Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Городницької сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що розташовані по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивувала тим, що після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], відкрилася спадщина на її майно. До спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами по [ADDRESS]. Письмового розпорядження на випадок смерті померла не зробила. Позивачка являється єдиною спадкоємницею за законом. Після одруження позивачка жила окремо від батьків, але завжди допомагала їм у веденні та обслуговуванні господарства. З 1995 р. по стану здоров'я мама позивачки потребувала постійної сторонньої допомоги, а тому позивачка забрала її до свого будинку в [ADDRESS]. Похованням матері, проведенням поминальних служб та встановленням надмогильного пам'ятника займалася позивачка. Із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами позивачка звернулася до Городенківської районної державної нотаріальної контори тільки в 2016 р. Розглянувши звернення, 25 березня 2016 р. нотаріус видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 463/02-31 у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове господарство. Будинок побудований ще в 1951 р., але у зв'язку із необізнаністю із нормами закону та браком коштів документ на право власності померла не оформила, свідоцтво про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не видавалося. Позивачка фактично вступила в управління спадковим майном після смерті матері. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю. Представник відповідача - Городницької сільської ради в судове засідання не з'явився. Городницька сільська рада просить розглядати справу без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. За повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 22 березня 2016 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, батьками [PERSON], яка народилась [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Після одруження [PERSON] змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», про що свідчить копія повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 10.07.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. Мати позивачки [PERSON] померла [INFO] в с. Передівання Городенківського району Івано-Франківської області у віці 90 років, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 02 лютого 2002 р. Городницькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень цього кодексу - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. За ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно з ст. 529 згаданого кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її дочка - позивачка [PERSON]. До спадкового майна померлої [PERSON] належить житловий будинок, що знаходяться в [ADDRESS]. Перейменування вулиці здійснено рішенням 10-ої сесії Городницької сільської ради від 22.07.2008 р., що стверджується довідкою Городницької сільської ради № 45/02-24 від 10 лютого 2016 р. Згідно запису по господарської книги № 3, особовий рахунок [NUMBER] за 1991-1995 р.р. станом на 01.04.1991 р. [PERSON] була зареєстрована одна в згаданому житловому будинку, двір колгоспний, що доводиться довідками Городницької сільської ради № 97/02-24 від 14.03.2016 р. та № 189 від 17.02.2016 р. На час смерті [PERSON] проживала разом з дочкою - позивачкою в її будинку по [ADDRESS] що підтверджується актом, складеним комісією Городницької сільської ради. Отже, позивачка визнається такою, що прийняла спадщину після смерті матері. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері позивачка звернулася до нотаріуса. В зв'язку з тим, що позивачка не надала документи, які підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок по [ADDRESS] Городенківського району, постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], на житловий будинок. Довідка про об'єкт нерухомого майна № 23 від 15.03.2016 року, видана техніком з інвентаризації нерухомого майна, стверджує, що свідоцтво на право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не видавалося. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З технічного паспорта на садибний житловий будинок [ADDRESS], виготовленого 29.02.2016 р., встановлено, що житловий будинок збудований в 1951 р. Із довідки № 97/02-24, виданої Городницькою сільською радою 14.03.2016 р., встановлено, що за господарством по [ADDRESS] числиться земельна ділянка орієнтовною площею 0,2000 га. Згідно звіту про оцінку житлового будинку № 09032016_00014 ринкова вартість житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] на дату оцінки - 09.03.2016 р. становить 34 335 грн. Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно індексний № 59227178 свідчить про те, що право власності на будинок [ADDRESS] не зареєстровано. Через відсутність правовстановлюючих документів про власність спадкодавця на цей будинок позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом першої черги спадкодавця [PERSON], права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться [ADDRESS] судом не встановлено, відповідач не заперечує відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що позов [PERSON] слід задовольнити. На підставі ст.ст. 86, 524, 525, 527, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved