Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 вересня 2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1121 та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2003 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які мешкають разом з позивачем та знаходяться на спільному забезпеченні обох з подружжя. Відповідач працює водієм тролейбуса в КП «Тролейбусне депо №3» та має заробіток близько 12 000 грн. щомісяця. Але через неурівноважений характер та наявність кредитів, відповідач здатен не сплачувати аліменти на дітей, або позивач вимушена випрошувати у відповідача аліменти на дітей. Разом з тим, позивач зазначає, що з 22 березня 2019 року сторони не ведуть спільне господарство, спільний бюджет відсутній. З 2015 року між ними припинені шлюбно-сімейні відносини. Крім того, позивач вказує, що шлюб розпався і подальше його збереження суперечить її інтересам. Добровільно врегулювати аліментні відносини щодо дітей не змогли. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 травня 2019 року прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 01 липня 2019 року сторонам у справі було надано строк для примирення протягом одного місця та розгляд справи був зупинений до закінчення цього строку. Відповідно до ухвали суду від 02 серпня 2019 року, провадження у справі було поновлено. Ухвалою суду від 02 серпня 2019 року підготовче засідання у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті. Присутня в судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та обставини викладені в позовній заяві, просила задовольнити їх в повному обсязі. Присутній в судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки його заробітку. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 вересня 2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1121 (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 12 вересня 2003 року). Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13 січня 2011 року) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьками дітей відповідно до свідоцтв про народження записані сторони по справі, а саме: [PERSON] та [PERSON] . Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України встановлено, що право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має один із подружжя. При цьому, статтею 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереженняшлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони мешкають окремо, припинені шлюбні відносини, а також враховуючи, що судом надавався сторонам строк для примирення та примирення не було досягнуто, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя є неможливе. Відповідно дост.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачем змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання виявила бажання надалі іменуватися ним, вимога [PERSON] підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони на день звернення позивача до суду проживають окремо, при цьому діти проживають з позивачем, що не спростовується відповідачем. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошової сумі. При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. За ст. 181 СК України, у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Згідно з роз`яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За положеннями ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» установлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, а саме на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідач є працездатною особою, даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей суду не надано, а тому суд приходить до висновку що відповідач може сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, а також виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з від дня пред`явленні позову до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що відповідає вимогам ст. 183 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а саме з 14 травня 2019 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу стосовно стягнення аліментів, відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави, у розмірі 768,40 грн. При зверненні до суду з позивною вимогою про розірвання шлюбу, [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., який підлягає стягненню з відповідача на її користь. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного і

Outcome: approved