Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно його дочки - [PERSON], [INFO]. Вимоги позову позивач обґрунтовувала тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 11.12.2015 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, дочку залишено проживати з нею. Однак відповідач з часу розлучення взагалі не цікавиться дитиною, ухиляється від обов'язку по її вихованню, не проявляє відносно неї батьківської турботи. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов. В подальшому не прибула у судове засідання. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, підтримання позовних вимог у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] викликався в судові засіданні неодноразово, однак на виклики суду не з'явився. Представником Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до суду надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, які були присутні в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] серії [NUMBER] від 24.09.2011 року, в графі "Батьки " зазначено: батько - [PERSON], громадянин Хашимітського Королівства Йорданії, мати - [PERSON], громадянка України (а.с. 5). З довідки № 3700 про реєстрацію особи громадянином України від 01.08.2016 року встановлено, що [PERSON], [INFO], набула громадянство України відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про громадянство України» (а.с. 6). Відповідно до заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Місце проживання дитини - [PERSON], [INFO], визначено місцем проживання матері. З довідки № 130 від 25.05.2017 року дошкільного навчального закладу (ясла-садок № 17 «Ромашка», батько дівчинки [PERSON] жодного разу не з'являвся у закладі (а.с. 9). Як зазначено у листі Івано-Франківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 10, [PERSON], [INFO], навчається в ЗШ № 10 з 1 вересня 2017-2018 н.р. Батько [PERSON] жодного разу не відвідував ученицю у школі та не брав участь у батьківських зборах (а.с. 10). Висновком виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 07.03.2019 року, як додаток до рішення виконавчого комітету міської ради № 249, встановлено за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON], [INFO]. У висновку зазначається, що на неодноразові виклики Служби у справах дітей [PERSON] не прибував. До уваги взято інформацію дошкільного навчального закладу ясла-садок № 17 «Ромашка» та Івано-Франківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 10, у яких зазначається, що батько дівчинки [PERSON] не з'являвся у вищевказаних навчальних закладах, ухиляючись від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до частин 2, 3 статті 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з частиною 1 статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Стаття 165 Сімейного кодексу України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15-16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Дослідженими у судовому засіданні доказами встановлено, що відповідач не піклується про свою дитину, не забезпечує необхідного для дитини харчування, медичного догляду, виховання, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку, що в інтересах дитини - [PERSON], [INFO], слід позбавити батьківських прав батька [PERSON], у зв'язку із невиконанням ним батьківських обов'язків. Відповідно до частини п'ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі вищенаведеного, відповідно до статей 84, 164, 165, 166, 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved