Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

В квітні 2017 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», Приватного акціонерного товариства «Телерадіокомпанія «Люкс». [PERSON], [PERSON], згідно якого просив суд: -Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права на повагу до честі, гідності та ділової репутації, інформацію про [PERSON], оприлюднену [INFO] в ефірі (з відповідними повторами) та на веб-сайті телеканалу UA: Перший у відеосюжеті програми [PERSON] «[INFO]» під назвою: «[INFO]», а саме: «Через низку інших компаній до лотереї мали стосунок родина Секретаря РНБО [PERSON]»; -Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права на повагу до честі, гідності та ділової репутації, інформацію про [PERSON], оприлюднену [INFO] в ефірі (з відповідними повторами) та на веб-сайті телеканалу новин «24» у відеосюжеті програми журналіста [PERSON] «[INFO]» під назвою: «[INFO]»: расследование журналистов», а саме: «Через низку інших компаній до лотереї мали стосунок родина Секретаря РНБО [PERSON]»; -Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права на повагу до честі, гідності та ділової репутації, інформацію про [PERSON], оприлюднену [INFO] у відеосюжеті програми журналіста [PERSON] «[INFO]» під назвою: «[INFO]» на веб-сайті http://bihus.info у розділі «Новини», а саме: «Через низку інших компаній до лотереї мали стосунок родина Секретаря РНБО [PERSON]»; -Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права на повагу до честі, гідності та ділової репутації, інформацію про [PERSON], оприлюднену [INFO] у статті [PERSON] під назвою: «[INFO]» на веб-сайті http://bihus.info у розділі «Новини», а саме: «Але цікавий акцент санкціям РНБО додає пов'язаність «УНЛ» з секретарем РНБО [PERSON]»; -Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (ідентифікаційний код: 23152907, адреса: 04119, м.Київ, вулиця Мельникова, будинок 42) спростувати недостовірну інформацію про [PERSON] аналогічним способом - оприлюднити в ефірі (з відповідними повторами) телеканалу UA: Перший та на веб-сайті телеканалу UA: Перший, шляхом зачитування диктором у програмі [PERSON] «[INFO]», інформаційний матеріал такого змісту: «[INFO] в програмі «[INFO]» була поширена недостовірна інформація щодо причетності Секретаря РНБОУ [PERSON] та його родини до лотерейного бізнесу загалом та підприємства «Українська національна лотерея». Спростовуємо зазначену інформацію, повідомляючи, що жодним чином Секретар РНБОУ [PERSON] та його родина не мають будь-якого відношення до «Української національної лотереї» та інших лотерей»; -Зобов'язати Приватне акціонерне товариство «Телерадіокомпанія Люкс» (ідентифікаційний код: 20765851, адреса: 79008, Львівська обл., місто Львів, пл. Галицька, будинок 15) спростувати недостовірну інформацію про [PERSON] аналогічним способом - оприлюднити в ефірі (з відповідними повторами) телеканалу новин «24» та на веб-сайті телеканалу новин «24», шляхом зачитування диктором у програмі [PERSON] «[INFO]», інформаційний матеріал такого змісту: «[INFO] в програмі «[INFO]» була поширена недостовірна інформація щодо причетності Секретаря РНБОУ [PERSON] та його родини до лотерейного бізнесу загалом та підприємства «Українська національна лотерея». Спростовуємо зазначену інформацію, повідомляючи, що жодним чином Секретар РНБОУ [PERSON] та його родина не мають будь-якого відношення до «Української національної лотереї» та інших лотерей»; -Зобов'язати [PERSON] (адреса реєстрації: [ADDRESS]) спростувати недостовірну інформацію про [PERSON] аналогічним способом - оприлюднити на веб-сайті http://bihus.info у розділі «Новини», шляхом зачитування диктором у програмі [PERSON] «[INFO]», інформаційний матеріал такого змісту: «[INFO] в програмі «[INFO]» була поширена недостовірна інформація щодо причетності Секретаря РНБОУ [PERSON] та його родини до лотерейного бізнесу загалом та підприємства «Українська національна лотерея». Спростовуємо зазначену інформацію, повідомляючи, що жодним чином Секретар РНБОУ [PERSON] та його родина не мають будь-якого відношення до «Української національної лотереї» та інших лотерей»; -Зобов'язати [PERSON] (адреса реєстрації: [ADDRESS]) спростувати недостовірну інформацію про [PERSON] аналогічним способом - шляхом опублікування на веб-сайті http://bihus.info у розділі «Новини», інформаційного матеріалу такого змісту: «[INFO] у статті під назвою: «[INFO]» поширена недостовірна інформація щодо наявності зв'язку між Секретарем РНБОУ [PERSON] та підприємством "Українська національна лотерея». Спростовуємо зазначену інформацію, повідомляючи, що жодним чином Секретар РНБОУ [PERSON] не має будь-якого відношення до «Української національної лотереї» та інших лотерей». Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вищенаведена інформація, поширена відповідачами відносно позивача, є недостовірною та такою що порочить його честь, гідність та ділову репутацію. Крім того, позивач вважає, що, привертаючи увагу широкої аудиторії до програм та публікацій бездоказовими обвинуваченнями на його адресу щодо пов'язаності з лотерейним бізнесом, відповідачі усвідомлювали негативний характер поширеної інформації щодо особи, якої вона стосувалася. За вказаних обставин, а також зважаючи на те, що відповідачі відмовилися в добровільному порядку спростувати поширену ними недостовірну інформацію відносно позивача, останній звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити з підстав, передбачених ст. 34 Конституції України, ст.ст. 275, 277, 297 Цивільного кодексу України та ч.2 ст. 6, п.п. 1 п.1 ст. 59 Закону України «Про телебачення і радіомовлення». Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва від 06.06.2017 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом. 12.07.2017 року представником відповідача ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» [PERSON] подано через канцелярію суду заперечення на позовну заяву, згідно змісту яких відповідач просить відмовити в задоволенні позову в частині пред'явлених до нього вимог, посилаючись на те, що згідно Ліцензійного договору від 21.06.2016 року за №29-16/2, виробником телепередачі «[INFO]» виступає Громадська організація «ТОМ 14», яка і несе повну відповідальність за поширену в телепередачі. Тобто, на переконання відповідача, він не зобов'язаний та не має можливості спростувати зазначену позивачем недостовірну інформацію, оскільки не є автором та виробником телепередачі. Також, відповідач вказує, що позивач, посилаючись на поширення недостовірної інформації в ефірі та на веб-сайті з відповідними повторами, не надав жодних доказів, які б підтверджували, що такі повтори були. 11.10.2017 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подано через канцелярію суду заперечення на позовну заяву, згідно змісту якої відповідач просить відмовити в задоволенні позову в частині пред'явлених до нього вимог, посилаючись на те, що інформація, яку позивач просить визнати недостовірною, складається як з оціночних суджень, так і має фактичну основу, засновану на журналістському розслідуванні відповідача, що дало підстави зробити такі судження. Так, зокрема, відповідач вказує, що перед тим як здійснити публікацію на веб-сайті [INFO], де відображене спірне судження: «Але цікавий акцент санкціями РНБО додає пов'язаність «УНЛ» з секретарем РНБО [PERSON]», вона мала достатні фактичні дані для здійснення такого оціночного судження на адресу позивача, оскільки встановила пов'язаність «УНЛ» (де кінцевим власником на передодні введення санкцій РНБО був [PERSON]) з секретарем РНБО [PERSON] через АТ «Центр фінансових технологій», де засновниками були його близькі особи, та зрештою і позивач також. Окрім того, відповідач зауважує, що оскільки, використовуючи у спірному судженні слово «пов'язаність», вона не визначала, яким саме чином «УНЛ» пов'язане з секретарем РНБО [PERSON], вказане слово є оціночним судженням та не підлягає спростуванню та доведенню його правдивості. 12.10.2017 року відповідач [PERSON] через канцелярію суду подав заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що інформація, яку позивач вважає недостовірною, складається з оціночних суджень, які не можна довести та спростувати, але має фактичну основу, засновану на журналістському розслідуванні журналістки телепрограми «[INFO]» [PERSON] (випуск «[INFO]»). Крім того, відповідач, посилаючись на п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», межа допустимої критики щодо [PERSON], який є політичним діячем та публічною особою, є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Водночас, у зв'язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку з 17.10.2017 року, Розпорядженням Керівника апарату Шевченківського районного суду м.Києва від 22.11.2017 року за № 01-08-1130 дану цивільну справу було передано на потворний автоматичний розподіл. Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2017 року матеріали даної цивільної справи передано для розгляду судді Мальцеву Д.О. Ухвалою від 23.11.2017 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду у судовому засіданні. Ухвалою від 04.01.2018 року розгляд справи вирішено продовжити у загальному позовному порядку зі стадії підготовчого судового засідання. В судовому засіданні, яке відбулося 28.02.2018 року, представником позивача було подано до суду клопотання про залучення до участі в даній справі у якості співвідповідача Громадську організацію «ТОМ 14». Вказане клопотання мотивовано тим, що Громадська організація «ТОМ 14» є виробником телепередачі «Наша гроші», а отже є належним співвідповідачем у справі щодо спростування її змісту. Ухвалою від 28.02.2018 року вказане клопотання представника позивача було задоволено та залучено до участі в справі в якості співвідповідача Громадську організацію «Том 14». В судовому засіданні, яке відбулося 03.04.2018 року, судом було задоволено клопотання представника позивача про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів, а саме: адвокатські запити від 26.02.2018 року, відповіді на адвокатські запити від 06.03.2018 року та від 07.03.2018 року. 11.04.2018 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] про приєднання до матеріалів справи в якості доказу копії журналу реєстраційних дій Виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради по підприємству ТОВ «Європа-ИКС» за період з 1995 по 2007 роки. 17.04.2018 року на адресу суду надійшов відзив відповідача ГО «ТОМ 14» на позов, згідно якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що оспорювана позивачем інформація є нічим іншим як оціночними судженнями журналіста, а сам позивач, як публічна особа, може зазнавати значно більшої критики, ніж окремі пересічні особи. До того ж, відповідач акцентує увагу на тому, що, в силу практики Європейського суду з прав людини,журналістська свобода передбачає також використання висловлювань, деякою мірою перебільшених або навіть провокаційних. В судовому засіданні, яке відбулося 24.04.2018 року, представником позивача було надано до суду для приєднання до матеріалів справи відповідей на відзиви (заперечення) відповідачів ПАТ «Національна телерадіокомпанія України», ПАТ «Телерадіокомпанія Люкс», [PERSON] та ГО «Том 14». Так, зокрема у відповіді на відзив ПАТ «Національна телерадіокомпанія» представник позивача акцентує увагу на тому, що твердження вказаного відповідача стосовно відсутності будь-яких доказів на підтвердження неодноразового виходу в ефір програми, де була поширена недостовірна інформація, спростовується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: ефірною довідкою відповідача. Крім того, представник позивача зазначає, що, в силу вимог ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється безпосередньо особою, яка поширила інформацію. Як вбачається зі змісту відповіді на відзиви ПАТ «Телерадіокомпанія Люкс», [PERSON] та ГО «Том 14», представник позивача заперечує щодо посилання відповідачів на те, що оспорювана інформація є оціночними судженнями, адже висловлювання відносно позивача мають чіткі фактичні дані - твердження про взаємозв'язок позивача та його родини з лотерейним бізнесом. Крім того, докази, на які посилаються відповідачі в обґрунтування своїх заперечень, жодним чином не підтверджують викладені ним обставини стосовно відсутності підстав для задоволення позову. 15.05.2018 року на адресу надійшли заперечення ГР «ТОМ 14» на відповідь позивача на відзив, в яких відповідач вказує, що інформація, яку позивач просить спростувати як недостовірну за своїми ознаками, є оціночним судженням, яке відповідно до норм права не підлягає спростуванню та доведенню його правдивості. 15.05.2018 року на адресу суду надійшли заперечення [PERSON] на відповідь позивача на відзив, в якому відповідач фактично дублює надані нею раніше заперечення на позов, а також вказує, що позивачем не доведено наявності сукупності обставин, які дають можливість стверджувати про порушення його честі,гідності та ділової репутації. 18.05.2018 року на адресу суду надійшли заперечення [PERSON] на відповідь позивача на відзив, в яких відповідач вказує, що [PERSON], поширюючи спірні оціночні судження, не вийшла за межі допустимої критики та оцінки дій публічної особи - позивача, а також порушила особистих немайнових прав останнього. В судовому засіданні, яке відбулося 22.05.2018 року, судом було задоволено клопотання представника позивача про приєднання до матеріалів справи в якості доказів скріншот із сайту https://bihus.info/ з інформацією ресурсу «YouControl». Ухвалою від 22.05.2018 року було закрито підготовче засідання по справі, а справу призначено до судового розгляду по суті на 22.06.2018 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» -[PERSON] у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні. Відповідачі ПрАТ «Телерадіокомпанія Люкс», [PERSON] та ГО «ТОМ-14» в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Разом з тим, до суду надійшли клопотання від [PERSON] та ГО «ТОМ-14» про відкладення розгляду справи, у задоволенні яких судом було відмовлено. Вислухавши пояснення представників сторін, що з'явилися на виклик суду, дослідивши письмові докази, зібрані в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [INFO] о 21 год. 30 хв. в ефірі телеканалу новин «24» (суб'єкт інформаційної діяльності - ПрАТ «Телерадіокомпанія Люкс») та о 23 год. 25 хв. на веб-сайті ПрАТ «Телерадіокомпанія Люкс» (24tv.ua/) за адресою: [INFO] опрлюднено відеосюжет програми журналіста [PERSON] «[INFO]» під назвою: «[INFO]»: расследование журналистов» (виробником програми «[INFO]» є ГО «ТОМ-14» згідно Ліцензійного договору від 21.06.2016 року за №29-16/2), де на 17-18 хв. було поширено наступну інформацію: «Через низку інших компаній до лотереї мали стосунок родина Секретаря РНБО [PERSON]». Інформація аналогічного змісту також була поширена [INFO] о 19 год. 55 хв. в ефірі та на веб-сайті (www.1tv.com.ua) телеканалу UA:Перший (суб'єкт інформаційної діяльності - ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України») за адресою: [INFO] у відеосюжеті програми журналіста [PERSON] «[INFO]» під назвою: «[INFO]», Крім того, [INFO] на веб-сайті http://bihus.info в розділі «Новини» за адресою: [INFO] опубліковано статтю [PERSON] «[INFO]» та оприлюднено аналогічний відео сюжет програми [PERSON] «[INFO]» під назвою: «[INFO]». Також, у вказаній статті [PERSON] було зазначено наступну інформацію: «Але цікавий акцент санкціям РНБО додає пов'язаність «УНЛ» з секретарем РНБО [PERSON]». Вказані обставини стосовно поширення вищенаведеної інформації та авторства програми не заперечувалися й відповідачами у наданих ними до суду запереченнях та відзиві. При цьому, твердження представника відповідача ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» про те, що позивачем не надано до суду жодних доказів того, що програма «[INFO]» виходила в ефірі телеканалу з повтором, спростовуються наявною в матеріалах справи ефірною довідкою про вихід на телеканалі «UA:Перший» програми «[INFO]» як [INFO] о 19 год. 51 хв., так і 01.02.2017 року о 13 год. 16 хв. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що поширена відповідачами у вищенаведений спосіб інформація відносно нього, а саме: «Через низку інших компаній до лотереї мали стосунок родина Секретаря РНБО [PERSON]» та «Але цікавий акцент санкціям РНБО додає пов'язаність «УНЛ» з секретарем РНБО [PERSON]» є недостовірною та такою що порочить його честь, гідність та ділову репутацію. Так, положеннями ст. 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1050 року та протоколів №№ 2, 4, 7, 11 до неї, право на свободу вираження поглядів включає в себе свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Поряд з цим, здійснення таких свобод може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки,територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав них осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду, та є необхідним в демократичному суспільстві. При цьому, статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно вимог ст. 201 Цивільного кодексу України (надалі - ЦПК України) особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Згідно зі ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Положеннями статті 299 ЦК України визначено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Разом з тим, як роз'яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до п.18 зазначеної постанови, обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Водночас, у п.19 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Крім того, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгельс проти Сполученого Королівства», повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночним судженням. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Поряд з цим, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 27.02.2009 року, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Так, аналізуючи інформацію, яку позивач вважає недостовірною, визначаючи її характер та мету, а також з огляду на характер використання мовних засобів та враховуючи вимоги зазначених вище актів законодавства, суд вважає, що інформація, поширена відповідачами відносно позивача, а саме: «Через низку інших компаній до лотереї мали стосунок родина Секретаря РНБО [PERSON]» та «Але цікавий акцент санкціям РНБО додає пов'язаність «УНЛ» з секретарем РНБО [PERSON]», має обвинувальний нахил, створює негативне враження про позивача, а також дає підстави вважати, що позивач, є корупціонером та займається незаконною діяльністю, в той час як відповідно до вимог чинного законодавства [PERSON], в силу зайняття ним посади Секретаря РНБО, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов'язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах. Крім того, оскільки вищенаведені твердження можна перевірити на відповідність їх факту, інформація, викладена в них, не може вважатися оціночним судженням. Як на підставу для відмови у задоволенні позову, відповідачі [PERSON], [PERSON] та ГО «ТОМ-14» посилалися на те, що інформація, яку позивач вважає недостовірною, складається з оціночних суджень, які не можна довести та спростувати, але має фактичну основу, засновану на журналістському розслідуванні журналістки телепрограми «[INFO]» [PERSON] (випуск «[INFO]»). При цьому, в якості доказів на підтвердження вищенаведених обставин, відповідачі посилаються на встановлення зв'язку «УНЛ» (де кінцевим власником на передодні введення санкцій РНБО був [PERSON]) з секретарем РНБО [PERSON] через АТ «Центр фінансових технологій», де засновниками були його близькі особи, та зрештою і позивач також. Так, зокрема, взаємозв'язок позивача та його родини з лотерейним бізнесом відповідачі обґрунтовують відомостями, отриманими, серед іншого, за даними інтернет-порталу Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку України, веб-сайту youcontrol.com.ua та фотокопій журналу реєстраційних дій Виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Однак, в силу вищенаведених положень цивільного процесуального законодавства, а також вимог ст.ст. 77-79 ЦПК України, документи, надані відповідачами в обґрунтування своїх заперечень, не є належними та допустимими доказами, які б підтверджували викладені ними обставини щодо відсутності підстав для задоволення позову. Більше того, стверджуючи про оціночний характер оспорюваної інформації, яка відповідно до Закону України «Про інформацію» не містить фактичних даних, критики, оцінки дій, а також висловлювань, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, відповідачі мотивують свої заперечення виключно, на їх думку, фактичними даними, та, як наслідок, ведуть мову саме про достовірність оспорюваної інформації, спростовуючи тим самим її оціночний характер. В свою чергу, у ході розгляду даної справи відповідачем, у порядку статті 81 ЦПК України, не було надано суду належних і допустимих доказів достовірності оприлюдненою ними інформації, а також не було обґрунтовано наявність передбачених статтею 82 ЦПК України обставин, які б зумовлювали звільнення від доказування наявності наведених ними обставин. Натомість, матеріали справи не містять даних про те, що органами, до компетенції яких чинним законодавством віднесена перевірка обставин, що містять відомості про наявність ознак кримінальних правопорушень, виявлено будь-які ознаки корупційних діянь позивача, про наявність яких, фактично, йдеться в поширеній інформації. Таким чином, надаючи оцінку доказів у справі, а також зважаючи на те, що, як вже зазначалось вище, інформація, поширена відносно позивача та викладена у формі тверджень, має обвинувальний нахил, створює негативне враження про позивача, а також дає підстави вважати, що позивач, є корупціонером та займається незаконною діяльністю, суд, з огляду відсутність будь яких доказів достовірності оспорюваної інформації, визнає недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права на повагу до честі, гідності та ділової репутації, інформацію про [PERSON], оприлюднену [INFO] в ефірі (з відповідними повторами) та на веб-сайті телеканалу UA: Перший у відеосюжеті програми [PERSON] «[INFO]» під назвою: «[INFO]», а саме: «Через низку інших компаній до лотереї мали стосунок родина Секретаря РНБО [PERSON]»; визнає недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права на повагу до честі, гідності та ділової репутації, інформацію про [PERSON], оприлюднену [INFO] в ефірі (з відповідними повторами) та на веб-сайті телеканалу новин «24» у відеосюжеті програми журналіста [PERSON] «[INFO]» під назвою: «[INFO]»: расследование журналистов», а саме: «Через низку інших компаній до лотереї мали стосунок родина Секретаря РНБО [PERSON]»; визнає недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права на повагу до честі, гідності та ділової репутації, інформацію про [PERSON], оприлюднену [INFO] у відеосюжеті програми журналіста [PERSON] «[INFO]» під назвою: «[INFO]» на веб-сайті http://bihus.info у розділі «Новини», а саме: «Через низку інших компаній до лотереї мали стосунок родина Секретаря РНБО [PERSON]»; визнає недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права на повагу до честі, гідності та ділової репутації, інформацію про [PERSON], оприлюднену [INFO] у статті [PERSON] під назвою: «[INFO]» на веб-сайті http://bihus.info у розділі «Новини», а саме: «Але цікавий акцент санкціям РНБО додає пов'язаність «УНЛ» з секретарем РНБО [PERSON]». Щодо посилань відповідачів на ту обставину, що межа допустимої критики щодо [PERSON], який є політичним діячем та публічною особою, є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, відповідно до Правового висновку Верховного Суду України від 29.11.2017 року у справі 3ц6-639цс17 у разі, якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен урахувати положення Декларації, а також рекомендації, що містяться у Резолюції №1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість особистого життя. Як зазначено в Резолюції, публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політки, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). При цьому, статтями 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12.02.2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів ради Європи, проголошено наступне: оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому, зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Однак, слід зазначити, що, ухвалюючи рішення в справі про захист гідності, честі чи ділової репутації публічної особи, суд також повинен дотримуватися основоположних принципів права, зокрема презумпції невинуватості. При цьому, зі змісту рішень Європейського суду з прав людини у справах «Де гаєс і Гійзельс проти Бельгії» від 24.02.1997 року та «Обершлік проти Австрії» від 01.07.1997 року вбачається, що водночас, навіть тоді, коли якесь твердження прирівнюють до оціночного судження, пропорційність втручання може залежати від того, чи ґрунтується твердження, що є предметом спору, на достатніх фактичних підставах, бо навіть суб'єктивна оцінка, яка не має під собою жодної фактичної основи, може виявитися надмірною. Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені обставини справи, суд зазначає, що, незважаючи на те, що позивач є публічною посадовою особою і межа допустимої критики відносно особи останнього є значно більшою ніж критика відносно пересічного громадянина, така критика не може ґрунтуватися на суб'єктивних, образливих, не підтверджених домислах одної особи, зокрема відповідача у справі. Крім того, суд зауважує, що зважаючи на те, що боротьба з корупцією є одним із найголовніших напрямків діяльності державної влади України, а саме поняття «корупція» критично сприймається та засуджується суспільством, навіть непрямі вказівки на причетність позивача та його родини до таких незаконних дій, за відсутності при цьому жодних доказів, які б це підтверджували, не може не спричинити порушення особистого немайнового права позивача на повагу до його честі, гідності та ділової репутації. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Звертаючись з позовом до суду, позивач обрав спростування недостовірної інформації як спосіб захисту свого порушеного права. В свою чергу, відповідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року якщо суд ухвалює рішення про право на спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. В обґрунтування своїх заперечень щодо неможливості спростування інформації відносно позивача, ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія Україна» посилається на те, що він не э ані автором, ані виробником телепередачі. Так, підстави звільнення телеорганізації та її працівників від відповідальності за поширення інформації, що не випадає дійсності визначена у ст. 67 Закону України «Про телебачення і радіомовлення». При цьому, даний перелік підстав звільнення від відповідальності є вичерпним та розширенню не підлягає. Між тим, у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від №1 від 27 лютого 2009 року роз'яснено, що оскільки спростування недостовірної інформації не є способом цивільно-правової відповідальності, бо не має компенсаційного та майнового характеру, на засоби масової інформації може бути покладено обов'язок опублікувати спростування. Враховуючи вищевикладене, та зважаючи на те, що оспорювана інформація відносно позивача є недостовірною та такою, що порушує його особисте немайнове право, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача й в частині спростування недостовірної інформації шляхом зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (ідентифікаційний код: 23152907, адреса: 04119, м.Київ, вулиця Мельникова, будинок 42) спростувати недостовірну інформацію про [PERSON] аналогічним способом - оприлюднити в ефірі (з відповідними повторами) телеканалу UA: Перший та на веб-сайті телеканалу UA: Перший, шляхом зачитування диктором у програмі [PERSON] «[INFO]», інформаційний матеріал такого змісту: «[INFO] в програмі «[INFO]» була поширена недостовірна інформація щодо причетності Секретаря РНБОУ [PERSON] та його родини до лотерейного бізнесу загалом та підприємства «Українська національна лотерея». Спростовуємо зазначену інформацію, повідомляючи, що жодним чином Секретар РНБОУ [PERSON] та його родина не мають будь-якого відношення до «Української національної лотереї» та інших лотерей»; зобов'язання Приватного акціонерного товариства «Телерадіокомпанія Люкс» (ідентифікаційний код: 20765851, адреса: 79008, Львівська обл., місто Львів, пл. Галицька, будинок 15) спростувати недостовірну інформацію про [PERSON] аналогічним способом - оприлюднити в ефірі (з відповідними повторами) телеканалу новин «24» та на веб-сайті телеканалу новин «24», шляхом зачитування диктором у програмі [PERSON] «[INFO]», інформаційний матеріал такого змісту: «[INFO] в програмі «[INFO]» була поширена недостовірна інформація щодо причетності Секретаря РНБОУ [PERSON] та його родини до лотерейного бізнесу загалом та підприємства «Українська національна лотерея». Спростовуємо зазначену інформацію, повідомляючи, що жодним чином Секретар РНБОУ [PERSON] та його родина не мають будь-якого відношення до «Української національної лотереї» та інших лотерей»; зобов'язання [PERSON] (адреса реєстрації: [ADDRESS]) спростувати недостовірну інформацію про [PERSON] аналогічним способом - оприлюднити на веб-сайті http://bihus.info у розділі «Новини», шляхом зачитування диктором у програмі [PERSON] «[INFO]», інформаційний матеріал такого змісту: «[INFO] в програмі «[INFO]» була поширена недостовірна інформація щодо причетності Секретаря РНБОУ [PERSON] та його родини до лотерейного бізнесу загалом та підприємства «Українська національна лотерея». Спростовуємо зазначену інформацію, повідомляючи, що жодним чином Секретар РНБОУ [PERSON] та його родина не мають будь-якого відношення до «Української національної лотереї» та інших лотерей»; Зобов'язання [PERSON] (адреса реєстрації: [ADDRESS]) спростувати недостовірну інформацію про [PERSON] аналогічним способом - шляхом опублікування на веб-сайті http://bihus.info у розділі «Новини», інформаційного матеріалу такого змісту: «[INFO] у статті під назвою: «[INFO]» поширена недостовірна інформація щодо наявності зв'язку між Секретарем РНБОУ [PERSON] та підприємством "Українська національна лотерея». Спростовуємо зазначену інформацію, повідомляючи, що жодним чином Секретар РНБОУ [PERSON] не має будь-якого відношення до «Української національної лотереї» та інших лотерей». Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі по 128,00 грн. з кожного відповідача. Також, суд стягує судовий збір у розмірі 512,00 грн. з кожного відповідача на користь держави. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved