Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. В обгрунтування позову вказала, що 28.12.2006 року позивачем [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу [PERSON] було придбане домоволодіння з господарськими спорудами, розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Самарська, 16-а. Відповідно ч. 2 вказаного договору земельна ділянка на якій розташоване домоволодіння мала бути згодом відчужена на користь позивача. Позивач мала намір оформити право власності на спірну земельну ділянку, але дізналася, що це не можливо через те, що ділянка на праві власності належить [PERSON], який 11.07.2003 року продав домоволодіння яке розташоване на спірній земельній ділянці [PERSON] [PERSON] вона стала власницею комплексу майна домоволодіння разом з земельною ділянкою. Потім, в грудні 2004 року [PERSON] подарувала синові [PERSON] домоволодіння розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Самарська, 16-а та земельну ділянку під ним. 16.12.2013 року [PERSON] померла. Отже [PERSON] подарувала земельну ділянку під домоволодінням за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Самарська, 16-а не будучи власницею землі. На момент звернення з позовом до суду померлим є і [PERSON] На разі позивач , як новий власник домоволодіння не може оформити право власності на земельну ділянку під домоволодінням за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Самарська, 16-а. А тому просить визнати за [PERSON], [INFO], право власності на земельну ділянку площею 0,1388 га, для використання та обслуговування житло будинку з господарським спорудами, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Самарська, будинок 16а. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, її представник [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач\~[PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2ст. 197\~ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити. Судом встановлено, що 28.12.2006 року позивачем [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу [PERSON] було придбане домоволодіння з господарськими спорудами, розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Самарська, 16-а. (а.с. 4). Позивач мала намір оформити право власності на спірну земельну ділянку, але дізналася, що це не можливо через те, що ділянка на праві власності належить [PERSON], який 11.07.2003 року продав домоволодіння яке розташоване на спірній земельній ділянці [PERSON] разом з земельною ділянкою , згідно договору купівлі-продажу (а.с. 3). Саме вона стала власницею комплексу майна домоволодіння разом з земельною ділянкою. Потім, в грудні 2004 року [PERSON] подарувала синові [PERSON] домоволодіння розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Самарська, 16-а та земельну ділянку під ним. Отже [PERSON] подарувала земельну ділянку під домоволодінням за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Самарська, 16-а не будучи власницею землі, тобто не переоформлюючи на себе земельну ділянку.16.12.2013 року [PERSON] померла. На момент звернення з позовом до суду померлим є і [PERSON] На разі позивач , як новий власник домоволодіння не може оформити право власності на земельну ділянку під домоволодінням за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Самарська, 16-а. Згідно\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.15\~та ст.16 ЦК України, зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу та одним із способів захисту прав та інтересів є зокрема визнання права. Відповідно до п. «а» ч. 3ст. 152\~Земельного кодексу України\~в редакції 2001року,\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права на землю. Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 78\~Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно із ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11.05.1994 року, який діє для України з 11.09.1997 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. \~\~\~\~ В силу ч. 1\~ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. \~\~\~\~ Змістом\~ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України\~визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. У відповідності до п. 1 ч. 1\~ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухвалення рішення суд зокрема має вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.\~\~\~\~\~\~\~ Згідно відповіді на запит суду Відділу у Криворізькому районі Головного Держгеокадастру у Дніпропетровській області , станом на 31.12.2012 року, земельна ділянка площею 0,1388 га, яка розташована за адресою, м. Кривий Ріг, вул. Самарська, 16а, перебуває у власності громадянина [PERSON] для обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення підсобного господарства. Право власності посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 127646, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 17.08.1999 року за № 10405. При цьому при застосуванні положень\~статті 120 ЗК України\~у поєднанні з нормою\~статті 125 ЗК України\~слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об"єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об"єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності. За таких обставин, до особи, яка придбавала житловий будинок, будівлю або споруду, з 1 січня 2004 р. (з моменту введення в дію\~ЦК) згідно з\~ст.377 ЦК, а з часу внесення змін до\~ст.120 ЗК\~законом «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Цивільного кодексу України» від 27 квітня 2007 № 997-V\~і згідно з\~ст.120 ЗКпереходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, установлених договором; а якщо договором цього не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Суд вважає, що при укладенні договору купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходиться на спірній земельній ділянці, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Самарська, 2 , посвідченого 28.12.2006 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за № 4669, до [PERSON] також перейшло право власності на спірну земельну ділянку. При таких обставинах, суд приходить висновку, що за позивачем повинно бути визнано право власності на земельну ділянку площею 0,1388 га, для використання та обслуговування житло будинку з господарським спорудами, розташованого за адресою: м. Кривий ріг, вулиця Самарська, 16а. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved