Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом , посилаючись при цьому на те, що з відповідачем проживала у зареєстрованому шлюбі з 10 червня 2015 року по 06 червня 2017 року. Від шлюбу народився син-Фуга [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.Відповідач кошти на утримання дитини не надає і на її думку в подальшому в добровільному порядку буде ухилятися від матеріального утримання дитини.Просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку(доходу) до досягнення сином повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково,та пояснив , що він по можливості допомагає, і не відмовляється від утримання сина, разом з тим він вважає ,що з нього підлягають стягненню аліменти в розмірі ? частини заробітку(доходу), зважаючи на те,що він офіційно працевлаштований, і розмір аліментів на одну дитину визначений законодавцем в частці від заробітку (доходу) саме в такому розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи,суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 червня 2015 року по 06 червня 2017року. Від шлюбу мають дитину:сина [PERSON], 31 серпня 2015 року народження. Відповідно до свідоцтв про народження сина, батьком є [PERSON], матиФуга [PERSON]. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано [PERSON] України №789-XII ( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки абоувідповіднихвипадкахзаконніопікунинесутьосновнувідповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Пленум Верховного Суду України в своєму Пленумі від 15 травня 2006 року за №1 « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів «в п.17 зазначив що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина інших обставин, що мають значення. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частина 3 ст.181 Сімейного кодексу України,визначено,що за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері ,батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду ,змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 та 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо розміру аліментів,то суд беручи до уваги матеріальний стан як відповідача, так і позивача та враховуючи ту обставину,що відповідач має регулярний дохід ,що за законом обовязок утримання неповнолітніх дітей покладається на обох батьків,тому суд приходить до висновку про необхідність встановлення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку ( доходу).

Outcome: approved