Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути із відповідача в її користь на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 тисячі гривень на кожну дитину щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони одружилися 25 лютого 2011 року, шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Городенківського району, актовий запис № 1. В шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які є неповнолітніми, проживають із позивачем та перебувають на її вихованні та утриманні. Сімейне життя у сторін не склалося, так як кожен з них мав діаметрально протилежні погляди на шлюб та ведення домашнього господарства. Рішенням Городенківського районного суду від 25.07.2019 у цивільній справі № 342/621/19 шлюб між ними розірваний. Відповідач фізично здоровий, працездатний, інших утриманців не має. За спеціальністю [PERSON] майстер-плиточник, систематично їздить на заробітки за кордон, що доводиться копіями його закордонного паспорта. Позивачу відомо, що в даний час він проживає та працює в Чехії, розмір його заробітку їй невідомий. Відповідач повинен приймати участь у матеріальному утриманні наших дітей нарівні із позивачем. Востаннє він навідував дітей у січні 2020 року. Тоді відповідач залишив позивачу на утримання обидвох дітей 500 грн. З того часу [PERSON] більше до них не приїздив, коштів на утримання дітей не надавав. У лютому 2020 року син [PERSON] розбив голову та потрапив у Городенківську ЦРЛ. Позивач повідомила про це відповідача, однак жодної допомоги від нього не отримала. Таким чином, відповідач не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків, не піклується про своїх дітей, не утримує їх, не цікавиться їхнім життям. Це змушує позивача звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Син [PERSON] навчається у Дубківській ЗОШ. [PERSON] щомісяця оплачує його харчування у шкільній їдальні по 400 грн. на місяць. Вона також витрачає кошти на придбання одягу та взуття, шкільного приладдя. [PERSON] відвідує музичну школу по класу баяна, за яку позивач оплачує 150 грн. на місяць. Донька [PERSON] цього року піде в перший клас. Позивачу необхідно підготувати її до навчання у школі, придбати все необхідне. Крім того, діти потребують збалансованого харчування та вітамінів, предметів гігієни, розвиваючих іграшок, книжок. Після стрімкого росту цін все перелічене вимагає значних матеріальних витрат. Обов`язок забезпечити належний рівень життя для дитини покладається на обидвох батьків. Відповідач у справі за законом зобов`язаний приймати участь у забезпеченні всіх перелічених вище потреб дітей. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки). Відповідач причин неявки суду не повідомив, відзив не подав. Згідно положень ст. 280 ЦПК України суд проводить розгляд справи в заочному порядку, з врахуванням одночасного існування чотирьох умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч.2 статті 223 ЦПК України підстав для повторного відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 25 липня 2019 року по справі № 342/621/19 (провадження № 2/342/524/2019) розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 25.02.2011 у виконкомі Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. Те, що [PERSON] та [PERSON] є батьками[PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стверджується копіями свідоцтв про народження відповідно: серії [NUMBER] , виданого 30 серпня 2011 р. виконкомом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області, та серії [NUMBER] , виданого 27 грудня 2013 р. Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Із довідки № 382, виданої 28.05.2020 виконавчим комітетом Далешівської сільської ради вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] разом із сином [PERSON] , 2011 року народження, та дочкою [PERSON] , 2013 року народження. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що відповідач не надає кошти для утримання дітей в достатньому розмірі. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Надана позивачем копія паспорта для виїзду за кордон відповідача [PERSON] № [NUMBER] підтверджує його систематичне перебування за кордоном. Статтею 184 згаданого Кодексу визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-IX визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року становить 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачем підстави позовних вимог, розмір встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину певного віку, обставини, визначені ст.ст. 182, 184 СК України, відсутність даних про те, що відповідач має на утриманні інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду з позовом 26.05.2020, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, судом задоволено позов, то з відповідача слід стягнути до державного бюджету судовий збір в розмірі, передбаченому пп.2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 840,80 грн. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved