Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

В січні 2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON]. про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 20 липня 1999 року в відділі РАЦС Чортківського районного управління Тернопільської області, актовий запис №91. В шлюбі народилася дитина: дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з ними. Протягом трьох останніх років відносини між ними погіршали. З будь-якого питання сімейного життя в них почали виникати різні непорозуміння, сварки, взаємні образи. Подружнє життя вони припинили і вже протягом року проживають окремо в одній квартирі як чужі люди. Спільного господарства не ведуть. Просить розірвати шлюб з [PERSON], дитину [PERSON] залишити проживати з відповідачкою. Судові витрати по справі покласти на позивача по справі в межах ним понесених. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без присутності позивача, просить позов задовольнити, строк на примирення не надавати, не заперечує про проведення заочного розгляду справи та ухвалення по справі заочного рішення відповідно до ст. ст. 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на розірвання шлюбу згідна, позовні вимоги визнає. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 20 липня 1999 року, який зареєстрували в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №91, про що свідчить свідоцтво про шлюб. В шлюбі народилися дитина: дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Протягом трьох останніх років відносини між сторонами погіршали. З будь-якого питання сімейного життя в них почали виникати різні непорозуміння, сварки, взаємні образи. Подружніх відносин не підтримують протягом року, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved