Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» (надалі за текстом - відповідач), про стягнення банківського вкладу, відсотків за договором № SAMAВ010000097893 «Стандарт на 12 мес.» від 22.05.2013 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.05.2013 р. позивач уклав з відповідачем договір банківського вкладу № SAMAВ010000097893 «Стандарт на 12 мес.», cума вкладу становить 10 000 грн., на строк 366 днів по 22.05.2014 р. включно, зі сплатою 19,5 % річних. 28.04.2014 р. позивач на адресу відповідача надала заяву про повернення вкладу та відсотків, однак у поверненні вкладу у розмірі 10 000 грн. та відсотків, відповідачем було відмовлено. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення ст. 1060 ЦК України, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача суму депозитного вкладу, проценти на банківський вклад, 3% річних та інфляційні втрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені у позові. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях проти позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 22.05.2013 р. позивач уклав з відповідачем договір банківського вкладу № SAMAВ010000097893 «Стандарт на 12 мес.» (а.с. 10 - 12). Згідно п. 1 договору, процентна ставка по вкладу складає 19,5 % річних. Пунктом 2 договору передбачено, що нарахування відсотків по вкладу починається з першого робочого дня, наступного за днем надходження грошових коштів в Банк, і нараховується за кожний календарний день виходячи з фактичної кількості днів в році по ставці, зазначеної в п. 1 з урахуванням п.п. 6.7 діючого договору. День повернення вкладу в період нарахування відсотків не входить. Згідно п. 3 договору виплата суми нарахованих процентів нараховується Банком в строки визначені періодами нарахування процентів. Клієнт має право отримати нараховані проценти не раніше 15-00 першого робочого дня, що слідує за датою оформлення договору за повну кількість періодів нарахування, минувших з моменту укладення договору. Пунктом 7 договору визначено, що сторони мають право достроково розірвати діючий договір відповідно до діючого законодавства України, повідомивши про це іншу сторону за 2 банківських дні до дати розірвання договору. При поверненні вкладу по ініціативі Клієнта до закінчення строку вкладу, зазначеного в п. 1 діючого договору, Клієнту повертається сума вкладу і виплачуються відсотки за неповний строк вкладу, нараховані за фактичний строк користування вкладом, виходячи з відсоткової ставки, зазначеної в п. 1 з врахуванням положень п. 6 даного договору, помноженої на коефіцієнт 0,5. Пунктом 11 договору передбачено, що договір вступає в силу з дня його підписання. Дія договору припиняється з виплатою Клієнту всієї суми вкладу разом з відсотками, належними згідно з умовами діючого договору. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та Законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та Законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Судом було досліджено письмові заперечення відповідача, з яких вбачається, що обставини викладені у запереченнях не відповідають нормам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим не знайшли свого підтвердження. В судовому засіданні встановлено, що всупереч вищевикладеному, відповідач безпідставно ухиляється від повернення вкладу, продовжує користуватися вкладом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Частиною 1 статті 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 р. N 516 (надалі за текстом - Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4 Положення, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому, квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. При цьому, ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України встановлюють, що банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Як вбачається з положень ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, тому суд не приймає до уваги посилання представника позивача на неможливість виконання зобов'язань за вищезазначеним договором, в обгрнтування своїх заперечень проти позову. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відсотки нараховувались наступним чином, 10 000 грн. сума вкладу * 19,5 % = 1 950 грн. Позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення банківського вкладу, чим засвідчила свій намір припинити дію договору. У зв'язку з цим відповідач був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договорів. Проте, відповідач не повернув банківський вклад, чим порушив свої грошові зобов'язання. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Розрахунки позивача, відповідачем, з посиланням на належні та допустимі докази, спростовані не були. У зв'язку з вищевикладеним, з урахуванням повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами та дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що відповідачем не були виконані свої зобов'язання за договором банківського вкладу, а відтак відповідач зобов'язаний виплатити вкладнику за договором банківського вкладу № SAMAВ010000097893 «Стандарт на 12 мес.» грошову суму у розмірі 10 000 грн., відсотки за користування банківським вкладом у розмірі 1 950 грн., 3 % річних у розмірі 548 грн. 06 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 422 грн. 05 коп. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved