Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

До суду з позовними вимогами до [PERSON] звернулися [PERSON], [PERSON] та [PERSON], за якими вони просять: - визнати, що розмір частки кожного з позивачів, [PERSON], [PERSON], та [PERSON] у праві спільної сумісної власності у житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS], складає 1/4 частину даної квартири; - встановити наступний порядок користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]: виділити позивачам у користування дві ізольовані жилі кімнати розміром 17, 3 та 12,8 квадратних метра житлової площі /позиції 6, 7/ та дві лоджії площею З, З кв. м. кожна, залишивши в користуванні відповідача [PERSON] третю ізольовану жилу кімнату площею 13,4 квадратних метра житлової площі /поз. 5/; ванну кімнату, вбиральню, кухню та коридор залишити в спільному користуванні /поз.1, 2, 3, 4/; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Славутицької міської Ради Київської області від 16.07.1998 року, вони на 4-х осіб отримали вищевказане житлове приміщення у спільну сумісну власність. Враховуючи наявність спору між відповідачем та позивачами щодо прав кожного з співвласників на дану квартиру та порядку користування нею, позивачі змушені звернутися до суду з даним позовом. За даними технічного паспорта їх квартира складається з 3-х ізольованих кімнат, житлова площа яких дорівнює 43,5 квадратних метрів /1 кімната - 13, 4 кв.м., 2-а кімната - 12,8 кв.м.,3-я кімната -17,3 кв.м./. Виходячи з чого ідеальна частка кожного з них відповідно складає 10,875 квадратних метра житлової площі /43,5 кв м.:4/. Враховуючи розмір ідеальних часток по жилій площі, посилаючись на вимоги ст.ст. 368 - 370, 372 ЦК України, ст.150 ЖК України, позивачі просять визнати за кожною з них право власності на 1/4 частку цієї квартири та виділити їм у користування дві ізольовані жилі кімнати розміром 17,3 та 12,8 квадратних метра житлової площі /позиції 6,7I та дві лоджії площею З,З кв.м. кожна, залишивши у користуванні відповідача третю жилу кімнату розміром 13,4 кв.м. Інші приміщення залишити і загальному користуванні. В судовому засіданні позивач [PERSON], та її представник адвокат [PERSON], повністю підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Надали пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві. Додатково пояснивши, що порядок користування жилим приміщенням, запропонований позивачами, не ущемляє житлових прав відповідача, а навпаки збільшує розмір жилої площі, що залишається у користуванні останнього у зрівнянні з розміром його ідеальної частки. Крім того, вони пояснили, що такий порядок користування жилим приміщенням запропонований враховуючи те, що під тривалої відсутності відповідача у квартирі позивачем [PERSON], були витрачені значні кошти на ремонт жилого приміщення (поміняли вікна та двері у всіх кімнатах, провели ремонт у двох кімнатах, які просять виділити у користування позивачі, інших приміщеннях загального користування), старша донька [PERSON], виходить заміж та створює свою сім"ю. Відповідач, направивши позивачам пропозицію про викуп його частки у праві спільної власності на квартиру, підтвердив, що його цікавить не саме житло, а гроші за його частку. Позивачі [PERSON], та [PERSON], у судове засідання не з'явилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином, подали до суду заяву про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON], подав до суду зустрічний позов, який був прийнятий до спільного розгляду з первісним. За вимогами зустрічного позову [PERSON], просив також визнати за кожним з співвласників право власності на 1/4 частку спірного житлового приміщення, але запропонував виділити йому у користування жилу кімнату розміром 12,8 квадратних метри жилої площі; інші дві кімнати залишити у користуванні позивачів. Не заперечував факту проведення позивачем [PERSON], ремонту у квартирі за її власний рахунок, в тому числі і кімнати, яку він просив виділити йому у користування. В зв"язку з тим, що [PERSON], самовільно покинув судове засідання під час розгляду справи 11 березня 2015 року без поважних причин, відмовився від отримання судових повісток 11.03.2014 року,12.03.2014 року) на розгляд справи, призначений на 13 березня 2015 року, та не подав до суду заяви про перенесення слухання справи на інший термін з наданням відповідних доказів поважності причин неявки в суд або слухання справи за його відсутності, за ухвалою суду від 13 березня 2015 року зустрічна позовна заява [PERSON], була залишена без розгляду на підставі п.9 ч.1 ст.207 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивачів, дослідивши підстави позовних вимог, надані на їх обґрунтування докази, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається з Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16 липня 1998 року, виданого на підставі розпорядження генерального директора ВП «Чорнобильська АЕС» сторонам у справі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], було передано у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS]. Їх право спільної сумісної власності 28 березня 1998 року було зареєстровано Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації Київської області за реєстровим № 169/73. Як зазначено у ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як встановлено під час розгляду справи будь - якої домовленості між співвласниками житлового приміщення щодо іншого розміру їх часток у праві спільної сумісної власності між ними не було. Іншого законом також не встановлено. Тому кожна із сторін у справі має право на визнання за нею права власності на 1/4 частку вищевказаного житлового приміщення. Як вбачається з технічного паспорта на спірну квартиру вона складається з 3-х ізольованих кімнат, житлова площа яких дорівнює 43,5 квадратних метрів /1 кімната -13,4 кв.м., 2-а кімната - 12,8 кв.м., З-я кімната - 17,3 кв.м./. Відповідно до вищевказаних правовстановлюючих документів всі четверо її співвласників мають право на частку у власності та користування цією квартирою. Враховуючи розмір жилої площі даного житлового приміщення ідеальна частка кожного з співвласників житла складає 10,875 квадратних метра житлової площі /43,5 кв.м.:4/. Враховуючи розмір ідеальних часток по жилій площі, на виділення у користування якої мають право [PERSON], [PERSON], та [PERSON], що складає 32,625 квадратних метра, запропонований ними порядок користування квартирою не перевищує сукупний розмір їх ідеальних часток та не порушує житлових прав відповідача. Тому суд вважає за можливе виділити позивачам в окреме користування дві ізольовані кімнати розміром 17,3 та 12,8 квадратних метра житлової площі /поз.6,7I, залишивши у користуванні відповідача третю ізольовану кімнату розміром 13,4 кв.м. /поз.5/, інші приміщення - в загальному користуванні /поз.1,2,3,4/. Враховуючи те, що вихід на лоджії, наявні в квартирі, здійснюється тільки з кімнат, які просять виділити у користування позивачі, суд прийшов до висновку про можливість залишення їх у користуванні [PERSON], [PERSON], та [PERSON] Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь [PERSON], понесені нею судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок та 1 700 гривень за надання правової допомоги адвокатом, що підтверджено наданими суду актом виконаних робіт з визначенням часу на підготовку у розгляді справи та представництво інтересів сторони у суді, квитанціями до прибуткових касових ордерів.

Outcome: approved