Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть. На день смерті бабуся проживала у власному будинку в [ADDRESS], який відносився станом на 30.06.1990 року до робітничого типу двору, що стверджено фотокопією рахунку [NUMBER] погосподарської книги Смереківської сільської ради. В цьому ж будинку зареєстрована і вона. При житті [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла позивачці. Заповіт посвідчено Смереківською сільською радою 09.10.1997 року. Такий не змінено і не скасовано. Після смерті бабусі відкрилася спадщина на належне їй майно, житловий будинок в [ADDRESS], та земельну ділянку надану їй у власність рішенням Смереківської сільської ради і вона як спадкоємець за заповітом звернулася про спадкування до Жовківської державної нотаріальній конторі відкрито спадкову справу № 672/2011. В липні 2016 року вона звернулася до нотаріуса вже про отримання свідоцтва про право на спадкування, однак в нотаріальній конторі їй відмовлено та зауважено, що в свідоцтві про право власності на житловий будинок в [ADDRESS] проведено виправлення розміру частки 1/1 та зазначено, що [PERSON] належить ? будинку в [ADDRESS]. Надалі лише зазначено сільським головою, що в свідоцтві вірно читати ? частки. Надалі їй стало відомо, що рішенням виконкому Смереківської сільської ради оформлено право власності [PERSON] на половину будинку, а щодо другої частини не вирішено. В нотаріальній конторі їй відмовлено в оформленні спадщини, мотивуючи тим, що через виправлення таке неможливо, а щодо другої частини будинку слід в судовому порядку визнавати право [PERSON] та відповідно і її право власності, як спадкоємця. [PERSON] проживала в будинку з чоловіком, їх дітьми і вона була головою двору. Її чоловік [PERSON] помер і склав заповіт в користь дружини, [PERSON], однак остання, прийнявши спадщину, не оформила таку нотаріально. [PERSON] мала право на весь будинок, і її власність зареєстрована в по господарській книзі Смереківської сільської ради, а не на ? його частину, а відповідно вона, як спадкоємець за заповітом має право на все належне померлій майно. Крім того, рішенням № 14 від 18.11.2008 року Смереківської сільської ради [PERSON] передано у власність земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га та ведення ОСГ площею 0.4900 га згідно Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 року. Бабуся розпочала роботи по приватизації ділянок, нею укладено договір з ліцензованою установою, якою виготовлено кадастровий план ділянок, план встановлених меж під час уточнено розмір ділянок, а саме для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд під час обмірів встановлено, що така площа становить 0,2500 га для ведення ОСГ площею 0,2457 га. Однак вона також не може успадкувати ділянку так як їй роз»яснено про судовий порядок визнання права власності на земельну ділянку. Позивачка в судове засідання не прибула, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак її представник [PERSON] звернулася до суду із клопотанням, просить справу розглядати у її відсутності. Просить задовольнити позов. Представник відповідача та третіх осіб в судове засідання не з»явилися хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, однак Смереківською сільською радою та Жовківською державною нотконторою надіслано листи про розгляд справи у відсутності їх представника. Смереківською сільською радою повідомлено про визнання позову на ? частину будинку оскільки рішенням виконкому в 2008 році зареєстровано право власності [PERSON] на половину будинку. Оскільки сторони в судове засідання не з»явилися, подано заяву про розгляд в в їх відсутності, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судовому засідання досліджено заявлені в матеріалах справи письмові докази, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] належить задовольнити з наступних підстав. З свідоцтва про смерть[NUMBER] виданого Смереківською сільською радою (акт. запис № 12) вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. Із заповіту посвідченого 3.01.1980 року Сопошинською сільською радою (реєстр №1) вбачається, що таким все своє майно на випадок смерті [PERSON], який проживав в с. Перемивки Жовківського району, заповів [PERSON]. Із заповіту, посвідченого 9.10.1997 року Смереківською сільською радою вбачається, що [PERSON] все своє майно заповіла позивачці по справі, дошлюбне прізвище якої [PERSON] та яке змінено в 1997 році в зв"язку з одруженням. З виписки із погосподарської книги Сопошинської сільської ради станом на 01.01.1990 року (особ. рах. [NUMBER]) вбачається, що господарство в якому проживала [PERSON] відносилося до робітничого типу двору і в ньому вона значилася одна. Згідно пп. 6-7 Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року . З рішення № 21 від 29.05.2008 року Смереківської сільської ради вбачається, що таким оформлено право власності на ? частину будинку в [ADDRESS] на ім»я [PERSON]. Про те, що друга половина будинку в [ADDRESS] не зареєстрована, стверджено довідкою Червоноградського МБТІ № 2532 від 09.08.2016. З свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого Червоноградським МБТІ 07.08.2009 року вбачається, що таким зареєстровано право власності на ім»я [PERSON] на будинок в [ADDRESS]. В графі «частка» зазначеного свідоцтва виправлено 1/1 на 1/2 та проведено запис сільським головою «читати вірно ?.». З технічного паспорта, виготовленого Червоноградським МБТІ вбачається, що в [ADDRESS] знаходиться житловий будинок загальна площа якого 74.7 кв.м, житлова 49.2 кв.м, допоміжна 25.5 кв.м. Таким чином судом встановлено,що [PERSON] була власником будинку в [ADDRESS],а отже мала право на весь будинок, а не на половину. З відмови Жовківської державної нотконтори від 19.08.2016 року вбачається, що [PERSON] відмовлено. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, що мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, текст яких неможливо прочитати через пошкодження, а також написані олівцем, отже нотаріусом підставно відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому відповідно до ст. 392 ЦК України позивачка звернулася про визнання права власності в судовому порядку. З рішення № 14 від 18.11.2008 року Смереківської сільської ради вбачається, що [PERSON] передано у власність земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га та ведення ОСГ площею 0.4900 га згідно Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 року. З кадастрового плану ділянок, плану встановлених меж уточнено розмір ділянок, а саме для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд під час обмірів встановлено площа ділянки становить 0,2500 га, а для ведення ОСГ площа становить 0,2457 га. Відповідно до ч. 2 п. 1 Перехідних положень Земельного Кодексу України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (на місцевості). Отже позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] має право зареєструвати право власності надані померлій земельні ділянки, на своє ім»я. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України. На підставі ст. ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися. Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України позивачка є такою що прийняла спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Таким чином суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved