Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідачка- мати останньої. З квітня 2014 року дитина фактично проживає разом із батьком за адресою: [ADDRESS],а відповідачка жодних батьківських обов'язків по вихованню не виконує, матеріально дитину не утримує. Дитина проживає з позивачем,який займається її вихованням та матеріально забезпечує. Позивач вважає, що оскільки відповідачка тривалий час ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, є всі підстави для позбавлення її батьківських прав, що необхідно для визначення правового статусу дитини. У судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідачка до суду неодноразово не являлась без поважних причин,будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи. Справа розглянута у відповідності до вимог ст.. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дзержинської міської ради Нестерова О.О. суду пояснила, що комісія з питань захисту прав дитини вважає доречним позбавити відповідачку батьківських прав оскільки остання не займається вихованням дитини та їйв цьому немає з боку позивача ніяких перепон. Вислухавши пояснення позивача, третьої особи,свідків, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач є батьком [PERSON],[INFO] ,а відповідачка - мати. (а.спр.18) Малолітня [PERSON] мешкає з позивачем,котрий має належні житлові умови для проживання з дитиною, забезпечує її всіма необхідними побутовими речами, одягом, речами, займається її вихованням,відвідує систематично дитячий садок "Червона шапочка", де перебуває донька, характеризується позитивно . Відповідачка тривалий час жодних обов'язків по вихованню дитини не виконує, матеріально дитину не утримує,негативно поводить себе, що підтверджено громадською характеристикою та рішенням комісії з питань захисту прав дитини. ( а.спр. 4-7,13,19-21). Свідки [PERSON],[PERSON], у судовому засіданні підтвердили,що матір -відповідачка по справі,тривалий час жодних обов'язків по вихованню дитини не виконує, матеріально дитину не утримує,судьбою дитини не цікавиться. Остання проживає разом із позивачем,матеріально забезпечена,має належні житлові умови. Свідок [PERSON] суду підтвердила,що її онучка -[PERSON] з квітня 2014 року знаходиться на вихованні у батька,а матір ніякої участі в цьому не приймає,місце її знаходження невідоме ,а позивач прийняв на себе відповідальність за виховання,життя та здоров*я його малолітньої дочки та вживає заходи по захисту прав та законних інтересів дитини. Із наданого висновку від 09 грудня 2014 року вбачається,що комісія з питань захисту прав дітей Дзержинської міської ради дійшла до висновку ,що позбавлення батьківських прав [PERSON] , котра мешкає за адресою : [ADDRESS] доцільно та відповідає інтересам її доньки - [PERSON],[INFO] . ( а.спр.14) Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалась на ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо,так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави- учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідачка впродовж всього часу матеріально дитину не утримувала, вихованням не займався, не виявляв інтересу до її життя, не виявляв бажання до спілкування з нею. Враховуючи наведене та те, що позбавлення відповідача батьківських прав дозволить вирішити питання про встановлення правового статусу дитини, суд, вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав стосовно його малолітньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved