Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] та [PERSON]звернулися до суду з позовом до Рябоконівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що в 2010 році помер їх батько [PERSON], який проживав в [INFO] та мав на праві приватної власності земельну ділянку. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом. Однак, в нотаріальному порядку оформити спадщину вони не можуть, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на землю та в їхніх з померлим батьком прізвищах є розбіжності, а саме прізвище позивачів в свідоцтвах про народження записано як «Поварьонков» та «Поварьонкова», а прізвище батька у свідоцтві про смерть та Державному акті на право власності на земельну ділянку зазначено - «Поваренков». Прохали визнати за ними право приватної власності на ? частину земельної ділянки, встановити факт родинних відносин з батьком [PERSON] та поновити строк для звернення до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивачів позов підтримав, прохав його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, при ухваленні рішення покладався на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON], який проживав в [INFO], помер 07 листопада 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 285688, виданим Костянтинівською селищною радою Краснокутського району Харківської області 09 листопада 2010 року. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №\~019662, [PERSON], на підставі рішення Краснокутської районної державної адміністрації № 77 від 18 березня 2004 року, передано у приватну власність земельну ділянку № 752, площею 4,6744 га, кадастровий номер 6323586200:05:001:0088, розташовану на території Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З довідки виконавчого комітету Костянтинівської селищної ради вбачається, що [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав [INFO] сам. Заповіт по сільській раді не посвідчувався. В свідоцтвах про народження позивачів їх прізвища та прізвище їхнього батька записано як «Поварьонков» та «Поварьонкова», а в свідоцтві про смерть батько позивачів вказаний як [PERSON]І . Факт родинних відносин, що [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми [PERSON] підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON]. Позивачі зверталися до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини. Однак, розбіжності у прізвищах спадкодавця та спадкоємців, а також відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку, унеможливлюють отримання позивачами в нотаріальній конторі свідоцтв про право на спадщину та успадкування земельної ділянки, про що свідчать постанова державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.06.2016 року та відповідь завідувача Краснокутської ДНК від 23.06.2016 року. Оголошення в газеті «Промінь» від 17.09.2016 року № 81-82 свідчить про те, що дійсно державний акт на право приватної власності на земельну ділянку , що належав [PERSON] втрачений. Згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності до вимог ст.ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Таким чином, спадкування майна [PERSON] здійснюється за законом, і, відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивачі являються спадкоємцями першої черги. З постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що заяви про прийняття чи відмову від спадщини від спадкоємців [PERSON] до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася. Відповідно до ст. 1296 ч. 3 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд задовольняє вимоги позивачів, так як вони надали суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, позивачі пропустили строк звернення до суду. Суд, розглянувши дане клопотання, вважає, що строк позовної давності підлягає поновленню, оскільки він пропущений з поважних причин.

Outcome: approved