Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну частку (пай) по праву спадкування за законом. [PERSON] в позові посилався на те, що 06 квітня 2000 року помер його брат [PERSON]. Заповіт його брат не складав, у зв'язку із чим позивач є єдиним спадкоємцем другої черги. Крім того, я він проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому вважається таким, що прийняв спадщину. Брат [PERSON] був членом КДСП «Нива» в с. Жданівка Магдалинівського району Дніпропетровської області та її було внесено до списків пайщиків, що додаються до Державного акту на право колективної власності на землю КДСП «Нива» за № 240. Державний акт на право колективної власності на землю КДСП «Нива» було видано 23 червня 1995 року, зареєстрований в Книзі записів Державних актів на право колективної власності на землю за Мд №308, але сертифікат на земельну частку (пай) брату [PERSON] не видавали. [PERSON] вважає, що має право на земельну частку (пай) в КДСП «Нива», так як на момент отримання господарством Державного акту на право колективної власності на землю його брат був членом господарства. Тому позивач змушений звернутись до суду та просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 5,06 умовних кадастрових гектар в порядку спадкування за законом та зобовязати Магдалинівську райдержадміністрацію виділити земельну ділянку. 21 листопада 2017 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] про залучення до участі у справі правонаступника позивача, у звязку із його смертю. [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, підтримує позовні вимоги, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача - Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області заперечила проти позовних вимог зазначивши, що відсутні відомості про те, що брат [PERSON] був членом підприємства, у звязку із чим не має права на отримання земельної частки (паю). Крім того, представник відповідача зазначила, що позивачем пропущено строк позовної давності. Дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] внесений до списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» за № 240 (а. с. 7). Державний акт на право колективної власності на землю КДСП «Нива» було надано 23 червня 1995 року, зареєстрований в Книзі записів Державних актів на право колективної власності на землю за Мд № 308 (а. с. 8). Із повідомлення відділу Держкомзему у Магдалинівському районі Дніпропетровської області видно, що в КДСП «Нива», розмір земельного паю становить 5.06 умовних кадастрових гектарів. [PERSON] є рідним братом [PERSON] (а. с. 5). [PERSON] помер 06 квітня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 317495 (а. с. 6). [PERSON] є дядьком [PERSON] (братом матері позивача) (а. с. 19-23). Мати [PERSON] (сестра [PERSON]В.) [PERSON] померла 15 лютого 2011 року, згідно свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 378277, актовий запис № 04 (а. с. 26). [PERSON] помер 24 жовтня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 770408, актовий запис № 16 (а. с. 25). Згідно п. 2. Указу Президента України «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з пунктом 17\~розділу X «Перехідні положення» ЗК України\~сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. П. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Отже, з огляду на вищенаведені положення, право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Згідно ст. 25 ЗК України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав з спадкодавцем на день смерті, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 13.11.2017 року виданого Жданівською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області, позивач проживав з померлим [PERSON] по вул. Степова, 13, в с. Жданівка Магдалинівського району Дніпропетровської області (а. с. 24). Відповідно до ч. 1 ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що державний акт на право колективної власності на землю КДСП «Нива» виданий 23 червня 1995 року, брат [PERSON] [PERSON] був членом КДСП «Нива» та включений до списку громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю), який додано до Державного акту на право колективної власності на землю КДСП «Нива». [PERSON] є спадкоємцем за правом представлення, як спадкоємець другої черги, оскільки його мати, сестра спадкодавця [PERSON] померла до відкриття спадщини. Крім того, [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому вважається таким, що прийняв спадщину. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved