Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради про визнання батьківства та стягнення аліментів, посилаючись на те, що працювала з відповідачем у військовій частині [NUMBER] та з 1998 року мала з ним близькі стосунки. В 2001 році завагітніла та [INFO] народила сина [PERSON] , біологічним батьком якого є відповідач, який не визнає свого батьківства. У судовому засіданні позивач підтримала позов, суду пояснила, що з 01.04.1995р. працювала діловодом у військовій частині [NUMBER] , відповідач працював там же начальником служби паливно-мастильних матеріалів. Між ними склалися гарні стосунки, він приділяв їй увагу, дарував квіти, подарунки, підвозив додому. З 1998 року вони мали інтимні стосунки. В 2001 році завагітніла від [PERSON] і повідомила йому про це, який сприйняв новину позитивно. [INFO] народила сина. Відповідач був одруженим, його дружина приходила на роботу та погрожувала їй фізичною розправою. Під час вагітності відповідач надавав їй матеріальну допомогу, оплачував лікарню, провідував у пологовому будинку. Після народження сина надавав кошти на придбання дитячої коляски, предметів гігієни, інші речі для новонародженого, купував іграшки, надавав матеріальну допомогу на свята. Просив зберегти в таємниці народження сина, оскільки його дружина погрожувала йому самогубством. Обіцяв пізніше зареєструвати сина на своє прізвище та піклуватися про нього. В актовому записі про народження дитини відомості про батька записані з її слів [PERSON] (як батько позивача). Назвала сина на честь відповідача - [PERSON] . У реєстрації народження сина відповідач участі не брав, хоча визнавав своє батьківство. [PERSON] мав у власності два автомобіля «Москвич» червоного кольору та «Нісан». Їздили відпочивати на природу, у неї збереглися деякі фотографії, де батько відпочиває з сином. У 2003 році відповідач вийшов на пенсію. У 2004 році вона одружилась з [PERSON] , з яким прожила в шлюбі до 2008 року. Дітей з останнім не мають. У період перебування в шлюбі з [PERSON] , відповідач декілька раз приїздив провідати сина. У 2008 році син пішов у перший клас, відповідач матеріально допоміг у придбанні необхідних речей для школи. Влітку 2013 року вона пояснила сину, що його батьком є [PERSON] , оскільки дитина весь час запитувала хто приїжджає до них, дає гроші і продукти. У грудні 2013 року відповідач дав їй 400 грн., запитав у сина як його справи в школі, в січні 2014 року привіз продукти харчування. 30.12.2013р. вона звільнена за скороченням, перебуває на обліку у центрі зайнятості, потребує матеріальної допомоги, яку [PERSON] , як батько дитини, будучи військовим пенсіонером має можливість надавати. Просила визнати відповідача батьком [PERSON] , [INFO] та стягувати з нього аліменти у розмірі ? від доходів та судові витрати. Представник позивача позов підтримала, просила визнати неоднаразову неявку відповідача на експертизу як ухилення від такої. Відповідач у письмових запереченнях зазначив, що позов не визнає, вказав на те, що мав з позивачкою лише робочі стосунки. Представник відповідача позов не визнав, вказав на те, що причиною пред`явлення позову є військова пенсія, яку отримує відповідач. В останньому судовому засіданні відповідач та його представник були відсутні. З врахуванням того, що відповідач подав суду письмові заперечення, представник\~ відповідача у судовому засіданні висловив свою правову позицію по даному позову, належним чином були повідомлені про день і час розгляду справи, а також те, що ними не було надано доказів поважності причин відсутності, судом з урахуванням розумного строку розгляду справи відповідно до\~ ст. 157 ЦПК України, було прийнято рішення\~ \~\~про розгляд справи у відсутність [PERSON] та його представника [PERSON] . Представник третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з огляду на таке. У пунктах 1,3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до [INFO] , необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім`ю, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства до народження дитини, спільне виховання або утримання дитини. Згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Воно може виражатися в спільному піклуванні про дитину, її здоров`я, освіту. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] разом працювали у військовій частині [NUMBER] ( [NUMBER] ) у період з 1995 по 2003 р.р., що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] та не заперечувалося представником відповідача, а також відповідачем у письмових запереченнях. У Книзі реєстрації народжень запис про батька дитини було вчинено за вказівкою матері. У свідоцтві про народження [PERSON] , в графі по батькові зазначено « [PERSON] », батьком дитини записаний « [PERSON] » як батька позивача - [PERSON] . Вказане підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану від 07.02.2013р., свідоцтвом про народження позивача [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , у своїх листах до [PERSON] надає їй матеріальну допомогу, з їх змісту не вбачається суто ділових, робочих стосунків, як наполягав відповідач та його представник. Доказів того, що він не є виконавцем означених листів відповідач суду не надав. З 14.02.2004р. по 20.03.2008р. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується довідкою про реєстрацію шлюбу від 23.08.2005р., свідоцтвом про розірвання шлюбу. Від шлюбу дітей не мають, що також підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON] , який суду пояснив, що познайомився з [PERSON] у 1996 році, зустрічалися один рік, потім розійшлися. В 2003 році знову зустрілися, у [PERSON] був син [PERSON] , в 2004 році одружилися. У 2008 році розлучились. Погодився виховувати її сина, хоча йому було відомо, що батьком дитини є [PERSON] , який працював з [PERSON] у військовій частині. Відповідно до довідки МРЕВ від 05.04.2014р. [PERSON] є власником автомобіля АЗЛК 2140, д/н [NUMBER] , в період з 2003-2004р.р. користувався за дорученням автомобілем «Нісан», д/н [NUMBER] . З оглянутих фотознімків вбачається спільний відпочинок [PERSON] і [PERSON] , [PERSON] з сином [PERSON] , автомобілі АЗЛК 2140, д/н [NUMBER] червоного кольору, «Нісан», д/н [NUMBER] , перебування малолітнього [PERSON] в автомобілі відповідача. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з 2001 року працювала бухгалтером у військовій частині [NUMBER] , в одному кабінеті з [PERSON] [PERSON] до 2003 року працював начальником служби паливно-мастильних матеріалів, пізніше вийшов на пенсію. Знала про службовий роман між [PERSON] та [PERSON] , бачила як [PERSON] підвозив [PERSON] на автомобілі, [PERSON] говорила їй, що вагітна від [PERSON] . На роботі всі знали, що вони зустрічаються, що дитина від [PERSON] . Бачила сина [PERSON] , який дуже схожий на [PERSON] . Неодноразово бачила як головний бухгалтер передавала [PERSON] пакети з продуктами харчування від [PERSON] . Коли дитина захворіла [PERSON] дзвонила до [PERSON] і він передавав ліки. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є матір`ю позивачки. Бачила [PERSON] на автомобілі [PERSON] червоного кольору біля пологового будинку після народження сина. Тривалий час [PERSON] матеріально допомогав [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні за участю педагога малолітній [PERSON] суду пояснив, що мати недавно розказала йому хто є його справжнім батьком, впізнав на фотографії [PERSON] , вказавши на те, що саме він визнав себе його батьком, сказав на нього "синок", запитував як справи у школі, давав матері кошти на подарунки і продукти харчування.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Отже, дослідженими доказами доведено факт спільного виховання та утримання дитини, а також факт визнання [PERSON] свого батьківства стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалами суду від 08.04.2014 року, 27.08.2014 року для з`ясування наявності чи відсутності кровного споріднення між відповідачем та дитиною призначено судово-генетичну експертизу, яка не була проведена у зв`язку з неодноразовою неявкою відповідача для відбору зразків крові для проведення експертизи, що свідчить про небажання проведення експертизи, незважаючи на роз`яснення судом наслідків відмови від її проведення. Відповідно до ч. 2 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення відповідача від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи у справах про визнання батьківства, материнства суд має право постановити ухвалу про примусовий привід на проведення такої експертизи. Встановивши ті обставини, що відповідач ухиляється від проведення експертизи, ухвалою суду від 05.11.2014р. постановлено здійснити примусовий привід відповідача для забезпечення її проведення, який виконаний не був. Тому судово-генетична експертиза проведена не була, оскільки відповідач не прибув до експертної установи та ухвала суду про призначення судово-генетичної експертизи повернута без виконання. Відповідно до ч.1 ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти, визначається судом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю і перебуває на її утриманні. Позивачка звільнена з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією військової частини та з 03.02.2014р. розпочато виплату допомоги по безробіттю. Відповідач є пенсіонером, інших неповнолітніх дітей на своєму утриманні він не має. Враховуючи встановлені обставини справи, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, що на утриманні відповідача немає інших дітей та непрацездатних осіб, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття з дня пред`явлення позову, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту для проведення експертизи [PERSON] надала проїздні документи на загальну суму 1348,10 грн., а тому витрати позивача, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту для проведення експертизи підлягають стягненню з відповідача на підставі ч. 1 ст. 86 і ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] належить стягнути у дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved