Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

в червні 2019 року позивач ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просило стягнути з відповідача [PERSON] 37 438,59 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.09.2016 року між позивачем та [PERSON] укладено договір добровільного страхування № 030140/46000000158, за умовами якого страховик застрахував майнові інтереси потерпілого, пов`язані з експлуатацією наземного транспорту - автомобіля марки «SubaruLegacy» державний номер [NUMBER] . 30.10.2016 року приблизно о 18.30 год. по вул. Амурській, 8 в м. Києві , сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «SubaruLegacy» державний номер [NUMBER] , під керування водія [PERSON] , та транспортного засобу «Toyota» державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.11.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказану подію визнано страховим випадком, складено страховий акт від 05.12.2016 року та здійснено виплату на користь страхувальника у розмірі 81 162,66 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», позивач звернувся до даної страхової компанії з вимогою про виплату страхового відшкодування, яка була задоволено і здійснено страхову виплату на користь позивача в межах ліміту відповідальності страховика у розмірі 43 724,07 грн. На підставі положень ст..1194 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром завданої шкоди та страховою виплатою, здійсненою ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», де була застрахована його цивільно-правова відповідальність, у розмірі 37 438,59 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.11.2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. 13.01.2020 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позов, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив про те, що не є належним відповідачем за позовом ПрАТ«Страхова компанія «УНІКА», оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ«Страхова компанія «Альфа Страхування» на підставі полісу № АЕ 89115521, з лімітом відповідальності страховика за шкоду, завдану майну третіх осіб, 100 000 грн. Відтак, ліміт відповідальності страховика не перевищує розмір завданої шкоди, а тому саме у ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» виник обов`язок відшкодування шкоди позивачу за даним страховим випадком. Також, відповідачем зазначено про те, що розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «SubaruLegacy» державний номер [NUMBER] , не відповідає дійсності, оскільки вартість відновлювального ремонту та розмір матеріальної збитку було погоджено між позивачем та потерпілою на підставі угоди без проведення експертизи пошкодженого майна, що ставить під сумнів дійсність розміру завданих збитків. 30.01.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив від ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА»; 27.01.2020 року до суду найшли заперечення на відповідь на відзив [PERSON] . Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що транспортний засіб марки «SubaruLegacy» державний номер [NUMBER] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . 20.09.2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування № 030140/46000000158, за умовами якого страховик застрахував майнові інтереси потерпілого, пов`язані з експлуатацією наземного транспорту - автомобіля марки «SubaruLegacy» державний номер [NUMBER] . 30.10.2016 року приблизно о 18.30 год. по вул. Амурській, 8 в м. Києві , з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «SubaruLegacy» державний номер [NUMBER] , під керування водія [PERSON] , та транспортного засобу «Toyota» державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.11.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК наявність винних дій [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 02.12.2017 р., є доведеною, не підлягає доказуванню. 01.11.2016 року [PERSON] звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» із заявою про подію, що має ознаки страхової. Вказану подію позивачем визнано страховим випадком, про що 05.12.2016 року складено страховий акт № 00207046, відповідно до якого сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті на користь [PERSON] , становить 81 162,66 грн. 06.12.2016 року ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на підставі платіжного доручення № 043558 здійснено виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 81 162,66 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування» на підставі полісу № АЕ/8915521. 06.01.2017 року ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування» на підставі платіжного доручення № 333 здійснило перерахування страхового відшкодування на користь ПрАТ«Страхова компанія «УНІКА» у розмірі 43 724,07 грн. за вказаним страховим випадком. Згідно звіту про оцінку № 01-14/11 від 14.11.2016 року, складеного експертом Куліш О.В. , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «SubaruLegacy» державний номер [NUMBER] , становить 85727,02 грн. Відповідно до рахунку-фактури № СРФС-0010314 від 16.11.2016 року, вартість запчастин для відновлення транспортного засобу становить 82 554,99 грн. Положеннями ст.ст. 1166 ЦК України передбачено право юридичної та фізичної особи на відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи; шкоди, завданої майну фізичної або юридичної особи; моральної шкоди, завданої фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю. За змістом положень ст. 1188 ч. 1 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача щодо відсутності у нього обов`язку щодо відшкодування завданих збитків, оскільки розмір шкоди не перевищує ліміт відповідальності Страховика, де була застрахована його цивільно-правова відповідальність з огляду на наступне. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. В ході судового розгляду встановлено, що ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування» виконала свій обов`язок, сплативши страхове відшкодування, розмір якого визначено на підставі Закону, з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, до позивача на підставі ст.ст. 993, 1191 ЦК України перейшло право вимоги до винної особи - відповідача [PERSON] , а у останнього на підставі ст. 1194 ЦК України настав обов`язок виплати різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 37 438,59 грн. З наведених підстав, суд відкидає заперечення відповідача [PERSON] щодо того, що він є неналежним відповідачем у даній справі. Також, суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо вартості матеріального збитку, завданого потерпілій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки на підтвердження таких обставин в розпорядження суду відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказіва, які б спростовували розмір завданої шкоди власнику пошкодженого транспортного засобу, що відшкодований позивачем. Таким чином, суд надходить до висновку про обґрунтованість і доведеність заявлених позовних вимог, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню, а з відповідача [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» підлягає стягненню шкода у розмірі 37 438,59 грн. Згідно ст. ст. 141, 142 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1921 грн.

Outcome: approved