Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

До суду 08.10.2019 року надійшов позов [PERSON] , [PERSON] в особі законного представника [PERSON] до Одеської міської ради про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер [PERSON] - чоловік позивачки [PERSON] . Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на 17/100 частин домоволодіння з надвірними спорудами, яке складається в цілому з чотирьох житлових черепашникових будинків, зазначених на схематичному плані, літерами - «А», «А1», «А2», «А3» - житловою площею - 99,8 кв.м., а також надвірних споруд : сараїв - «Б», «Б1» ; гаражу - «В1»; пивбару - «Г1»; огорожі 1-5; мостіння - І-ІІ; розташованих на земельній ділянці, площею 514 кв.м. за фактичним користуванням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 01.07.2015 року [PERSON] , звернулася з заявою про прийняття спадщини мною та її донькою в порядку спадкування за законом до Другої одеської державної нотаріальної контори. Батьки [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь позивачки та доньки. В процесі розгляду заяви про прийняття спадщини, нотаріус Маслова М.В. отримала інформаційну довідку з ДРРПНМ, відповідно до якої житлова площа домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] а становить 266,1 кв.м., що не відповідає Договору дарування 17/100 частин домоволодіння з надвірними спорудами, де вказано житлову площу - 99,8 кв.м., та, відповідно, технічному паспорту від 15.03.2007р. де також вказано житлову площу - 99,8 кв.м., та загальну площу 229,4 кв.м. Відповідно листа-відповіді КП «БТІ ОМР» від 04.10.2017 №489023.72.17 на адресу державного нотаріуса Другої одеської державної нотаріальної контори Маслової М.В. на її інформаційний запит зазначено, що інформація вказана в інформаційній довідці з ДРРПНМ від 29.09.2017р., відповідно до якої житлова площа домоволодіння що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 266,1 кв.м. - помилкова. Підтверджено, що на дату внесення запису до ДРРПНМ 27.06.2007р. житлова площа складала 99,8 кв.м., загальна площа - 229,4 кв.м. розташованих на земельній ділянці, площею 514 кв.м. Також, повідомлено, що на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.04.2008 року, справа №2-169/08, частка житлової прибудови «А 3» за адресою: [ADDRESS] , була виділена з домоволодіння та, відповідно, за [PERSON] було визнано право власності на одиницю - самостійне домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . В наслідок виділу частини будинку та земельної ділянки в окрему адресу, 04.10.2017 р. КП «БТІ ОМР» було проведено інвентаризацію, відповідно до якої встановлено, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , складається в цілому з: - житловий будинок літера «А» загальна площа - 126,4 кв.м., житлова площа - 64,1 кв.м., а також надвірних споруд : сараїв - «Б», «Б1» ; гаражу - «В1»; пивного бару - «Г1»; огорожі 1-4; мостіння - І,ІІ; розташованих на земельній ділянці, площею 419 кв.м. за фактичним користуванням. Також, відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2009 року, справа №2-93/09, частка житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , була виділена з домоволодіння в окрему одиницю - самостійне домоволодіння за іншою особою та адресою. 13.11.2017 року, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій державний нотаріус Другої одеської державної нотаріальної контори Маслова М.В., відмовила [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 17/100 часток домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , на підставі наявності розбіжності у частках, складових будинку, житлової та загальної площі, розбіжності в площі земельної ділянки на якій розташоване домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , згідно відповіді КП «БТІ ОМР» від 04.10.2017 р., до вирішення справи судом. Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 30.08.2019р., проведеного ТБ «ПРОФІ-Т», ринкова вартість спадкового майна становить 432377,00 грн. 25.09.2019 р. ФОП [PERSON] (інвентаризаційна справа №0402509.19) було проведено інвентаризацію, та виготовлено технічний паспорт відповідно до якого встановлено, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що складається в цілому з: житловий будинок літера «А, А1, А2» загальна площа - 126,4 кв.м., житлова площа - 64,1 кв.м., а також надвірних будівель та споруд : сараїв - «Б», «Б1»; гаражу - «В1»; огорожі - «№ 1, 4»; замощення - «І»; розташованих на земельній ділянці, площею 369 кв.м., за фактичним користуванням [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 27.09.2019 р. ФОП [PERSON] відповідно до довідки про розрахунок ідеальних часток в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , № [NUMBER] , було зроблено розрахунок ідеальних часток, відповідно до якого частка [PERSON] складає 71/100, а частка, яка належала померлому [PERSON] складає 29/100. Таким чином, позивач просять визнати за ними право власності в порядку успадкування за кожним на 29/200 частки домоволодіння, яка належала померлому [PERSON] з врахуванням перерахунку відповідної частки домоволодіння по Ѕ на кожного спадкоємця за законом, а саме: [PERSON] - 29/200 частки; [PERSON] - 29/200 частки. Ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року провадження у справі було відкрито. До суду 18.11.2019 року надійшло клопотання представника позивача, згідно якого просив витребувати докази, а саме у Приморської державної нотаріальної контори м. Одеси (м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 26) належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 18.11.2019 року судом витребовувались докази. 25.11.2019 року до суду було надано копію спадкової справи №255/2015 до майна [PERSON] померлого [INFO] . В підготовче засідання 16.12.2019 року сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Ухвалою суду від 16.12.2019 року закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] в особі законного представника [PERSON] до Одеської міської ради про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування та призначити до судового розгляду по суті. В судове засідання 04.03.2020 року з`явились позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] , розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача на 14.05.2020 року. В судове засідання 14.05.2020 року сторони по справі не з`явились, повідомленні належним чином, враховуючи наявність клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі, та у відповідності до ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вбачає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи, які були повідомлені належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 25.05.2020 року. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23.01.2015 року, серія [NUMBER] . Позивачка [PERSON] перебувала у шлюбі з померлим [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31.01.2004 року. Від шлюбу позивачка має неповнолітню доньку [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.02.2005 року. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на 17/100 частин домоволодіння з надвірними спорудами, яке складається в цілому з чотирьох житлових черепашникових будинків, зазначених на схематичному плані, літерами - «А», «А1», «А2», «А3» - житловою площею - 99,8 кв.м., а також надвірних споруд : сараїв - «Б», «Б1» ; гаражу - «В1»; пивбару - «Г1»; огорожі 1-5; мостіння - І-ІІ; розташованих на земельній ділянці, площею 514 кв.м. за фактичним користуванням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належала померлому на підставі Договору дарування частини домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Рюміною О.О. 16.09.2005 року за реєстровим № 7300 і зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 02.12.2005 року. Згідно наданого суду технічного паспорту виданого 17.05.2005р. КП «ОМБТІтаРОН» (а.с.22-24) на належну [PERSON] 17 /100 частин житлового будинку вбачається що загальна площа йог складає 229,4 кв.м., житлова 99,8 кв.м. Згідно наданого суду технічного паспорту виданого 15.03.2007р. КП «ОМБТІтаРОН» (а.с.25-29) на належну [PERSON] 36 /100 частин житлового будинку вбачається що загальна площа його складає 229,4 кв.м., житлова 99,8 кв.м, підсобне- 129,6 кв.м. Згідно наданого суду технічного паспорту виданого 0.10.2017р. КП «ОМБТІтаРОН» (а.с.30-33) на належну [PERSON] 17 /100 частин житлового будинку [ADDRESS] вбачається що загальна площа його складає 126,4 кв.м., житлова 64,1 кв.м., підсобне- 62,3 кв.м. [PERSON] та неповнолітня донька, [PERSON] , яку позивачка також представляє, як законний представник, є спадкоємцями першої черги за законом [PERSON] , що підтверджується наданими до позову копіями: свідоцтва про шлюб від 31.01.2004 р.; свідоцтва про народження від 23.02.2005 р.; паспорту громадянина України та ІН [PERSON] ; паспорту громадянина України, витягу з ЄДДР [PERSON] ; витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі; листа Другої одеської державної нотаріальної контори від 24.09.2019р. №255/2015/02-14. З копії спадкової справи №255д/2015 вбачається, що 01.07.2015 року, [PERSON] , звернулася 01.07.2015р. з заявою про прийняття спадщини позивачкою та дочкою в порядку спадкування за законом до Другої Одеської державної нотаріальної контори. Крім того згідно витягу з КП «ОМБТІтаРОН» від 18.04.2007р. (а.с.114-115) вбачається, що власниками домоволодіння [ADDRESS] , є: [PERSON] -3-/100 частин, [PERSON] - 17/100 частин, [PERSON] -17/200, [PERSON] -17/200, [PERSON] - 36/100 частин., де заг. площа -229,4 кв.м., житлова-99,8 кв.м.. Згідно договору дарування частини домоволодіння від 16.09.2005р. [PERSON] прийняв в дар 17/100 частин спірної частини домоволодіння.(а.с.103). Відповідно листа-відповіді КП «БТІ ОМР» від 04.10.2017 №489023.72.17 на адресу державного нотаріуса Другої одеської державної нотаріальної контори Маслової М.В. на її інформаційний запит зазначено, що інформація вказана в інформаційній довідці з ДРРПНМ від 29.09.2017р., відповідно до якої житлова площа домоволодіння що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 266,1 кв.м. - помилкова. Підтверджено, що на дату внесення запису до ДРРПНМ 27.06.2007р. житлова площа складала 99,8 кв.м., загальна площа - 229,4 кв.м. розташованих на земельній ділянці, площею 514 кв.м. Також, повідомлено, що на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.04.2008 року, справа №2-169/08, частка житлової прибудови «А 3» за адресою: [ADDRESS] , була виділена з домоволодіння та, відповідно за [PERSON] було визнано право власності на одиницю - самостійне домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . В наслідок виділу частини будинку та земельної ділянки в окрему адресу, 04.10.2017 р. КП «БТІ ОМР» було проведено інвентаризацію, відповідно до якої встановлено, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , складається в цілому з: - житловий будинок літера «А» загальна площа - 126,4 кв.м., житлова площа - 64,1 кв.м., а також надвірних споруд : сараїв - «Б», «Б1» ; гаражу - «В1»; пивного бару - «Г1»; огорожі 1-4; мостіння - І,ІІ; розташованих на земельній ділянці, площею 419 кв.м. за фактичним користуванням. (Технічний паспорт додається). 13.11.2017 року, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій державний нотаріус Другої одеської державної нотаріальної контори Маслова М.В., відмовила [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 17/100 часток домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , на підставі наявності розбіжності у частках, складових будинку, житлової та загальної площі, розбіжності в площі земельної ділянки на якій розташоване домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , згідно відповіді КП «БТІ ОМР» від 04.10.2017 р., до вирішення справи судом. Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 30.08.2019р., проведеного ТБ «ПРОФІ-Т», ринкова вартість спадкового майна становить 432377,00 грн. 25.09.2019 р. ФОП [PERSON] (інвентаризаційна справа №0402509.19) було проведено інвентаризацію, та виготовлено технічний паспорт відповідно до якого встановлено, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що складається в цілому з: житловий будинок літера «А, А1, А2» загальна площа - 126,4 кв.м., житлова площа - 64,1 кв.м., а також надвірних будівель та споруд : сараїв - «Б», «Б1»; гаражу - «В1»; огорожі - «№ 1, 4»; замощення - «І»; розташованих на земельній ділянці, площею 369 кв.м., за фактичним користуванням [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . (Технічний паспорт додається). 27.09.2019 р. ФОП [PERSON] відповідно до довідки про розрахунок ідеальних часток в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , № [NUMBER] , було зроблено розрахунок ідеальних часток, відповідно до якого частка [PERSON] складає 71/100, а частка, яка належала померлому [PERSON] складає 29/100. Таким чином, позивачами повинна успадковуватися 29/100 частка домоволодіння, яка належала померлому [PERSON] з врахуванням перерахунку відповідної частки домоволодіння по 1/2 на кожного спадкоємця за законом, а саме: [PERSON] - 29/200 частки; [PERSON] - 29/200 частки, інших спадкоємців під час розгляду справи судом не встановлено. Як вбачається з інформаційної довідки з ДРРПнаНМта РПВнаНР, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження від 19.05.2020р. за адресою [ADDRESS] а власниками цього об`єкту на праві спільної часткової власності є: [PERSON] -36/100, та [PERSON] -17/100 частин. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Ст.ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Згідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином суд приходить до висновку що позивачі є спадкоємцями першої черги спадкування. У відповідності до положень ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. У відповідності до положень частин першої та другої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до положень частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до вимог ст.1268 ЦК України позивач є таким, що прийняв спадщину, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк. Згідно положень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи те, що позивачка та її неповнолітня донька, інтереси якої вона також представляє є спадкоємцями майна померлого [INFO] [PERSON] за законом першої черги, звернулась у встановленому законом порядку та строк з заявою на отримання спадщини, отримала відмову нотаріуса у зв`язку з розбіжністю у частках, складових будинку, житлової та загальної площі, розбіжності в площі земельної ділянки на який розташоване домоволодіння, суд приходить до висновку, що у позивача має право на судовий захист його законних прав та інтересів щодо права власності в контексті ст..1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та позов є обґрунтованим. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК). При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 5 ЦПК). Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суд звертає увагу і на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. theUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. За ст. 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Саме такий концептуальний підхід до застосування судами положень ст. 16 ЦК знайшов своє втілення в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі № 6-20цс11. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також: у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності». У відповідності до п. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У силу ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд вбачає, що позивачі вправі на свій розсуд скористатися одним із передбачених законом способів захисту свого порушеного (невизнаного) права, оскільки позбавлені правової можливості оформити спадщину в загальному порядку нотаріусом. Та враховуючи надані суду докази суд вважає що відмова нотаріуса позбавляє позивачів право намарно, а надані докази дозволяють суду дійти до висновку що позов є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню, оскільки нерухоме майно належало на праві власності чоловіку та батьку позивачів, а позивачі є єдиними спадкоємицями з огляду на те, що батьки померлого відмовились від прийняття спадщини..

Outcome: approved