Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Державна іпотечна установа звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за договором про іпотечний кредит в сумі 22291,87 грн., в тому числі: по основній сумі боргу - 22291,87 грн., прострочені відсотки за користування кредитом - 156,58 грн., інфляційні втрати - 23,59 грн. та судові витрати, вказуючи, що 06.03.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № 384 Т/Г, за умовами якого банк надав їй у кредит грошові кошти в сумі 67000 грн., строком погашення не пізніше 05 березня 2023 року включно зі сплатою 11 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], між банком та [PERSON] був укладений договір поруки б/н від 06.03.2008 року. 22 квітня 2008 року між Державною іпотечною установою та банком «Фінаси та Кредит» був укладений договір відступлення права вимоги № 785/8, згідно якого банк передав позивачу всі права вимоги за договором про іпотечний кредит, договором поруки та іпотечним договором. Станом на день подачі позову, [PERSON] заборгованість за договором про іпотечний кредит не погасила. Позивач зазначає, що відповідно до пункту 2.4 договору про іпотечний кредит, [PERSON] зобов'язалася щомісячно до 06 числа кожного місяця здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані відсотки ануїтентними платежами в сумі 761,52 грн. та здійснити остаточне погашення не пізніше 05 березня 2023 року. Втім, [PERSON] порушені вищезазначені умови договору про іпотечний кредит, а саме - вона, належним чином, не сплачує платежів. Відповідно до пункту 6.1 договору про іпотечний кредит, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених чинним законодавством України та цим Договором. Пунктом 5.3.3 договору про іпотечний кредит встановлено, що відповідач зобов'язаний у разі порушення умов договору про іпотечний кредит та/або іпотечного договору на вимогу кредитора достроково повернути кредит з одночасною сплатою нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, штрафних санкцій. Згідно пункту 6.2 договору про іпотечний кредит, за порушення взятих на себе зобов'язань з повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, Відповідач зобов'язувався сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 1.1 договору поруки від 06.03.2008 року встановлено, що поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за несвоєчасне виконання боржником усіх його зобов'язань за договором про іпотечний кредит. Згідно до п. 3.2. відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги також вважає, що згідно договору поруки [PERSON], як поручитель, несе солідарну відповідальність перед позивачем за невиконання [PERSON] умов договору про іпотечний кредит. А тому, станом на 29.07.2016 року за порушення умов договору про іпотечний кредит нарахована заборгованість за кредитом на загальну суму 22291,87 грн., в тому числі, по основній сумі боргу - 22291,87 грн., прострочені відсотки за користування кредитом - 156,58 грн., інфляційні втрати - 23,59 грн. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» № 211 від 10.11.2016 року, шляхом розміщення оголошення на WEB - сторінці Артемівського міськрайонного суду 02.11.2016 року, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Від представника позивача [PERSON], діючого за довіреністю від 31.08.2016 року № 4057/15/1, до суд надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує (вх. ЕП- 3650). Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливими проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів, та ухвалює з цього приводу судове рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом достовірно встановлено, що 06.03.2008 року між ВАТ «Фінаси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № 384 Т/Г, за умовами якого банк надав їй у кредит грошові кошти в сумі 67000 грн., строком погашення не пізніше 05 березня 2023 року включно зі сплатою 11 % річних (а.с.6-18). Відповідач [PERSON] підписала договір, що свідчить про погодження з його умовами, на момент розгляду справи є дійсним, підписаний відповідачем з метою реального настання прав та обов'язків. Відповідно до п. 1.2. договору кредит надається строком погашення не пізніше 05 березня 2023 року на придбання у власність окремої квартири за договором купівлі-продажу № б/н від 06.03.2008 року, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Пунктом 2.4. договору передбачено, що позичальник зобов'язується до 06 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки у складі щомісячних ануїтетних платежів, розмір кожного з яких за цим договором складає 761,52 грн. відповідно до графіку погашення кредиту, шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових перерахувань, на рахунок № 2909.6.24.98891.01, відкритий у кредитора, МФО 335816. Позичальник доручає кредитору самостійно розподіляти кошти у порядку, визначеному п.2.6. та іншими умовами цього договору, з рахунку 2909.6.24.98891.01 на погашення заборгованості за виданим кредитом, на погашення нарахованих відсотків та неустойки. Позичальник зобов'язується здійснити останню сплату ануїтетного платежу, повністю повернути кредит та сплатити у повному обсязі відсотки за користування Крелитом, не пізніше 05 березня 2023 року. Відповідно до п. 5.3.1, 5.3.2, 5.3.3, 5.3.4 договору позичальник зобов'язується належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим договором, використовувати кредит на цілі, визначені в п.1.2 цього договору; повернути кредит в сумі, вказаній у п.1.1. цього договору, своєчасно сканувати відсотки за користування кредитом, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за цим договором, сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строки та на умовах, що визначені цим договором; у разі порушення умов цього договору та/або іпотечного договору на вимогу кредитора достроково повернути кредит з одночасною сплатою нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, штрафних санкцій, комісійної винагороди в разі, якщо дострокове погашення відбувається в межах строку, передбаченого п.4.1. цього договору; відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з цього договору. Згідно п. 10.1. договору договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], між банком, відповідачем та [PERSON] (відповідачем 2) був укладений договір поруки б/н від 06.03.2008 року (а.с.30-34). Пунктом 1.1 договору поруки від 06.03.2008 року встановлено, що поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за несвоєчасне виконання боржником усіх його зобов'язань за договором про іпотечний кредит. Відповідно до п.2.4. договору поруки поручитель зобов'язується виконати за боржника зобов'язання за договором про іпотечний кредит шляхом перерахування суми заборгованості боржника, вказаної кредитором, в рахунок погашення такої заборгованості, за реквізитами, вказаними в договорі про іпотечний кредит, у строки, зазначені в п. 2.1.1. з моменту отримання від кредитора письмового повідомлення про невиконання боржником зобов'язань за договором про іпотечний кредит. У разі одержання вищевказаної вимоги кредитора повідомити про це боржника. Згідно п. 2.6. договору поруки, якщо боржник не в змозі вчасно здійснити платіж у відповідності із договором про іпотечний кредит, він письмово повідомляє про це поручителя та кредитора не пізніше ніж за три дні до моменту настання строку платежу. Відповідно до п. 3.1, 3.2 договору поруки поручитель відповідає за зобов'язаннями згідно з договором про іпотечний кредит перед кредитором в тому ж обсязі, що і божник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків тощо. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. (арк. с. 32). Згідно п. 4.1. договору поруки цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами. 22.04.2008 року між ВАТ банк «Фінанси та Кредит та Державною іпотечною установою було укладено договір відступлення права вимоги № 785/08 (а.с.22-25). Згідно п.п. 1.1, 1.2, 1.3, договору банк передає, а установа приймає всі права вимоги за договором про іпотечний кредит між банком і [PERSON] № 384 Т/Г від 06.03.2008 року; договором поруки між банком, [PERSON] та [PERSON], який виступає в якості додаткового забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договору та договору поруки віж 06.03.2008 року. Вартість права вимоги за кредитним договором на момент передачі прав вимоги у відповідності до п.1.1. цього договору, включає заборгованість за основним боргом по кредиту та складає 66852,65 грн. Установа передає, а банк приймає всі права вимоги за договорами, вказаними у п.1.1 цтого договору та додатковими угодами до них (за наявності). Пунктом 3.1 договору передбачено, що при укладенні цього договору банк передає, а установа приймає оригінали договорів, вказаних в пункті 1.1 цього договору, а також договори страхування, поліси та інші документи, які підтверджують здійснення майнового та особистого страхування (за наявності); виписку з кредитного рахунку позичальника, яка підтверджує рух коштів по ньому, завірену підписом керівника, головного бухгалтера і печаткою банку; копію платіжного документу про перерахування грошових коштів з кредитного рахунку позичальника на його поточний рахунок, відкритий у банку, завірену підписом керівника, головного бухгалтера і печаткою банку (у разі, якщо кредитні кошти видаютсья через поточний рахунок позичальника); копію платіжного документу, який підтверджує факт отримання кредитних коштів позичальником, завірену підписом керівника, головного бухгалтера і печаткою банку (у разі, якщо кредитні кошти видаються через касу банку); документи, які складають кредитну справу позичальника, отримані банком від позичальника відповідно до умов вказаних договорів, включаючи документи, на підставі яких банк здійснював оцінку платоспроможності позичальника та приймав рішення про надання кредиту. Передача зазначених документів здійснюється згідно з актом приймання-передачі, який банк і установа складають та підписують за встановленою формою. Пунктами 6.1, 6.2, 6.3, 6.4 вищевказаного договору передбачено, що банк несе відповідальність перед установою за відповідність іпотечного кредиту та документів кредитної справи стандартам установи; дійсність прав вимоги за кредитним договором та іпотечним договором. У разі недійсності прав вимоги, переданих банком установі на підставі цього договору за договорами, вказаними у пункті 1.1. цього договору, банк зобов'язаний відшкодувати установі збитки, заподіяні у зв'язку з передачею дійсних вимог. В разі недотримання банком строків, встановлених у вимозі, але у будь-якому разі на четвертий робочий день з н набрання чинності пунктом 1.3 цього договору, установа має право застосовувати штрафні санкції та вчиняти дії щодо стягнення заборгованості з банку у відповідності до цього договору та чинного законодавства. Згідно ст.ст. 13, 14 ЦК України цивільні права і цивільні обов'язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Банк "Фінанси та Кредит" зобов'язання за договором виконав повністю. У свою чергу, відповідачі користуються коштами банку, однак не виконують свої зобов'язання належним чином, не здійснюють погашення кредиту, не сплачують проценти за його користування. Так, станом на 29.07.2016 року за порушення умов договору про іпотечний кредит відповідачам нарахована заборгованість за кредитом на загальну суму 22291,87 грн., в тому числі, по основній сумі боргу - 22291,87 грн., прострочені відсотки за користування кредитом - 156,58 грн., інфляційні втрати - 23,59 грн. (а.с. 5). Суду не надано достовірних доказів того, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором проведений невірно, є недостовірним або хибним, та не зазначено про існування таких доказів. Крім того, суду не надано та не зазначено про існування достовірних доказів того, що відповідач звертався до позивача щодо проведення перерахунку суми заборгованості або з претензіями щодо невиконання ним зобов'язань. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Таким чином, кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання основного зобов'язання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені щомісячні платежі. Зазначений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Суду не надано будь-яких доказів щодо недійсності правочину № 785/08, укладеного 22.04.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та Державною іпотечною установою щодо відступлення права вимоги. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача були обґрунтовані обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги Державної іпотечної установи обґрунтованими та ухвалює судове рішення щодо стягнення на її користь солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 22291,87 грн., у тому числі основний борг в сумі 22111,70 грн., прострочені відсотки 156,58 грн., інфляційні втрати - 23,59 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачений ним судовий збір по 689 гр. з кожного (1 378 гр. :2) (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved