Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача -[PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину приватизованої квартири [ADDRESS]. Після смерті матері спадкоємці самостійно домовилися про поділ спадкового майна. На даний час невирішеним залишається питання власності та користування вказаною квартирою, а врегулювати правовідносини між сторонами у інший спосіб, ніж звернення до суду, не можливо. Позивач позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та просив справу розглянути без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали та просили справу розглянути у їх відсутність про що надали відповідні заяви, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи і докази, які надали сторони, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. [INFO] померла матір позивача - [PERSON], [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину приватизованої квартири [ADDRESS], та на будинок з господарськими спорудами у [ADDRESS] 1940 року забудови. Право власності на 1/3 квартири підтверджується свідоцтвом про власності від 28 грудня 2000 року. Іншими власниками по 1/3 квартири є позивач та його донька [PERSON] Загальна площа квартири 66, 1 кв.м. Відповідач [PERSON] оформила спадщину 7 вересня 2012 року на своє ім'я в с. Чечелівка, а саме на будинок з господарськими спорудами 1940 року. забудови та земельну ділянку. Там же за вказаною адресою вона постійно проживає. [PERSON] спадщину не оформляла та відповідно до домовленості погодилася на грошову компенсацію за частину квартири та будинковолодіння у с. Чечелівка. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та [PERSON] у 2014 році сплатили грошову компенсацію [PERSON] за частину спадкового майна, а також 1/3 частину квартири, яка їй належить на підставі свідоцтві від 28.12.2000 р. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Відповідно до частини 3 статті 1268 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт прийняття [PERSON] спадщини, 1/3 квартири підтверджується рахунками про сплату всіх щомісячних обов'язкових платежів за комунальні послуги, абонентськими книжками розрахунків сплати за комунальні послуги, а також тим, що позивач зареєстрований та проживає з моменту приватизації по теперішній час у вказаній квартирі, утримує квартиру в належному стані. Таким чином, [PERSON] на час відкриття спадщини проживав зі спадкодавцем, а тому, відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України, він вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 5 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду „України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" передбачено, що, вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як зазначив позивач, у зв'язку з набранням чинності з 1 січня Закону України від 24 грудня 2015 року №909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» виникла необхідність сплати податку на нерухомість, оскільки площа квартири перевищує 60 м2, але при цьому не вирішеним залишається питання власності та фактичного користування квартирою. Вказані обставини унеможливлюють належне виконання вимог Закону України від 24 грудня 2015 року №909-УШ«Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», а у інший спосіб урегулювати правовідносини між сторонами не можливо. Враховуючи вище викладене, а також положення ст. 16 ЦК України, згідно яких суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом задоволення даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved