Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернулась [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу мотивуючи її тим, що 22.02.1989 року вона уклала договір купівлі-продажу житлового будинку №6 по вулиці Шаумяна у м. Біла Церква Київської області з [PERSON] Однак, за вказаним договором прізвище заявниці записано «Петріченко». Оскільки в паспорті громадянина України прізвище заявниці вказано «Петриченко», а в документі, що посвідчує право власності на будинок «Петріченко», тому розбіжності у вище вказаних документах перешкоджають їй у повному обсязі розпоряджатися своєю власністю. А тому заявниця просила суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документу договору купівлі-продажу житлового будинку №6 по вулиці Шаумяна у м. Біла Церква Київської області, укладеного між нею [PERSON] У судове засідання заявниця не зявилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання свого представника не направила, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. Суд оглянувши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 22.02.1989 року було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила належний [PERSON] житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться в м. Біла Церква, вулиця Шаумяна під №6. Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Як роз'яснено в листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. У вказаному листі Верховного Суду України також зазначено, що заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: - особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Той факт, що договір купівлі-продажу від 22.02.1989 року належить саме заявниці, підтверджується наданими до суду доказами. Заявницею надано паспорт громадянина України на імя [PERSON], [INFO], місце народження м. Біла Церква Київської області. 04.11.1986 року відділом ЗАГС Білоцерківського міськвиконкому, актовий запис №1523 було укладено шлюб між та [PERSON] та [PERSON], [INFO], місце народження м. Біла Церква Київської області, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - «Петриченко», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу ІІІ-БК № 357240. У технічному паспорті на будинок №6 по вулиці Шаумяна у м. Біла Церква Київської області прізвище власника зазначено «Петриченко». Крім того, 29.05.2007 року заявниці було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0613 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Шаумяна, 6. У вказаному державному акті серії ЯД №709172 прізвище власника вказано «Петриченко». Встановлення факту належності заявниці зазначеного правовстановлюючого документу має значення для того, щоб у повному обсязі розпоряджатися своїм майном, оскільки договір купівлі-продажу будинку є основним документом, що підтверджує право власності на будинок. Оскільки встановити даний факт іншим способом, окрім судового неможливо, аналіз зібраних по справі доказів та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, що передбачено ч.1 ст. 256 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved