Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що вона являється власником будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстровані її онука - [PERSON], [INFO], правнучка - [PERSON], [INFO], правнучка - [PERSON], [INFO], правнук - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], та колишній співмешканець її онуки - [PERSON], [INFO]. Однак, [PERSON] не проживає у вказаному будинку близько десяти років без поважних причин. Він не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має, і взагалі будинком не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени сім'ї, відповідачу не чинили. В позові позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд розглядає справу у його відсутність заочно, на підставі наявних в справі доказів. Вислухавши пояснення осіб. які беруть участь у справі, допитавши свідків, а також вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач являється власником будинку [ADDRESS], що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав Комунального підприємства "Новомиколаївське госпрозрахункове архітектурно-планувальне технічно-інвентаризаційне бюро" від 10 листопада 2003 року. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області від 18 вересня 2018 року № 3290, в будинку [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] протягом останніх 10 років в будинку по [ADDRESS] жодного разу не з'являвся, його місце проживання не відоме. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що він проживає по сусідству з заявницею протягом останніх 2 років. За час його проживання протягом вказаного часу він жодного разу [PERSON] в будинку по [ADDRESS] не бачив. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеного секретарем Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області 18 вересня 2018 року, в будинку по [ADDRESS] зареєстровано 6 осіб, в тому числі [PERSON], [INFO], який фактично не проживає за вказаною адресою більше року. На підставі вищевказаних доказів судом встановлено, що [PERSON] в будинку по [ADDRESS] не проживає понад один рік без поважних причин. Речі, належні відповідачу, в будинку відсутні. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу ніхто не чинив. За таких обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, і позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved