Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення на його користь суми боргу за договором кредиту, посилаючись на те, що з метою отримання кредитних послуг, 12 січня 2012 року було підписано заяву без номеру відповідно до якої останній, які фізичній особі підприємцю наданий кредит в сумі 50000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 04 серпня 2014 року відповідачкою була припинена господарська діяльність, про що був внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Протягом дії кредитного договору відповідачка систематично не виконує належним чином договірні зобовязання в частині своєчасного погашення кредиту, у звязку з чим, станом на 04 травня 2017 року допустила прострочену кредитну заборгованість в сумі 83759 гривень 33 копійок, в тому числі заборгованість по кредиту 50000 гривень, заборгованість по процентах за користування кредитом 14154 гривень 66 копійок, заборгованість по пені 7451 гривні 67 копійок, заборгованість по комісії - 12150 гривень. Оскільки, відповідачка у добровільному порядку борг не повертає та враховуючи, що підприємницьку діяльність відповідачка припинила, просив стягнути з неї в примусовому порядку кредитну заборгованість та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача не зявився, однак від нього надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не зявилася та не повідомила суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка відповідно до укладеного кредитного договору у вигляді заяви без номеру від 12 січня 2012 року ,як фізична особа підприємець отримала від позивача кредит на суму 50000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно частини 1\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до частин 1, 2\~статті 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Частиною 1\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши заяву банк та клієнт зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, тарифах банку. Отже, враховуючи наведені вище норми права, анкета-заява про приєднання до Умов та Правил разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами, складають договір про надання банківських послуг. З анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» від 12 січня 2012 року, яку підписала відповідачка вбачається, що вона отримала кредитну карту. Відповідно до розділу 3.2.1.4 умов та правил надання банківських послуг яким затверджено порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетного сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом. Як вбачається з п. 3.2.1.5.1 умов та правил надання банківських послуг при порушення клієнтом будь-якого із зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Відповідно до п. 3.2.1.5.4 вказаних умов нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобовязань здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобовязання мало бути виконано клієнтом. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, За змістом ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з матеріалів справ, що 04 серпня 2014 року [PERSON] припинила свою господарську діяльність, про що внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до вимог ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі ст. 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Частиною 3 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Враховуючи, що підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Зі змісту зазначених норм вбачається, що зобовязання за кредитним договором не припинилося. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року № 6-125цс13. Приймаючи до уваги, що зобовязання між сторонами не припинено з підстав, передбачених законом (ст. 598 ЦК України), оскільки воно не виконано відповідачкою належним чином, то суд вважає, що правовідносини між сторонами за кредитним договором не припинились, а тому позивач вправі вимагати від відповідачки виконання грошового зобовязання за кредитним договором. В порушення умов договору, станом 04 травня 2017 року відповідачка допустила прострочену кредитну заборгованість в сумі 83756 гривень 33 копійки, в тому числі заборгованість по кредиту 50000 гривень, заборгованість по процентах за користування кредитом 14154 гривень 66 копійок, заборгованість по пені 7451 гривні 67 копійок, заборгованість по комісії - 12150 гривень, що підтверджується розрахунком банку. У звязку з тим, що відповідачка не виконує умови договору кредиту і не повернула борг позивачу, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у звязку із чим позов підлягає задоволенню. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору. На підставі ст.ст. 526, 598, 599, 610, 611, 612, 614, 1049, 1054 ЦК України, суд

Outcome: approved