Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/2 частини від його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В позовній заяві зазначила, що 17 травня 2005 року з відповідачем зареєструвала шлюб. За час спільного проживання в них народилося двоє дітей: [PERSON] та [PERSON]. 15 вересня 2015 року рішенням Городенківського районного суду шлюб між ними розірвано, дітей залишено проживати з матір'ю. Зазначає, що відповідач зовсім не бере участі в матеріальному утриманні дітей, що й стало причиною розірвання шлюбу. Матеріальні витрати щороку збільшуються, її доходів не вистачає на самостійне фінансове забезпечення дітей. [PERSON] інших аліментних зобов'язань не має, фізично здоровий, працевлаштований (тренер-викладач ДЮСШ м. Городенка), отримує сталий заробіток, конкретний розмір якого позивачці невідомий. Тому [PERSON] вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій вказує, що позовні вимоги визнає, згідний сплачувати аліменти. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно копії рішення Городенківського районного суду від 15.09.2015 року по справі № 342/795/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 17.05.2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області розірвано. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], що стверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 01 серпня 2008 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, [PERSON], [INFO], що доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 01 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Судом встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з позивачкою. Відповідач, який проживає окремо від сім'ї, в добровільному порядку кошти на утримання дітей не надає. Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею 180 СК України. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачене визначення розміру аліментів у частці від заробітку. При визначенні розміру аліментів суд, приймаючи до уваги обставини, визначені ст. 182 Сімейного кодексу України, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 30.09.2015 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дітьми повноліття. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.ст.180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved