overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміфщенням в квартирі [ADDRESS] у звязку з його не проживанням 11 років. Посилаючись на норми ч.2 ст.405 ЦК України, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позов та просила його задовольнити, не заперечувала проти розглядусправи в заочному порядку. Позивач також зазначила, що місце проживання онука їй невідомо, з ним не спілкується, знає лише, що він виїхав до Росії. Відповідач до суду не зявився, викликався належним чином за вказаною адресою реєстрації. Суд зі згоди позивача\~ проводить заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача та її представника [PERSON], а також свідка, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом було встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.04.2003 року є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі крім позивача також є зареєстрованим відповідач, який є онуком власника, однак в квартирі не проживає протягом 11 років, що підтверджується як актом за підписами сусідів, так і поясненнями свідка [PERSON]. [PERSON] фактично проживає в Російській Федерації, однак точної адреси позивач не знає. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ ст.391 ЦК України, власник\~\~майна\~\~має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи встановлені судом обставини та відсутність домовленостей між сторонами, оцінивши усі представлені докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим, оскільки факт непроживання відповідача знайшов своє підтвердження належними доказами, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 640 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання додаткового строку на прийняття спадщини. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] року померла її мати - [PERSON], відповідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції 13 січня 2016 року. За своє життя, 25 квітня 2013 року, мати позивачки [PERSON] склала заповіт, відповідно якого належну їй на праві власності частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] заповіла [PERSON], [INFO]. Після отримання свідоцтва про смерть матері, [PERSON] одразу звернулася до нотаріуса з намаганням подати заяву про прийняття спадщини, але отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадкових прав після померлої, у зв'язку з тим, що вона в шестимісячний термін спадщину не прийняла, тобто пропустила шестимісячний строк, відведений для прийняття спадщини з причини військових дій та проведення антитерористичної операції в місті Луганську та довготривалими хворобами. В судове засідання позивачка не з'явилася, надав до суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання року не з'явилася. Про місце та час розгляду справи була належним чином повідомлена шляхом розміщення оголошення в газеті "Урядовий кур'єр", причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. З причини неявки відповідача у судове засідання, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. У зв'язку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Відповідно до заповіту від 25 квітня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Саприкіною Г.І, зареєстрованого в реєстрі за № 1-283, [PERSON] заповіла: належну їй на праві власності частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд, враховуючи, що [PERSON] в установлений законом шестимісячний термін не звернулася до нотаріусу з заявою про прийняття спадщини, вважає можливим визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили, що буде достатнім для подання ним заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 1,2801 га кадастровий номер [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства на присілку "Гора" в с.Уторопи, виданого [PERSON] на підставі рішення Уторопської сільської ради від 15.11.2005 року. Оскільки складання повного тексту рішення вимагає значного часу, суд обмежується складанням та оголошенням його вступної та резолютивної частини. Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 15-16, 316-319, 328 ЦК України, ст.ст.107, 116, 118, 152, 155, 158 ЗК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та суду пояснила, що вона є власником будинку [ADDRESS]. Відповідач по справі [PERSON] є сином її знайомої [PERSON] Вона зареєструвала відповідача у власному будинку на прохання своєї знайомої для того, щоб він міг стати на облік до військкомату. Відповідач ніколи не мешкав у її будинку, але до теперішнього часу залишається у ньому зареєстрований, що перешкоджає їй розпорядитися цим будинком на свій розсуд. Просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] за дорученням суду був допитаний за місцем знаходження - у Дзержинській виправній колонії №2 УДПСУ в Донецької області, надав заяву, в якій вказав, що визнає позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п.24 його постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року N 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, вислухавши позивача, оголосивши заяву відповідача, враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить нормам діючого законодавства та не порушує його права, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки встановлено, що між позивачем та відповідачем дійсно існують правовідносини з приводу права останнього на проживання у житловому приміщенні, що є приватною власністю іншої особи, які регулюються ст. 391 ЦК України, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що є приватною власністю позивача, не порушує його права, оскільки не встановлено підстави зберігати за ним таке право за його відсутності. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та суду пояснила, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач по справі [PERSON] є цивільною дружиною її сина [PERSON] і була зареєстрована у зазначеній квартирі 23.04.2008 року за її згодою. З квітня 2012 року її син та [PERSON] припинили спільне проживання, [PERSON] виїхала з квартири та забрала свої речі. Однак до теперішнього часу вона залишається зареєстрована у її квартири, що тягне за собою необхідність оплати додаткових комунальних платежів. Просила визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги в повному обсязі, суду пояснила, що добровільно не знялася з реєстрації у квартирі, що належить [PERSON] через погані стосунки між ними, що унеможливлювало нормальне спілкування. Не заперечувала проти задоволення позову.. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п.24 його постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року N 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, вислухавши позивача, відповідача, враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить нормам діючого законодавства та не порушує її права, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки встановлено, що між позивачем та відповідачем дійсно існують правовідносини з приводу права на проживання у житловому приміщенні, що є приватною власністю іншої особи, які регулюються ст. 391 ЦК України, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що позивачка з 10.11.2012 р. перебувала у шлюбі з відповідачем та проживала з ним за адресою : [ADDRESS], Запорізького району Запорізької області. 28.12.2012 р. відповідач зареєструвався за вищезазначеною адресою. Однак, з липня 2014 р. шлюбні відносини фактично були розірвані, тому відповідач зібрав усі речі та добровільно виселився з будинку позивачки, який належить їй на праві приватної власності, та виїхав до Грузії , у м.Тбілісі. Оскільки, відповідач за місцем реєстрації не проживає, особистих речей не має, плату за комунальні послуги не здійснює, реєстрація відповідача в належному позивачці житловому будинку створює перешкоди у здійсненні права в повному обсязі володіння, користування та розпорядження власністю, у зв"язку з чим позивачка звернулася до суду з позовом. У судове засідання позивачка не з"явилася, надала суду заяву, у якій позов підтримала, просила суд розглядати справу за її відсутності на підставі наявних у справі доказів, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з»явився, повідомлявся належним про місце та час розгляду справи, однак, судові повістки за місцем реєстрації не отримував, згідно ст.74 ч.5 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд вважає можливим заочно розглянути справу за відсутності відповідача у справі, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що вимоги позивачки законні та обгрунтовані, отже, позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно договору купівлі -продажу від 22.04.1999 р., [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок, що розташований за адресою : [ADDRESS], Запорізького району Запорізької області, що підтверджується реєстраційним посвідченням виданим ОП «ЗМБТІ» 14.05.1999 р., реєстровий номер №31, в якому зазначено, що власником житлового будинку, за вищевказаною адресою є [PERSON] Згідно акту, складеного Сонячною сільської ради Запорізького району Запорізької області, від 24.04.2015 року, відповідач по справі [PERSON], який зареєстрований за адресою : [ADDRESS], не проживає за зазначеною адресою з липня 2014 року. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є співвласником квартири [ADDRESS]. Відповідач з січня 2015 року в даній квартирі не проживає, житловим приміщенням не користується, хоча залишається зареєстрованим у звязку з чим вона сплачує за нього житлово-комунальні послуги. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою. В судове засідання позивач не зявилася, однак надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Про день та час розгляду справи був повідомлений через оголошення в газеті «Урядовий курєр № 160 (5534) від 02.09.2015 р. (а. с. № 27). Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, видане 19.12.2000 р. органом приватизації житла ВП «Южно-Українська АЕС» (а. с. № 3). Відповідно довідки ЖЕД-3 КП "Житлово-комунальне обєднання" за вказаною адресою зареєстровані позивач, члени її сімї та її колишній чоловік [PERSON]. Відповідач був зареєстрований в даній квартирі 20.07.2009 р. (а. с. № 6). Як вказує в позовній заяві позивач, відповідач з січня 2015 року до теперішнього часу в квартирі [ADDRESS] не проживає. Оскільки відповідач залишається зареєстрованим за вищевказаною адресою, позивач сплачує за нього житлово-комунальні послуги, що стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі наступного. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Згідно актів від 15.01.2015 р., від 09.04.2015 р., від 16.06.2015 р. про не проживання [PERSON] [INFO] не проживає з січня 2015 року (а. с. № 11, 12,13). В судовому засіданні знайшов підтвердження факт не проживання відповідача понад шість місяців у вищевказаному жилому приміщені без поважних причин. З огляду на вищевикладене суд вважає, що відповідач втратив право користування квартирою № 218 в будинку № 10 по проспекту Комуністичний в м. Южноукраїнськ Миколаївської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. У позовній заяві посилається на ту обставину, що 14 жовтня 2011 року помер її батько [PERSON]. На випадок смерті заповіту він не залишив, а тому після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на індивідуальний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Котовського,7 в с.Рогожани Володимир-Волинського р-ну Волинської області. Вона є спадкоємицею першої черги за законом і має право на спадкування даного майна. Окрім неї до спадкоємців першої черги за законом належать її рідний брат [PERSON], однак він відмовилися від оформлення своєї частки й спадщині на її користь. На даний час вона бажає оформити спадщину, однак у нотаріальній конторі їй у цьому відмовляють через те, що покійний не виготовив за життя правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Те, що даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належали її покійному батькові, стверджується свідоцтвом про його смерть, довідкою Рогожанської сільської ради від 20.03.2012р. №118, технічним паспортом на об"єкт нерухомого майна, заявою про прийняття спадщини, заявою про відмову від прийняття спадщини, роз"ясненням державного нотаріуса, свідоцтвом про народження позивача, паспортом позивача, та свідоцтвом про укладення шлюбу. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер 14 жовтня 2011 року, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами який розташований по вул.Котовського,7 в с.Рогожани Володимир-Волинського р-ну Волинської області. У попередньому судовому засіданні [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не з»явився, проте подав заяву про повне визнання позову та просить розглядати справу у його відсутність. Заслухавши пояснення позивачки, роз»яснивши наслідки визнання позову, з урахуванням безумовного визнання позову, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю і рішення у справі можливо ухвалити на стадії попереднього розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та є безумовним, суд задовольняє позов повністю. На підставі ст.328 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виключення відомостей із актового запису про батьківство. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що з 2007 року по 27.08.2008 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27.08.2008 року. [INFO] у позивача народилася дитина, син [PERSON], батьком якого було записано відповідача [PERSON] Вказує, що відповідач не є батьком її сина [PERSON]. Тому, просить в судовому порядку виключити з актового запису № 343 від 02.07.2015 року про народження дитини [PERSON], [INFO], відомості про батька [PERSON]. Позивач подала через канцелярію суду заяву про судовий розгляд справи без її участі та просила змінити актовий запис № 343 від 02.07.2015 року про народження дитини [PERSON], [INFO], відповідно до ст.135 СК України, тобто здійснити запис про батька дитини за вказівкою матері. Відповідач позов визнав повністю, про що направив суду відповідну заяву з проханням справу розглядати без його участі. Третя особа не заперечила щодо задоволення вимог, про що подала через канцелярію суду письмове роз"яснення щодо заявленого позову. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як встановлено судом, сторони [PERSON] та [PERSON] з 29.04.2007 року по 27.08.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, яке набрало законної сили 09.09.2008 року ( а.с.5). Позивач [PERSON] [INFO] народила сина [PERSON], реєстрація народження якого була проведена Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області 02.07.2015 року за актовим записом № 343 від 02.07.2015 року (а.с.3). Відповідач [PERSON] в заяві, направленій в адресу суду, зазначив, що не є батьком дитини [PERSON], а саме, [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім"я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ст. 135 СК України) . Оскільки, фактично позивач [PERSON] народила [INFO] сина [PERSON], через сім років після розірвання шлюбу з [PERSON], тому вимога про внесення змін до актового запису про народження її дитини є обгрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі наведеного, ст. 135 СК України та

Outcome: approved