Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги визнав частково і пояснив суду, що він згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], але в розмірі, меншому від заявленого позивачем. Відповідач пояснив, що він не має постійної роботи, а тому він не може щомісячно сплачувати в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 700,00 грн. Крім цього, відповідач ствердив, що він є здоровим, працездатним, інших дітей та утриманців він не має. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала повністю, ствердила наведені у ньому факти. Разом з тим, суду пояснила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] і від цього шлюбу у них є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Позивач ствердила, що відповідач не надає допомогу на утримання дитини в добровільному порядку, має нерегулярний, мінливий дохід, а оскільки їх син часто хворіє та потребує санаторно-курортного лікування, то в неї склалось тяжке матеріальне становище щодо утримання дитини, а тому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову та до досягнення сином повноліття. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповіднго до ст.181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 11 грудня 2002 року Холонівською сільською радою Горохівського району Волинської області,(а.с.3), [PERSON] народився 16 листопада 2002 року, його батьком є [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 29 травня 2014 року у цивільній справі Пр.№ 2/155/429/14 (а.с.2) стверджується, що [PERSON] та [PERSON] свій шлюб розірвали. Заключенням ЛКК № 1189, виданим 01 жовтня 2014 року Горохівською районною центральної лікарнею (а.с.7), стверджується, що [PERSON], [INFO], за станом здоров'я потребує довготривалого лікування. Довідкою №88, виданою 06 жовтня 2014 року Горохівською автомобільною школою ТСО України (а.с.17), стверджується, що відповідач [PERSON] дійсно працював у вищевказаній школі на посаді інструктора з індивідуального навчання водінню по строковій трудовій угоді з вересня по листопад 2013 року. Таким чином суд вважає, що хоча відповідач [PERSON] не працює, однак він є здоровим та працездатним, а тому є спроможним надавати на утримання дитини матеріальну допомогу, яку відповідно до ст.184 СК України слід визначити у твердій грошовій сумі, оскільки його дохід не є регулярним. Отже, виходячи з наведеної правової норми і встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що згідно з матеріальними потребами неповнолітнього сина та відповідно до реальних матеріальних можливостей відповідача з останнього слід стягувати в користь позивача аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 грн. щомісячно, так як для цього є законні підстави. Крім того, згідно з ч.2 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути у доход держави судовий збір в сумі 243,60 грн., так як позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору у відповідності до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674 - VI.

Outcome: approved