Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

В жовтні 2018 року [PERSON] в особі свого представника адвоката [PERSON], звернулася до Великоновосілківського районного суду Донецької області із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги позивача мотивовано тим, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: Донецька область, Великоновосілківський район, селище міського типу Велика Новосілка, вулиця [ADDRESS] Вказана спадщина нею була прийнята, проте оформити її вона не може через відсутність правовстановлюючоого документа на домоволодіння, крім того прізвище спадкоємця «[PERSON]» а спадкодавця «[PERSON]» що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Зазначене змушує її звернутися до суду із позовом. В судове засідання позивач, її представник не з'явилися, до суду надійшла заява, в якй позов позивач та її представнк позов підтримали, просили його розглядати без їх участі та задовольнити, вважаючи вимоги законними та обґрунтованими. Відповідача в судове засідання не з'явився, разом з тим, на адресу суду надійшла заява, в якій [PERSON] із позовними вимогами погодилась повністю та клопотала про можливість судового розгляду без її участі. При даних обставинах суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними документами. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, судом встановлено: [INFO] помер [PERSON], про що [INFO] Великоновосілківською селищною радою видане Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с. 10). Позивач [PERSON] є донькою померлого [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 07.01.1975 року ( а. с. 7). Відповідач [PERSON] є донькою померлого [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 06.05.1966 року (а.с. 12) та Свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 29.07.2000 року ( а. с. 13). З наданих суду витягів спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась ( а.с. 9), заповіти не складалися ( а.с.8). Згідно постанови завідуючої Великоновосілківської державної нотаріальної контори Кравець С.В. від 05.11.2018 року № 1562/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок розташований в [ADDRESS] Великоновосілківського району Донецької області оскільки право власності за померлим не зареєстровано в БТІ, крім того, прізвище спадкодвця зазначено, як «[PERSON]», а його доньки спадкоємця «[PERSON]», а на теперішній час сплинув шестимісячний строк для прийняття спадщини, а у справах Великоновосілківської державної нотаріальної контори на сьогоднішній день відсутні документи, що підтверджують державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.25-26). Згідно довідки від 17.10.2018 року № 28-4547, виданої виконавчим комітетом Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області [PERSON] на день смерті проживав за адресою: [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] (а.с. 23). З оглянутої судом копії Технічного паспорта на домоволодіння (а.с. 15-21) вбачається, що КП «Великоновосілківське РБТІ було виготовлено Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок розташований в [ADDRESS] станом на 29.10.2018 року, власником якого значиться [PERSON]. Згідно Довідки від 29.10.2018 року щодо показників на житловий будинок розташований в [ADDRESS], самочинне будівництво відсутнє (а.с. 22). Відповідно до Акта приймання в експлуатацію закінченого будівництвом жилого будинку та господарських будівель (а.с. 24), вбачається, що [PERSON], є забудовником домоволодіння розташованого в [ADDRESS] та виявлено, що дійсно будівництво житлового будинку закінчено в 1973 році, введено в експлуатацію та відповідає будівельним нормам, однак свідоцтво про право власності спадкадавцем на підставі зазначеного акта не отримано. Державна реєстрація права власності не проведено. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Відповідно до зазначеної Інструкції реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP проводили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Об'єктами реєстрації були будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером на вулиці, провулку, площі. Зазначені вище нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Зазначене викладене у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13. Від-так, нездійснення державної реєстрації спірного житлового будинку та відсутність правовстановлюючих документів на нього в інвентаризаційній справі бюро технічної інвентаризації не є підставою для відмови позивачці в отриманні права на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, оскільки виникнення права власності на нього на момент прийняття його в експлуатацію не залежало від державної реєстрації цього права та отримання відповідних правовстановлюючих документів на нього. Згідно довідки виданиї КП «Великоновосілківське РБТІ» від 01.11.2018 року № 404 право власності на на житловий будинок розташований в [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 14). Крім того, із наданих суду Свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 07.01.1975 року позивач [PERSON] є донькою померлого [PERSON].( а. с. 7), зазначене свідчить, що різниця у прізвищах спадкоємців та спадкодавця пов'язано з неякісним перекладом прізвища спадкодавця з російської на українську мову. В порядку ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Приписами ст.ст. 1216-1220 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України встановлюється, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи зі змісту наведеної норми і відповідно до встановлених у даній справі обставин неналежного оформлення правовстановлюючого документу на будівлю не може обмежувати права власника, з огляду на що, позивачі не можуть ефективно скористатися своїм правом власності, яке гарантує стаття 1 Протоколу №1. Одночасно, у відповідності до змісту статті 386 ЦК України, захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками та правомірно володіють майном на підставах передбачених законом виходячи зі змісту правочину, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності. Враховуючи те, що спадщину у вигляді домоволодіння після смерті [PERSON] позивачка прийняла, в судовому засіданні встановлено правомірність звернення заявника до суду із заявленими вимогами, оскільки про це свідчать письмові докази, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved