Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

В липні 2015 р. позивач [PERSON] звернулася до районного з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати зареєстрований з відповідачем 14.06.2013 р. шлюб, в якому малолітніх та неповнолітніх дітей вони не мають, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на життя. Через постійні непорозуміння, що виникали між ними, з 14.05.2015 р. вони не проживають разом, припинивши з цього часу шлюбні відносини. Подальше спільне сімейне життя та збереження шлюбу між ними неможливо. У судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що подружнє життя в них не склалося через непорозуміння внаслідок різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуття любові один до одного. З 14.05.2015 р. вона проживає окремо від відповідача, спільного бюджету вони не мають, сумісного господарства не ведуть. спора про сумісне майно не мають. Проти розірвання шлюбу в органах РАЦС відповідач заперечував. При таких обставинах вважає, що їх сім'я розпалася остаточно. Проти надання строку для примирення категорично заперечує, оскільки усі заходи для зберігання шлюбу були вичерпані раніше, дітей в них не має. В разі наявності спору про сумісне майно подружжя, будуть вирішувати його у встановленому законом порядку. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю та підтвердив, що шлюбні відносини між ними припинені з 14.05.2015 р., з цього часу він мешкає окремо від позивачки, спільного бюджету не мають, сумісне господарство не ведуть. В разі наявності спору про сумісне майно подружжя, будуть вирішувати його у встановленому законом порядку. Проти надання строку на примирення заперечував, оскільки непорозуміння один одного та втрата почуттів призвела до розпаду сім'ї, на теперішній час їх нічого не пов'язує один з одним, та вже певний час вони мешкають окремо. Представник відповідача - адвокат Зінченко П.Л. не заперечував проти задоволення позову, посилаючись, є всі передбачені законом підставі для розірвання шлюбу між сторонами по справі. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із вимогами ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 червня 2013 р. Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1133, що підтверджено повторним свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 14.07.2005 р. (арк.спр.4). Як вбачається з наданих документів, позивачка є громадянкою Російської Федерації, відповідач - громадянином України. Відповідно до ст.410 ЦПК України позивачка має право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів, та має у цій справі процесуальні права та обов'язки нарівні з фізичними особами України. В судовому засіданні обидві сторони підтвердили припинення між ними шлюбних відносин 14.05.2015 р. , яке сталося через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові один до одного. Від подружніх відносин дітей сторони не мають. Ухвалою від 19.10.2015 р. відповідачу повернутий його зустрічний позов з роз'ясненням порядку вирішення, в разі наявності, спору про розподіл майна подружжя. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені певний час, сторони проживають окремо один від одного та категорично заперечують проти надання зазначеного терміну. В ході судового розгляду достовірно встановлено, що між сторонами певний час існують конфлікти з приводу побутових проблем, які виникають через різні погляди на життя, різні інтереси, різне розуміння про права і обов'язки подружжя. Сторони не підтримують шлюбних стосунків. Спроби примиритися не призвели до відновлення сім'ї в розумінні ст.3 СК України. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що подальше існування сім'ї сторін по справі є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків. Відповідно до 51 ч.1 Конституції України, ст.24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст.24 ч.1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ст.115 ч.2 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до відділу РАЦС Подільського РУЮ м.Києва для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому запису про шлюб від 14.06.2013 р. № 1133, складеного Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації ГТУЮ у м.Києві. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved