Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

До Деражнянського районного суду Хмельницької області, в порядку загального позовного провадження, надійшов позов зазначеної вище особи до вказаного нею відповідача щодо визначеного позивачем предмету спору, вимагаючи визнати нерухоме майно, а саме 12/25 частки житлового будинку, та належних до нього надвірних будівель, що знаходяться під [ADDRESS] особистою приватною власністю одного з подружжя, а саме, [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 06.07.2020 року даний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та вказала, що заявлені вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити на основі досліджених судом доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи та письмове клопотання позивача, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] , 04 серпня 1975 року у Джурунському сілському окрузі Октябрського району Актюбинської області зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № [NUMBER] . 21 лютого 1983 року шлюб було розірвано, що підтверджується рішенням Української ССР про розірвання шлюбу. Проте, як передбачав Кодекс про шлюб та сім`ю РСС в редакції 1963 року (що діяв на час виникнення правовідносин), за життя подружжя шлюб може бути розірваний шляхом розлучення за заявою одного з подружжя або їх обох. Відповідно до ст. 39 КпШС, розірвання шлюбу провадиться в судовому порядку, а у випадках, передбачених статтями 41 і 42 цього Кодексу, - органами реєстрації актів громадянського стану. Разом з тим, передбачено ст. 44 КпШС шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану. Як вбачається із позовної заяви, на момент розірвання шлюбу позивач не була обізнана з вище зазначеними правовими нормами, до органів реєстрації актів громадянського стану вона не зверталась. Так, 25 січня 1991 року на підставі виконавчого комітету Деражнянської Ради народних депутатів [PERSON] було видано свідоцтво на право приватної власності на житловий будинок розміром 12/25 частки будинку, що знаходиться під [ADDRESS] . Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до вище наведеного позивач звернулась до Деражнянської районної державної адміністрації та в установленому порядку зареєструвала право приватної власності на 12/25 частки житлового будинку [ADDRESS] , однак приватним нотаріусом їй було роз`яснено, що через її необізнаність шлюб між позивачем та [PERSON] , не вважається припиненим, а відповідно до п. 4.2 Глави 1. Основних правил посвідчення правочинів та Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при посвідченні правочинів щодо розпорядження спільним майном подружжя, нотаріус вимагає письмову згоду іншого з подружжя. Як встановлено ст. 22 КпШС, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Стаття 180 КпШС передбачає реєстрацію розірвання шлюбу на підставі рішення суду. Реєстрація розірвання шлюбу на підставі рішення суду: провадиться по пред`явленні подружжям або одним з них копії судового рішення, що набрало законної сили, а також квитанції про сплату встановленої судом суми. Відповідно до ст. 5 Цивільного Кодексу України, дія актів цивільного законодавства у часі. 1. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. 2. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. 3. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Враховуючи той факт, що врегулювання [PERSON] , майнових прав має місце на теперішній час, слід керуватись нормами Сімейного Кодексу України в редакції 01.01.2004 року. Відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Абзацом 3 п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, іпровести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин. Ст. 319 ЦК України передбачає, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Доказом того, що житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] , підтверджується свідоцтвом на право приватної власності на житловий будинок виданого 25 січня 1991 року на підставі виконавчого комітету Деражнянської Ради народних депутатів на її ім`я, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Разом з тим, факт розірвання шлюбу із [PERSON] , підтверджується рішенням про розірвання шлюбу від 21 лютого 1983 року Української ССР. На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 280-289 ЦПК України, постановивши провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, а належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, про причини неявки не повідомив та відзиву на позов не подав,

Outcome: approved