Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Володимир-Волинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 імені [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] Комітет Профспілки працівників освіти і науки України, про стягнення заробітної плати. У позовній заяві покликається на ту обставину, що вона з 01.09.2011 року до 01.09.2014 року, працюючи у Володимир-Волинській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №5 імені [PERSON], здійснювала індивідуальне навчання учнів даної школи, які мають порушення у фізичному та розумовому розвитку. У вказаний період відповідач не проводив нарахування та виплату їй надбавок до заробітної плати за проведення індивідуальних навчальних занять з вказаною категорією дітей. Вважає, що відповідачем було порушено її право на заробітну плату і не нараховану та невиплачену суму коштів слід стягнути на її користь, з огляду на викладене. Порядок індивідуального навчання врегульовано Положенням про індивідуальну форму навчання в загальноосвітніх навчальних закладах, затвердженого наказом МОН України від 20 грудня 2002 року №732, яким передбачено, що право на індивідуальне навчання мають учні, які за станом здоров'я не можуть відвідувати навчальний заклад, допускається навчання таких дітей на дому. Також, відповідно до п 4.4 даного Положення, оплата праці педагогічних працівників за проведення індивідуального навчання здійснюється відповідно до законодавства України та нормативно-правових актів Міністерства освіти та науки України. Вказує, що пунктом другим підпункту «в» пункту 28 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом МОН України від 15.04.1993 року №102, встановлено, що посадові оклади педагогічним працівникам та помічникам вихователів у позашкільних та дитячих дошкільних закладах для дітей і підлітків, які мають вади у фізичному чи розумовому розвитку, потребують особливих умов виховання або тривалого лікування, у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах І-ІІ рівнях акредитації (класах, групах) для дітей та підлітків, які потребують особливих умов виховання або тривалого лікування (в тому числі при індивідуальному навчанні таких дітей) підвищують на 20 відсотків. Тому просить стягнути з Володимир-Волинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 імені [PERSON] в її користь заборгованість по заробітній платі за навчання дітей, які мають порушення у фізичному та розумовому розвитку за період з 01.09.2011 року по 01.09.2014 року із застосуванням вимог абзацу другого підпункту «в» пункту 28 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом МОН України від 15.04.1993 року №102. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, в своїх поясненнях послались на обставини, викладені у тексті позовної заяви. Просять позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала та пояснила, що Володимир-Волинська ЗОШ №5 не належить до спеціального закладу, тому педагогічні працівники школи не мають права на підвищення посадових окладів. Не заперечує тієї обставини, що в період з 01.09.2011 року до 01.09.2014 року, позивач, яка у даний час звільнена з роботи та перебуває на пенсії, працюючи у Володимир-Волинській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №5 імені [PERSON], здійснювала індивідуальне навчання учнів даної школи, які мають порушення у фізичному та розумовому розвитку. У вказаний період школа не проводила нарахування та виплату їй надбавок до заробітної плати за проведення індивідуальних навчальних занять з вказаною категорією дітей. У даний час неможливо здійснити перерахунок заробітної плати позивача за вказаний період, оскільки згідно кошторисних призначень не передбачені кошти на виплату будь-якої заборгованості по заробітній платі. Покликається на додаток № 5 до Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівникам освіти який містить перелік спеціальних закладів (з особливим режимом), робота в яких дає право на підвищення посадових окладів на 15-25 відсотків. Просить відмовити у позові. Представник третьої особи ЦК Профспілки працівників освіти і науки України в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надали суду пояснення з проханням розгляд справи провести у їх відсутності, стосовно позову вже висловлювали свою позиції у відповідях на звернення позивача та інших працівників вказаного навчального закладу. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 01.09.1985 року працювала вчителем початкових класів у Володимир-Волинській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №5 ім. Анатолія Кореневського, що підтверджується копією витягу з наказу №417 від 30.08.1985 року та не оспорюється відповідачем. Як пояснили сторони, позивач в даний час звільнена та перебуває на пенсії. Відповідно до ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ст.98 КЗпП України, оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Як вбачається з пояснень позивача та представника відповідача, [PERSON] за період з 01.09.2011 року по 01.09.2014 року організовувала навчально-виховний процес для дітей, які потребують корекції фізичного або розумового розвитку, а саме здійснювала індивідуальне навчання учениці [INFO], що також підтверджується витягами з наказів та