overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

В грудні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої дитини, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно довідки виконавчого комітету Романівської селищної ради Житомирської області, спільна дитина відповідача та позивача проживає разом з останньою та знаходиться на її утримані. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов`язок утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов"язку щодо утримання неповнолітніх дітей визначаються за домовленістю між ними. Якщо ж такої домовленості не досягнуто кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що він виконує свої обов"язки щодо утримання неповнолітньої дитини не надав. З огляду на викладене, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позову [PERSON] . За змістом статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

В грудні 2019 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем має дочку [PERSON] , [INFO] . До народження дитини шлюбні відносини з відповідачем були припинені, відповідач проживає окремо. 06 грудня 2019 року Бородянський районний суд Київської області виніс судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Відповідач працює, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу на її утримання, однак добровільно цього не робить. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Тому просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною трьох років. Позивачка в судове засідання не з`явилась, відповідно до заяви просила розглянути справу без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позов визнав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] на утримання якої з відповідача стягнуті аліменти у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, з 03 грудня 2019 року до її повноліття, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб, про народження, судового наказу (а.с.3-4, 12). [PERSON] з 03 вересня 2019 року по 06 січня 2020 року надана відпустка по вагітності та пологам, що підтверджується копіями наказу №132, довідки №599/12.19, виданої 12 грудня 2019 року ПП "Деліція" (а.с.9, 11). Згідно з вимогами ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав, то суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

В грудні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 квітня 2019 року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 25 травня 2020 року заборгованість відповідача за договором становить 17483,27 грн. Тому просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. 26 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, у встановлені судом строки відзив не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, що підтверджується копіями: анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, витягу з умов обслуговування рахунків фізичної особи, новою редакцією статуту АТ "Універсал банк" (а.с.9-24, 31-32). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.8) станом на 25 травня 2020 року заборгованість відповідача по кредитному договору становить 17483,27 грн. з яких: 17483,27 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачем він не спростований. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи обставини якими обґрунтовуються позовні вимоги, відсутність заперечень зі сторони відповідача, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

В грудні 2021 року позивач звернулась з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просила суд встановити факт, що [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] . Відповідачем відзив на позовну заяву не подавався. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримує. Відповідач просив розглянути справу за відсутності його представника за наявними матеріалами, заперечень не надав. Судом встановлено, що в квітні 2021 року позивач звернулась до Центру надання адміністративних послуг Чернігівської міської ради із заявою про приватизацію квартири, у якій вона зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Однак Чернігівською міською радою їй було відмовлено у приватизації у зв`язку з невідповідністю номеру квартири, зазначеному у технічному паспорті, номеру квартири в інших документах. Так, за даними технічного паспорту, станом на 26.02.2021 року квартира в будинку [ADDRESS] , в якій проживає позивач має номер «2», загальною площею 58 кв.м. з яких 41,3 кв.м житлової площі. Помилку в номері квартир ( замість номеру «2» зазначено номер «3») було допущено рішенням виконавчого комітету деснянської районної Ради народних депутатів м.Чернігова від 10.06.1991 року №131 «Про відкриття особистих рахунків по ЖЕД». Крім того, у рішенні прізвище позивача зазначено як « [PERSON] » замість « [PERSON] ». З метою виправлення допущених у рішенні помилок [PERSON] звернулась до відповідача. У відповідь на її заяву від 10.06.2021 року виконавчим комітетом Чернігівської міської ради повідомлено, що внести зміни не представляється можливим. Вказана помилка в нумерації квартири перешкоджає позивачу реалізувати своє право на приватизацію майна. Згідно ст..3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст..4 ЦПК України) Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

В грудні місяці 2015 року, позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та пояснила суду, що 17 лютого 2012 року, вона з відповідачем уклали свій перший шлюб зареєстрований у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану, Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 39. Дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Зі слів позивача, одруження з відповідачем виявилось невдалим. Під час спільного проживання переконалися, що в них різні погляди на життя та немає спільних інтересів, сімейно-шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені з листопада місяця 2014 року. Шлюб носить формальний характер та шкодить її інтересам, тому позивач просить суд розірвати шлюб, оскільки між ними втрачено почуття кохання, що унеможливлює подальше спільне подружнє життя, що спонукало її звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання подала клопотання яким підтримала позовні вимоги та просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з"явився, в телефонному режимі, завив, що не заперечує проти задоволення позову, оскільки має іншу сім"ю. Враховуючи наявність клопотань сторін про розгляд справи без їх участі, суд проводив розгляд справи на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України ,тобто без їх участі та здійснення звукозапису. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до повного задоволення із наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Змістом ст.ст. 110 та 112 СК України визначено можливість розірвання шлюбу в судовому порядку за заявою однієї з сторін, в разі неможливості його подальшого збереження. В даному випадку, сторонами втрачено почуття кохання, з листопада місяця 2014 року проживають окремо, а сам шлюб носить формальний характер, спір про місце проживання дитини відсутній. Сторони подружніх стосунків не підтримують, відновлювати подружні стосунки позивачка не бажає так, як це шкодить її інтересам, що являється підставою для задоволення позову. Приймаючи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

