Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом про зняття арешту з нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . В обґрунтуванні позову зазначає, що слідчим відділом Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області проводилося досудове розслідування у кримінальній справі в межах якої, з метою можливої конфіскації майна, слідчим Алексейчуком Р.В. було накладено арешт 23.10.2007 року на частку приватної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , яка належить сину позивача [PERSON] . На підставі чого, перша Рівненська державна нотаріальна контора зареєструвала 30.10.2007 року обтяження в Єдиному реєстрі заборон, реєстраційний номер обтяження 5930780 про арешт квартири. Відповідно до вироку Рівненського міського суду від 04.12.2007 року у справі №1-876 2007 рік, в силу ст.77 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна [PERSON] не призначалося. Однак у вироку суду не відмічено про зняття арешту з майна. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Від позивача 04.11.2020 р. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання був повідомленим належним чином. Відзиву на позов, жодних заперечень або пояснень на позовну заяву у встановлений законом строк до суду від відповідача не надходило. Враховуючи вищевикладене та відсутність підтвердження поважності причин неявки в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, в заочному порядку. Таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 20.08.2020 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 01.10.2020 року замінено відповідача по справі на належного - Головне управління Національної поліції в Рівненській області. Дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Згідновимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленого законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.11.1998 року, власниками спільної сумісної власності, а саме: квартири [ADDRESS] , є [PERSON] , [PERSON] та позивач [PERSON] . Вироком Рівненського міського суду від 04.12.2007 року від 04.12.2007 року визнано [PERSON] винним та призначено покарання. Зокрема в силу ст..77 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна [PERSON] не призначено. З інформації з Державного реєстру речових прави на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.03.2018 року, за №5930780 обтяження, реєстратором Перша рівненська державна нотаріальна контора Рівненської області М.Рівне накладено арешт на квартиру [ADDRESS] на підставі постанови б.н 23.10.2007 слідчого відділу УМВС лейтенантом міліції Алексійчук. Відповідно до листа Першої Рівненської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 16.08.2017 р. за №1361/02-17, [PERSON] роз`яснено підстави припинення та зняття арешту з майна, зокрема було зазначено, що арешт накладено на спірну квартиру 23.10.2007 слідчим СВ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області, в межах розслідування кримінальної справи. З відповіді ГУНП в Рівненській області від 26.04.2018 року, вбачається, що слідчим відділом Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області проводилося досудове розслідування у кримінальній справі , в межах якої, з метою можливої конфіскації майна, слідчим Алексейчуком Р.В. було накладено арешт на частку приватної спільної сумісної власності квартири. Також з даної відповіді вбачається, що Рівненський ВП ГУНП в Рівненській області вважає, що підстав перебування вищезазначеного нерухомого майна під арештом відсутні. З повідомлення Рівненського міського відділу ДВС ГТУ у Рівненській області від 03.04.2018 р. №28162, вбачається, що станом на 03.04.2019 р. відкриті виконавчі провадження боржником по яких є [PERSON] у Рівненському міському відділі ДВС ГТУ юстиції у Рівненській області відсутні. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (ч. 4ст. 174 КПК України 2012 року). Отже, на даний час порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановленост. 174 КПК України2012 року. Проте, арешт, який просить зняти позивач, було накладено органом досудового слідства у кримінальній справі на підставі положеньКПК України 1960 року. Відповідно до пункту дев`ятогорозділу ХІ "Перехідні положення" КПК України 2012 рокуарешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. З огляду на зазначене, на правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна, поширюються нормиКПК України 1960 року. Проте положеннями цьогоКодексупередбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі - або одночасно з винесенням постанови про її закриття (частина перша статті 214), або раніше, якщо в застосуванні відповідного заходу відпаде потреба (частина шоста статті 126). Шляхів виправлення помилки, допущеної слідчим, прокурором або судом у зв`язку з неприйняттям обов`язкового рішення про скасування арешту майна, після припинення кримінальної справиКПК України 1960 рокуне встановлював. Отже, вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першоїстатті 19 ЦПК Україниможуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 766/21865/17 та від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що арешт, накладний на нерухоме майно порушує право позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатись належним йому майном, підстав для продовження арешту суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням даної вимоги процесуального кодексу підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати - судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved