Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

В січні 2020 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, який неодноразово уточнювала, і з урахуванням останньої уточнюючої позовної заяви від 16 березня 2020 року, мотивувала свої вимоги тим, що з 1 вересня 2017 року за наказом № 10-к від 29 серпня 2017 року її (позивачку) було прийнято на роботу до Новозаліського дошкільного навчального закладу «Веселка», який в послідуючому було перейменовано на Новозаліський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «Веселка» Бородянської селищної ради Київської області, на посаду помічника вихователя. З вересня 2019 року, коли вона (позивачка) відмовилась отримувати на кухні вівсяну кашу для дітей, в якій була значна кількість камінців, у завідуючої закладом [PERSON] до неї виникли неприязні відносини і з того часу вона щоденно перевіряла роботу позивачки з метою її звільнення, почала налаштовувати проти неї батьків дітей та колектив. Наказом № 31/01-09 від 18 грудня 2019 року її (позивачку) було звільнено з роботи в зв`язку з невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором, на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, однак, наказом № 33/01-09 від 21 грудня 2019 року даний наказ про звільнення був скасований в зв`язку з відсутністю на те згоди профспілкового комітету. 28 грудня 2019 року, за наказом № 35/01-09, її (позивачку) знову було звільнено з роботи за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, з яким вона була ознайомлена лише 2 січня 2020 року, того ж дня їй видана трудова книжка. 22 січня 2020 року їй (позивачці) стало відомо про існування наказу від 25 жовтня 2019 року № 24/01-10 про оголошення їй догани. Також, 18 лютого 2020 року, з отриманого нею відзиву на позов їй стало відомо про наявність наказу про оголошення догани № 28/01-10 від 18 грудня 2019 року за порушення трудової дисципліни, а саме в зв`язку з тим, що вона покинула робоче місце без поважних причин о 10 годині ранку та не видала масла дітям. Вважала, що дані накази про оголошення догани від 25 жовтня 2019 року, 18 грудня 2019 року та про звільнення від 28 грудня 2019 року є незаконними, такими, що винесені з порушенням норм трудового законодавства, про оголошення їй доган вона дізналась вже після звернення до суду, на неодноразові її звернення до керівника ДЗО із заявами про надання документів, на підставі яких її було звільнено з роботи, отримувала відмову, що спростовує існування наказів про оголошення доган та актів, на підставі яких вони були винесені, на час винесення наказу про її звільнення. Так, наказ від 25 жовтня 2019 року було винесено на підставі доповідних записок від 24 та 25 жовтня 2019 року про нібито використання нею дезінфікуючих та хімічних засобів у присутності дітей. Однак, вона (позивачка) ні 22, ні 24 жовтня 2019 року, як вказано у доповідних, у присутності дітей дезінфікуючих засобів не застосовувала, якимись забороненими хімічними засобами та оцтом взагалі не користувалась. Як неодноразово пояснювала вихователь [PERSON] , саме вона 22 жовтня 2019 року використовувала дозволений в садочку дезінфікуючий засіб, але жодним чином не у присутності дітей. Їй же (позивачці) ніхто ніяких пояснень щодо цього не пропонував надати. Наказ про оголошення догани від 18 грудня 2019 року винесено на підставі актів від 17 грудня 2019 року про те, що вона нібито не роздала дітям масла та від 18 грудня 2019 року про її відсутність на робочому місці з 10 години. 17 грудня 2019 року [PERSON] та [PERSON] складені доповідні, відповідно до яких вона (позивачка) не роздала дітям масла, однак, [PERSON] в той день взагалі не заходила в ясельну групу, де працює позивачка, а [PERSON] зайшла вже після того, як діти поїли, а тому вони не могли бачити чи діти їли масло. Надати письмові пояснення їй ніхто не пропонував, всі акти були складені пізніше, після її звільнення. 18 грудня 2019 року, о 9 годині ранку їй (позивачці) повідомили, що вона звільнена з роботи, від хвилювання у неї погіршилось самопочуття та підвищився тиск, але приблизно о 12 годині вона разом з вихователем [PERSON] супроводжувала дітей на заняття музики, а після повернення до групи повідомила вихователя, що їй стало гірше, попросила її відпустити додому та звернулась до найближчого медичного пункту для отримання медичної допомоги. Перед тим як залишити приміщення дитячого садка зайшла до завідуючої, щоб повідомити про необхідність раніше піти додому в зв`язку з поганим самопочуттям, але [PERSON] на місці не було. Знову ж таки, ніхто не просив її надати пояснення з цього приводу, з самим наказом про оголошення догани ознайомилась після 25 лютого 2020 року, коли його було надано на ухвалу суду. Крім того, у даному наказі маються виправлення та дописки, що може свідчити про його підробку. 23 грудня 2019 року [PERSON] було складено доповідну про те, що вона (позивачка) отримувала на кухні їжу та роздавала її дітям без спеціального одягу. Однак, на фото, які додані відповідачем до свого відзиву, зафіксовано як вона (позивачка) виходить з туалету, куди входити в санітарному одязі заборонено. Також відповідачем надано доповідну [PERSON] про те, що вона (позивачка) запізнилась на роботу 26 грудня 2019 року, та пояснювальна записка [PERSON] аналогічного змісту, складено відповідний акт 26 грудня 2019 року за участю [PERSON] , яка того дня взагалі не працювала. В цей день вона (позивачка) прийшла на роботу вчасно, ніхто ніяких пояснень з даного приводу її надавати не просив, про існування вказаного акту їй стало відомо після отримання відзиву на позов. Таким чином, вважала, що так як накази про оголошення їй догани від 25 жовтня 2019 року та від 18 грудня 2019 року є незаконними та підлягають скасуванню, наказ про звільнення взагалі не містить відомостей про обставини, які вказують на вчинення дисциплінарного проступку, фактичні обставини, що послужили підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення та не наведено обгрунтування прийнятого відповідачем рішення про правомірність притягнення до дисциплінарної відповідальності, відсутня інформація про відібрання письмового пояснення з приводу вчиненого дисциплінарного проступку і щодо попереднього накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, то її звільнення з роботи також є неправомірним. Тому просила визнати незаконними та скасувати накази завідувача Новозаліського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «Веселка» Бородянської селищної ради Київської області [PERSON] від 25 жовтня 2019 року № 24/01-10 та від 18 грудня 2019 року № 28/01-10 про оголошення їй (позивачці) доган, визнати незаконним та скасувати наказ відповідача № 35/01-09 від 28 грудня 2019 року про звільнення її з роботи, поновити її (позивачку) на посаді помічника вихователя Новозаліського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «Веселка» Бородянської селищної ради Київської області, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 28 грудня 2019 року по день винесення судом рішення, стягнути з відповідача на її (позивачки) користь на відшкодування завданої моральної шкоди 10 000 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. Представник Новозаліського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «Веселка» Лазаренко Н.О. в судовому засіданні позов не визнала, вважала притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності та звільнення її з роботи правомірними. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні також вважали оспорювані накази винесеними правомірно. Представник третьої особи - відділу освіти Бородянської селищної ради Яценко О.В. в судовому засіданні вважала, що позов [PERSON] не підлягає до задоволення. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача, відповідачку [PERSON] та її представника, покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що за наказом № 10-к від 29 серпня 2017 року позивачку [PERSON] з 1 вересня 2017 року було прийнято на роботу до Новозаліського дошкільного навчального закладу «Веселка», який в послідуючому було перейменовано на Новозаліський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «Веселка» Бородянської селищної ради Київської області, на посаду помічника вихователя, що підтверджується матеріалами справи (а.с.16-18,63-65 т.1) та визнається сторонами. За наказом завідувача Новозаліського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «Веселка» Бородянської селищної ради Київської області [PERSON] від 25 жовтня 2019 року № 24/01-10 позивачці [PERSON] було оголошено догану за допущені нею порушення трудової дисципліни, а саме, використання дезінфікуючих засобів, хімічних засобів в присутності дітей (а.с.58-60 т.1). Наказом завідувача Новозаліського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «Веселка» Бородянської селищної ради Київської області [PERSON] від 18 грудня 2019 року № 28/01-10 [PERSON] було оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме, за те, що вона покинула робоче місце без поважних причин о 10 годині ранку і до кінця робочого дня, а також в зв`язку з тим, що, як зазначено в наказі «вчора не видала масло дітям» (а.с.58-60 т.1). Наказом завідувача Новозаліського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «Веселка» Бородянської селищної ради Київської області [PERSON] від 28 грудня 2019 року № 35/01-09 помічника вихователя [PERSON] було звільнено з роботи з 28 грудня 2019 року в зв`язку з невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, на підставі п.3 ст.40 КЗпП України (а.с.63-65 т.1). Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із оспорюваного наказу завідувача Новозаліського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «Веселка» Бородянської селищної ради Київської області [PERSON] від 25 жовтня 2019 року № 24/01-10, та що підтвердили в судовому засіданні відповідачка [PERSON] і представники відповідачів, підставою притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності та оголошення їй догани за цим наказом були доповідні записки медсестри закладу [PERSON] та завгоспа [PERSON] від 24 жовтня 2019 року з приводу виявлених в ясельній групі порушень при застосуванні дезінфікуючих засобів при дітях та протирання позивачкою поверхонь столовим оцтом (а.с.58-60,111-112 т.1). Також, в цей же день, 24 жовтня 2019 року, за підписом тих же [PERSON] , [PERSON] та завідувача [PERSON] було складено акт, згідно якого при перевірці планового ранкового прибирання в ясельній групі було виявлено порушення у застосуванні дезінфікуючих засобів, а саме столового оцту для протирання поверхонь у присутності дітей помічником вихователя [PERSON] (а.с.110 т.1). Крім того, ще 22 жовтня 2019 року [PERSON] подала керівнику закладу доповідну про те, що в цей же день, 22 жовтня 2019 року, вихователь [PERSON] садила дітей на горщики, в які було налито дезінфікуючий засіб (а.с.115 т.1). Однак, допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] показали, що особисто не бачили щоб позивачка порушувала порядок застосування дезінфікуючих засобів та протирала поверхні оцтом, але відчували запах, як вони вважали саме оцту, дані порушення були виявлені завідуючою [PERSON] . Свідок [PERSON] посвідчила, що працювала вихователем в тій же групі, що і позивачка, 22 жовтня 2019 року, коли заходила [PERSON] , горщики мила саме вона (свідок), допомагаючи позивачці, яка в цей час була зайнята, 24 жовтня 2019 року [PERSON] також зранку зайшла в групу та сказала, що їй не подобається запах, нібито пахне оцтом, більше ніхто до них не заходив, оцту ж взагалі у садочку немає і він не застосовується. Таким чином, суд не може прийняти до уваги акт від 24 жовтня 2019 року щодо нібито допущених позивачкою порушень, оскільки обставини, викладені у ньому не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та суперечать іншим доказам, зокрема, показам свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . За таких обставин, так як суду не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували неналежне виконання позивачкою своїх службових обов`язків, що сама вона заперечує, то суд вважає, що [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на неї стягнення у вигляді догани за наказом від 25 жовтня 2019 року неправомірно, а тому визнає за необхідне, задовольняючи в цій частині позовні вимоги, визнати даний наказ незаконним та скасувати. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка також посилалась на те, що з даним наказом її ніхто не знайомив, до його винесення їй не пропонували надати письмові пояснення, про існування наказу вона дізналась лише після звернення до суду. Однак, як вбачається з копій актів від 25 жовтня 2019 року, позивачку було повідомлено про необхідність надання письмових пояснень та пізніше ознайомлено із наказом про оголошення догани (а.с.108-109), що підтвердила в судовому засіданні і свідок [PERSON] , а тому дані обставини не можуть бути підставою для скасування цього наказу. Також суд вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню і наказ завідувача Новозаліського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «Веселка» Бородянської селищної ради Київської області [PERSON] про оголошення позивачці догани від 18 грудня 2019 року № 28/01-10, зважаючи на наступне. Згідно п.5.1 та 5.