Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 5,18 в умовних кадастрових гектарах на території Трепівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 31 березня 1996 року. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 31 березня 1996 року померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина за законом, до складу якої входить і право на земельну частку (пай) розміром 5,18 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності в КСП «Маяк» на території Трепівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області. На підтвердження чого виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 397464. Позивач, [PERSON] та [PERSON], а також [PERSON] були спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця та прийняли спадщину в установленому законом порядку на будинок, який розташований в с.Ново-Трепівка Знамянського району Кіровоградської області. Спадкоємець [PERSON] померла 03 жовтня 1997 року. Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] не претендують на прийняття спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) та не подавали заяву про прийняття такого права у спадщину. Позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді права на земельну частку (пай) в звязку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 397464 виданий на імя [PERSON] вже після її смерті, тому не може входити до складу спадщини. Позивач у судове засідання не зявилася, але представник надала суду заяву, в якій підтримала заявлені вимоги та просила справу розглядати у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Представник Трепівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, надавши суду заяви, в яких не заперечують проти задоволення позовних вимог та просять суд справу розглядати у їх відсутності, судові витрати покласти на позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно із свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла 31 березня 1996 року (а.с.8). З копії сертифіката серії РН № 397464 вбачається, що [PERSON] на підставі рішення [PERSON] райдержадміністрації від 7 серпня 1996 року № 323-р, мала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Маяк» розміром 5,18 га в умовних кадастрових гектарах (а.с.9). У довідці від 18 травня 2016 року Трепівської сільської ради вказано, що [PERSON] фактичними діями прийняла спадщину після смерті [PERSON] (а.с.10). Державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) в звязку з тим, що розпорядження та відповідний сертифікат видані після смерті спадкодавця та не можуть бути включені до складу спадщини, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.12). З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що із заявою про прийняття спадщини у вигляді житлового будинку у встановлений законом строк звернулися діти спадкодавця [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Також встановлено що [PERSON] померла 3 жовтня 1997 року та спадкоємці після її смерті відсутні (а.с.52,53). Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] не претендують на прийняття спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) та не подавали заяву про прийняття такого права у спадщину. Інформація стосовно обмежень, обтяжень, відчужень на земельну ділянку відсутня. Інші спадкоємці не встановлені. Відповідно до п. 2 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі(на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай). Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Крім того, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку(пай). Відповідно до до п.4, 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (2003 року) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.02.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу [PERSON] РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до 01 січня 2004 року, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР ). Відповідно до п.3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року N 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», яка була чинна на час відкриття спадщини, якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Як визначено ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, - прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов'язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 562 ЦК поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. При недосягненні згоди поділ провадиться судовим порядком відповідно до часток належних кожному з спадкоємців за законом або за заповітом. За змістом ст. 562 ЦК і ст. 67 Закону України "Про нотаріат" при наявності угоди між спадкоємцями про поділ спадкового майна свідоцтво про право на спадщину видається на реальні його частки згідно з цією угодою. Відповідно до ст.10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо надання доказів і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що спадкодавець за життя мала право на земельну частку (пай), яка перебувала в колективній власності КСП «Маяк» розміром 5,18 га в умовних кадастрових гектарах; спадкоємці вирішили за взаємною згодою здійснити поділ спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) та в цілому віддати його позивачеві; іншим чином реалізувати своє право на спадщину позивач не має змоги в звязку з тим, що розпорядження та відповідний сертифікат видані після смерті спадкодавця, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 524-527,548, 549 ЦК УРСР (1963 року), п.4, 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (2003 року),

Outcome: approved