В грудні місяці 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та пояснив суду, що 18 травня 2013 року він з відповідачем зареєстрував свій шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, за актовим записом № 393 від 18.05.2013 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, сторони проживають окремо і подружніх стосунків не підтримують, тому шлюб носить формальний характер та шкодить його інтересам. Причиною розпаду сім"ї являється те, що у них з відповідачем різні погляди на життя, а ними самими втрачено почуття кохання. Між ними постійно виникали сімейні суперечки, що унеможливлювало подальше спільне подружнє життя та, що і спонукало його звернутись до суду з даними позовними вимогами. Просив розглянути справу без його участі та розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з"явилася, в телефонному режимі позов визнала та просила розглянути справу без її участі, тому суд враховуючи наявності відпровідних клопотань проводив розгляд справи без участі сторін та здійснення звукозапису у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Змістом ст.ст. 110 та 112 СК України визначено можливість розірвання шлюбу в судовому порядку за заявою однієї з сторін в разі неможливості його подальшого збереження. В даному випадку судом встановлено, що сторонами втрачено почуття кохання, а сам шлюб носить формальний характер, спір про поділ майна відсутній. Сторони ніяких стосунків тривалий час не підтримують, відновлювати подружні стосунки позивач не бажає так, як це шкодить його інтересам. Судом встановлено, що рішення про розірвання шлюбу сторін відповідає дійсній волі дружини та чоловіка та після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, тому суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-14 00:00:00

В грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, згідно якої просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 16.10.2010 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 565. Стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем мають різні характери та різні погляди на життя. Спільне проживання припинили в грудні 2016 року. Налагодити відносини неможливо. Позивачка в підготовче судове засідання не з"явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила , що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач також в підготовче судове засідання не з"явився, на адресу суду надав заяву, згідно якої вказав, що розгляд справи просить проводити без його участі, з позовними вимогами погоджується. Заяви сторін долучені до матеріалів справи. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України , слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи , суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони 16.10.2010 року зареєстрували шлюб , що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( а.с. 6). Під час шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON] ( а.с. 7 ). Сторони подружні відносини не підтримують, шлюб існує формально. Суд, згідно ч.2 ст. 112 СК України , постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначила позивачка, мотивуючи свої позовні вимоги, подальше спільне життя між нею та відповідачем є неможливим через відсутність взаємопорозуміння. Вище наведені обставини на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу між сторонами по справі. Згідно закону шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Як передбачено ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати за сплату судового збору ( а.с. 2). На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

В жовтні 2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання право власності в порядку спадкування на 4/5 частини домоволодіння спадкове майно, яке розташоване по [ADDRESS], що складається з житлового будинку літ.А, літніх кухонь літ.Б,Д, сараїв літ. В,Г,Е.Є.З вбиральні літ.І, погреба з шийкою літ.Пг-1, погребу літ.Пг, колодязя №1, огорожа №2-№ посилаючись на те, що станом на 1 липня 1990 року дане господарство відносилося до категорії колгоспних дворів і членами двору були : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , він та брат [PERSON]. Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на 4/5 частину майна колишнього колгоспного двору. Він як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняв спадщину. Відповідач спадщину не прийняв і не претендує на неї. В судовому засіданні позивач позов підтримав Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін , перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 4/5 частин майна колишнього колгоспного двору. Позивач як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] спадщину прийняв своєчасно. Однак не може оформити право власності на домоволодіння у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів оформлених на ім'я [PERSON] Оскільки інших спадкоємців які мають права на обов'язкову частку в спадщині не має, то суд вважає, що право власності на спадщину слід визнати за позивачем. На підставі ст.ст. 328, 1268, 1270. 1296 ЦК України, ст.17 Закону України "Про власність", суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON], в обґрунтування якого зазначила, що 12 грудня 2013 року вони з відповідачем уклали шлюб та 19 квітня 2013 року розлучені, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем, відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, працює, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 600 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не прибула, надала заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, оскільки позов визнає в повному обсязі, інших утриманців не має. Сторони у вказаній справи в судове засідання не з'явилися, повідомленні належним чином, надали заяву, в якій просять розглянути справу за їх відсутності без застосування фіксації судового засідання, у зв'язку з чим справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Вислухавши сторони, проаналізувавши матеріали справи, суд знаходить вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та сторонами не оспорюється, що 12 грудня 2003 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.3), яка проживає з позивачем і перебуває на її утриманні (а.с.6). Згідно зі ст. ст. 180, 183, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, розмір аліментів на утримання дитини може бути встановлений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення для справи. Оскільки дитина, проживає та перебуває на утриманні позивача - відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Згідно роз'яснень п. 17 Постанови ПВСУ № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, інших непрацездатних осіб, інші обставини, що мають значення для справи непрацездатних, із урахуванням таких обставин розмір аліментів у сумі 600 гривень, які просить стягнути позивач, суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дитини. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: 229,40 грн. по сплаті судового збору. Згідно зі ст. 367 ч. 1 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць

Outcome: approved