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку Новозаліського дошкільного навчального закладу «Веселка», затвердженого зборами трудового колективу 30 серпня 2018 року, для працівників закладу дошкільної освіти встановлено п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. Час роботи закладу з 8-00 до 17-00 (а.с.145-148 т.1). Як вбачається з вказаного наказу, позивачку було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за допущене нею порушення трудової дисципліни, а саме, в зв`язку з тим, що вона покинула робоче місце без поважних на те причин о 10 годині ранку і до кінця робочого дня, підставою зазначено акт про відсутність [PERSON] на робочому місці від 18 грудня 2019 року. Також у наказі маються дописки, внесені після його написання, щодо того, що, як зазначено у наказі, позивачка «вчора не видала масло дітям» з посиланням на акт від 17 грудня 2019 року (а.с.58-60 т.1). Згідно копії акту від 18 грудня 2019 року, складеного медсестрою закладу [PERSON] , вихователем [PERSON] та головою ПК [PERSON] , в цей день, 18 грудня 2019 року, [PERSON] була відсутня на робочому місці з 10 години ранку (а.с.121 т.1). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що подій 18 грудня 2019 року вона не пам`ятає, свідок [PERSON] також не вказала, що була свідком відсутності позивачки на робочому місці в цей день. Свідок [PERSON] посвідчила, що 18 грудня 2019 року позивачка заходила на заняття, яке вона (свідок) проводила з дітьми, але коли вони вийшли на вулицю, то інші вихователі сказали, що [PERSON] пішла з роботи, після чого було складено акт. Свою відсутність на робочому місці 18 грудня 2019 року з 12 години визнає і сама позивачка, пояснюючи це тим, що в цей день її було звільнено з роботи, через що вона розхвилювалась і у неї погіршилось самопочуття, тому вимушена була звернутись за медичною допомогою. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема, копією наказу про звільнення позивачки з роботи з 18 грудня 2019 року в зв`язку з невиконанням без поважних причин своїх службових обов`язків за п. 3 ст. 40 КЗпП України, який в послідуючому було скасовано за наказом від 21 грудня 2019 року (а.с.63-65 т.1), а також довідкою Микулицької АЗПСМ КНП БРР «Бородянський Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 18 грудня 2019 року, згідно якої вона зверталась за медичною допомогою через гіпертонічний криз, її артеріальний тиск становив 210/120 мм рт. ст. (а.с.179 т.1). При цьому суд не приймає до уваги надане відповідачем на спростування вказаної довідки повідомлення головного лікаря КНП БРР «Бородянський Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 15 травня 2020 року про те, що [PERSON] до лікаря [PERSON] 18 грудня 2019 року не зверталась, оскільки така інформація надана на підставі відсутності запису щодо прийому позивачки цього дня в журналі реєстрації амбулаторних хворих та не укладення нею (позивачкою) з цим лікарем декларації, що не свідчить про недійсність виданої [PERSON] довідки, лікар [PERSON] в судовому засіданні не допитувалась. Таким чином, суд вважає, що позивачка була відсутня на своєму робочому місці з 12 години дня 18 грудня 2019 року з поважної причини, а саме, через раптове захворювання, пов`язане з підвищенням артеріального тиску, що унеможливлювало виконання нею своїх службових обов`язків. В порушення вимог ст.149 КЗпП України відповідачем не було запропоновано позивачці до застосування дисциплінарного стягнення за вказаним наказом надати письмові пояснення, а про оголошення догани вона дізналась лише з відзиву відповідача 18 лютого 2020 року. З приводу нібито не видачі позивачкою масла дітям 17 грудня 2019 року свідок [PERSON] , яка в той день працювала разом із позивачкою в одній групі, в судовому засіданні посвідчила, що 17 грудня 2019 року масло дітям давали, але не всім, так як деякі діти його не їдять. Масло намазували з цілого куска, після чого залишок поставили у підсобку, де його і побачила завідуюча [PERSON] коли туди зайшла. Свідок [PERSON] посвідчила, що вона була головою батьківського комітету, її дитина відвідує дитячий садок та була у ясельній групі, де працювала позивачка, масла її дитина не їсть, батьки склали анкету, де записали свої побажання, зокрема, і щодо того, щоб дітей не змушували їсти того, чого вони не хочуть. Свідок [PERSON] , яка приймала участь у складанні акту від 17 грудня 2019 року, посвідчила, що в той