Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб із [PERSON], який був зареєстрований 04.09.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сарненського РУЮ у Рівненській області та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1500 грн., щомісячно, до повноліття дочки. В позові вказує, що на даний час проживають окремо і спільне проживання та ведення спільного господарства остаточно припинено. У них різні погляди на сімейне життя, в звязку з чим між ними розвинулись неприязні відносини, вони втратили любов, повагу один до одного. Позивачка вказує, що проживаючи окремо відповідач, який є батьком їхньої дочки, самоусунувся від виконання свого батьківського обовязку по утриманню і вихованню дитини. Кошти на її утримання не виділяє, хоча він є працездатним і може надавати таку допомогу . Позивач заявою від 05.03.2018 року позовні вимоги підтримала, просить після розірвання шлюбу дитину залишити проживати з нею. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Надіслана на адресу відповідача, зазначену в позові судова повістка повернулася до суду з позначкою на конверті "за закінченням терміну зберігання". У відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку за згодою позивача, на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає до повного задоволення, при цьому суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 04.09.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сарненського РУЮ у Рівненській області, актовий запис №203, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серія І-ГЮ №109862 від 04.09.2015року. Від подружнього життя у них народилася дочка [PERSON]. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. На підставі ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Із позовної заяви, пояснень сторін, встановлено, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони втратили повагу один до одного, взаєморозуміння. Суд відповідно до ст.111 Сімейного Кодексу України вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Ні один із подружжя не виявив бажання до примирення, що свідчить про небажання сторін зберегти сімю. Стосунки, які існують, між сторонами по справі, небажання примиритися, свідчить про те, що сторони не мають бажання перебувати у шлюбі. Шлюб існує формально, що суперечить інтересам обох сторін, а тому його необхідно розірвати. При вирішенні позову в частині стягнення аліментів, суд виходить із того, що відповідно до\~ст.180 Сімейного Кодексу\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Згідно частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, із свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO] серії І-ГЮ №251674 від 25.02.2016 року, встановлено, що її батьком є [PERSON] . Частиною 3 статті 181 СКУ передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька i (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із позовної заяви вбачається, що неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивача, відповідач працездатний, на утриманні непрацездатних осіб не має, а тому має змогу сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За ч.1 п.1\~ст.430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а також, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved