Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача з позовом в якому просить суд про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що в період з 2005 року вона знаходилась в близьких відносинах з [PERSON]. З 28 грудня 2005 року [PERSON] була зареєстрована у будинку відповідача. [INFO] року у [PERSON] народилась донька [PERSON],батьком якої є відповідач, проте в зв'язку з тим, що на той час відповідач не погоджувався офіційно зазначити про своє батьківство, батько дитини у свідоцтві про народження був зазначений відповідно до вимог ст. 135 Сімейного кодексу України. В подальшому в період з 15 травня 2009 року по 13 серпня 2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області. Відповідач у справі [PERSON] не визнав свого батьківства. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали, просили у позовних вимогах відмовити у повному обсязі. У відзиві на позовну заяву [PERSON] вказав, з 2005 року [PERSON] була зареєстрована в його будинку, спочатку як наймач житлового приміщення разом з дітьми від попередніх стосунків з [PERSON], що мешкав з нею раніше в с. Калинове Борівського району Харківськоїобласті. Таким чином з [PERSON] мешкали в його будинку її рідні діти: [PERSON], [PERSON] [INFO], та [PERSON]. Батьком останньої в свідоцтві про народження вказаний [PERSON] відповідно до вимог ст..135 Сімейного Кодексу України. Спільних дітей [PERSON] вони не мають.(а.с.18-20) Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області надала до суду заяву де просила справу розглядати без її участі.Заперечень не надала.(а.с.59) Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження виданого Бугаївською сільською радою Ізюмського району Харківської області від 02 березня 2006 року на ім`я [PERSON] її батьком вказано [PERSON], а матір`ю [PERSON].(а.с.8) 15 травня 2009 року у виконкомі Бугаївської сільської ради Ізюмського району Харківської області, актовий запис №04 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, в наслідок чого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON].(а.с.24) 13 серпня 2014 року рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано.Рішення набрало чинності 26.08.2014 року.(а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, пояснення учасників справи, їхніх представників. 13 червня 2018 року ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини, призначено судово- медичну медикогенетичну експертизу, проведення якої доручено експертам КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово медичної експертизи", розташованого за адресою: 49027, м. Дніпро, пл. Соборна, 14 з відбором біологічних зразків у Харківському обласному бюро судово медичної експертизи, за адресою: 61052, [ADDRESS]. У висновку експерта №387 молекулярно-генетичної експертизи про встановлення батьківства громадянина [PERSON] у відношенні дитини [PERSON], народженої гр.[PERSON] встановлено, що громадянин [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої громадянкою [PERSON], [INFO]. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999%. (а.с.38-40) Згідно з ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитинивід певної особи, зібрані відповідно до ЦПК. Позов про визнання батьківства може бутипред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховуєдитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. ст. 213,215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ч. З ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю. Як вбачається із роз'яснень, даних в Листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст. 128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження. У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, а в другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем у справі. Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованим, наведені в ньому факти доведені, а тому вони підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст. 181 СК України одним із способів виконання батьками свого обов'язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів,суд повинен ураховувати стан здоров`я,матеріальне становище дитини і платника аліментів,наявність в останнього інших неповнолітніх дітей,непрацездатних чоловіка,дружини, батьків, повнолітніх доньки, сина, інших обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сплачені судовий збір в сумі 704,80 грн.(а.с.2), оплата за проведення молекулярно- генетичної експертизи у сумі 7736,25 грн.(а.с.56), комісія за прийнятий платіж у сумі 77,36 грн.(а.с.55) підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 128, 180 СК України, п.п. 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: approved