Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі свідомо не приймають участі у вихованні та безпосередньо у житті дитини [PERSON] , не піклується про її фізичний і матеріальний розвиток, стабільного доходу не мають, ніде не працюють, зловживають спиртними напоями. Від позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, до суду подали заяви, в яких просять проводити розгляд справи у їх відсутність. Представник третьої особи до суду не з`явився, надав письмову заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити та розглядати справу за його відсутності. Вивчивши матеріали справи у межах наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не перебуває в зареєстрованому шлюбі з батьком дитини [PERSON] . За спільною заявою до органу реєстрації, на підставі п.1 ч.2 ст. 125 Сімейного Кодексу України [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 29.05.2019 року. Оскільки відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток, стан здоров`я дитини, ніде не працюють, зловживають спиртними напоями, тому неповнолітня [PERSON] з квітня 2020 року проживає у [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідю служби у справах дітей Радомишльської РДА на звернення позивачки та актом обстеження побутових умов. Органом опіки та піклування Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області надано висновок від 01.10.2020 № 02-18/2091 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього доньки [PERSON] . Як зазначено у вказаному висновку, дитина навчалася, оздоровлювалася та проходила курс медичної реабілітації у Радомишльській санаторній школі протягом 2019-2020 р. До закладу була влаштована на підставі заяви [PERSON] . У закладі дитина перебувала на цілодобовому утриманні. Батьки забирали додому [PERSON] на канікули, святкові та іноді на вихідні дні. Були випадки невчасного повернення на навчання дитини до закладу. На даний час [PERSON] виховується та проживає в сім`ї [PERSON] , яка влаштувала дитину з 01.09.2020 до Радомишльського НВК " ЗОШ І-ІІІ ступенів № 4-ЗДО", де вона не має проблем з однокласниками, навчанням та поведінкою. З моменту відвідування школи [PERSON] опікується [PERSON] , яка забезпечила дитину одягом та шкільним приладдям. Рідні батьки, [PERSON] та [PERSON] з початку навчального року життям доньки не цікавилися, школу не відвідували. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 20.07.2020 року, [PERSON] проживає у будинку [PERSON] , де має окрему кімнату та забезпечена всім необхідним для повноцінного життя та розвитку. Конвенція про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, зазначає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, забезпечує те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, крім того зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до діючого СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, якими можуть бути: ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва (п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України). Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зокремма про це наголошується у Постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року по справі № 641/2867/17-ц. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Таким чином, оскільки відповідачі не переймаються станом здоров`я своєї малолітньої дитини, ухиляються від виконання своїх обов`язків, передбачених законом, по її вихованню та матеріальному утриманню, проживають окремо від дитини, ніде не працюють, зловживають спиртними напоями, суд приходить до висновку щодо необхідності позбавлення їх батьківських прав і не бачить підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки в даному конкретному випадку виявив та оцінив позитивний результат у майбутній долі дитини, і вважає, що таким чином та в такий спосіб будуть захищені права та інтереси дитини. Надані докази є підтвердженням того, що доцільним є позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки вони свідомо нехтютьє своїми обов`язками щодо виховання і утримання дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Винна поведінка відповідачів підтверджується письмовими доказами при відсутності інших заходів впливу на них для зміни ставлення щодо виховання і утримання дитини. Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Натомість, [PERSON] та [PERSON] суду надані заяви з нотаріально засвідченими підписами про незаперечення проти позбавлення їх батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного, суд дійшов висновку про доцільність позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітньої дитини.

Outcome: approved