Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.05.2016 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1300 грн. щомісячно, починаючи з 11.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте з часу прийняття судом рішення суттєво змінилися життєві обставини та прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Вказує, що батько дітей має можливість надавати кошти на утримання дітей в заявленому нею розмірі. Покликаючись на викладені обставини, просить суд стягувати аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття сина.. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Уточнені позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.05.2016 року вирішено шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] в розмірі 1300 грн. на дитину щомісячно, починаючи з 11.03.2016 року і до досягненню дитиною повноліття (а.с. 6-7). Позивач вважає, що відповідач може сплачувати аліменти в частці від заробітку (доходу). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначених за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на момент ухвалення рішення судом, та того, що кожен із батьків повинен у рівних частках забезпечувати потреби дитини, які не можуть бути меншими ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Враховуючи наявність права вибору способу стягнення аліментів відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України у того з батьків, разом з яким проживає дитина, законодавчі зміни у визначенні мінімального розміру аліментів, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, стягнутих за рішенням суду від 04.05.2016 року з відповідача, з 1300 гривень на аліменти в розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожитого мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття, що на думку суду буде необхідним і достатнім для матеріального забезпечення дитини. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 192 СК України,

Outcome: approved