Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищеназваною заявою та просить суд постановити рішення, яким визнати недієздатною її доньку [PERSON], [INFO] та призначити її, заявницю, опікуном над нею. \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є її рідною дочкою та являється інвалідом з дитинства довічно. З народження проживає з нею в одному домоволодінні за адресою: вул.Спортивна, № 35, с. Калчева, Болградський район, Одеська область, більше нікому доглядати за хворою, хоча вона потребує постійного нагляду та турботи. В звязку з тим, що донька внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, вона не взмозі працювати, не усвідомлює своєї поведінки, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях, а відтак є необхідність у вирішення питання про визнання її недієздатною та призначення опікуна. Заявниця в судовому засіданні підтримала заяву, наполягала на її задоволенні, просила призначити її опікуном над своєї донькою [PERSON], надала пояснення з підстав зазначених в заяві. В судове засідання була доставлено особа, відносно якої ставиться питання про визнання її недієздатною [PERSON], яка була дуже збентежена, не розуміла зовсім де вона знаходиться, та що відбувається, змогла назвати лише своє імя «Тетяна». Представник Органу опіки та піклування над повнолітніми особами Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області вимоги заявниці [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатною підтримав, та просив встановити опіку над [PERSON], [INFO] і призначити заявника опікуном над цією особою, про що надав подання та висновок, закінчити розгляд справи просив у відсутність представника (а.с.41, 42). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, пояснення сторін по справі, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (ч.2 п.1 ст.293 ЦПК України). Глава 2 ЦПК України врегульовано саме порядок розгляду судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], згідно довідки МСЕ серії 2-18 ОД № 098280 від 10.10.2011 року, встановлена перша група А інвалідності, безстроково, перебуває на "Д" обліку у лікаря-психіатра (а.с.8). Заявниця\~ [PERSON] є матірю\~ [PERSON] (а.с.4), мешкає разом з нею однією сімєю та здійснює догляд за нею (а.с.3, 5). Через стан свого здоровя\~ [PERSON] не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може самостійно себе обслуговувати. Відповідно до ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цивільним кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров'я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 зазначеного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов'язаних зі станом її психічного здоров'я (ч. 1 ст. 7 Закону). Під час розгляду справи про визнання фізичної особи недієздатною суд, встановивши, що існують достатні дані, які свідчать про психічний розлад, призначив судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану особи (ч. 1 ст. 239 ЦПК України). Згідно висновку судово-психіатричних експертів\~ №215 від 23.05.2018 року Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» [PERSON], [INFO], у дійсний час страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Важкої розумової відсталості внаслідок раннього органічного ураження центральної нервової системи», (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F72.0 за МКХ-10), внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій\~ та (або) керувати ними. За своїм психічним станом [PERSON] потребує встановлення над нею опіки (а.с.31-33). Стаття 299 ЦПК України визначено, що справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. В судовому засіданні була присутня особа, відносно якої розглядається питання про визнання особи недієздатною, та призначення опікуна. Суд переконався, що [PERSON], [INFO] дійсно є важко хворою особою, на запитання суду зовсім не реагувала, була збентежена, налякана навколишньою обстановкою, не розуміла де вона знаходиться і, що відбувається. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною, оскільки належними доказами по справі підтверджено, що в силу свого захворювання вона нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Стаття 63 ч.4 ЦК України визначає, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обовязки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 1 ст. 66 ЦК України, якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. \~ \~ \~ \~Таким чином, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обовязком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. \~ \~ \~ \~Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обовязок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобовязаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обовязок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоровя, родинні звязки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обовязки опікуна. \~ \~ \~ \~Отже, призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Орган опіки\~ та піклування над повнолітніми особами Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області звернувся до суду з поданням від 18.01.2018 року щодо необхідності призначення опікуна над [PERSON]В.(а.с.9). Крім того, як заінтересована особа Орган опіки\~ та піклування над повнолітніми особами надав суду Висновок б/н від 20.07.2018 року про те, що [PERSON], яка мешкає за адресою: Одеська область, Болградський район, с. Калчева, вул. Спортивна, № 35, має всі можливості для надання моральної і соціальної підтримки повнолітній особі [PERSON], [INFO] і може бути її опікуном (а.с.42). Заявниця не заперечує проти призначення її опікуном над донькою [PERSON], що було нею особисто підтверджено в судовому засіданні, та надано письмову заяву (а.с.1). Обмежень, передбачених ст. 64 ЦК України щодо призначення заявника опікуном - судом не встановлено. За таких обставин в інтересах [PERSON] суд вважає необхідним визнати її недієздатною, встановити над нею опіку та вважає доцільним призначити заявницю [PERSON] опікуном її рідної доньки [PERSON]. Також суд звертає увагу, що приписами ст.300 ч.ч.5-9 ЦПК України також встановлено, що рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п'ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Суд зобов'язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. З метою дотримання зазначених положень ЦПК України, суд зобовязаний визначити строк дії даного рішення, який не може перевищувати двох років.

Outcome: approved