Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

[PERSON] пред`явила до Луківської сільської ради Самбірського району Львівської області позов про визнання за нею права на земельну частку (пай) розміром 1,58 в умовних кадастрових гектарах розташованої на території Луківської сільської ради Самбірського району Львівської області та яке їй належить на підставі Сертифікату серії ЛВ № 040705, зареєстрованого 30.04.1996 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 876 на ім`я [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те, що вона працювала у колгоспі ім. Калініна у с. Луки Самбірського району з 1965 по 1981 рр., а потім у Луківськїй СВСГ з квітня 1994р. по 2004 р. членом ланки. На підставі розпорядження Самбірської районної державної адміністрації №240 від 29 квітня 1996 року працівникам колективного сільськогосподарського підприємства Луківської сільської ради видано Сертифікати на право на земельну частку (пай). Вона, позивачка, не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), у списках на отримання паю була пропущена, а у додаткових списках осіб, які мали право на земельну частку (пай) була включена з помилкою в імені (включено [PERSON] 1949 р.н.). Відтак, у зв`язку із тим, що у неї відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай) та у списках осіб допущена помилка у її імені, вона позбавлена можливості реалізувати своє право на виділ земельної частки (паю) в натурі на і яке має право. Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явивилась, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу заслухати у її відсутності. Представник відповідача Луківської сільської ради у підготовче засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст.6 Земельного Кодексу України в редакції 1992 року при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (в тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості тощо. Згідно з пунктом 16,17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року. Громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки і паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно трудової книжки колгоспника №1286 виданої 26 травня 1970 року колгоспом ім. Калін на Луківської сільської ради Самбірського району Львівської області та Архівної довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №505 від 28.02.2020 року відомо, що [PERSON] , [INFO] , працювала у колгоспі ім. Калініна у с. Луки Самбірського району з 1965 по 1981 рр., а потім членом ланки у Луківській СВСГ з квітня 1994р. по 2004 р. На підставі розпорядження Самбірської районної державної адміністрації №240 від 29 квітня 1996 року працівникам колективного сільськогосподарського підприємства Луківської сільської ради видано Сертифікати на право на земельну частку (пай). У додаткових списках осіб, які мали право на земельну частку (пай) [PERSON] була включена з помилкою в імені (включено [PERSON] 1949 р.н.). Згідно витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай) по Луківській сільській раді 30 квітня 1996 року за № 876 зареєстрований сертифікат серії ЛВ № 040705 на ім`я [PERSON] ,жительки с. Загір`я Самбірського району Львівської області на земельну частку (пай) розміром 1.58 ум.кад.га., із земель Луківського СВСГ. Згідно п.23,24 Постанови пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справи»№7 від 16.04.2004 року Судам - потрібно мати на увазі, що згідно зі статтею 25 ЗК ( 2768-14 ) при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за : рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування : кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). 24. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості)та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК ( 2768-14 ). Ураховуючи наведене, право позивачки на реалізацію свого право на виділ земельної частки (паю) в натурі підлягає захисту шляхом визнання за нею права на земельну частку (пай) розміром 1,58 в умовних кадастрових гектарах розташованої на території Луківської сільської ради Самбірського району Львівської області. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved