Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що являється власницею житлового будинку №66 по вул. Куйбишева в м. Первомайську Миколаївської області на підставі договору купівлі продажу від 21.09.1982 року. Вона вирішила подарувати належний їй будинок, проте в проведенні відчуження майна її було відмовлено, оскільки будинок був придбаний нею за час шлюбу, тому вважається спільною сумісною власністю подружжя. Дійсно, 28.08.1982 року вона уклала шлюб з відповідачем, який було розірвано 31.01.1987 року. Її колишній чоловік не заперечував того факту, що будинок належить їй, оскільки був придбаний за її кошти, які їй було подаровано бабусею. Крім того, кошти за будинок були передані продавцю до укладення договору, що зазначено в п. 3 Договору. Тож вона вважає, що будинок є її особистою власністю та просить визнати за нею право власності на житловий будинок. Позивачка [PERSON] та її представник в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, повністю підтримали позов. Відповідач [PERSON] в судові засідання неодноразово не зявлявся. Судові повістки відповідно до вимог абз. 3 ч. 5 ст. 74 ЦПК України надсилалися відповідачу за адресою його останього місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а тому в силу абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені йому належним чином. Також відповідача було повідомлено про час та дату розгляду справи через оголошення в газеті: "Урядовий курєр" №242 від 25.12.2015 року. [PERSON] причини своїх неявок суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність або заперечення проти позову не надав. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у даній справі доказів, на що позивач згоден. Дослідивши надані суду письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] згідно Договору купівлі-продажу від 21.09.1982 року придбала у власність житловий будинок №66 по вул.. Куйбишева в м. Первомайськ Миколаївської області. [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, [PERSON] після укладення шлюбу 28.08.1982 року отримала прізвище «Косячук». Із листа Приватного нотаріуса Первомайського міського нотаріального округу [PERSON] вбачається, що позивачці відмовлено у реєстрації договору дарування, оскільки будинок було придбано під час шлюбу та на його відчуження потрібна згода чоловіка. [PERSON] ч. 1 ст. 57 СК України майно, набуте одним з подружжя за кошти, які належали йому особисто і майно, набуте на підставі договору дарування є особистою приватною власністю подружжя. Факту придбання спірного майна особисто позивачем відповідач не заперечував. Крім того, після розірвання шлюбу, з 1987 року він не вимагав виділення своєї частки як подружжю відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України. Таким чином встановлено, що житловий будинок №66 по вул. Куйбишева в м. Первомайськ Миколаївської області є особистою приватною власністю [PERSON] Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню у повному обсязі в силу ст.ст. 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України ст. 57 СК України. За [PERSON] слід визнати право особистої приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вулиці Валеріана Куйбишева, 66 в м. Первомайську Миколаївської області.

Outcome: approved