Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою, в якій просить встановити факт проживання її однією сім'єю з [PERSON] з 1999 року по день смерті останньої, тобто до [INFO]. Заяву обґрунтувала тим, що з 1997 року, у дворічному віці, будучи позбавленою батьківського піклування, [PERSON] проживала у своєї прабабусі [PERSON] в с. Яланець Бершадського району Вінницької області. Після смерті [PERSON] у 1999 році, її забрала родичка померлої, яка проживала по сусідству та була одинокою - [PERSON]. Вона продовжувала ростити та виховувати заявницю, так як остання іншої родини не мала. [INFO] у віці 84 роки [PERSON] померла. Будучи єдиною спадкоємицею на майно померлої, [PERSON] фактично прийняла спадщину, так як проживала разом з нею, однак при оформленні спадкових справи виявилось, що для підтвердження факту спільного проживання із [PERSON] необхідно звернутись до суду, оскільки вони були зареєстрованими за різними адресами. Дана заява надійшла до суду 22.11.2018 року, ухвалою суду від 26.11.2018 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 11.12.2018 року. У зв'язку з неявкою заявника, судове засідання було відкладене до 26.12.2018 року. Заявник [PERSON] через канцелярію суду надала письмову заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи - Яланецької сільської ради також надав суду письмові заяви про повне визнання вимог заявника та розгляд справи без їх участі. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів. Відповідно до ст. ст. 293,315 ЦПК України та роз'яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", із змінами та доповненнями, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. [INFO] в с. Яланець Бершадського району Вінницької області у віці 84 роки померла [PERSON], що вказано у свідоцтві про смерть серії [NUMBER]. Відповідно до довідки Яланецької сільської ради №1065 від 01.11.2018 року, єдиним спадкоємцем на майно померлої є [PERSON], яка проживала разом з померлою в одному житловому будинку [ADDRESS] більше шести років. Аналогічні відомості вбачаються і з довідки Яланецької сільської ради №945 від 14.09.2018 року та письмових показів свідків [PERSON] та [PERSON] Будучи спадкоємцем на майно померлої, заявниця не може оформити спадщину, оскільки відсутні відомості про постійне проживання разом вказаних осіб. Надані докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують факти, встановлення ких просить заявник. Відсутні дані, які б свідчили про наявність спору про право у даних правовідносинах. Отже, заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved