Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в обґрунтування якого вказав, що відповідач 24.01.2013 позичив у нього в борг грошові кошти у розмірі 105000 США, про що написав власноручно розпису. Взятих на себе зобовязань по поверненню коштів відповідач не виконав, у звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 2469600грн. в рахунок погашення боргу за договором позики, а також стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав в судовому засіданні пояснення в яких вказав, що в січні 2013 перебуваючи в м. Мінськ ([PERSON] Белорусь) погодився на пропозицію позивача [PERSON] щодо перерахування коштів на рахунок його підприємства, для чого написав [PERSON] розписку про отримання від нього коштів в розмірі 105000доларів США в борг, в цей же день відповідач відкрив рахунок на своє імя в ЗАТ «Мінський транзитний банк» та надав довіреність на імя позивача на управління вказаним рахунком. [PERSON] поклав гроші на рахунок та перерахував на рахунок товариства, фактично кошти в борг відповідач не отримав, у звязку з чим в квітні 2016 року звернувся до суду Центрального району м. Мінська про визнання договору позики неукладеним, просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала пояснення в яких вказала, що позивачем кошти відповідачу не передавались, а позивач сам розпорядився вказаними коштами на власний розсуд, просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 24.01.2013 громадянин [PERSON] Белорусь [PERSON] та громадянин України [PERSON] в м. Мінськ уклали договір позики грошових коштів, на підтвердження якого [PERSON] надав [PERSON] власноручно написану розписку проте, що взяв в борг у нього 105000 доларів США. В зобовязання по поверненню цієї суми [PERSON] передав [PERSON] довіреність на управління своїм рахунком в МТбанке. Відповідно до ч. 1 ст. 410 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ у спорах, в яких беруть участь іноземці, а також у спорах, в яких хоча б одна із сторін, які беруть участь у спорі, проживає за кордоном, визначається законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про міжнародне приватне право» сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України. [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення боргу за договором позики на підставі ст.ст. 1046-1050 ЦК України. Відповідно до ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник повинен повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок. Отже, виходячи з наведених норм закону розписка, в якій зазначено сторони, сума переданих в борг грошей, особисті підписи є доказом укладення між позивачем і відповідачем договору позики, тому вимога позивача про повернення таких коштів є обґрунтованою. Згідно ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Крім цього, належних, достатніх та безспірних доказів згідно ст. ст. 57-59, 212 ЦПК України неотримання грошових коштів за розпискою відповідач не надав, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України). Згідно з ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривні. Якщо у зобовязанні буде визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сумі, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають до задоволення, а з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути борг за договором позики в сумі 2469600грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 6090,00грн.

Outcome: approved