день завідуюча [PERSON] повідомила їй (свідку) що позивачкою не було видане масло дітям, коли вони прийшли, то діти вже поснідали, а масло залишилось. Масло видається одним куском, а потім з нього намазується дітям на булку. Вважає, що масло дітям не видавалось, так як це було видно візуально, хоча залишок масла комісією не зважувався та не з`ясовувалось скільки дітей було того дня в групі і чи всі вони їдять масло. Дійсно, деякі батьки вказали в анкеті щоб їх дітям не давали масла, в однієї дитини була алергія на цей продукт, саме з групи позивачки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що приймала участь в роботі комісії з приводу не роздачі масла, позивачка пояснювала, що діти не їдять масла та погодилась в майбутньому роздавати масло всім дітям. Заходила в групу позивачки коли діти вже поїли, тому не знає чи дітям взагалі не видавалось масло. За таких обставин, так як при перевірці видачі масла службове розслідування належним чином проведене не було, зокрема, не з`ясовано в якій кількості масло було видане позивачці, скільки дітей були присутніми в садочку в групі позивачки в той день, хто з дітей не їсть масла, в тому числі і за медичними протипоказаннями, його залишок ніким не зважувався, то суд вважає, що в даному випадку не було доведено факт порушення позивачкою своїх службових обов`язків. Зважаючи на вказані обставини, суд не приймає до уваги як підтвердження невиконання позивачкою службових обов`язків і сам акт від 17 грудня 2019 року. Крім того, суд взагалі критично ставиться до зазначення у наказі від 18 грудня 2019 року як підстави притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності начебто невидачу нею масла дітям, оскільки відомості щодо цього явно були внесені вже після його написання. Таким чином, суд вважає, що позивачку було притягнуто до дисциплінарної відповідальності безпідставно, з порушенням порядку накладення дисциплінарного стягнення, а тому визнає за необхідне, задовольняючи і в цій частині позовні вимоги, визнати незаконним та скасувати наказ завідувача Новозаліського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «Веселка» Бородянської селищної ради Київської області [PERSON] № 28/01-10 від 18 грудня 2019 року. Вирішуючи питання правомірності звільнення позивачки з роботи, суд зважає на наступне. Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до ч.1-3 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Як вбачається з матеріалів справи, на засіданні профспілкового комітету Новозаліського ЗДО «Веселка», яке відбулося 26 грудня 2019 року, було розглянуто заяву керівника закладу [PERSON] про надання згоди на звільнення помічника вихователя [PERSON] та вирішено надати згоду на звільнення позивачки (а.с.132 т.1). Однак, в порушення вимог ст.43 КЗпП України дане питання розглядалось у відсутності позивачки, без належного з`ясування всіх обставин, що були підставою для звільнення. Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови № 9 від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" вказав на те, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. У п. 22 цієї ж постанови Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. ст. 1471, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Як вбачається з оспорюваного наказу від 28 грудня 2019 року № 35/01-09 помічника вихователя [PERSON] було звільнено з роботи з 28 грудня 2019 року в зв`язку з невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, на підставі п.3 ст.40 КЗпП України (а.с.63-65 т.1). Підставою винесення даного наказу зазначено доповідні записки працівників та батьків вихованців, акти про порушення трудової дисципліни [PERSON] , витяг з наказу про оголошення дисциплінарного стягнення, протокол засідання профспілкового комітету від 26 грудня 2019 року, однак, не вказано які конкретно порушення трудової дисципліни допустила позивачка. Як пояснила в судовому засіданні відповідачка [PERSON] , позивачку було звільнено з роботи в зв`язку з тим, що після притягнення її до дисциплінарної відповідальності вона знову допустила порушення трудової дисципліни, а саме, 23 грудня 2019 року отримувала їжу на кухні і здійснювала її роздачу дітям без спеціального санітарного одягу, а 26 грудня 2019 року прийшла на роботу із запізненням. Санітарним одягом працівники забезпечують себе самостійно, заклад такий одяг їм не видавав. Як вбачається з матеріалів справи, 28 грудня 2019 року працівниками закладу [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було складено акт про те, що 23 грудня 2019 року [PERSON] роздавала їжу дітям без спеціального одягу (а.с.129 т.1). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила дану обставину та заначила, що в той день, 23 грудня 2019 року, позивачка також отримувала їжу на кухні без спеціального одягу. Свідок [PERSON] також підтвердила, що 23 грудня 2019 року вранці позивачка отримувала їжу на кухні без спеціального одягу. Дану обставину - отримання їжі без спеціального одягу 23 грудня 2019 року визнає і сама позивачка та її представник, пояснюючи це тим, що в цей день зранку завідуюча [PERSON] ознайомлювала її (позивачку) з наказом про поновлення її на роботі після звільнення з 18 грудня 2019 року, було зібрано збори колективу, через що вона (позивачка) не встигла підготувати свій халат, а так як їжу необхідно було швидко отримати, то пішла від завідуючої прямо на кухню без нього. Роздачу їжі здійснювала в санітарному одязі, [PERSON] бачила її у групі без санітарного одягу та фотографувала тоді, коли вона (позивачка) виходила з дитиною з туалету, де цей одяг заборонено одягати. Спеціальним одягом заклад її не забезпечував. Згідно п.2.7 Посадової інструкції помічника вихователя, затвердженої наказом по Новозаліському дошкільному навчальному закладу «Веселка» від 15 грудня 2016 року, роботи, пов`язані з організацією харчування дітей, помічник вихователя проводить у санітарному одязі (білий або світлий халат, косинка, фартух для миття посуду). В той же час, згідно п.3.1 даної посадової інструкції працівник має право на забезпечення організаційно-технічних умов, необхідних для належного виконання своїх обов`язків згідно з цією посадовою інструкцією (а.с.143-144 т.1). Згідно п.3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Новозаліського дошкільного навчального закладу «Веселка» працівники закладу дошкільної освіти мають право на, зокрема, надання відповідно до встановлених норм спецодягу, спецвзуття, засобів індивідуального захисту (а.с.145-148 т.1). Відповідно до п. 1 Розділу 10 Санітарного Регламенту для дошкільних навчальних закладів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України 24 березня 2016 року № 234, працівникам дошкільного навчального закладу необхідно мати промаркований санітарний одяг для робіт, що пов`язані з організацією харчування, та промаркований спеціальний одяг для прибирання приміщень. У санітарному одязі забороняється: виконувати роботи з прибирання приміщень; заходити та перебувати в туалеті; виходити на вулицю; знаходитись у цьому одязі в інших приміщеннях, поза місцем харчування дітей. Перед відвідуванням туалету санітарний одяг необхідно залишати на вішалці поруч із дверима туалету. Як вбачається з копії наказу завідувача Новозаліського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «Веселка» Бородянської селищної ради Київської області [PERSON] від 21 грудня 2019 року, даним наказом було скасовано наказ від 18 грудня 2019 року про звільнення позивачки з роботи (а.с.63-65 т.1) і першим робочим днем після цього був саме день 23 грудня 2019 року. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, оскільки роботодавцем не було забезпечено позивачку спеціальним санітарним одягом, до того ж, Санітарним Регламентом забороняється знаходитись у цьому одязі в інших приміщеннях, поза місцем харчування дітей (позивачці ставиться у вину те, що вона отримувала їжу на кухні без санітарного одягу), заходити та перебувати в туалетах (позивачка посилається на вихід з туалету коли її бачила свідок [PERSON] ), то суд вважає, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження порушення позивачкою своїх службових обов`язків і цього разу, а тому визнає притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності в зв`язку з даними обставинами неправомірним. Згідно копії акту від 26 грудня 2019 року, складеного комісією в складі завідуючої [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 26 грудня 2019 року [PERSON] прийшла на роботу о 8 годині 20 хвилин, в той час, як її робочий день починається о 8 годині (а.с.130 т.1). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила, що одного разу бачила як позивачка прийшла на роботу о 8 годині 20 хвилин, про що вона (свідок) написала доповідну завідуючій. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] неодноразово запізнювалась на роботу, бачила як позивачка йшла на роботу о 8 годині 20 хвилин, однак, коли це було сказати не може. Свідок [PERSON] в судовому засіданні посвідчила, що 26 грудня 2019 року вона не працювала, але приходила до навчального закладу, коли прийшла позивачка на роботу та чи вона запізнилась не бачила, чи підписувала акт про це не пам`ятає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні посвідчила, що 26 грудня 2019 року вона (свідок) виконувала обов`язки вихователя у групі, де працювала позивачка, і того дня (26 грудня 2019 року) [PERSON] на роботу прийшла вчасно, вона (свідок) запізнилась, прийшла о 8 годині 10 хвилин і позивачка вже там була, приймала дітей, в групі на той час було вже багато дітей. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що її дитина відвідує садочок і позивачка завжди приходить на роботу раніше дітей, свої обов`язки виконує належним чином, 26 грудня 2019 року вона (свідок) привела дитину до садочку ще до 8 години ранку, позивачка вже була там. Часто бачила позивачку заплаканою, знає, що у неї із завідуючою був конфлікт, та постійно до неї (позивачки) прискіпувалась. За таких обставин суд вважає, що в судовому засіданні не було підтверджено факт запізнення позивачки на роботу 26 грудня 2019 року, оскільки жодних належних та допустимих доказів щодо цього суду не надано, акт від 26 грудня 2019 року не може бути прийнятий до уваги, так як особи, які його складали та були допитані в судовому засіданні як свідки, а саме [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] не підтвердили дані обставини, зазначена у цьому акті інформація суперечить іншим доказам у справі, зокрема, показам свідків [PERSON] та [PERSON] . Крім того, в порушення вимог ст.149 КЗпП України відповідачем знову не було запропоновано позивачці до застосування дисциплінарного стягнення надати письмові пояснення. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позивачку було звільнено з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України безпідставно, оскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження систематичне невиконання [PERSON] без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, звільнення здійснено з порушенням порядку накладення дисциплінарного стягнення, а тому визнає за необхідне, задовольняючи в цій частині позовні вимоги, визнати незаконним та скасувати наказ завідувача Новозаліського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «Веселка» Бородянської селищної ради Київської області [PERSON] № 35/01-09 від 28 грудня 2019 року про звільнення позивачки з посади помічника вихователя та поновити її (позивачку) на роботі на посаді помічника вихователя Новозаліського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «Веселка» Бородянської селищної ради Київської області з 29 грудня 2019 року. Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Оскільки звільнення позивачки з роботи визнано судом протиправним та її поновлено на роботі, то з Новозаліського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу «Веселка» Бородянської селищної ради Київської області на користь [PERSON] необхідно стягнути її середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29 грудня 2019 року по 5 лютого 2021 року (день винесення судом рішення), виходячи з його середньоденного розміру згідно довідки відділу освіти Бородянської селищної ради від 3 лютого 2021 року -227,75 грн. (а.с.43 т.2), що становить 62 631,25 грн. ( 227,75 грн. х 275 робочих днів ( 251 день - 2020 рік + 19 днів - січень 2021 року + 5 днів - лютий 2021 року). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає що у зв`язку з незаконними діями відповідача позивачці була спричинена моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала через безпідставні притягнення її до дисциплінарної відповідальності, звільнення з роботи, нею були втрачені нормальні життєві зв`язки, що вимагало додаткових зусиль для організації життя на протязі тривалого часу. Тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав позивачки та глибину душевних страждань, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки на відшкодування моральної шкоди 10000 грн., в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути на відшкодування її витрат по сплаті судового збору 840,80 грн., а також в дохід бюджету судовий збір в розмірі 1681,60 грн. ( 840,80 грн. х 3 вимоги = 2522,40 грн.- 840,80 грн.).

Outcome: approved