довідкою Володимир-Волинської [PERSON] ступенів №5. Як зазначено у відповіді профспілки працівників освіти і науки України від 12.05.2016 року, згідно за нормою абзацу другого підпункту «в» пункту 28 Наказу Міністерства освіти України №102 від 15 квітня 1993 року «Про порядок обчислення заробітної плати працівникам освіти», педагогічним працівникам загальноосвітніх навчальних закладів при індивідуальному навчанні ними дітей, які потребують тривалого лікування та за станом здоров'я не можуть відвідувати навчальний заклад, посадові оклади та ставки заробітної плати підвищуються на 20 відсотків. При цьому уточнення «в тому числі при індивідуальному навчанні таких дітей», не означає, що підвищення стосується виключно тих педагогічних працівників, які працюють з дітьми, що навчаються у спеціальних школах чи школах-інтернатах, тобто навчальних закладах спеціально створених для дітей, які потребують корекції фізичного та розумового розвитку чи в школах соціальної реабілітації, тобто навчальних закладах створених для дітей, які потребують особливих умов виховання. Тобто, при індивідуальному навчанні вдома учнів, які потребують тривалого лікування та за станом здоров'я не можуть відвідувати навчальний заклад, ставки заробітної плати вчителів підвищуються на 20 відсотків. Аналогічна відповідь була надана Міністерством освіти і науки України 13.11.2015 року. Як вбачається з довідки розрахунку, наданого відповідачем, не нарахована та невиплачена [PERSON] заробітна плата за індивідуальне навчання дітей, які мають порушення у фізичному та розумовому розвитку, за період з 01 вересня 2011 року по 01 вересня 2014 року із застосуванням вимог абзацу другого підпункту «в» пункту 28 Наказу Міністерства освіти України №102 від 15 квітня 1993 року «Про порядок обчислення заробітної плати працівникам освіти», становить 10 805 грн. 14 коп. Пунктом другим підпункту «в» пункту 28 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом МОН України від 15.04.1993 року №102, встановлено, що посадові оклади педагогічним працівникам та помічникам вихователів у позашкільних та дитячих дошкільних закладах для дітей і підлітків, які мають вади у фізичному чи розумовому розвитку, потребують особливих умов виховання або тривалого лікування, у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах І-ІІ рівнях акредитації (класах, групах) для дітей та підлітків, які потребують особливих умов виховання або тривалого лікування (в тому числі при індивідуальному навчанні таких дітей) підвищують на 20 відсотків. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач, будучи педагогічним працівником, а саме вчителем у загальноосвітньому навчальному закладі, організовувала індивідуальну форму навчання для дітей з особливими потребами, а тому відповідно до Постанови КМУ від 20 квітня 2007 року № 643 «Про затвердження розмірів підвищення посадових окладів (ставок заробітної плати) та додаткової оплати за окремі види педагогічної діяльності у співвідношенні до тарифної ставки» має право на отримання посадового окладу з підвищенням його на 20 %, які їй в період з 01.09.2011 року по 01.09.2014 року не нараховувалися і не виплачувалися відповідачем. Відповідно до п. 28 Постанови Кабінету Міністрів України № 228 від 28 лютого 2002 року (із змінами) «Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ» розпорядники нижчого рівня уточнюють проекти кошторисів, складають проекти планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів), помісячних планів використання бюджетних коштів і подають ці документи головним розпорядникам для уточнення показників проектів зведених кошторисів і складання проектів зведених планів асигнувань загального фонду бюджету, зведених планів надання кредитів із загального фонду бюджету та зведених планів спеціального фонду, а також проектів зведених планів використання бюджетних коштів і зведених помісячних планів використання бюджетних коштів. Розпорядники свої витрати приводять у відповідність з бюджетними асигнуваннями та іншими показниками, що доведені лімітними довідками. Для цього чисельність працівників установи, що пропонується до затвердження за штатним розписом, повинна бути приведена у відповідність з визначеним фондом оплати праці, а інші витрати - у відповідність з іншими встановленими асигнуваннями таким чином, щоб забезпечити виконання покладених на установу функцій. З огляду на викладене, суд не бере до уваги доводи представника відповідача на заперечення позову з покликанням на відсутність фінансування, згідно кошторисних призначень на поточний рік. Оскільки відповідачем проведено розрахунок заборгованості по заробітній платі [PERSON] за період з 01.09.2011 року по 01.09.2014 року із застосуванням вимог абзацу другого підпункту «в» пункту 28 Наказу Міністерства освіти України №102 від 15 квітня 1993 року «Про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти» та визначено її розмір, який не оспорюється позивачем та її представником, суд вважає що вказана сума підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Оскільки позивач при зверненні до суду з даним позов звільнена від сплати судового збору, з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. ЦПК України, суд-

Outcome: approved