Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок по [ADDRESS] належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON], що підтверджується довідкою Топорівської сільської ради № 249 від 27.04.2018 року. згідно Свідоцтва про право власності на будинок, виданого Городенківським РВК 16.06.1988 року головою колгоспного двору за цією адресою значився [PERSON]. Рішенням Городенківського районного суду від 06.02.2018 року встановлено факт приналежності свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок по [ADDRESS], виданого 16.06.1988 року виконавчим комітетом Городенківської районної ради на ім'я «[PERSON]», [PERSON], який помер [INFO]. За заповітом від 24.10.2006 року [PERSON] своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося, - заповів позивачці; заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. На час смерті спадкодавця у житловому господарстві по [ADDRESS] разом з ним проживали: його дружина, мати позивачки, [PERSON] та позивачка з сім'єю. [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про відмову від обов'язкової частки у спадщині. З метою реалізації своїх спадкових прав позивачка звернулася до Городенківської районної державної нотаріальної контори. Постановою № 975/02-31 від 15.05.2018 року нотаріус відмовила позивачці у видачі документів на спадщину за заповітом на житловий будинок через реєстрацію житлового господарства як колгоспного двору та невизначеністю часток членів цього двору. Станом на 15.04.1991р. у спадковому житловому господарстві проживали: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивачка. Ніхто з перелічених осіб не звертався з заявою про прийняття спадщини чи про виділ частки у колгоспному дворі. Після смерті спадкодавця позивачка фактично вступила в управління спадщиною - користується спадковим майном на власний розсуд, оплачує комунальні послуги, виготовила технічну документацію за власні кошти. Відповідно до технічного паспорта, оформленого 12.12.2013 року ОКП «Коломийське МБТІ», житлове господарство по [ADDRESS] складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті під літ. «А», загальною площею 77,4 кв.м, житловою площею 19,8 кв.м, літньої кухні, чотирьох сараїв, гаража, вбиральні, воріт, огорожі та вимощення. Відповідно до звіту про оцінку ЕТВО "Придністров'я" ринкова вартість цього житлового господарства становить 80 740 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала з наведених в ньому підстав, просить задовольнити з підстав наведених в позові. Одночасно пояснила, що її мати [PERSON] померла [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про смерть. Відповідач [PERSON] є її чоловіком, [PERSON] та [PERSON] - її діти. Разом з нею проживають чоловік та дочка, а син проживає в [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала повністю, ствердила, що проживає разом з позивачкою. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче засідання не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, в яких зазначили, що позовні вимоги [PERSON] визнають у повному обсязі, на частку у спадковому майні не претендують та не зверталися до нотаріальної контори з приводу її оформлення, не заперечують щодо визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди по [ADDRESS] в цілому за [PERSON] Частина 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачі визнають позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 16 червня 1988р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 110 від 8 червня 1988 р., Рішенням Городенківського районного суду від 06 лютого 2018 року по справі [NUMBER]/1197/17 (провадження 2-о/342/4/2018) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та довідкою виконавчого комітету Топорівської сільської ради № 249 від 27.04.2018 року стверджується, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] - дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Довідкою № 251, виданою 27.04.2018 року виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області підтверджується, що [ADDRESS] переіменована на [ADDRESS]. Довідкою № 1010, виданою 23.10.2017 року виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що станом на 15.04.1991 року у житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] За заповітом, посвідченим 24.10.2006 р. секретарем виконавчого комітету Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], [INFO], житель с. Топорівці, усе своє майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати і на що він за законом матиме право, - заповів своїй дочці [PERSON], 1962 року народження; заповіт зареєстровано в реєстрі за № 16. [PERSON] помер [INFO] у віці 86 років в с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3 від 28.01.2008р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 28.01.2008 року Топорівською сільською радою. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] на час смерті ([INFO].) проживав по [ADDRESS], що стверджено довідкою № 250, виданою 27.04.2018 року виконавчим комітетом Топорівської сільської ради, на підставі погосподарської книги № 4 особовий рахунок [NUMBER] за 2006-2010 роки; разом з ним в даному господарстві були зареєстровані: [PERSON], 1924 р.н., [PERSON], 1956 р.н., [PERSON], 1962 р.н., [PERSON], 1980 р.н. Те, що [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], стверджується копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 30 серпня 1962 року сільЗАГС с. Торговиця, та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 21 червня 1980 року Торговицькою сільською Радою, актовий запис за № 25, згідно з яким [PERSON] 21 червня 1980 року, при одруженні, змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Дружина спадкодавця, одночасно мати позивачки, [PERSON] померла [INFO] у віці 93 років в с. Топорівці, актовий запис № 15 від 15.08.2018р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 15.08.2018 року виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Отже, [PERSON], дочка спадкодавця, прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON]. Відповідно до положень ч.3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. До спадкового майна померлого [PERSON] належить житловий будинок по [ADDRESS]. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка, як спадкоємець за заповітом, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернулася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, як передбачено ч. 1 ст.1296 ЦК України. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори К.С. Білоконь № 975/02-31 від 15.05.2018р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], на житловий будинок по [ADDRESS] у зв'язку із тим, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON], відносився до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Відповідно до Виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації № 6624 від 11.11.2013р. по архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим № 7 зареєстроване право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] за [PERSON], головою колгоспного двору, на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК згідно рішення № 110 від 08.06.1988р. Зазначена виписка не може бути доказом в даній справі, оскільки видана ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» до винесення судового рішення по справі № 342/1197/17 від 06.02.2018 року про встановлення факту належності [PERSON], який помер [INFO], свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок по [ADDRESS], виданого 16.06.1988 року виконавчим комітетом Городенківської районної ради на ім'я «[PERSON]». З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами збудовані в 1937 році. Згідно звіту про оцінку житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО «Придністров'я» стверджується, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 15.05.2018 року становить 80740 грн. За житловим будинком по [ADDRESS] закріплена земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,13 га, що підтверджується довідкою № 1017, виданою 24.10.2017р. виконавчим комітетом Топорівської сільської ради. Судом встановлено, що після смерті батька позивачка користується житловим будинком по [ADDRESS], живе за зареєстрована в ньому. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved