Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

В січні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних. В обґрунтування позову зазначив, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2011 по справі №2-а-5290/11 позовні вимоги [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району про стягнення недоотриманої суми допомоги на оздоровлення, задоволені, визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району щодо не нарахування та невиплати [PERSON] щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2010 рік, 2011 рік, відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - протиправними, зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району нарахувати та виплатити [PERSON] щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2010 рік, 2011 рік, відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру п`яти мінімальних заробітних плат на день її виплати з урахуванням фактично отриманих сум у цей період. Постанова набрала законної сили 12.04.2011. В січні 2018 року позивачу було виплачено нараховану суму. На підставі викладеного, [PERSON] просить стягнути на свою користь нараховані інфляційні втрати та три проценти річних за період з 12.04.2011 року по 01.01.2018 на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2011 у загальному розмірі 12 779 грн. 42 коп. 17.02.2021 року представником відповідача, подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району, утворено рішенням Запорізької міської ради № 6 від 18.02.2011 року, яке з 01 лютого 2018 року перейменовано в управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району згідно з рішенням Запорізької міської ради від 20.12.2017 №65 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.04.2016 №36 «Про структуру виконавчих органів міської ради, загальну чисельність апарату Запорізької міської ради та її виконавчих органів» (зі змінами). Отже, в новоствореному управлінні відсутні законні підстави виконання постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі № 2-а-5290/11 в частині здійснення будь - яких нарахувань та виплат [PERSON] за 2010 рік. Щодо стягнення з управління інфляційних втрат та 3 % річних, відповідача посилаючись на вимоги ст.ст. 2, 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», відповідач вважає, що стягнення має здійснюватися з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку. Просив в задоволенні позову відмовити повністю. Також відповідачем подано заяву про застування строків позовної давності, посилаючись на те, що сума коштів основного боргу була виплачена 01.01.2018 року, тому строк звернення до суду сплинув 02.01.2021 року. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2011 по справі №2-а-5290/11 позовні вимоги [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району про стягнення недоотриманої суми допомоги на оздоровлення, задоволені, визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району щодо не нарахування та невиплати [PERSON] щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2010 рік, 2011 рік, відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - протиправними, зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району нарахувати та виплатити [PERSON] щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2010 рік, 2011 рік, відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру п`яти мінімальних заробітних плат на день її виплати з урахуванням фактично отриманих сум у цей період. Постанова набрала законної сили 12.04.2011 року. В січні 2018 року позивачу було виплачено нараховану суму. Проте, відомості про виплату позивачу вказаної суми матеріали справи не містять. Отже, предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання, а саме виплати грошових коштів, нарахованих на виконання постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2011 року (№2а-5290/2011). Відповідно до положень статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Зазначений висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 14-68цс18 (№ 758/1303/15-ц). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Отже, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). З огляду на зазначене, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Положення статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Така правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц). Відповідно до статті 3 Закону України від 3 липня 1991 року №1282-Х11 «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики (Державним комітетом статистики України) і не пізніше 10 числа кожного місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону (стаття 4). Інфляційне збільшення боргу рахується за формулою: сума боргу ? процент інфляції. Згідно з наданого позивачем розрахунку з врахуванням індексів інфляції сума інфляційних втрат за вказаний період дорівнює 11\~083,42 грн. Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою 3% * сума боргу * кількість прострочених днів) /365 (кількість днів у році). Згідно з наданого позивачем розрахунку розмір 3% річних, який підлягає стягненню з відповідача за невиконання постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2011 року (№2а-5290/2011) складає 1696,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Положеннями частини третьої статті 12 та частин першої статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем у справі розрахунки позивача не спростовані, власні розрахунки не надані, а тому відсутні підстави для неврахування розрахунків позивача, викладених в позовній заяві. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання є обґрунтованими. Таким чином, з Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району на користь [PERSON] підлягає стягненню нараховані інфляційні втрати у сумі 11\~083,42 грн. та три проценти річних 1696,00 грн. за період з 12.04.2011 року по 01.01.2018 року на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2011 року по справі №2а-5290/2011 у загальній сумі 12\~779 грн. 42 коп. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України вирішує питання про розподіл судових витрат у справі. Оскільки [PERSON] від сплати судового збору звільнений на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 840,80 коп. Щодо застосування строків позовної давності слід зазначити, що 25.01.2021 року позивач звернуся до суду з позовом за захистом своїх порушених прав, враховуючи, що матеріали справи не містять точної дати виплаченої суми коштів основного боргу позивачу, судом не встановлено порушення позивачем строків позовної давності при зверненні до суду, тому заява відповідача задоволенню не підлягає.

Outcome: approved