Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Іваничівського районного суду Волинської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] . У вище зазначеному будинку зареєстрований відповідач по справі. Однак він протягом останніх шести років у будинку не проживає. Догляду за будинком [PERSON] не здійснює за комунальні послуги коштів не сплачує. На даний час його місце проживання в [ADDRESS] . Реєстрація відповідача в її житловому будинку перешкоджає здійсненню нею права власності, користування та розпорядження належним їй майном, а також створює певні незручності матеріального характеру, в частині оплати за комунальні послуги. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, житловим будинком по [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явилася, подала суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлялись своєчасно, шляхом направлення судових повісток. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст. 167 ЖК України, у разі вибуття члена сім`ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, він втрачає право користування жилим приміщенням, з дня вибуття. Відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, позивач є власником будинку [ADDRESS] . Як стверджується копією з будинкової книги та актом обстеження факту проживання жителів смт [ADDRESS] , у вище вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] Як стверджується матеріалами справи відповідач в зазначеному будинку не проживає, будь-яких витрат по утриманню будинку не несе, відсутні та будь-яких зв`язків з позивачем не підтримує. Відповідно до акту обстеження факту проживання жителів смт. Іваничі від 05 квітня 2019 року, [PERSON] шість років у житловому будинку позивача не проживає. Згідно статті 317\~ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що відповідач перешкоджає позивачу у здійсненні права щодо розпорядження житлом, не сплачує комунальних послуг за жиле приміщення, не бере участі в його утриманні. Оскільки відповідач в зазначеному будинку не проживає понад рік, за відсутності будь-яких домовленостей із власником та законних підстав на збереження за ним житла, ніяких обов`язків щодо утримання будинку не несе, він втратив право користування жилою площею в даному житловому будинку та, в порядку ст. 405 ч. 2 ЦК України, підлягає до визнання його таким, що втратив право користування житлом в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), отже, відповідач підлягає зняттю з реєстраційного обліку. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України\~\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача слід стягнути 768,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем згідно з квитанцією від 10 квітня 2019 року.

Outcome: approved