Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [INFO] року померла донька позивачки [PERSON], яка перед смертю склала заповіт на її ім»я на все майно. Після відкриття спадщини позивач звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] із відповідною заявою про відкриття спадщини. 18.10.2012 року із відповідними заявами також до третьої особи звернулись і інші спадкоємці - зять позивача [PERSON] та батько спадкодавця - [PERSON] із заявою про обтирання обов»язкової частки в спадщині як непрацездатний. Між тим, 29.01.2013 року третьою особою було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, посилаючись на неподання позивачкою оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно - квартиру [ADDRESS], яка була особистою власністю спадкодавця. Позивач зверталась до суду із заявою про визнання права власності на ? частини вказаної квартири в порядку спадкування за заповітом та рішенням Шевченківського районного суду м.Києва вказаний позов було задоволено повністю. Між тим, позивачка помилково не оформила усі належні їй спадкові права та у неї на даний час залишилось не оформленим право на 1/12 частини вказаної квартири, оскільки в разі відсутності заповіту спадкове майно спадкоємці 1-ї черги за законом могли б успадкувати в рівних частинах, а саме позивачка та відповідачі у справі - батько та бувший чоловік спадкодавця по 1/3 частині кожний. З врахуванням наведеного та вимог ст..1241 ЦК України розмір обов»язкової частки [PERSON] становив би половину від 1/3, а саме - 1/6 від всього спадкового майна, а відтак позивачці належить право на оформлення спадкових прав на 5/6 частки квартири. Таким чином, у позивачки залишилось не оформленими спадкові права на 1/12 (12/12 - (1/6 + 3/4) частку квартиру [ADDRESS], а тому вона звертається до суду із цим позовом. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги в повному обсязі підтримав та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні просила в задоволенні позовних вимог відмовити, зважаючи на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 19.12.2013 року вимоги позивача було розглянуто та визнано право власності на частину квартири. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] направила до суду заява про розгляд справи у її відсутність. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що в наявні підстави для задоволенні позову з огляду на наступне. Так, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 19.12.2013 року, що набрало законної сили, і було прийнято між тими ж самими сторонами, з тих підстав, було встановлено, що [INFO] року померла спадкодавець [PERSON] та за умовами заповіту від 20.03.2012 року вона заповіла усе своє майно позивачці. Також, вказаним рішенням встановлено, що відповідачі по справі є спадкоємцями за законом після померлої і звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Квартира [ADDRESS] належала спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, що було посвідчено Шевченківською районною в м.Києві державною адміністрацією 13.01.2004 року згідно розпорядження №1933 від 13.01.2004 року та приватизована на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній … справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Судом встановлено, що 29.01.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] винесено постанову про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно у зв'язку з тим, що не подано оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Таким чином квартира [ADDRESS] була отримана спадкодавцем в ході приватизації, а тому вона була її приватною особистою власністю та не входить до складу спільного майна подружжя. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України). В ході розгляду справи було встановлено, що у позивача відсутній оригінал свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], в звязку з чим вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та третьою особою було правомірно винесено постанову про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.. 1261 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). До третьої особи з заявами про прийняття спадщини звернулись також відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] Представником [PERSON] в судовому засіданні не зазначалось, що він є непрацездатною особою, а відповідач [PERSON] на час смерті спадкодавця [PERSON] був непрацездатним за віком, а тому він має право на обов'язкову частку у спадщині. За наслідком розгляду позовних вимог [PERSON] рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 19.12.2013 року, що набуло законної сили, було задоволено позовні вимоги позивача [PERSON] та визнано за нею право власності на ? квартири [ADDRESS]. Згідно вимог ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З врахуванням вимог ст..1241 ЦК України та наявності рішення суду від 19.12.2013 року про визнання за позивачкою права власності на ? частини квартири [ADDRESS], суд вважає, що позивачу додатково належить право власності на 1/12 частини вказаної квартири з наступних підстав. Так, вказаним рішенням суду визнано за позивачем право власності на ? частини квартири, що складає - 5/6 часток квартири, оскільки обов»язкова частка відповідача [PERSON] згідно вимог ст..1241 ЦК України становить половина від 1/3, тобто 1/6 частки в 5/6, що належить позивачу, або належні позивачу 9/12 від 12/12 часток всієї квартири. З врахуванням досліджених обставин справи та викладеним вимог законодавства, суд вважає за можливе позов задовольнити та визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/12 частини квартири [ADDRESS] Також, судом враховано, що рішенням Київської міської ради від 27.10.2011 року №376/6592 «Про перейменування вулиці у Шевченківському районі міста Києві» вулиця Танкова було перейменовано на вул..Авіконсруктора Ігоря Сікорського, що підтверджується відповіддю Київмістобудування на запит адвоката (а.с.11). На підставі викладеного,

Outcome: approved