Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася з позовом [PERSON] до КП «Міське агентство по приватизації житла» про визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилалася на те, що 04 лютого 1997 року, згідно Розпорядження органу приватизації №90364, вона стала власником квартири №[ADDRESS]. 30 травня 2004 року у будинку, в якому знаходилась вказана квартира, стався обвал, у звязку з чим, Рішенням Виконкому Одеської міської ради від 08 грудня 2005 року № 857 мешканцям будинку було обіцяно надання відповідного житла, але на деякий час їх було виседено з будинку та тимчасово заселено до готелів: спочатку «Пасаж», а в подальшому - до готелю «Центральний». Після цього вона проживала у готелях на протязі дев'яти років, таке проживання було морально важким та не співпадало зі способом життя людини похилого віку, випрати білизну стало неможливим, не було де приготувати їжу. Одеська міська рада, згідно чинного законодавства мала право вирішувати питання щодо надання їй відповідного житла, але Одеська міська рада, на думку позивачки, не здійснила своєчасно її відселення у встановленому законом порядку. Тому, позивачка вказала, що, з метою вирішення квартирного питання, за захистом своїх майнових прав, вона була вимушена звернутись до суду. 11 листопада 2013 року, Рішенням Приморського районного суду м .Одеси її позовні вимоги до Одеської міської ради були задоволені. Дане Рішення зобовязувало Одеську міську раду надати їй, [PERSON], двокімнатну квартиру, загальною площею не менше 67,73 кв.м. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12.02.2014 року, вказане Рішення Приморського районного суду від 11 листопада 2013 року, залишено без змін. Зазначене рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.11.2013 року, наразі є чинним. 25.06.2014 року, Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, було відкрито виконавче провадження. Весь цей час позивачка проживала у готелі. Лише 30.06.2016 року Одеська міська рада, згідно розпорядження №88 8-У Ц прийняла рішення щодо забезпечення житлом громадян, які відселені з аварійного будинку та проживають в готелі. Позивач зазначила, що згідно Рішення Одеської міської ради та Рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 16.06.2000 року №329 п.3.1, лише 05.05.2017 року було прийнято розпорядження Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради №169, відповідно до якого: її було відселено із аварійного будинку №43 по вул. Жуковського і надано ордер на квартиру №34-Б, яка складається із двох кімнат, житловою площею 31,6 кв.м. в будинку №39 по вул. Прохоровській у м .Одесі. Для отримання ордеру на зазначену квартиру, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради», 04.05. 2017 р. провело технічне обстеження квартири № [ADDRESS], яка належала їй до цього. Тоді ж, КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» було встановлено, що даний обєкт не існує, у зв'язку зі знищенням, тобто зруйнований. Згідно даних технічного обстеження, позивачку було позбавлено права власності на квартиру № [ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.07.2017р. Тобто, вказана квартира з цього часу перестала існувати та була знята реєстатором з обліку. У зв'язку з цим, позивачка 13 липня 2017 року отримала ордер на жиле приміщення №00964, серії ПР, на квартиру №34-Б, яка складається із двох кімнат, житловою площею 31,6 кв. м., загальною площею 67, 9 кв.м., в будинку №39 по вул. Прохоровській у м .Одесі В подальшому, 24 листопада 2017 року, позивачка уклала договір найму житла на квартиру №[ADDRESS] у м .Одесі та здійснила реєстрацію свого місця проживання у цій квартирі. З метою відновлення свого права власності на житло, позивач звернулась з заявою до КП «Міське агентство з приватизації житла» про приватизацію квартири, наданої їй замість зруйнованої, тобто відновити її право власності на нерухоме майно. Як вказує позивач, КП «Міське агентство з приватизації житла» своєю відповіддю, відмовило їй в приватизації квартири та запропонувало звернутись до суду. Посилаючись на вищевикладені обставини, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 67,9 кв.м., житловою 31,6 кв. м. Позивач в судове засідання не прибула. До канцелярії суду надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Проти заочного розгляду справи, позивач не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи двічі повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов, як того вимагає діюче законодавство, відповідач до суду не надав, хоча у відповідача було, більш ніж достатньо часу. Так, повістку про явку до суду на 24.04.2018 року, ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позову та додатки до нього, відповідачем було отримано 29.03. 2018 року. Незважаючи на вказане, 24.04.2018 року, відповідач у судове засідання не прибув, відзив на позов, своєчасно не надав. У зв'язку з неявкою представника відповідача у судове засідання, розгляд справи було відкладено на 16.05.2018 року. Повістку про явку до суду на 16.05.2018 року, відповідачем було отримано 25.04. 2018 року. Проте, 16.05.2018 року, відповідач у судове засідання не прибув. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наданим доказам, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 04 лютого 1997 року, згідно Розпорядження органу приватизації № 90364, на підставі Свідоцтва про право власності, [PERSON] стала власником квартири № [ADDRESS], загальною площею 67,73 кв.м.. (а.с. 23 - 24) 30 травня 2004 року відбувся обвал в будинку №43 по вул. Жуковського у м.Одесі.(а.с.13). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2013 року, яке набрало законної сили, по справі № 1522/22462/12, було встановлено, що, згідно рішення ВК ОМР №346 від 05 липня 2004 року «Про внесення доповнень до списків сімей, які потребують позачергового надання жилих приміщень у звязку з виселенням з квартир та споруд, що загрожують обвалом, затверджених п.1 рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 16 червня 2000 року №329», [PERSON] було включено до списку сімей, що потребують позачергового надання житлових приміщень (а.с.14). Також, у даному рішенні було вказано, що у звязку з непередбаченим обвалом сходової клітини та частини квартир трьохповерхової правоворотньої споруди будинку № 43 по вул. Жуковського, окремі ділянки стін, перекриття, даху знаходяться з аварійному стані та загрожують обвалом. Тому подальше проживання сімей, у тому числі, квартири №14 стало небезпечним та неможливим, а проведення відновлюючого ремонту є недоцільним, споруда підлягає зносу.(а.с.14). [PERSON] стала проживати у готелі, але рішення ВК ОМР №376 від 05 липня 2004 року (п.З) стосовно виділення житлової площі сімям, які підлягають виселенню щодо позивачки, Одеською міською радою не було виконано. У зв'язку з викладеним, Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2013 року, яке набрало законної сили, по справі № 1522/22462/12, було зобовязано Одеську міську раду надати [PERSON] двокімнатну квартиру, загальною площею не менше 67,73 кв.м. (а.с. 12-17) Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12.02.2014 року, вказане Рішення Приморського районного суду від 11 листопада 2013 року, залишено без змін.(а.с. 18-22). Згідно п. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до рішення №888-У1І від 30.06.2016 року, Одеська міська рада придбала в комунальну власність територіальної громади м. Одеси квартири для забезпечення житлом громадян, які відселені з аварійних будинків та проживають в готелі. (а.с. 37) Як вбачається з Витягу із розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 169 від 05.05.2017 року «Про взяття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам», було прийнято рішення про видачу ордера [PERSON], відселяємій із аварійного будинку № 43 по вул. Жуковського, на ізольовану квартиру № 34-б, яка складається із двох кімнат, житловою площею 31,6 кв.м., в будинку № 39, по вул. Прохоровській, на склад родини в 1 особу, відповідно до п.3.1. рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 16.06.2000 №329. (а.с. 38) Згідно листа КП «Бюро Технічної Інвентаризації» ОМР від 04.05.2017 року № 484281.36.17, за даними технічного обстеження 11.05.2017 року було встановлено, що обєкт нерухомого майна, який був розташований в [ADDRESS] не існує, у звязку зі знищенням вищезгаданого нерухомого майна (зруйновано). (а.с. 35) У відповідності до розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 169 від 05.05.2017 року, [PERSON], як відселяємій із аварійного будинку, - 13.07.2017 року було видано ордер № 009648, серії ПР, на ізольовану квартиру № 34-б, яка складається із двох кімнат, житловою площею 31,6 кв.м., в будинку № 39, по вул. Прохоровській. (а.с. 29) Згідно до ст. 112 ЖК України, «якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом громадянам, виселюваним з цього будинку надається інше благоустроєне жиле приміщення виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів». Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, від 12.07.2017 року, за заявою, - Юридичний департамент Одеської міської ради, вніс відомості про припинення права власності [PERSON] на квартиру №[ADDRESS], на підставі Довідки КП «Бюро Технічної Інвентаризації» ОМР від 04.05.2017 року № 484281.36.17, про знщення обєкта нерухомого майна, який був розташований в [ADDRESS] (а.с. 36). 24 листопада 2017 року позивач уклала договір найму житла на квартиру №34-Б, яка складається із двох кімнат, житловою площею 31,6 кв.. м., загальною площею 67,9 кв.м. в будинку №39 по вул. Прохоровській у м. Одесі.(а.с. 30) На підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, від 12.07.2017 року, про припинення права власності [PERSON] на квартиру № [ADDRESS], та отриманням ордеру № 009648, серії ПР, на ізольовану квартиру № [ADDRESS], [PERSON], Департаментом надання адміністративнтих послуг Одеської міської ради, 02.08.2017 року була знята з реєстрації місця проживання в квартирі № 14 за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, буд. №43 та було зареєстровано місце її проживання в [INFO].(а.с. 3). Згідно технічного паспорта, двокімнатна квартира №[ADDRESS], загальною площею 67,9 кв.м., розташована на 9 поверсі 18-поверхового будинку та складається з двох кімнат, житловою площею - 31,6 кв. м., у тому числі: перша кімната - 13,5 кв.м., друга кімата - 18,1 кв.м., кухня, площею 14,7 кв.м.; санвузол, площею - 6,4 кв.м., коридор, площею - 11,4 кв.м., кладова, площею - 2,2 кв.м.; лоджія -1, 6 кв.м. (а.с.25-27). У зв'язку з викладеним, з метою відновлення свого права власності на житло, позивач звернулась з заявою до КП «Міське агентство з приватизації житла» про приватизацію квартири, наданої їй замість зруйнованої, право власності на яку, за нею припинено. Проте, КП «Міське агентство з приватизації житла» своєю відповіддю 06.02.2018 року відмовило [PERSON] в приватизації квартири № [ADDRESS], вказавши, всупереч зазначеному, що право власності на квартиру №14 за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 43 "згідно комп'ютерної бази даних міськагенства... досі належить саме Вам (одноосібно)..." та запропонувало звернутись до суду. (а.с. 2) Однак, згідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.07.2017 р. № 91783433, право власності на квартиру № [ADDRESS], що належала [PERSON], припинено, у зв'язку зі знищенням її. (а.с. 36). Згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами, захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно, або за доступну для них плату, відповідно до закону. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд, упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав, розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України, ніхто не може бути прготиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Статтею 345 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності, у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням того, що право власності на квартиру № 14 у місті Одеса по вул. Жуковського, буд. №43 припинено, у зв'язку зі знищенням, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved