overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

В грудні 2014 року позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що являються спадкоємцями за законом після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO] року. Йому належить на праві власності земельна ділянка площею 0,12 га, яка розташована на території Дружнянської сільської ради, СТ "Шулявка", Бородянського району Київської області. Нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що не надано витяг з Державного земельного кадастру. Тому просили визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності на ? частину вказаної земельної ділянки за кожним. В судовому засіданні позивачка [PERSON], позивач [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. Відповідач - Дружнянська сільська рада в судове засідання свого представника не направила, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі. Треті особи - Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, управління Держземагентства у Бородянському районі Київської області в судове засідання своїх представників не направили, просили слухати справу без їх участі. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого спадщину прийняли його діти: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією постанови нотаріуса (а.с.10-11). На підставі рішення 15 сесії 23 скликання Дружнянської сільської ради від 12 жовтня 2001 року на ім'я [PERSON] виданий державний акт ІV-КВ № 041237 на право власності на земельну ділянку (а.с.13) площею 0,1200 га, яка розташована на території Дружнянської сільської ради, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 627. Постановою державного нотаріуса дванадцятої Київської державної нотаріальної контори (а.с.11) їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, у зв'язку з відсутністю Витягу з Державного земельного кадастру. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Оскільки за життя [PERSON] мав у власності спірну земельну ділянку, то суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В позовній заяві позивач вказала, що з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбі, який був розірваний 31 липня 2012 року Чортківським районним судом. За рішенням Чортківського районного суду від 30 січня 2014 року відповідач сплачував аліменти на сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) з 14.01.2014 року до завершення терміну навчання, тобто до 07 грудня 2014 року . На даний час [PERSON] продовжує навчатися в Тернопільському вищому професійному училищі технологій та дизайну до 30 червня 2015 року що підтверджується довідкою № 14 від 08.12.2014 року, а тому потребує матеріальної допомоги. Просить постановити рішення, яким стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку до завершення навчання, тобто до 30 червня 2015 року та судові витрати в розмірі 200 гривень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує. Просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до завершення його навчання, тобто до 30 червня 2015 року та судові витрати в розмірі 200 гривень. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши позивача, враховуючи думку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних мотивів. Рішенням Чортківського районного від 30 січня 2014 року відповідач сплачував аліменти на сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) з 14.01.2014 року до завершення терміну навчання, тобто до 07 грудня 2014 року На даний час [PERSON], [INFO] навчається в Державному навчальному закладі "Тернопільське вище професійне училище технологій та дизайну" терміном з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2015 року, що стверджується довідкою № 682 від 08 грудня 2014 року. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч. 1 ст. 199 цього ж Кодексу, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.2 ст. 199 Сімейного кодексу України право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 14 липня 2014 року в Колиндянській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 5. Від шлюбу у них дітей немає. З відповідачем не проживають разом протягом 4 місяців, спільного господарства не ведуть. Фактично їх сім'я розпалася, існує лише формально. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дошлюбне - [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. 14 липня 2014 року сторони зареєстрували шлюб в Колиндянській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 5. Разом вони не проживають 4 місяці, спільного господарства не ведуть. Фактично їх сім'я розпалася, існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 16 липня 2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який з серпня 2014 року проживає разом з нею і знаходиться на повному її утриманні. З листопада 2014 року відповідач не надає допомоги на утримання сина і не приймає участі в його вихованні. Крім цього, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, інших доходів не має, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини та, аліменти у розмірі 240 грн. на її утримання до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивачка не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 16 липня 2011 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). З довідки № 829 виданої ЖКП "Пісківське" 19 листопада 2014 року вбачається, що [PERSON], 2013 року народження проживає разом з матір'ю і знаходиться на її утриманні (а.с.10). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Згідно вимог ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи викладене та визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 25 листопада 2006 року в Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1090 - розірвати. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що від шлюбу у них з відповідачем народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з квітня 2010 року. Причиною розпаду сім'ї є психологічна несумісність між ними, яка негативно вплинула на подружні стосунки та призвела до непорозумінь та втрати моральної рівноваги в сім'ї. До теперішнього часу поліпшення у їх стосунках не відбулося, так як кожен з них продовжує жити окремим життям. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Вказала, що не проживає разом з чоловіком з квітня 2010 року. Прізвище після розірвання шлюбу просила змінити на дошлюбне "[PERSON]". Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги позивачки та не заперечував проти розірвання шлюбу. Вказав, що не проживає разом з дружиною з квітня 2010 року. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) та [PERSON] 25 листопада 2006 року уклали шлюб в Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1090. Від шлюбу у них народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з квітня 2010 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Тому, суд вважає необхідним задовольнити даний позов та розірвати шлюб між сторонами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

В грудні 2014 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що 17.03.2011 року укладено кредитний договір між ПАТ КБ «Приватбанк» з відповідачем, за яким останній отримав кредиту розмірі 12000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач не виконав умов кредитного договору належним чином, тому має заборгованість - 24945. 93 грн. Позивач прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 24945. 93 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та прохав його задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи в розумінні ч. 5 ст. 74 ЦПК України, належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, в судове засідання не з'явився. З матеріалів справи вбачається, що 17.03.2011 року укладено кредитний договір між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.7-9). Станом на 31.10.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] перед банком становить 24945,93 грн.: заборгованість за кредитом - 12097, 45 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 9898, 97 грн., заборгованість з комісією за користування кредитом - 1285, 42, штраф (фіксована частина - 500 грн., штраф ( процентна складова) - 1164, 09 грн. яка врахована в новому розрахунку заборгованості (а.с.5-6). Отже, заборгованість становить 24945, 93 грн. Згідно ст.ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України "боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання". Відповідно до ст. 1054 ч.2, ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Оскільки відповідач неналежним чином виконував зобов'язання внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає стягнути з нього на користь позивача заборгованість в сумі 24945. 93 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

В грудні 2014 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що 22.02.2008 року укладено кредитний договір між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», з відповідачкою [PERSON] за яким остання отримала кредит у розмірі 5000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідачка не виконала умов кредитного договору належним чином, тому має заборгованість - 12405, 55 грн. Позивач прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 12405, 55 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. Судом встановлено, що 22.02.2008 року укладено кредитний договір між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачкою [PERSON] (а.с.12). Станом на 31.10.2014 року заборгованість відповідачки перед банком становить 12405, 55 грн.: заборгованість за кредитом - 4634,32 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 5034, 48 грн., заборгованість з комісії за користування кредитом - 1669.82 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф ( процентна складова) - 566, 93 грн. Отже, заборгованість відповідачки становить 12405,55грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5-12). Згідно ст.ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України "боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання". Відповідно до ст. 1054 ч.2, ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Оскільки відповідачка неналежним чином виконувала зобов'язання внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає стягнути з неї на користь позивача заборгованість в сумі 12405,55 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON], [INFO], є рідною донькою [PERSON], який помер [INFO] року в місті Брамше. Заявник та зацікавлена особа в судове засідання не з'явились. Згідно поданої заяви, заявник просив розглядати справу без його участі, вимоги заяви підтримав в повному обсязі. Представник зацікавленої особи надав суду заяву про розгляд справи без його участі, рішення просив прийняти на розсуд суду. Дослідивши докази, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] народилась [INFO]. ЇЇ батьками зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. В тексті своєї заяви [PERSON] зазначає, що її рідним батьком є [PERSON], а особу [PERSON] її мати вигадала та записала батьком дитини. 18 липня 1946 року мати заявниці [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на "[PERSON]". [INFO] року [PERSON] померла. [INFO] року помер [PERSON] Після його смерті залишився заповіт, яким він заповів все належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось [PERSON] Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, факт родинних відносин між фізичними особами, встановлюється в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе встановити факт родинних відносин між заявником та [PERSON], а саме - визнати [PERSON] рідною донькою [PERSON], який помер [INFO] року в місті Брамше. Таким чином, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 11, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, 75. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що відповідач втратив право користування спірним житлом, оскільки не проживає в квартирі понад шість місяців без поважних причин. В судове засідання сторони не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Позивач, згідно наданої заяви, просила розглядати справу без її участі, позов підтримує, на заочний розгляд справи згодна. Причини неявки в судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири № 11, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, 75. Згідно довідки форми № 3, виданої 03 грудня 2015 року ТОВ "Соляні" за вих. № 4175, за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] (основний квартиронаймач), [PERSON] (син), [PERSON] (син). Відповідно до акту від 03 грудня 2015 року, відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з березня 2002 року. В силу ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відомості про поважність причин відсутності відповідача за місцем постійного проживання не надані, суд вважає, що він втратив право користування квартирою № 11, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, 75. Вказані обставини в повному обсязі підтверджуються матеріалами цивільної справи. Таким чином, позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернулася в Бородянський районний суд Київської області із заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між нею та [PERSON] 28 листопада 1992 року був укладений шлюб. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], який на даний час є повнолітнім. Сімейне життя з [PERSON] в неї не склалося, оскільки її чоловік постійно випивав. На даний час він перебуває в місцях позбавлення волі за вчинення злочину, а тому подальше збереження їхньої сім'ї є неможливим. Просила заяву задовольнити і розірвати шлюб між нею та [PERSON]В, залишивши їй прізвище "Дема". В судовому засіданні заявниця [PERSON] свою заяву підтримала, пояснивши, що фактично вона припинила подружні відносини з [PERSON] з березня 2012 року і відновлювати стосунки з чоловіком не вважає за можливе. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявився у звязку з перебуванням в місцях позбавлення волі, письмових пояснень суду не надіслав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши свідчення заявниці, дослідивши письмові докази, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Відповідно до ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони з 28 листопада 1992 року перебувають у шлюбі зареєстрованому\~\~в Немішаївській селищній раді Бородянського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. (а.с.10) За вироком Бородянського районного суду Київської області від 07 лютого 2013 року [PERSON] був засуджений за ч.2 ст.153 КК України до шести років позбавлення волі і на даний час відбуває покарання в Київському СІЗО. (а.с.11-17) За таких обставин суд вважає, що сім'я [PERSON] і [PERSON] розпалася і зберегти її неможливо, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених вимог і розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] На підставі ст.24, 105, 112, 113 СК України,

Outcome: approved