Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, треті особи: реєстраційна служба Кременчуцького РУЮ, Друга кременчуцька державна нотаріальна контора, Управління держземагентства у Кременчуцькому районі, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки в порядку спадкування. Вказала, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1733 га, яка розташована за цією ж адресою та виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку. Співвласником іншої 1/2 частини даного будинку є рідна сестра померлої - [PERSON]. Спадщину прийняла позивач по справі [PERSON]. Інші спадкоємці відмовились від прийняття спадщини на її користь. З метою оформлення спадщини позивач звернулася до Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори, але їй було відмовлено, так як на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи. Просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Представник Білецьківської сільської ради Кременчуцького району в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представники Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори, реєстраційної служби Кременчуцького районного управління юстиції, управління держземагентства у Кременчуцькому району в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову в повному обсязі не заперечують. Суд ухвалив про слухання справи заочно. Заслухавши думку учасників судового розгляду , дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 4 ст. З Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні даного спору про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року. Вищевказані правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок в сільській місцевості із проведенням державної реєстрації. Згідно з Листом Міністерства юстиції України від 21.02.2005р за № 19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника ( спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Згідно абзацу 2 пункту 1 розділу X Перехідних положень ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. На підставі абз.2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз.2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). В судовому засіданні встановлено, що після смерті [INFO] року [PERSON] - матері позивачки - залишилася спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 0,1733 га, яка розташована за цією ж адресою та виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку. Даний будинок належав померлій на підставі договору дарування, складеного 14.09.1992 року її рідною сестрою [PERSON], даний договір зареєстрований в реєстрі за № 117 та в погосподарській книзі Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області під № 163 від 14.09.1992 року (а.с.43, 44). Згідно архівного витягу з рішення тринадцятої сесії двадцять другого скликання Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 18.12.1997 року «Про розгляд заяв громадян на приватизацію земельних ділянок» вирішено передати у приватну власність безкоштовно [PERSON] земельну ділянку прощею 0,19 га, в тому числі: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,04 га (1/2 част.), для ведення особистого підсобного господарства 0,15 га в [ADDRESS]. Згідно рішення виконавчого комітету Білецьківської сільської ради від 04.03.2009 року «Про часткову зміну раніше прийнятих рішень «Про передачу земельних ділянок у приватну власність для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства» уточнено, що [PERSON] передана земельна ділянка фактичною площею 0,1733 га.. Згідно довідки Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 10.07.2014 року № 18-939 за [PERSON] згідно запису в погосподарській книзі сільської ради під № 0375-1 рахується 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] ( а.с. 113), земельна ділянка площею 0,1733 га, правовстановлюючі документи на земельну ділянку відсутні. Згідно довідки другої Кременчуцької державної нотаріальної контори від 21.06.2011 року № 1260/02-14 заяву про прийняття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON] спадщину у вигляді 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] подала [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовилися від спадщини. З метою оформлення спадщини позивач звернулася до Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори, але згідно постанов нотаріуса від 11.07.2014 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як на житловий в [ADDRESS] та на земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи ( а.с.62). Таким чином, суд вважає, що право власності на спірний будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку [PERSON] набула правомірно на підставі діючого на час набуття права власності законодавства. Оскільки оформити своє право на спадщину шляхом звернення до нотаріуса позивач не має можливості , порушено її право, тому слід визнати за позивачем право власності на вказане будинковолодіння в порядку спадкування.

Outcome: approved