Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Адвокат [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до Жмеринської міської ради Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи його тим, що 21.04.2015 р. помер його батько [PERSON], який за життя, 09.10.2003 р. склав заповіт, відповідно до якого заповів позивачу належну йому квартиру по вул. Магітральній, 45/25 в м. Жмеринка Вінницької області. Після смерті батька відкрилася спадщина на вказану квартиру, яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 26.09.2003 р., посвідченого приватним нотаріусом Жмеринського нотаріального округу Вінницької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №168. 21.03.2016 р. позивач маючи намір прийняти спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом звернувся до нотаріуса, однак отримав відмову через те, що у правовстановлюючому документі на спірну квартиру відсутні відомості про державну реєстрацію. Отже, через відсутність відмітки у правовстановлюючому документі про державну реєстрацію він не може оформити своїх спадкових прав, а тому просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті батька [PERSON], який помер 21.04.2015 р., а саме на квартиру [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON], будучи повідомленим належним чином про час та місце проведення судового засідання (а.с. 38) не зявився, про причини неявки не повідомив, її інтереси представляє [PERSON] (а.с. 22-24) Представник позивача [PERSON], будучи повідомленим належним чином про час та місце проведення судового засідання, не зявився, надав суду письмову заяву у якій позов [PERSON] підтримав, просив його задовольнити. У разі задоволення позову, просив судові витрати не стягувати із відповідача (а.с. 58) Представник відповідача Жмеринської міської ради Вінницької області [PERSON], будучи повідомленим належним чином про час та місце проведення судового засідання (а.с.40), в судове засідання не зявилась, але через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій не заперечує щодо задоволення позову та згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України покладається на розсуд суду, просить справу розглядати без її участі (а.с. 31-32). Враховуючи те, що сторони та їх представники скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить розгляд справи за відсутності представника відповідача та позивачка, та його представника. Суд, оглянувши позовну заяву, заяву представника позивача, представника відповідача, матеріали інвентаризаційної справи № 11156 квартири [ADDRESS], матеріали спадкової № 105/2015 відкритої до майна померлого 21.04.2015 р. [PERSON], дослідивши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів, а позов слід задовольнити. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 26.09.2003 р. [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру по вул. Магістральна, 45/25 в м. Жмеринка Вінницької області. (а.с. 11) Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі №1688. 21.04.2015 року помер батько позивача [PERSON] (а.с. 8, 9), після смерті якого відкрилась спадщина. Відповідно до заповіту від 09.10.2003 р., що посвідчений приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 1493, [PERSON] заповів належну йому квартиру по вул. Магістральна, 45/25 в м. Жмеринка Вінницької області [PERSON] (а.с. 10) Даний заповіт є чинним (а.с.54-55зворот) Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] шляхом подачі письмової заяви до Жмеринської міської державної нотаріальної контори (а.с.43-зворот), та звернувся до Жмеринської міської нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру по вул. Магістральна, 45/25 в м. Жмеринка Вінницької області, належної його батьку [PERSON], померлому 21.04.2015 р. Однак постановою державного нотаріуса № 277/02-31 від 21.03.2016 р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане нерухоме майно через відсутність у правовстановлюючому документі відомостей про виникнення у померлого права власності на нерухоме майно, оскільки відсутні будь-які відмітки про державну реєстрацію договору купівлі-продажу. (а.с. 12) В судовому засіданні судом оглянуто матеріали інвентаризаційної справи № 1156 на квартиру по вул. Магістральна, 45/25 в м. Жмеринка Вінницької області, з яких встановлено, що за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 26.09.2003 р. [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру по вул. Магістральна, 45/25 в м. Жмеринка Вінницької області (а.інв.с. 19). Даний договір купівлі-продажу в органах БТІ покупцем не зареєстрований. Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи №1115, копії технічного паспорту виготовленого Жмеринським РСП КП «ВООБТІ» 28.10.2015 року (а.с. 13-15), довідки КП ВООБТІ» №367 від 04.11.2015 р. (а.с. 16) на квартиру [ADDRESS] загальна площа квартири становить 33,1,0 кв.м, житлова площа 18,4 кв.м, та складається із коридору 25-1, кладової 25-2, санвузла 25-3, кухні 25-4, кімнати 25-5, шафи 25-6, балкону, частини підвалу під сарай площею 3,0 кв.м. загальна площа квартири змінилася з 30,1 кв.м на 33,1 кв.м у звязку з внутрішнім переплануванням, що не є самочинним згідно інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна затвердженої наказом №127 від 24.05.2001 р. Станом на 28.10.2015 р. самочинно зведених та переобладнаних приміщень не виявлено. КП «ВООБТІ» 16.03.2002 р. було зареєстровано право власності на квартиру по вул. Магістральна, 45/25 в м. Жмеринка за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. До матеріалів інвентаризаційної справи 28.10.2015 р. долучено договір купівлі-продажу від 26.09.2003 р., згідно якого власником квартири по вул. Магістральна, 45/25 в м. Жмеринка є [PERSON]; реєстрація права власності станом на 31.12.2012 р. КП «ВООБТІ» не проводилась. Відповідно до матеріалів спадкової справи №105/2015 щодо майна померлого 21.04.2015 р. [PERSON] (а.с. 43-57) позивач у встановлений законом строк звернувся до Жмеринської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого батька [PERSON] Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 21.03.2016 р. після смерті [PERSON] залишився заповіт від 09.10.2003 р., який не змінений та не скасований. Наявності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, осіб, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні не встановлено. Позивач отримав свідоцтво пр. право на спадщину за законом від 21.03.2016 р. на 1/6 частку квартири по вул. К.Комарова, 12/12 в м. Жмеринка Вінницької області після смерті батька [PERSON] В оглянутій у судовому засіданні технічній документації на спадкове нерухоме майно відомості про самочинне переобладнання відсутні. У 2003 році, тобто на час укладення спадкодавцем [PERSON] договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна квартири по вул. Магістральна, 45/25 в м. Жмеринка Вінницької області, порядок набуття права власності громадянами регулювався Законом України «Про власність». Відповідно до якого суб'єктами права приватної власності в Україні є громадяни України, громадяни інших радянських республік, іноземні громадяни та особи без громадянства (ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про власність»). Об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення (ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про власність»). Частиною 3 статті 15 ЗУ «Про власність» визначено, що громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Пунктами 48, 49 Інструкції Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5, та чинні на час укладення спадкодавцем договору купівлі-продажу спірної квартири, визначено, що посвідчення договорів про відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна провадиться за місцезнаходженням вказаного майна (стаття 55 Закону "Про нотаріат"). При нотаріальному посвідченні договорів про відчуження жилого будинку, а також іншого нерухомого майна, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності на вказане майно у осіб, які його відчужують. Право власності на жилий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним із таких документів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, довічного утримання, дарування, міни; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі; свідоцтвом про придбання жилого будинку (частини будинку) з прилюдних торгів; свідоцтвом про право приватної власності на будинок (частину будинку); свідоцтвом про право власності, яке видається відповідним органом (при приватизації житла, б'єктів незавершеного будівництва, автозаправних станцій, що реалізують пально-мастильні матеріали виключно населенню тощо); свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ майна; рішенням суду, арбітражного суду тощо. Документи щодо майна, що підлягає реєстрації, приймаються нотаріусом за наявності відмітки (штампу) про реєстрацію відповідних прав та витягу про реєстрацію прав на нерухоме майно, які є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. Тимчасовим Положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5 та чинним на час укладення спадкодавцем договору купівлі-продажу спірної квартири, визначався порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні і спрямоване на забезпечення визнання та захисту цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, активізації інвестиційної діяльності (п. 1.1 Положення). Реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) (п. 1.3 Положення). Реєстрація прав власності на нерухоме майно (далі - реєстрація прав) - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів, коштом особи, що звернулася до БТІ (п. 1.4 Положення). Обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а також територіальних громад в особі органів місцевого самоврядування та держави в особі органів, уповноважених управляти державним майном (п. 1.5 Положення). Для реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлювальні документи (додаток 1), їх копії (нотаріально засвідчені), а також інші документи, що визначені цим Положенням (п. 2.1 Положення). Додатком 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (Перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна) визначено, що договори купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, угоди про розподіл спадкового майна, про розподіл спільного майна подружжя, посвідчені державними та приватними нотаріусами є правовстановлюючими документами на нерухоме майно. Отже, аналізуючи вищезазначені цивільно-правові норми слід дійти висновку про те, що виникнення права власності на нерухоме майно у 2003 році не повязувалося із його реєстрацією у органах БТІ, а тому у спадкодавця [PERSON] виникло право власності на квартиру [ADDRESS] з часу укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, який внесений до відповідного нотаріального реєстру. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті; згідно п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України - право власності припиняється в разі смерті власника; згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини; відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин; відповідно до ч.1 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, однак на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Представник відповідача по справі позов визнав, не заперечував проти його задоволення і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Таким чином судом встановлено, що [PERSON], який помер 21.04.2015 р., відповідно до договору купівлі-продажу від 26.09.2003 р. належала квартира [ADDRESS], яка була успадкована позивачем [PERSON] шляхом подачі письмової заяви до Жмеринської міської державної нотаріальної контори. Нотаріусом відмовлено позивачу у справі у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру спадкоємцеві за заповітом через відсутність у правовстановлюючому документі відміток про державну реєстрацію договору купівлі-продажу, наявності осіб, які б мали право на обовязкову частку у спадщині не встановлено. Таким чином, оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст.ст. 25, п.11 ч.1 346, 1216, 1217, 1218, ч.1 ст. 1222, 1261, ч.1 ст. 1223, ст. 1233, ч.1 ст. 1235, ч.1 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, ст.ст. 11, 12, 15 Закону України «Про власність», Тимчасовим Положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5,

Outcome: approved