Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] (далі - Позивач) звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовом в якому просила, визнати недійсним повідомлення від 21 березня 2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - Відповідач) про анулювання боргу [PERSON] у розмірі 121 544, 51 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27 лютого 2015 року становила 3 374 464, 54 грн. (три мільйони триста сімдесят чотири тисячі чотириста шістдесят чотири гривня 54 копійки). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно інформації з копії Повідомлення про анулювання боргу від 21 березня 2016 року, Відповідач 27 лютого 2015 року прийняв рішення про анулював начебто існуючого боргу Позивача, яка за твердженням Відповідача начеб то складала 121 544, 51 дол. США, що є еквівалентом 3 374 464, 54 грн. Позивач вважає, що Відповідач не мав законних підстав для анулювання начебто існуючого боргу Позивача перед Відповідачем, а за таких обставин просить визнати недійсним оскаржуваний правочин. Ухвалою від 02.03.2017 р. вищевказаний позов залишений без руху (суддя Зарицька Ю.Л.). Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 03 травня 2017 року відкрито провадження у даній справі (суддя Зарицька Ю.Л.). В липні 2017 р. представником відповідача були подані письмові пояснення, в яких сторона відповідача вважає, що позов не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що дії відповідача відповідають нормам чинного законодавства. В серпні 2017 р. представником позивача подані додаткові пояснення, в яких сторона позивача зазначає, що дії відповідача суперечать закону. На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу матеріали вищевказаної справи передані в провадження судді Ларіонової Н.М. Відповідно пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15 грудня 2017 року ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проведений в порядку загального позовного провадження. Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові. Після оголошення перерви в судовому засіданні подав заяву, в якій просив закінчити судовий розгляд справи за його відсутності. Представник Відповідача в судовому засіданні просив залишити позов без задоволення з підстав, зазначених у письмових поясненнях. Після оголошення перерви в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав, в зв`язку з чим суд закінчив розгляд справи без участі представника відповідача. Представник третьої особи в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив, заяв по суті справи та з процесуальних питань суду не надав. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Так, згідно умов Договору про надання споживчого кредиту № 11333486000 від 15 квітня 2008 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (далі - Банк) надав Позивачу кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, Долар США, в сумі 160 000, 00 доларів США (сто шістдесят тисяч доларів США 00 центів), що дорівнює еквіваленту 808 000, 00 грн. (вісімсот вісім тисяч гривень 00 копійок). Згідно Договору купівлі-продажу квартири від 15 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою Світланою Володимирівною, у Позивача виникло право власності на квартиру [ADDRESS] . В забезпечення виконання зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту, 15 квітня 2008 року між Банком та Позивачем було укладено Договір іпотеки, згідно умов якого Позивач передає в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS] . 11 червня 2012 року між Банком та Відповідачем було укладено Договір факторингу № 4 та Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки. Згідно копії Виписки з Додатку № 1 до Договору факторингу № 4 укладеного 11 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» та Виписки з Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, укладеного 11 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Банк начебто відступив, а Відповідач начебто прийняв право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 11333486000 від 15 квітня 2008 року та Договором іпотеки від 15 квітня 2008 року. Докази, на підтвердження фактичної передачі Банком кредитного договору та договору іпотеки Відповідачу, останнім суду не надавались. Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 11 серпня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоюються прізвища: йому - [PERSON] ; їй - [PERSON] . Згідно інформації з копії Повідомлення про анулювання боргу від 21 березня 2016 року, Відповідач прийняв рішення про анулював борг Позивача, яка за твердженням Відповідача складала 121 544, 51 дол. США, що є еквівалентом 3 374 464, 54 грн. Таким чином, ТОВ «Кей\-Колект» заявляє про анулювання боргу в іноземній валюті. Відповідно до частини першої статті 227 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Згідно з ч. ч. 1 і 2 ст. 5, ч. 1 ст. 11 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15\-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Так, в даному випадку п. 2 ст. 1 вказаного Декрету Кабміну, до валютних операцій, зокрема, відносяться операції, пов`язані з переходом права власності на валютні цінності. Відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв`язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Відповідно до п. 1.2 Положення про порядок надання банкам і філіям іноземних банків генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.08.2011 № 281, банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги, передбачені Законом України «Про банки і банківську діяльність» та «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», якщо вони є валютними операціями, тільки після отримання генеральної ліцензії згідно з п. 2 ст. 5 Декрету № 15\-93. Для здійснення фінансовими установами факторингових операцій, предметом яких є вимоги в іноземній валюті, останні повинні мати відповідний письмовий дозвіл НБУ, який є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 р. № 15\-93 та яка надається фінансовим установам згідно з Положенням про порядок надання небанківським фінансовим установам генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 09 серпня 2002 року № 297. За таких обставин ТОВ «Кей\-Колект» не має необхідного обсягу цивільної правоздатності для здійснення будь\-яких операцій з іноземною валютою, у тому числі здійснення операцій з факторингу, нарахування відсотків та штрафних санкцій за операціями в іноземній валюті, приймання від позичальника коштів в іноземній валюті без отримання генеральної ліцензії на здійснення операцій з іноземною валютою, в тому числі і анулювання (прощення) боргу в іноземній. З огляду на вище викладене, враховуючи те, що анульована сума боргу ТОВ «Кей-Колект», визначена в розмірі 121 544, 51 USD, тобто в іноземній валюті, необхідною є наявність у Відповідача ліцензії Національного Банку України на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15\-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Згідно інформації, що міститься у Листі НАЦІОНАЛЬНОГО БАНКУ УКРАЇНИ від 21 жовтня 2015 року, НБУ не надавав Відповідачу генеральну ліцензію на здійснення валютних операції. Разом з тим, у своєму листі НБУ зазначив, що інформація про видані банківські ліцензії, письмові дозволи та генеральні ліцензії на здійснення банками і небанківськими фінансовими установами валютних операцій розміщена на сторінках офіційного інтернет-представництва НБУ (https://bank.gov.ua). Оприлюднена на сайті інформація, може бути використана як офіційна інформація НБУ. Список небанківських фінансових установ, національного оператору поштового зв`язку (з переліком валютних операцій), які отримали генеральну ліцензію Національного банку України на здійснення валютних операцій з 01 січня 2002 року по 28 грудня 2016 року (всі стани), розміщений на офіційному сайті НБУ (https://bank.gov.ua/files/genlicnebank.pdf) не містить інформації про отримання Відповідачем генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій. За таких обставин, враховуючи положення статті 227 ЦК України, Відповідач не мав права вчиняти оспорюваний правочин без відповідної ліцензії, а за таких обставин він підлягає скасуванню. Додатково, процедура реалізації Відповідачем права на нерухоме майно, станом на дату вчинення оскаржуваного правочину була скасована у встановленому законом порядку (адміністративна справа № 826/7122/15). Так, в квітні 2015 року Позивач звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, Міністерства юстиції України Державного реєстратора прав на нерухоме майно Марченка О.А. Державної реєстраційної служби України, треті особи: ТОВ «Кей-Колект», ТОВ «СОЛ-ПРОПЕРТІ» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Під час розгляду вищезгаданої справи Відповідача було повідомлено про зміну прізвища Позивачем з « [PERSON] » на « [PERSON] ». На підтвердження вказаної обставини свідчить Постанова від 29 липня 2015 року у справі № 826/7122/15; апеляційна скарга ТОВ «Кей-Колект» на вищезгадану постанову, в якій Відповідач зазначає прізвище Позивача « [PERSON]»; ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року у справі за № 826/7122/15. Також, під час розгляду даної справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2018 року у справі № 826/16822/16, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві від 11.10.2016 за №0004511306 та №0004521306. Так, з вищевказаного рішення вбачається, що повідомленням про намір звернути стягнення на предмет іпотеки від 12.11.2013, визначена вартість предмета іпотеки відповідно до експертної вартості нерухомого майна у розмірі 1 062 637,00 грн. Водночас, листом №735827/collect-252 від 21.03.2016 ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» вказує позивачу про анулювання її боргу за кредитним договором №11333486000 від 15.04.2008, який обліковується станом на 27.02.2015 у сумі 3 374 464, 54 грн. В своєму листі до контролюючого органу ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» повідомило ДПІ у Оболонському районі про те, що Товариством в якості нового кредитора, самостійно було прийнято рішення про анулювання (прощення) частини кредитної заборгованості Позивача за кредитним договором №11333486000 від 15.04.2008. Підставою для такого рішення кредитора слугували наступні обставини. Одночасно із забезпеченням виконання зобов`язань за кредитним договором між Позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір іпотеки за №82964 від 15.04.2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., та зареєстрований в реєстрі за № 10175, згідно якого Іпотекодавець (позивач) передала Іпотекодержателю (банку) в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . 11.06.2012 Банк відступив право вимоги ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» відповідно до договору факторингу №4 та договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки до позивача за зобов`язаннями по Кредитному договору. Державним реєстратором прав на нерухоме майно Сипчу К.І до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Марченком О.А. рішення № 19619255 від 25.02.2015 про державну реєстрацію за ТОВ «КЕЙКОЛЕКТ» прав та їх обтяжень квартири [ADDRESS] , на підставі договору іпотеки №82964 від 15.04.2008. У подальшому, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» шляхом укладення договору купівлі - продажу від 27.02.2015 передав у власність ТОВ «СОЛ-ПРОПЕРТІ» квартиру [ADDRESS] . Наведені обставини були предметом дослідження у адміністративній справі №826/7122/15 за позовом [PERSON] до Головного територіального управління юстиції у м. Києві (правонаступник Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві), Міністерства юстиції України, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Марченка О.А. Державної реєстраційної служби України, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛ-ПРОПЕРТІ» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії. За результатами розгляду справи № 826/7122/15 Окружний адміністративний суд міста Києва, з висновками якого погодилась колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду міста Києва (ухвала від 24.09.2015), задовольняючи адміністративний позов в оспорюваній частині виходив з того, що ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не у спосіб визначений договором про іпотеку було звернуто стягнення на вказану квартиру; державним реєстратором безпідставно зареєстровано за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» право власності на вказану квартиру за відсутності документу (договір про застереження вимог Іпотекодержателя, укладеного між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем), що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2015 у справі №826/7122/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2015, адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Марченка О.А. Державної реєстраційної служби України №19619255 від 25.02.2015, внесене державним реєстратором Сипчу К.М., номер запису про право власності №8873966. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Станом на день постановлення рішення у справі щодо визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень рішення суду першої і апеляційної інстанцій у справі №826/7122/15 скасовані постановою Верховного суду від 28.08.2018 у зв`язку з непідсудністю даного спору судам адміністративної юрисдикції. Разом з тим, як на момент повідомлення ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» про анулювання боргу і на момент проведення ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві перевірки позивача, так і на день винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень, дії ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» визнані в судовому порядку такими, що вчинені не у спосіб визначений договором про іпотеку було звернуто стягнення на вказану квартиру. Крім того, на підставі наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, на розгляді в Оболонському районному суду міста Києва перебувала цивільна справа №756/7893/16-ц за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сол-Проперті», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, повернення у власність квартири. Рішенням суду першої інстанції від 12.10.2016 у справі №756/7893/16-ц позов [PERSON] задоволено частково; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 27.04.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сол-Проперті», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою Мариною Євгенівною та зареєстрований у реєстрі за №1480; скасовано запис про реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №9502812, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою Мариною Євгенівною 27.04.2015 о 20:29:58. В решті вимог позову - відмовлено. Мотивуючи своє рішення Оболонський районний суд міста Києва вказує на те, що Позивачем набуто право власності на квартиру [ADDRESS] , на підставі договору-купівлі продажу від 15.04.2008; ТОВ «Кей-Колект» діючи недобросовісно внаслідок обізнаності про відсутність укладеного з позивачкою договору про задоволення вимог іпотекодержателя, продало указану квартиру ТОВ «Сол-Проперті» за договором купівлі-продажу від 27.04.2015 не набувши права власності на цю квартиру, оскільки запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був внесений на підставі рішення державного реєстратора, яке скасовано судовим рішенням, як таке, що не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття, суд дійшов висновку про відсутність у ТОВ «Кей-Колект» в момент укладення спірного договору необхідного обсягу цивільної дієздатності, а саме права розпоряджатися проданим за цим договором нерухомим майном. Відтак, зважаючи на те, що підставою для прийняття рішення про анулювання боргу Позивача за кредитним договором була реалізація ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» права на нерухоме майно, яким було забезпечено виконання Кредитного договору на підставі ст.37, 38 Закону України «Про іпотеку», а дії з такої реалізації майна були оскаржені в судовому порядку та визнано недійсним договір купівлі-продажу заставного майна, за встановлених у даній справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним повідомлення від 21 березня 2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про анулювання боргу [PERSON] у розмірі 121 544, 51 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27 лютого 2015 року становила 3 374 464, 54 грн. (три мільйони триста сімдесят чотири тисячі чотириста шістдесят чотири гривня 54 копійки). Відповідно частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням або невчиненням нею процесуальних дій. Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною четвертою та п`ятою статті 82 ЦПК України встанеовлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,0 грн. (за ставками для позовів немайнового характеру на час звернення до суду), оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору на час подання позову. На підставі викладеного, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»,

Outcome: approved