Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

В липні 2018 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Костянтинівської селищної ради про визнання права власності на будинок в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в жовтні 2015 р. померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: вул.Залізнична,11 смт.Костянтинівка Краснокутського району Харківської області . Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом та звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини. Однак, відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно , перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину. Іншим шляхом вказане питання вирішити не можна , тому він прохає суд визнати за нею право приватної власності на вказане домоволодіння . У судове засідання позивач не з»явився , подав заяву слухати справу у його відсутність, позов підтримав , просить задовольнити. Представник відповідача до суду не з»явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечував , прохав вирішити справу на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові докази, з"ясувавши обставини справи, дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що батькові позивача [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Краснокутською державною нотаріальною конторою Харківської області 20 листопада 2001 року, належала Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Зі свідоцтва про право на спадщину виданого державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори від 06 вересня 2013 року вбачається , що вказану Ѕ частину житлового будинку успадкувала дружина спадкодавця та мати позивача- [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла , про що підтверджує свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. З заповіту , посвідченого секретарем Костянтинівської селищної ради 23 вересня 2015 року, [PERSON] заповідала все своє майно, в тому числі будинок, [PERSON] З актового запису про смерть від 04 жовтня 2017 року вбачається , що [PERSON] помер [INFO] р. Відповідно до інформаційної довідки про наявність (відсутність) заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину зі Спадкового реєстру від 12.12.2018 р., у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Про те, що будинок існує за вище вказаною адресою , свідчить технічний паспорт виготовлений КП « Краснокутське БТІ» . На момент смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована в будинку по [ADDRESS] сама. Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.01.2019 року свідчить про те, що Ѕ частина житлового будинку по [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] Як передбачає ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини... У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Таким чином, спадкування майна [PERSON] здійснюється за законом. Згідно ст.ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив. Позивач звернувся з заявою до державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після смерті матері [PERSON], але постановою Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від , цому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом , оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на будинок. Факт родинних відносин , а саме те , що [PERSON] є матір»ю [PERSON] підтверджується матеріалами справи. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] , до складу спадкового майна входить домоволодіння, розташоване за вищевказаною адресою. Іншого шляху, ніж визнання права власності на будинок в судовому порядку, у позивача немає. Право [PERSON] на домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є невизнаним, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що надало позивачу, в порядку ст.4 ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх прав . Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивача, так як він надав суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших.

Outcome: approved