Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача публічного акціонерного товариства комерційний банк (скорочено ПАТ КБ) "ПриватБанк" про визнання недійсним кредитного договору. Посилався на те, що 17 липня 2012 року до нього по місцю його проживання прийшов представник ПАТ КБ «ПриватБанк» та повідомив, що в нього перед банком існує заборгованість за погашення кредиту в сумі 9800 грн. 18 липня 2012 року він звернувся до відповідача з заявою про розяснення на підставі чого в нього рахується заборгованість перед банком, оскільки жодних кредитних договорів ним не підписувалось, його заява була розглянута ПАТ КБ «ПриватБанк» та повідомлено, що на його імя укладено кредитний договір, зобовязання по якому не виконуються. При цьому рекомендовано звернутись до правоохоронних органів із заявою про факт укладення на його імя кредитного договору в результаті шахрайських дій третіх осіб. 22 липня 2012 року він звернувся в прокуратуру Шевченківського району м. Чернівці з заявою про вчинення щодо нього злочину за ст.190 КК України, яка 24 липня 2012 року була направлена до Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області для проведення перевірки та прийняття рішення. Постановою ДІМ Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області [PERSON] від 17 серпня 2012 року було відмовлено в порушенні кримінального провадження за відсутністю в діянні ознак складу злочину в звязку з тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовився надавати підтверджуючу інформацію та відповідні матеріали по кредитному договору. Наприкінці березня 2015 року ним з Першотравневого районного суду м. Чернівців отримано копію заочного рішення від 18 березня 2015 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до нього про стягнення заборгованості. Після ознайомлення з матеріалами вищезазначеної справи, йому було надано копію позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» з додатками та копією оспорюваного договору споживчого кредитування у вигляді заяви позичальника № CVX0RX03197173 від 28 листопада 2006 року, який нібито укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ним. Однак даний договір він не підписував, про нього йому нічого відомо не було, а тому він має бути визнаний недійсним. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно положень ст.203 ч.3 ЦК України загальною вимогою, дотримання якої необхідно для дійсності правочину, є вільне волевиявлення учасника правочину та відповідність такого волевиявлення внутрішній волі учасника. Договір є укладеним відповідно до вимог ст.638 ЦК України, якщо у належній формі сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Однак у нього ніколи не було волевиявлення на укладення договору споживчого кредитування у вигляді заяви позичальника № CVX0RX03197173 від 28 листопада 2006 року, його під час укладення договору в приміщенні Чернівецького відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» не було, жодних договорів ним не підписувалось. Згідно ст.215 ч.1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Відповідно до ст.215 ч.3 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Просить визнати недійсним договір споживчого кредиту у вигляді заяви позичальника № CVX0RX03197173 від 28 листопада 2006 року, укладений між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк». Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить визнати недійсним договір споживчого кредиту у вигляді заяви позичальника № CVX0RX03197173 від 28 листопада 2006 року, укладений між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», і стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. та в сумі 900 грн. 48 коп. по оплаті почеркознавчої експертизи, а всього сумі 1144 грн. 08 коп. з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, доповнивши, що висновком експерта № 2483-К від 24 листопада 2015 року підтверджено факт того, що підпис на даному договорі виконаний не [PERSON], а іншою особою. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що 28 листопада 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений строковий кредитний договір № CVX0RX03197173, згідно умов якого відповідачу було видано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На день укладення договору встановлено ліміт в сумі 9869 грн. 20 коп. Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 18 березня 2015 року було задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором. На підставі даного рішення виписано виконавчий лист, який знаходиться в державній виконавчій службі і з позивача в примусовому порядку стягується сума заборгованості. Посилання позивача на те, що він не укладав кредитний договір є безпідставними, тим більше, що експерти у висновку почеркознавчої експертизи не дали відповіді на всі поставлені судом питання, у звязку з чим вважає цей висновок сумнівним, тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 28 листопада 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк», та позивачем [PERSON] був укладений строковий кредитний договір № CVX0RX03197173, який складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (копія на а.с.5), згідно умов якого відповідачу було видано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На день укладення договору встановлено ліміт в сумі 9869 грн. 20 коп. Згідно вимог ст.ст.202 ч.1, 203 ч.ч.1-5, 215 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відносно цих вимог закону судом встановлено, що [PERSON] не укладав з ЗАТ КБ «ПриватБанк» та не підписував договір споживчого кредиту у вигляді заяви позичальника № CVX0RX03197173 від 28 листопада 2006 року (копія на а.с.5), що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи № 2483-К від 24 листопада 2015 року, проведеної на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівців від 15 жовтня 2015 року, згідно якої підписи від імені [PERSON] в заяві позичальника № CVX0RX03197173 від 28 листопада 2006 року виконані не ним, а іншою особою (а.с.45-47). Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та докази в їх підтвердження про те, що [PERSON] не підписував заяву позичальника № CVX0RX03197173 від 28 листопада 2006 року і не отримував кредит в розмірі 9869 грн. 20 коп., його волевиявлення на це не було і про укладення даного договору йому відомо не було, стало відомо тільки в липні 2012 року після отримання повідомлення з ПАТ КБ «ПриватБанк» № 30.1.0.0/2-120718/483 від 18 липня 2012 року (копія на а.с.6), згідно з яким на імя [PERSON] було укладено кредитний договір, зобовязання по якому не виконуються, він у липні 2015 року звернувся з позовом до суду, не пропустивши строк позовної давності, а тому суд вважає, що належить визнати з цих підстав недійсним договір споживчого кредиту у вигляді заяви позичальника № CVX0RX03197173 від 28 листопада 2006 року, укладений між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк», та позивачем [PERSON], задовольнивши повністю позовні вимоги. Також згідно вимог ст.88 ч.1 КПК України суд вважає, що з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача [PERSON] належить стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. згідно квитанції № 1497 від 06 липня 2015 року (а.с.4) та в сумі 900 грн. 48 коп. по оплаті почеркознавчої експертизи згідно рахунку та квитанції (а.с.40, 42), а всього в сумі 1144 грн. 08 коп., оскільки позов задоволено. На підставі викладеного, ст.ст.202, 203, 215, 216 ЦК України, кредитного договору № CVX0RX03197173 від 28 листопада 2006 року, укладеного між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON],

Outcome: approved