Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Заявник [PERSON] , в особі свого представника [PERSON] звернулась із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем та встановлення факту прийняття спадщини, а саме факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Вимоги мотивовані тим, що заявник постійно проживала разом з сином, то вважала, що фактично прийняла спадщину, але після звернення до Приватного нотаріуса КМНО Бондаренко Галини Олександрівни із заявою про прийняття спадщини їй було повідомлено, що нею пропущений строк для прийняття спадщини і необхідно звернутися до суду. Відповідно нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Інших спадкоємців які прийняли спадщину крім заявниці не має. Встановлення факту прийняття спадщини необхідно заявнику для вирішення питання щодо оформлення спадщини. Зважаючи на неможливість спадкоємцем оформити право на спадщину на 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту, який має юридичне значення. У судовому засіданні заявник та її представник вимоги заяви підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у останній. Заінтересована особа явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про час і місце розгляду справи по суті повідомлена належним чином. Заяв, клопотань по суті заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем та встановлення факту прийняття спадщини на адресу суду не надходило. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника заінтересованої особи, за наявними у матеріалах справи доказами. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, допитавши свідків, вивчивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17 березня 2018 року серія [NUMBER] . [PERSON] є матір`ю померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 16 вересня 1987 року серія [NUMBER] . 24 лютого 2020 року приватним нотаріусам Київського міського нотаріального округу Бондаренко Г.О. винесено постанову № 30/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки документи, які надала спадкоємець [PERSON] подані не в повному обсязі, а саме: відсутній документ, якій підтверджує факт проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявник [PERSON] проживала у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка перебувала у її власності, однак остання була зареєстрована на адресою: [ADDRESS] . Поряд із цим, з листопада 2018 року по день смерті, [PERSON] проживав із матір`ю квартирі за адресою: [ADDRESS] , та був зареєстрований за вказаною адресою. На підтвердження цієї обставини головою ЖБК «Геолог 1» [PERSON] в присутності свідків, було складено акт про те, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з 1985 року та на даний час. [PERSON] був зареєстрований с 22 листопада 2011 року до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . Оскільки заявник постійно проживала разом з сином, то вважала, що фактично прийняла спадщину, у зв`язку з чим із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Встановлення факту постійного проживання заявника разом із її сином необхідно їй для вирішення питання щодо оформлення спадщини після смерті спадкодавця. Факт спільного проживання заявника [PERSON] разом з її сином [PERSON] у період 22 листопада 2011 року до 08 березня 2018 року включно знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та був доведений належними письмовими доказами, зокрема: свідоцтвом про смерть спадкодавця; свідоцтвом про народження спадкодавця; витягом про реєстрацію спадкової справи в спадковому реєстрі, свідоцтвом про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , актом ЖБК «Геолог» про проживання, довідкою про реєстрацію місця проживання спадкодавця, постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії; показами свідків: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , допитаними у судовому засіданні про те, що заявник постійно проживала разом із своїм сином з листопада 2011 року по день його смерті. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 1 Сімейного кодексу України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року (Постанова) судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки. П. 7 цієї Постанови передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину тощо. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення такого факту. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як встановлено при розгляді справи, факт постійного проживання однією сім`єю заявника та її сина необхідно для вирішення питання щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] . Оскільки строк звернення спадкоємця, який фактично прийняв спадщину до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини строком не обмежений, інші спадкоємці, які б мали намір звернутись із заявою про прийняття спадщини, як встановлено в судовому засіданні, відсутні, спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказані заявником вимоги обґрунтованими, які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved