначено в ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, відповідно до положень п. п. 3 та 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Частиною 2 ст. 309 ЦПК України передбачено, що норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення привело до неправильного вирішення справи. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст.11 ЦПК, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у сукупності. Суд першої інстанції встановив, що у звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № 70 від 04 квітня 2007 року, станом на 13 квітня 2012 року у нього виникла заборгованість, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 1 862,85 доларів США, заборгованості по процентам в сумі 782,53 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту в сумі 158 714,49 грн., пені за прострочення сплати процентів в сумі 16 270,95 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, розмір пені не має перевищувати пятдесят процентів від загальної суми виданого кредиту, та до стягнення належить пеня в розмірі 9 161,59 грн. Загальна заборгованість відповідача станом на 13 квітня 2012 року складає 2 645,38 доларів США, що в еквіваленті у гривні станом на 13 квітня 2012 року за курсом НБУ складає 21 123,36 грн. та 9 161,59 грн. 04 квітня 2007 року Банк та відповідач [PERSON] уклали договір поруки № 37/К/70, відповідно до умов якого, в разу порушення боржником обовязку за основним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Задовольняючи позовні вимоги Банку щодо стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в розмірі 2 645,38 доларів США, що в еквіваленті до гривні за офіційним курсом НБУ станом на 13 квітня 2012 року складає 21 123,36 грн. та пені в сумі 9 161,58 грн., суд виходив з доведеності заявлених позовних вимог та відповідності їх законодавству. Однак, повністю погодитись з рішенням суду не можна, виходячи з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки. Як вбачається з матеріалів відновленого провадження, відповідно до п. 5.1 договору поруки № 37/К/70, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до моменту припинення поруки на підставах, визначених ст. 559 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки Згідно з п. 1.1. кредитного договору № 70 від 04 квітня 2007 року, кредитор зобовязується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання у сумі 2 300,00 (дві тисячі гриста) доларів США зі сплатою 14 (чотирнадцять) процентів річних (надалі за текстом - "Кредит") та кінцевим терміном повернення Кредиту «04» квітня 2010 року на умовах, визначених цим Договором, а позичальник зобовязується повернути Кредит у визначений даним Договором строк та сплатити проценти за користування Кредитом. Погашення Кредиту здійснюється за графіком (при наявності), який при його складанні є Додатком № 1 та невідємною частиною цього Договору. Таким чином, кінцевий строк виконання основного зобов'язання встановлено 04 квітня 2010 року. Отже, саме з цієї дати починається шестимісячний строк для предявлення вимоги до поручителя, який встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України та п. 5.1 договору поруки № 37/К/70. З позовною заявою Банк звернувся до суду 13 квітня 2012 році, тобто після закінчення шестимісячного строку для предявлення вимоги до поручителя [PERSON] На зазначені вимоги закону, суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ Південкомбанк заборгованості за кредитним договором слід скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову до поручителя, оскільки порука припинилась. Таким чином, оскільки при ухваленні рішення суд першої інстанції допустив невідповідність висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, рішення суду в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] та судового збору підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні зазначених позовних вимог до нього, як поручителя, а апеляційна скарга відповідача [PERSON] задоволенню. Одночасно, на підставі ч. 5 ст. 88 ЦПК України, з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір за подачу ним апеляційної скарги в сумі 333 грн.13 коп. (а.с. 1, 78). В решті рішення суду слід залишити без змін.

Outcome: approved