Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

В червні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 29 липня 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Білівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 13. Від подружнього життя в них є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у них не склалося через несумісність характерів, між ними часто виникали сварки, непорозуміння. Протягом тривалого часу відповідач пиячить, наносив побої, не дбав про сім'ю. На даний час вони проживають, як чужі люди, подружніх відносин не підтримують, миритись не бажають. Позивачка просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, з якої вбачається, що позовні вимоги він визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 29 липня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у Білівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 13. Від подружнього життя в них є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у них не склалося через несумісність характерів, між ними часто виникали сварки, непорозуміння. Протягом тривалого часу відповідач пиячить, наносив побої, не дбав про сім'ю. На даний час вони проживають, як чужі люди, подружніх відносин не підтримують, миритись не бажають. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Малолітню дитину сторін після розірвання шлюбу суд залишає проживати з матір'ю.

Outcome: approved