Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що [INFO] померла [PERSON], яка проживала одиноко в с. Майдан Летичівського району Хмельницької області і після його смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) в розмірі 2,43 га в умовних кадастрових гектарах, і він є спадкоємцем за заповітом, посвідченого секретарем Голенищівської сільської ради 17.02.1992 року, за реєстром № 12, інших спадкоємців немає. [PERSON] вступив в управління майном, однак при зверненні до приватного нотаріуса йому було відмовлено в оформленні спадщини у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, тому він просить визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі 2,43 га в умовних кадастрових гектарах із земель колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» с. Голенищево Летичівського району Хмельницької області, сертифікат [NUMBER], зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів 10 червня 1997 року за № 1220, як на спадкове майно за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представники відповідача Летичівської селищної ради в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав та не заперечує щодо їх задоволення. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.524, 525 ЦК України (1963р.) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 549 ЦК України спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є визнання права. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" уразі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. На підставі наведеного ст.ст. 524, 525, 549 ЦК України ст.ст. 81 ч.1, 82, 125 ЗК України,

Outcome: approved