Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

В січні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, третьої особи приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин. В позовній заяві вона вказала, що 11 червня 2012 року померла її баба [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 3,2885 гектарів, що розташована на території Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області. Згідно заповіту [PERSON], посвідченого 2 березня 2012 року спеціалістом Нагірянської сільської ради Чортківського району, спадкоємцем вищевказаного майна є [PERSON] Позивачка у встановлений законом шестимісячний строк не звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріусів, оскільки їй не було відомо про наявність заповіту на її користь. Після отримання оригіналу заповіту в жовтні 2017 року, коли вона звернулася до приватного нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено у звязку з тим, що вона пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Крім того, нотаріусу необхідно надати документи, які підтверджують родинні відносини між позивачкою та [PERSON] Однак, такі документи не збереглися, зокрема, свідоцтво про народження матері позивачки втрачено, так як вона народилася в Польщі, а в роки примусового переселення в Україну його втратили. Тому [PERSON] просить встановити факт родинних відносин, а саме, що вона є онукою [PERSON] Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача Нагірянської сільської ради Чортківського району в судове засідання не зявився, від відповідача надійшла заява, в якій сільська рада просить справу розглядати за відсутності представника, позов визнає, не заперечує щодо його задоволення. Третя особа приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, при ухваленні рішення третя особа покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] народилася 29 січня 1966 року в с. Ягільниця Чортківського району Тернопільської області, що підтверджується паспортом громадянина України серії МС № 196879, виданим 27 серпня 1997 року Чортківським РВУ МВС України в Тернопільській області. Згідно свідоцтва про народження серії VІІ-УР № 1284835 [PERSON] народилася 29 січня 1966 року в с. Ягільниця Чортківського району Тернопільської області, її батьки [PERSON], [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ИД № 387339 9 червня 1984 року уклали шлюб [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 9, після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON]. Із свідоцтва про одруження серії ІІ-УР № 022464 вбачається, що 28 листопада 1961 року одружились [PERSON] та [PERSON] (батьки позивачки), після реєстрації одруження дружині присвоєне прізвище [PERSON]. У відповідності із заповітом, посвідченим 2 березня 2012 року спеціалістом Нагірянської сільської ради Чортківського району, [PERSON] на випадок смерті зробила таке заповітне розпорядження: земельну частку (пай) (державний акт ЯИ № 851487) на території Нагірянської сільської ради заповіла в користь [PERSON]. 11 червня 2012 року в с. Нагірянка Чортківського району [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 138290. Згідно Державного акта на право на земельну ділянку серії ЯИ № 851487 [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,2885 га у межах згідно з планом на території Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області. У відповідності до витягів із погосподарських книг № 5, № 9 Нагірянської сільської ради Чортківського району вбачається, що головою двору в 1961-1966 роках був [PERSON], його дочка [PERSON], онука [PERSON], зять [PERSON], онука [PERSON]. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що позивачка [PERSON] є онукою [PERSON], яка померла 11 червня 2012 року. Листом № 1474/01-16 від 2 жовтня 2017 року приватний нотаріус [PERSON] відмовила позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину і розяснила про необхідність звернутися до суду для визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. В судовому засіданні встановлено, що відповідач визнає позовні вимоги позивачки, а тому за таких обставин суд приходить до висновку про задоволення таких позовних вимог і встановлює позивачці додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON]. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За умовами п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Згідно ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що померла 11 червня 2012 року [PERSON] була бабою позивачки. Суд вважає, що відсутність документів, які б підтверджували родинні відносини між вказаними особами, позбавляє [PERSON] права на отримання спадщини, чим порушуються її спадкові права, які підлягають поновленню шляхом задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання позивачки про повернення їй з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору за вимогами позовного характеру в сумі 704 гривні 80 копійок згідно квитанції ПАТ АБ "Укргазбанк" № 29272751 від 19 січня 2018 року, що становить 352 гривні 40 копійок.

Outcome: approved