Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

в заяві вказано, що заявник проживає за адресою: [ADDRESS] , та є батьком [PERSON] , [INFO] . У липні 2002 року його син [PERSON] , [INFO] , поїхав до Англії на заробітки і більше до України не повернувся. Від сина не було жодних відомостей, про його місцезнаходження до сьогоднішнього дня нічого не відомо. Протягом 18 років додому син більше не повертався, за місцем проживання більше не з`являється і відносини ні з ким не підтримує. Про факт зникнення [PERSON] , заявником подано звернення до Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, але під час проведених ряд слідчих дій, з метою встановлення місця проживання [PERSON] , [INFO] , однак встановити теперішнє місце проживання не представилося можливим. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.03.2016 року у справі № 344/16387/15-ц за заявою [PERSON] , зниклого [PERSON] , визнано безвісно відсутнім. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала, надала пояснення, що [PERSON] є сином заявника, в 2002 році виїхав на заробітки за межі України, його місцезнаходження не відоме, заявник звертався в правоохоронні органи, рішенням суду від 2016 року сина заявника визнано безвісно відсутнім, визнання особи померлим необхідно заявнику для оформлення спадкових прав на квартиру, в якій заявник проживає. Заявник в судовому засіданні надав пояснення, що син зареєстрований з ним в квартирі, квартиру було приватизовано в рівних частках та нього, його дружину та сина, в 2002 році син повідомив, що їде в Англію на роботу, потім заявнику повідомляли інші особи, що син був в Франції, прізвище син змінив з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Жодного разу з 2002 року не вийшов на контакт, ні особисто, ні в телефонному режимі, його місцезнаходження не відоме. Представник заінтересованої особи подав заяву про розгляд справи без його участі. Судом встановлено наступні обставини. 31/03/2016 рішенням Івано-Франківського міського суду [PERSON] - [INFO] , уродженця м. Івано-Франківськ, визнано безвісно відсутнім з 01/09/2002. Згідно відповіді ГУ НП в Івано-Франківській області від 18/11/2020 №Л-97/108/46/03-2020 повідомлено, що встановити місце проживання [PERSON] не представляється можливим. Згідно ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю, або дають підставу припускати загибель від певного нещасного випадку-протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру-протягом одного місяця після завершення роботи спецкомісії. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ст. 47 ЦК України, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Виняток встановлений у ч.2 ст.46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти, у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», із змінами, які внесені Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року "Про внесення змін і доповнень у деякі постанови Пленуму Верховного Суду України в цивільних справах" громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених уст. 21 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. Таким чином, встановлено, що [PERSON] відсутній за місцем його постійного проживання та відсутні відомості про місце його перебування протягом вісімнадцяти років, даних про його місцезнаходження немає, а тому встановлено правові підстави вважати, що він помер. Разом з тим суд враховує, що встановлення факту визнання особи померлою для заявника має юридичне значення. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до зазначеного, суд-

Outcome: approved