Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи його тим, що вони із відповідачем перебували у шлюбі, від якого мають дочку - [PERSON], [INFO], яку відповідач жодного разу не бачив, неодноразово звертався до суду із позовами про оспорювання батьківства, на що його батьківство було підтверджено експертизою ДНК. 15 березня 2012 року їх із відповідачем шлюб було розірвано. Відповідач не виконує свої батьківські обов'язки, а саме не бере жодної участі у вихованні доньки. Заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 31 січня 2017 року становить 39884,38 грн., відповідач не піклується про здоров'я дитини, її духовний та моральний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичну допомогу, лікування дитини, не виявляє інтересу до життя дитини. Всі питання виховання дитини вона вирішує самостійно, дитина знаходиться на повному її утриманні. Тому вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини. 27 жовтня 2015 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON], який в майбутньому планує ставити питання про встановлення опіки на [PERSON] На підставі викладеного просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 18 липня 2017 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, було залучено орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області. (а.с. 50) В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надіслала заяву про підтримку позову та розгляд справи у її відсутність (а.с. 49) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що він не є біологічним батьком [PERSON], [INFO], тому і не займається вихованням дитини та не цікавиться її розвитком. Просить розгляд справи провести у його відсутність (а.с. 44) Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі (а.с. 8), який рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2012 року було розірвано (а.с.9), після розірвання шлюбу позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. (а.с. 10) Сторони [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу із [PERSON] - [PERSON]) є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження дитини та свідоцтва про шлюб (а.с. 7) У відділі ДВС Жмеринському МРУЮ перебуває виконавче провадження №25916988 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочик [PERSON], [INFO]. За період з 01 лютого 2011 року по 31 січня 2017 року заборгованість по сплаті аліментів становить 39884,38 грн. (а.с. 20-21) Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Славутьської міської ради від 19 травня 2017 року №04-31/533 орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутьської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. (а.с. 33) Встановленим судом фактичним обставинам справи відповідають правовідносини, пов'язані з особистими немайновими правами і обов'язками батьків і дітей, які регулюються главою 13 Розділу ІІІ Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 15 СК України, сімейні обов'язки є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов'язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим кодексом або домовленістю (договором сторін). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою покладення на них відповідальності, передбаченої законом. Статтею 157 СК України передбачено обов'язок того із батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні і право на особисте спілкування з нею. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У ст. 166 СК України визначено правові наслідки позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, один з батьків. Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті (ст. 212 ЦПК України). Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу, практично усього життя дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своєї дочки [PERSON], дитиною не цікавиться, не надавав жодного матеріального утримання, хоча таких перешкод йому ніхто не чинив. А тому суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] є доцільним, а позов підлягає задоволенню. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, дають суду підстави вважати, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, своєю винною поведінкою ухиляється від встановленого ст.150 Сімейного Кодексу України обов'язку щодо виховання своєї дитини, піклування про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а тому відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України суд приходить до висновку, що відповідача [PERSON], як крайній захід, слід позбавити батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивачки документально підтвердженні (а.с. 32) судові витрати у виді судового збору. Відповідно до ст.ст. 15, 18, 19, 150, 155, 157, 164, 165, 166 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved