Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо доньки [PERSON] , [INFO] , стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з врахуванням індексації відповідно до законодавства, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 13.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком дитини [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб 22.01.2013 року у департаменті цивільного стану та паспортів Міністерства внутрішніх справ Хашимітського королівства Йорданії. 01.12.2017 року шлюб між нею та відповідачем у справі розгрівано на підставі рішення суду. З часу народження дитини відповідач втратив інтерес до сімейного життя, а до дитини взагалі ніколи не виявляв інтересу, з вересня 2017 року виїхав з квартири та більше не з`являвся та не цікавився донькою. З моменту народження дитини вона піклується про неї, її фізичний та духовний розвиток, утримує останню, [PERSON] долею та розвитком доньки не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. З моменту народження доньки і до теперішнього часу часто доводиться стикатися із необхідністю отримувати відповідні дозволи у батька дитини, зокрема, вона не змогла зареєструвати дитину, не може виїхати з нею за кордон з метою оздоровлення, влаштувати до навчальних закладів, у зв`язку з чим вважає, що права її дитини порушуються. У зв`язку з викладеним вважає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не проявляє до дитини батьківської уваги та любові, байдужий до подальшої долі дитини і повністю самоусунувся від будь - якої участі в її житті, чим порушує в першу чергу інтереси малолітньої. Представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належний, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав. Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, надіславши суду письмові пояснення та висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , згідно яких просили розглядати справу за відсутності представника, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Позивач перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова 01.12.2017 розірвано. Сторони по справі мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень п.п. 2, 3 ст. 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абзацу першого ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради малолітня [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , де для дитини створені необхідні умови для всебічного розвитку. Батько дитини [PERSON] , разом з родиною не проживає, тривалий час не приймає участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини, не цікавиться станом її здоров`я. Відповідно до інформації адміністрації КНП «Міська дитяча поліклініка № 14», де малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом фахівців з 5 місячного віку, догляд за станом здоров`я дитини здійснює мати дівчинки, остання приводить дитину на медичні огляди та планові щеплення, батько дівчинки не здійснював догляд за станом здоров`я дитини. Згідноя відомостей директора філіалу студії танцю «ALL Stars Dance», яку відвідує малолітня [PERSON] , [INFO] , приводить дитину на заняття та забирає з них мати [PERSON] , оплачує навчання мати, батько дитини жодного разу до танцювальної студії не приходив. [PERSON] повідомила, що разом з дитиною тривалий час мешкала за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом депутата Безлюдівської селищної ради округу № 17, [PERSON] з серпня 2017 року разом з дочкою [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з інформацією КНП «Центр первинно допомоги № 3 Харківського району», де малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку, догляд за станом здоров`я дитини, здійснюються мати [PERSON] та бабуся [PERSON] , медичні догляди та щеплення проводяться згідно віку. Батько дитини до медичного закладу не з`являвся. Департамент служб, який діє від імені органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Пунктом другим частини першої ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). За таких обставин, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] . Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне одночасно з позбавленням батьківських прав стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки. За ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального. Морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Аналіз вказаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості. Таким чином з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду (10.09.2018) та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved