Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

До суду надійшла заява територіальної громади с. Женишківці в особі Женишковецької сільської ради, заінтересована особа відділ Держгеокадастру у Віньковецькому районі, у якому заявник із врахуванням уточнених вимог, просить визнати спадщину відумерлою і передати у власність територіальної громади Женишковецької сільської ради Віньковецького району земельну ділянку, загальною площею 2,39 га в умовних кадастрових гектарах, вартістю 15361,59 гривень, розташовану на території Женишковецької сільської ради Віньковецького району, яка належала померлій [PERSON] на підставі сертифіката про право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0186063 від 11.02.1997 року. Заява обґрунтована тим, що після смерті [PERSON], яка померла 01.05.1998 року, залишилася спадщина у виді земельної ділянки площею 2,39 га (в умовних кадастрових гектарах), та оскільки спадкоємців немає, земельна ділянка повинна бути передана у власність територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. У судове засідання учасники процесу не зявились. Представник заявника за довіреністю [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Представник заінтересованої особи, будучи повідомленим належним чином про дату та час розгляду справи, у суд не зявився, причини неявки не повідомив, свою позицію по суті заявлених вимог не висловив. За неявки усіх учасників процесу справа розглянута згідно з приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов такого. Судом встановлено, що [PERSON], яка проживала в [INFO], на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра», розміром 2,39 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 15361,59 гривень. 01.05.1998 року [PERSON] померла, та після цього відкрилась спадщина у вигляді вказаного права на земельну частку (пай). Спадщину прийняв її син [PERSON], який на час смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав разом із померлою. Однак не оформивши своїх спадкових прав [PERSON] помер 22.01.2009 року, та після його смерті відкрилась спадщина. Наведені обставини підтверджуються довідкою Женишковецької сільської ради № 723 від 18.07.2016 року; випискою із погосподарських книг Женишковецької сільської ради № 720 від 18.07.2016 року; довідкою відділу Держгеокадастру у Віньковецькому районі Хмельницької області від 15.08.2016 року № 18-28-99.4-2555/15-16; ксерокопією актових записів про смерть № 26 від 04.05.1997 року та № 5 від 27.01.2009 року. Відповідно до положень ст. 274 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. За ст. 275 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою повинно бути наведено відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття. Згідно зі ст. 278 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Згідно з п. 1 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Статтею 525 ЦК УРСР (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Статтею 555 ЦК УРСР передбачено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. За змістом ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно за його місцезнаходженням. Як вбачається з матеріалів справи, після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON], який помер 22.01.2009 року. Після його смерті спадкоємців немає, що підтверджується інформацією Віньковецької районної державної нотаріальної контори Хмельницької області від 10.12.2016 року № 1144/01-16, із якої слідує, що у Спадковому реєстрі інформація про заведення спадкових справ та видачу на їх підставі свідоцтв про право на спадщину, відсутня. Отже, враховуючи, що спадкоємців за заповітом та за законом після смерті [PERSON] немає, спадщина не прийнята, свідоцтво про право на спадщину померлого не видавалося, спадщину у виді права на земельну частку (пай) належить визнати відумерлою з передачею цієї частки у власність територіальної громади. На підставі викладеного,

Outcome: approved