Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

В лютому 2017 року позивач [PERSON] Акціонерне Товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ ПриватБанк)\~ \~звернувся до суду \~з \~позовом до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором б/н від 19.07.2010 року у розмірі 26191.26 грн. Свої вимоги мотивували тим, що згідно укладеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000.00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку \~зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» складає між ним \~та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 28.02.2017 року має заборгованість 26191,26 грн., яка складається з наступного: 4940,00грн. - заборгованість за кредитом; 19527,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 1223.39 грн. - штраф (процентна складова). Оскільки по теперішній час відповідач \~грошові кошти не повернула, позивач просить задовольнити позов та стягнути заборгованість та витрати на сплату судового збору у розмірі 1 600 грн. \~\~Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив провести судове засідання без його участі та у разі неявки належно повідомленого відповідача, ухвалити заочне рішення по справі ( а.с.38) Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Так, судом, у відповідності до ч. 5\~ст. 74 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, які вона отримувала, про що свідчать поштові повідомлення.(а.с.42). Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 23.03.2017 року в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був сповіщений належним чином, але з позивними вимогами позивача не погодився, надав суду письмове заперечення, відповідно до якого стверджував, що фактично [PERSON] кредит не отримувала, всі документи відносно неї сфальсифіковані, так як кредит отримала працівник банку [PERSON], яка вже була засуджена Роздільнянським районним судом за подобні випадки. На даний час, кримінальне провадження від 13.10.2014 року за заявою [PERSON] про заволодіння її грошовими коштами у сумі 5200грн працівником банку, яке було раніше закрито за відсутністю ознак складу злочину, поновлено та знаходиться на стадії досудового розслідування.( додано до матеріалів справи відповідь Розлільнянського ВП, Витяг з ЄРДР, відповідь Роздільнянської місцевої прокуратури). Окрім того на його думку банк пропустив строк на звернення до суду тому просить суд застосувати строк позовної давності. Представник позивача в своїх письмових поясненнях, спростував заперечення представника відповідача, зазначивши, що відповідач [PERSON] з 19.07.2010 року є клієнткою ПАТ КБ «ПриватБанк» підписавши анкету заяву, чим підтвердила, що ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Оскільки первинно її було ідентифіковано, то при випуску картки 14.08.2014 року підписання нової анкети не було потрібно. Отримання картки відповідачем було зроблено її фотографування з карткою (що долучено до матеріалів справи). Що стосується застосування строків позовної давності, то відповідачу була надана картка №5168755323004677 зі строком дії до липня 2017р. тобто строк дії картки до 31.07.2017 року, окрім того відповідач кредитними коштами скористалась лише 18.08.2014 року, прострочена заборгованість у неї виникла лише 30.09.2014 року, тому лише з 30.09.2014 року Банку стало відомо про порушене право, та тому строки позовної давності н сплили. Відповідач [PERSON] по теперішній час свої зобовязання за Договором належним чином не виконує, а тому вважають, що позовні вимоги Банку є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 197 ЦПК України). \~\~\~Враховуючи думки представника позивача, відповідача, викладені в письмових поясненнях, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору\~ № б/н від 19.07.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000.00грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку\~зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.(а.с.4-7). 19.07.2010 року [PERSON] стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правила надання банківських послуг, підписавши Анкету - Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк". Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердила, що ознайомилася та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, а також зобовязується регулярно знайомитися з їх змінами на сайті Банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобовязуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Доказів, що підпис в анкеті-заяві від 19.07.2010р. належить не відповідачу, а іншій особі матеріали справи не містять. Згідно Постанови НБУ від 17.12.2003г. «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» п. 2.2. Ідентифікація клієнта не є обов'язковою, якщо клієнт вже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України. Оскільки, відповідача було ідентифіковано 19.07.2010р. то при випуску картки 14.08.2014р. підписання нової анкети не було потрібно, що не суперечить чинному законодавству України. Отримання картки відповідачем підтверджується фотографуванням клієнта з карткою згідно до п. 1.1.7.40 Умов і Правил надання банківських послуг. Доказів, що на фото зображена не відповідач, а інша особа матеріали справи не містять. Згідно Постанови НБУ від 17.12.2003г. «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» активація карти здійснюється тільки за допомогою контактного телефону клієнта шляхом відправки коду авторизації, а відповідно карта не може бути активована без згоди / відома Клієнта. Згідно Постанови НБУ від 19.05.2005г. «Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням» код авторизації - це код, який формується і надається емітентом або юридичною особою, що діє за його дорученням, - членом або учасником платіжної системи за результатами позитивної авторизації, що в свою чергу забезпечує гарантію видачі платіжної картки належному клієнту, запобігання шахрайських операцій з картами. Згідно Постанови НБУ від 19.05.2005г. «Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням» п.3.15 держатель платіжної картки зобов'язаний зберігати платіжну картку та інформацію, яка дозволяє користуватися нею (у тому числі ПІН), контролювати рух коштів по своєму картковому рахунку і повідомляти емітента про операції, які не виконувалися держателем. Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» п. 14.15. встановлено, що користувач зобов'язаний надати банку інформацію для здійснення контактів з ним, а банк зобов'язаний зберігати цю інформацію. При підписанні Анкети-Заяви від 19.07.2010р. відповідач [PERSON] особисто вказала номер мобільного телефону (+30974867961), правильність номеру вона засвідчила власним підписом в Анкеті-Заяві. На вказаний номер мобільного надсилались смс - повідомлення по всім операціям по картці, як зняття грошових коштів, так і поповнення. Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено визначення електронного платіжного засобу (п.1.14) - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ. - П. 1.27 дається визначення платіжній картці - електронне платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або з відповідного рахунку банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором, ч. 16 ст. 14 встановлено, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов'язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та / або використання електронного платіжного засобу або його реквізитів. Відповідно до умов Договору клієнт зобов'язаний: - застосовувати заходи до запобігання втрати картки, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на карту і магнітну смугу, або їх незаконного використання (п 1.1.2.10 УіП); - інформувати Банк, а також правоохоронні органи за фактом втрати карти, ПІНу, або отримання звістки про їх незаконне використання (п 1.1.2.11 УіП); У 3-х денний термін після усної заяви про втрату картки, ПІНа надати письмову заяву в Банк (п. 1.1.2.12 УіП). Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви про блокування коштів на Картрахунку і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки до стоп-листа Платіжної системи (п. 1.1.5.29 УіП). Про втрату картки відповідач [PERSON] не заявляла, грошові кошти знімалися у відділенні банку. Особа, яка знімала кошти мала в наявності платіжну карту і знала ПІН - код властивий даній карті, а згідно п. 1.1.1.106 УІП PIN - код відомий лише держателю карти та необхідний для здійснення операцій з Платіжною картою. Враховуючи п. 1.1.5.29 кредитного договору, клієнт несе повну відповідальність за операції проведені з картою. Клієнт у свою чергу має право стягнути суму відшкодування з винних осіб встановлених в кримінальному порядку. Отже судом встановлено, що у зв'язку з відсутністю доказів звернення відповідача в Банк із заявою про внесення картки в стоп-лист платіжної системи, а також будь-яких звернень відповідача про втрату карти, посилання на це представника відповідача в письмових запереченнях не можуть прийматися судом до уваги оскільки являються необґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального Кодексу України - Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін, наданих суду для обґрунтування своєї правової позиції. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі і щодо який у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON] не надала доказів, що операції зі зняття грошових коштів здійснювалися без її відома, що вказаною карткою вона не володіла, а гроші отримувала інша особа. Окрім того, в період часу з 08.10.2014р. по 17.10.2014р. в результаті договірного списання, кошти списувалися з картки відповідача в рахунок погашення заборгованості, що підтверджується відповідним розрахунком. Також суд вважає, що доводи представника відповідача в частині покладення відповідальності на іншу особу ([PERSON], яка засуджена вироком Роздільнянського районного суду за шахрайські дії), не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні з огляду на наступне. У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України підставою звільнення від доказування є вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, який є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Діючим законодавством передбачений обов'язок суду зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства (ст. 201 ч.1 п. 4 ЦПК України). Тобто вказана справи повинна не тільки існувати, а і знаходиться на розгляді в суді. Так, згідно вироку Роздільнянського районного суду від 15.04.2016р. [PERSON] було визнано визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.1 ст.191 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади повязані із фінансово-господарською діяльністю на строк два роки, з застосуванням штрафу. [PERSON] була засуджена за те, що працюючи на посаді касира операціоніста в відділенні смт. Лиманське ПАТ КБ «Приват банк» заволоділа коштами клієнтів ПАТ КБ «Приват банк» шляхом їх зняття з кредитних карток осіб, які їй довіряли, тобто на заволодіння коштами осіб шахрайським шляхом, при цьому винних дій відносно [PERSON] вказаним вироком не встановлено, остання потерпілою по вказаному провадженню визнана не була. Події, які розглядаються в даній цивільній справі, відбувалися протягом 2010-2014р.р., на теперішній час вирок (з встановленням обставин провини по вказаним подіям) відносно будь-кого, відсутній. Згідно наданих матеріалів представником відповідача вбачається, що 13.10.2014р. до ЄРДР за № 12014160390001773 внесені відомості по заяві [PERSON] про те, що працівник «ПриватБанку» смт Лиманське шахрайським шляхом заволоділа її грошовими коштами в сумі 5,200грн., особа, яка повідомлено про підозру відсутня. Надалі, а саме 21.10.2015р. вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, а потім знову поновлено за заявою відповідача у 2017р. після звернення банку до неї з вказаним позовом, досудове розслідування на час розгляду вказаної справи триває . Тобто, будь-яке кримінальне провадження на розгляді в суді відсутнє, підозра жодній особі не оголошувалася, що повністю спростовує доводи представника відповідача про покладення відповідальності на іншу особу. Крім того, підстав для зупинення вказаної цивільної справи суд не вбачає, оскільки тільки наявність кримінального провадження на розгляді в суді є підставою для вказаного. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладених між сторонами договорів та нормами чинного законодавства України і підлягають задоволенню у повному обсязі. Що стосується строків позовної давності. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.11 Умов та правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року по справі № 6-14цс14 та постанові від 18 червня 2014 року по справі №6-61 цс 14. За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у вищезазначених постановах, які, відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковими для всіх судів України, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Згідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти за договором відповідачу [PERSON] була надана картка № 5168755323004677 зі строком дії до 07/17, тобто строк дії картки до 31.07.2017. «

Outcome: approved