Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

До суду надійшла заява [PERSON], заінтересована на особа: Виконавчий комітет Одеської міської ради в якій просив встановити факт того, що померлий [PERSON] є особою, якій належало свідоцтво про народження від 10 серпня 1976 р., видане Ленінським ЗАГСом, серія ІІ-ЖД № 307270. Свої вимоги обґрунтував тим, що він звернувся до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом [PERSON] заведено спадкову справу щодо майна померлого, 19 березня 1994 р. - [PERSON]. Приватним нотаріусом була виявлена невідповідність у документах померлого, а саме в Свідоцтві про народження. Внаслідок такої невідповідності, у заявника відсутня можливість прийняти спадок. У судове засідання заявник не явився, надав заяву в якій заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити та розглянути справу у його відсутність. Заінтересована особа у судове засідання не явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер 19.03.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Відділом РАГС виконкому Жовтневої райради народних депутатів м. Одеси, актовий запис № 2976 (а.с.12). [PERSON] є сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Ленінським р/б ЗАГС (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якого входить 1/3 частка квартири під № 90 в будинку під № 29 по вулиці Паустовського в м. Одесі, яка належала померлому, згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 17.03.1994 р. за № 12-3841 (а.с.14). [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом [PERSON] заведено спадкову справу щодо майна померлого, 19 березня 1994 р. - [PERSON], що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53879183 від 30.10.2018р. (а.с.10). Приватним нотаріусом була виявлена невідповідність у документах померлого, а саме Свідоцтво про народження видане Ленінським ЗАГСом 10 серпня 1976 р. на ім'я Силка Валерій Костянтинович., написання прізвища не співпадає з іншими документам померлого, а саме: 1. \~ \~ \~ \~Свідоцтво про смерть, видане на імя Сілко Валерій Костянтинович, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої райради народних депутатів м. Одеси, серія І-ЖД № 017379 від 22.03.1994 р. (а.с.12). 2. \~ \~ \~ \~Довідка № 2816 про місце проживання та реєстрацію, від 22.10.2018 р, видана на імя Сілко Валерій Костянтинович (а.с.13). 3. \~ \~ \~ \~Свідоцтво про право власності на житло, від 17.03.1994 р. за № 12-3841, в якій [PERSON] зазначається, як співвласник квартири спільного заселення (а.с.14). Процесуальні питання розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення регламентуються главою 6розділу IV ЦПК України. Статтею 293 ЦПК України, визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, суд вважає, що є підстави для задоволення заяви і встановлення факту. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Встановлення факту належності вказаного правовстановлюючого документу необхідне заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги заявника законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved